Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Thirteen

Скритата история на стих четиридесети — число тринадесет

Number Thirteen

Числото тринадесет

Author

Jeff Pippenger

Published

May 28, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

As a primary symbol of the one hundred and forty-four thousand, Peter is standing at Panium in 2026 working to correct the false prediction of July 18, 2020. His work in that regard aligns with the work of Josiah Litch’s correction of August 11, 1840 and Samuel Snow’s identification of October 22, 1844. Litch’s correction empowered the first angel’s message and Snow’s empowered the second angel’s message. The empowerment of the first and second angels’ messages typify the empowerment of the third angel’s message. The characteristics of the first and second are represented in the third as a combination of an external woe message and the internal message of the midnight cry of the parable of the ten virgins.

Като първостепенен символ на сто четиридесет и четирите хиляди, Петър стои в Паний през 2026 година и работи за поправянето на лъжливото предсказание за 18 юли 2020 г. Неговото дело в това отношение съответства на делото на Джосая Лич по поправянето на 11 август 1840 г. и на Самюъл Сноу по установяването на 22 октомври 1844 г. Поправката на Лич даде сила на вестта на първия ангел, а тази на Сноу — на вестта на втория ангел. Даванѐто на сила на вестите на първия и втория ангел предобразява даването на сила на вестта на третия ангел. Характеристиките на първата и втората са представени в третата като съчетание от външна вест за горко и вътрешната вест на среднощния вик от притчата за десетте девици.

In a triple application of prophecy, the first and third, which are also the beginning and ending will possess parallel characteristics. Recently, a brother has uncovered several truths associated with the first woe of Revelation nine, which, when applied under the principle of Alpha and Omega identify another profound confirmation of Revelation eleven’s “earthquake.” The Sunday law in the United States is the “earthquake” that was first fulfilled in the French Revolution when France, who was one part of the ten nations that made up the prophetic structure of pagan Rome in the book of Daniel was overthrown. Thus, chapter eleven says a tenth part of the city fell.

В едно тройно приложение на пророчеството първото и третото, които са също началото и краят, ще притежават паралелни характеристики. Неотдавна един брат разкри няколко истини, свързани с първото „горко“ от Откровение 9, които, приложени според принципа на Алфа и Омега, посочват още едно дълбоко потвърждение на „земетресението“ от Откровение 11. Неделният закон в Съединените щати е „земетресението“, което първоначално се изпълни във Френската революция, когато Франция, която беше една част от десетте народа, съставлявали пророческата структура на езическия Рим в книгата на Даниил, беше повалена. Така глава 11 казва, че една десета част от града падна.

> And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. Revelation 11:13.

> И в същия час стана голямо земетресение, и десетата част от града падна, и в земетресението бяха убити седем хиляди души; а останалите се уплашиха и въздадоха слава на небесния Бог. Откровение 11:13.

Immediately after this verse Islam of the third woe arrives.

Непосредствено след този стих пристига ислямът на третото горко.

> The second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. Revelation 11:14.

> Второто горко премина; и ето, третото горко иде скоро. Откровение 11:14.

The pioneers expected that “the third woe” would immediately follow the second woe, but the word translated as “quickly,” means suddenly and unexpectedly, which is the characteristic of Islam’s surprise attacks. The third woe wasn’t to arrive on October 22, 1844 as the pioneers conjectured, but when it arrived it would happen “suddenly and unexpectedly,” as it did at 9/11, thus marking the beginning of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, which ends shortly before the earthquake of the Sunday law.

Пионерите очакваха, че „третото горко“ ще последва непосредствено след второто горко, но думата, преведена като „скоро“, означава внезапно и неочаквано, което е характерна особеност на изненадващите нападения на исляма. Третото горко не трябваше да настъпи на 22 октомври 1844 г., както предполагаха пионерите, но когато настъпеше, то щеше да се случи „внезапно и неочаквано“, както стана на 11 септември, като по този начин бележи началото на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, което завършва малко преди земетресението на неделния закон.

The “earthquake” of the Sunday law is the shaking of the “earth” beast, and when 9/11 arrived, Sister White identified that the Lord arose to “shake terribly the earth.” At the beginning of the sealing and the end, the earth beast is shaken, thus the “great earthquake.”

„Земетресението“ на неделния закон е разтърсването на звяра от „земята“, и когато дойде 11 септември, сестра Уайт посочи, че Господ се надигна, за да „разтърси страшно земята“. В началото на запечатването и в края му звярът от земята бива разтърсен — следователно „голямото земетресение“.

> “This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’” Review and Herald, July 5, 1906.

> „Това никога не съм казвала. Казах, когато гледах как там се издигат грамадните здания, етаж след етаж: „Какви страшни сцени ще се разиграят, когато Господ се надигне, за да разтърси страшно земята! Тогава ще се изпълнят думите на Откровение 18:1–3.““ Review and Herald, 5 юли 1906 г.

The Lord “arises” when there is a change in His dispensational work, as was the case when Stephen was stoned on October 22, 1844, when the judgment of the dead commenced. When the judgment of the living began on 9/11, the Lord again arose, and then he shook the earth beast, as He will do at the end of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, when He changes His dispensational work from His church to His other flock of those still in Babylon.

Господ „става“, когато настъпва промяна в Неговото разпределително дело, както беше в случая, когато Стефан бе убит с камъни на 22 октомври 1844 г., когато започна съдът над мъртвите. Когато съдът над живите започна на 9/11, Господ отново стана и тогава разтърси земния звяр, както ще направи в края на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, когато промени Своето разпределително дело от Своята църква към другото Си стадо — онези, които все още са във Вавилон.

What brother Daniel has discovered is the characteristics of the first woe, that align with the testimony of the “great earthquake” of chapter eleven in agreement with history and the pioneer’s understanding of the history that fulfilled the first woe.

Това, което брат Даниил е открил, са характеристиките на първото горко, които съответстват на свидетелството за „голямото земетресение“ от единадесета глава, в съгласие с историята и с разбирането на пионерите за историята, която изпълни първото горко.

> And the fifth angel sounded, and I saw a star fall from heaven unto the earth: and to him was given the key of the bottomless pit. And he opened the bottomless pit; and there arose a smoke out of the pit, as the smoke of a great furnace; and the sun and the air were darkened by reason of the smoke of the pit. And there came out of the smoke locusts upon the earth: and unto them was given power, as the scorpions of the earth have power. And it was commanded them that they should not hurt the grass of the earth, neither any green thing, neither any tree; but only those men which have not the seal of God in their foreheads. Revelation 9:1–4.

> И затръби петият ангел; и видях звезда, паднала от небето на земята; и на нея бе даден ключът от бездънната пропаст. И тя отвори бездънната пропаст; и от пропастта се издигна дим като дима на голяма пещ; и слънцето и въздухът потъмняха от дима на пропастта. И от дима излязоха скакалци на земята; и на тях бе дадена сила, както скорпионите на земята имат сила. И им бе заповядано да не повреждат тревата на земята, нито каквато и да било зеленина, нито което и да било дърво, а само онези човеци, които нямат Божия печат на челата си. Откровение 9:1–4.

The pioneers correctly applied these verses to the history that introduced Mohammed, who was born in 570, unified the tribes in 606, received his first revelation in 610, migrated to Medina in 622, started his warfare in 624 and died in 632. The “bottomless pit” prophetically represents a new manifestation of Satan, but Mohammed began in Arabia, which is also known as the bottomless pit because of the vast deserts.

Пионерите правилно приложиха тези стихове към историята, която въведе Мохамед, роден през 570 г., обединил племената през 606 г., получил първото си откровение през 610 г., преселил се в Медина през 622 г., започнал военните си действия през 624 г. и починал през 632 г. „Бездънната бездна“ пророчески представя ново проявление на Сатана, но Мохамед започна в Арабия, която също е известна като бездънната бездна поради обширните пустини.

Mohammed became the prophetic king, or as he was labelled, “the trustworthy one” in 606, when he resolved a dispute among the various tribes who were in a dilemma about who should be allowed to return the “black rock” cornerstone of the Kaaba. The Kaaba is a cube-shaped building (hence the name “Kaaba,” which means “cube” in Arabic) located in the center of the Great Mosque of Mecca in Saudi Arabia. It is approximately 43 feet high, eleven foot wide and 10 foot long, built of granite and marble, with a black silk and cotton cloth covering it. The Kaaba existed long before Muhammad and according to Islamic tradition, it was originally built by Abraham and his son Ishmael as a house of worship for the One God (Allah). Over the centuries, it became filled with idols and was used as a pagan shrine by the Arab tribes.

Мохамед стана пророческият цар, или както бе наречен, „достоверният“, през 606 г., когато разреши спор между различните племена, които бяха изправени пред затруднение относно това на кого следва да бъде позволено да върне „черния камък“ — крайъгълния камък на Кааба. Кааба е сграда с форма на куб (оттук и името „Кааба“, което на арабски означава „куб“), разположена в центъра на Голямата джамия в Мека, Саудитска Арабия. Тя е приблизително 43 фута висока, единадесет фута широка и 10 фута дълга, построена е от гранит и мрамор и е покрита с черно копринено и памучно платно. Кааба е съществувала много преди Мухаммад и според ислямската традиция първоначално е била построена от Авраам и неговия син Исмаил като дом за поклонение на Единия Бог (Аллах). През вековете тя се изпълнила с идоли и била използвана като езическо светилище от арабските племена.

The Kaaba is the spiritual center of the Islamic world—a simple, ancient building that symbolizes monotheism, unity, and the connection between Abrahamic faith and Islam. Muslims do not consider it “God’s house” in a literal sense, but rather a divinely appointed focal point for worship. Mohammed’s actions during a period when the Kaaba had been destroyed and was then rebuilt are where his leadership began.

Каабата е духовният център на ислямския свят — проста, древна сграда, която символизира монотеизма, единството и връзката между Авраамовата вяра и исляма. Мюсюлманите не я считат за „Божи дом“ в буквалния смисъл, а по-скоро за божествено определен средоточен пункт за поклонение. Именно с действията на Мохамед в периода, когато Каабата била разрушена, а след това възстановена, започва неговото водачество.

A flash flood damaged the Kaaba and the Quraysh tribe rebuilt it. When it came time to place the Black Stone (Hajar al-Aswad) back in its corner, the different clans quarreled over who should have the honor. They agreed that the next person to enter the area would decide. Muhammad walked in, and he resolved the dispute wisely: He placed the Black Stone on a cloth, had a representative from each clan lift it together, carrying it together, and then he personally set it in place. This event earned him great respect and the title Al-Amin (“the Trustworthy”) among the people of Mecca. It is one of the key pre-prophetic events highlighted in many timelines. The “Black Stone” was the cornerstone that was placed by Mohammed, who is the prophetic king over Islam. The black cornerstone is an obvious counterfeit of Christ (the true cornerstone), and the corruption of the house of Kaaba after years of the introduction of idols was also resolved by Mohammed.

Внезапно наводнение повреди Кааба и племето Курейш я възстанови. Когато дойде време Черният камък (Хаджар ал-Асуад) да бъде върнат на мястото му в ъгъла, различните кланове се скараха кой да има тази чест. Те се съгласиха следващият човек, който влезе в мястото, да реши. Мухаммад влезе и мъдро разреши спора: постави Черния камък върху плат, накара представител от всеки клан да го вдигне заедно с останалите, така че да го носят заедно, а след това лично го постави на мястото му. Това събитие му спечели голямо уважение и титлата Ал-Амин („Достоверният“) сред хората в Мека. То е едно от ключовите допророчески събития, отбелязвани в много хронологии. „Черният камък“ беше крайъгълният камък, поставен от Мохамед, който е пророческият цар над исляма. Черният крайъгълен камък е очевиден фалшификат на Христос (истинския крайъгълен камък), а покварата на дома Кааба след години на въвеждане на идоли също беше разрешена от Мохамед.

After the Quraysh broke the Treaty of Hudaybiyyah, Muhammad marched on Mecca with an army of about 10,000 Muslims. The city surrendered with very little fighting. Muhammad then entered the Kaaba, destroyed the 360 idols inside it, and rededicated the shrine to the worship of the one God (Allah). Thus, Mohammed the king of Islam, laid the cornerstone, and he cleansed the temple of idolatry.

След като курайшите нарушиха Договора от Худайбия, Мухаммад потегли към Мека с войска от около 10 000 мюсюлмани. Градът се предаде при съвсем незначителни сражения. След това Мухаммад влезе в Каабата, унищожи 360-те идола вътре в нея и наново посвети светилището на поклонението на единия Бог (Аллах). Така Мохамед, царят на исляма, положи крайъгълния камък и очисти храма от идолопоклонство.

There are three powers that come from the bottomless pit in the book of Revelation, and each of the three represents a counterfeit Christ. Satan, the dragon seeks to be as the Most High, seated on His throne and His church.

В книгата Откровение има три сили, които излизат от бездънната бездна, и всяка от трите представлява фалшив Христос. Сатана, змеят, се стреми да бъде като Всевишния, седнал на Неговия престол и в Неговата църква.

> How art thou fallen from heaven, O Lucifer, son of the morning! how art thou cut down to the ground, which didst weaken the nations! For thou hast said in thine heart, I will ascend into heaven, I will exalt my throne above the stars of God: I will sit also upon the mount of the congregation, in the sides of the north: I will ascend above the heights of the clouds; I will be like the most High. Yet thou shalt be brought down to hell, to the sides of the pit. Isaiah 14:12–15.

> Как си паднал от небето, о, Луцифере, сине на зората! Как си повален на земята, ти, който отслабваше народите! Защото ти каза в сърцето си: Ще възляза на небето, ще издигна престола си над Божиите звезди; ще седна и на планината на събранието, в крайните предели на севера; ще възляза над висините на облаците; ще бъда подобен на Всевишния. Но ти ще бъдеш свален в ада, в дълбините на рова. Исая 14:12–15.

The dragon of atheism came from the bottomless pit in Revelation eleven and the beast of Catholicism ascends out of the bottomless pit when her deadly wound is healed.

Драконът на атеизма излезе от бездната в Откровение единадесета глава, а звярът на католицизма възлиза от бездната, когато смъртоносната му рана бъде изцелена.

> The beast that thou sawest was, and is not; and shall ascend out of the bottomless pit, and go into perdition: and they that dwell on the earth shall wonder, whose names were not written in the book of life from the foundation of the world, when they behold the beast that was, and is not, and yet is. Revelation 17:8.

> Звярът, който видя, беше и го няма; и ще възлезе от бездната, и ще отиде в погибел; и живеещите на земята ще се почудят, чиито имена не са били написани в книгата на живота от създанието на света, когато видят звяра, който беше, и го няма, и пак е. Откровение 17:8.

The beast of Catholicism ascends to the throne of the earth at the Sunday law when the threefold union is put in place. Like unto the dragon, Catholicism claims to be God, as Paul so aptly identified.

Звярът на католицизма се възкачва на трона на земята при неделния закон, когато се установява тройният съюз. Подобно на змея, католицизмът претендира, че е Бог, както Павел тъй точно посочи.

> Let no man deceive you by any means: for that day shall not come, except there come a falling away first, and that man of sin be revealed, the son of perdition; Who opposeth and exalteth himself above all that is called God, or that is worshipped; so that he as God sitteth in the temple of God, shewing himself that he is God. 2 Thessalonians 2:3, 4.

> Никой да не ви измами по никой начин; защото онзи ден няма да дойде, докато първо не настъпи отстъплението и не се открие човекът на греха, синът на погибелта; който се противи и превъзнася себе си над всичко, що се нарича Бог или на което се отдава поклонение; тъй щото той като Бог седи в Божия храм, показвайки себе си, че е Бог. 2 Солунци 2:3, 4.

Like the dragon, the beast of Catholicism is antichrist, both profess to be God, and both have their final destruction associated with their biblical testimony, for the dragon is brought down to hell, and the beast is the son of perdition. Perdition being final destruction.

Подобно на змея, звярът на католицизма е антихрист; и двамата претендират да бъдат Бог, и окончателната гибел и на двамата е свързана с библейското им свидетелство, защото змейът е низвергнат в ада, а звярът е синът на погибелта. Погибел означава окончателно унищожение.

> “The determination of antichrist to carry out the rebellion he began in heaven will continue to work in the children of disobedience.” Testimonies, volume 9, 230.

> „Решимостта на антихриста да осъществи бунта, който започна на небето, ще продължи да действа в чадата на непокорството.“ Свидетелства, том 9, с. 230.

> “Through the pope of Rome the same work has been carried on here on earth as was carried on in the courts of heaven before the expulsion of the prince of darkness. Satan sought to correct the law of God in heaven, and to supply an amendment of his own. He exalted his own judgment above that of his Creator, and placed his will above the will of Jehovah, and in this way virtually declared God to be fallible. The pope also takes the same course and, claiming infallibility for himself, seeks to adjust the law of God to meet his own ideas, thinking himself able to correct the mistakes he thinks he sees in the statutes and commands of the Lord of heaven and earth. He virtually says to the world, I will give you better laws than those of Jehovah. What an insult is this to the God of heaven!” Signs of the Times, November 19, 1894.

> „Чрез римския папа тук, на земята, се е извършвало същото дело, каквото се е извършвало в небесните дворове преди прогонването на княза на тъмнината. Сатана се стремеше да поправи Божия закон на небето и да предложи свое собствено изменение. Той възвиси собствената си преценка над преценката на своя Творец и постави своята воля над волята на Йехова, и по този начин фактически обяви Бога за погрешим. Папата също следва същия път и, като претендира за непогрешимост за себе си, се стреми да нагоди Божия закон към собствените си идеи, мислейки, че е способен да поправи грешките, които смята, че вижда в постановленията и заповедите на Господа на небето и земята. Той фактически казва на света: Аз ще ви дам по-добри закони от тези на Йехова. Каква обида е това за Небесния Бог!“ Signs of the Times, 19 ноември 1894 г.

Islam, represented by Mohammed in the history of the seventh century also came out of the bottomless pit when the key that was given to Mohammed was turned. When the pit was opened, “smoke” came out that darkened the sun and the air. The pioneers correctly identified that the “key” that opened the pit was the battle of Nineveh.

Ислямът, представен от Мохамед в историята на седмия век, също излезе от бездънната яма, когато ключът, който бе даден на Мохамед, бе завъртян. Когато ямата бе отворена, излезе „дим“, който помрачи слънцето и въздуха. Пионерите правилно определиха, че „ключът“, който отвори ямата, беше битката при Ниневия.

When we approach the first three verses on Revelation chapter nine from the pioneer understanding in the context of a triple application of prophecy, we find the prophetic characteristics of those verses that represent the first woe, typify the prophetic characteristics of the third woe that arrives “quickly” at the great earthquake. The Sunday law is represented by the battle of Nineveh.

Когато пристъпим към първите три стиха на девета глава от Откровение от гледната точка на пионерското разбиране в контекста на тройното приложение на пророчеството, откриваме, че пророческите характеристики на тези стихове, които представят първото горко, предобразяват пророческите характеристики на третото горко, което идва „скоро“ при голямото земетресение. Неделният закон е представен чрез битката при Ниневия.

Peter is responsible for correcting the false prediction of the fireballs of Nashville, and he recognizes that the correct application of Ellen White's warning of fireballs upon Nashville marks the beginning of “the destruction of thousands of cities almost fully given to idolatry.”

Петър носи отговорност да поправи лъжливото предсказание за огнените кълба над Нешвил и признава, че правилното прилагане на предупреждението на Елън Уайт за огнени кълба върху Нешвил бележи началото на „разрушението на хиляди градове, почти изцяло предадени на идолопоклонство“.

The fireballs of Nashville mark the beginning of a period of destruction upon the cities, and it also marks the beginning of the proclamation of the short midnight cry message. That message begins with an unexpected attack from Islam and the period ends with an unexpected attack from Islam at the great earthquake. The period of the proclamation of the midnight cry marks the end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand which began with the unexpected attack of Islam on 9/11.

Огнените кълба над Нешвил бележат началото на период на разрушение над градовете, а също така бележат и началото на прогласяването на вестта на краткия среднощен вик. Тази вест започва с неочаквано нападение от страна на исляма, а периодът завършва с неочаквано нападение от страна на исляма при голямото земетресение. Периодът на прогласяването на среднощния вик бележи края на времето на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, което започна с неочакваното нападение на исляма на 11 септември.

The sealing of the one hundred and forty-four thousand then began in agreement with the line of Balaam and the ass, where there are three strikes that culminate at the Sunday law, but where the second unexpected attack includes October 7, 2023 upon the ancient glorious land and then at the fireballs of Nashville. All the lines agree, and Peter understands that the unsealing of these truths, which are represented as the dirt brush man gathering up the scattered jewels and casting them into the casket is the work of the Lion of the tribe of Judah.

Тогава започна запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди в съгласие с линията на Валаам и ослицата, където има три удара, които достигат кулминацията си при неделния закон, но където второто неочаквано нападение включва 7 октомври 2023 г. върху древната славна земя, а след това и огнените кълба на Нашвил. Всички линии са в съгласие и Петър разбира, че разпечатването на тези истини, които са представени чрез човека с четката за прах, събиращ разпръснатите скъпоценности и хвърлящ ги в ковчежето, е делото на Лъва от Юдовото племе.

The Lion of Judah identifies Peter’s corrected message of Nashville as occurring in the final period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand that is represented in the hidden history of verse forty of Daniel eleven, and more specifically in the portion of that hidden history represented in verses eleven through fifteen of the same chapter. In those verses, the battle of Raphia and the battle of Panium lead to the Sunday law of verse sixteen, which is represented by the battle of Actium. When the battle of Panium joins the battle of Actium at the Sunday law, the battle of Nineveh is also repeated.

Лъвът от Юда отъждествява поправената вест на Петър от Нашвил като настъпваща в последния период от запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, представен в скритата история на четиридесети стих от Данаил единадесета глава, и по-конкретно в онази част от тази скрита история, представена в стихове единадесет до петнадесет на същата глава. В тези стихове битката при Рафия и битката при Паниум водят до неделния закон от шестнадесети стих, който е представен от битката при Акциум. Когато битката при Паниум се съединява с битката при Акциум при неделния закон, битката при Ниневия също се повтаря.

The “key” given to Mohammed, the king of Islam, whose name is not only the character of Islam, but also the place of the destruction marked by the battle of Nineveh. The king’s name “in the Hebrew tongue is Abaddon,” and “in the Greek tongue hath his name Apollyon.” The Greek and Hebrew emphasize the Old and New Testaments and instruct us that Abaddon means “the place of destruction” and Apollyon means “the destroyer.” In verse eleven of Revelation nine the king over Islam is Mohammed, but it is also the “angel of the bottomless pit,” which is Satan. Just as the pope is the antichrist as Satan’s right-hand man on earth, Mohammed is also directly controlled by Satan, the angel of the bottomless pit.

„Ключът“, даден на Мохамед, царя на исляма, чието име е не само характерът на исляма, но и мястото на разрушението, отбелязано с битката при Ниневия. Името на царя „на еврейски език е Авадон“, а „на гръцки език името му е Аполион“. Гръцкият и еврейският език подчертават Стария и Новия Завет и ни поучават, че Авадон означава „мястото на разрушението“, а Аполион означава „разрушителят“. В единадесети стих на девета глава от Откровение царят над исляма е Мохамед, но той е и „ангелът на бездънната пропаст“, което е Сатана. Както папата е антихристът като дясната ръка на Сатана на земята, така и Мохамед е пряко управляван от Сатана, ангела на бездънната пропаст.

At the Sunday law, the threefold union is forced upon the world and the deadly wound that was delivered to the papacy in 1798, thus marking the end of the Dark Ages is healed. When the deadly wound is healed, the second period of the Dark Ages arrives, and at the great earthquake that is the Sunday law, Islam turns the key and smoke as from a furnace blots out the sun and stars as darkness returns. The battle of Nineveh is repeated at the Sunday law, for it is the key that brings the second period of darkness. There national apostasy is followed by national ruin. There “active despotism” bears full sway, for the smoke of Islam that darkens the sun and stars at the battle of Nineveh is as a burning furnace. The “burning furnace” was an element of God’s covenant with Abraham.

При неделния закон тройният съюз е наложен върху света със сила и смъртоносната рана, нанесена на папството през 1798 г., като така е отбелязан краят на Тъмните векове, бива изцелена. Когато смъртоносната рана бъде изцелена, настъпва вторият период на Тъмните векове, и при голямото земетресение, което е неделният закон, ислямът завърта ключа и дим като от пещ помрачава слънцето и звездите, когато тъмнината се завръща. Битката при Ниневия се повтаря при неделния закон, защото той е ключът, който довежда втория период на тъмнина. Там националното отстъпление е последвано от национална разруха. Там „действащият деспотизъм“ властва с пълна сила, защото димът на исляма, който помрачава слънцето и звездите при битката при Ниневия, е като горяща пещ. „Горящата пещ“ беше елемент от Божия завет с Авраам.

> And it came to pass, that, when the sun went down, and it was dark, behold a smoking furnace, and a burning lamp that passed between those pieces. Genesis 15:17.

> И стана, когато слънцето залезе и настъпи тъмнина, ето, димяща пещ и горящ светилник преминаха между тия части. Битие 15:17.

The smoking furnace that passed between Abram’s covenant offerings identified the bondage in Egypt represented in the passage in verse thirteen.

Димящата пещ, която премина между жертвените приноси на Аврамовия завет, обозначаваше робството в Египет, представено в пасажа в тринадесети стих.

> And he said unto Abram, Know of a surety that thy seed shall be a stranger in a land that is not theirs, and shall serve them; and they shall afflict them four hundred years. Genesis 15:13.

> И каза на Аврама: Знай със сигурност, че потомството ти ще бъде пришълец в земя, която не е тяхна, и ще им служат; и те ще ги угнетяват четиристотин години. Битие 15:13.

A “burning furnace,” such as Nebuchadnezzar’s furnace in chapter three of Daniel represents bondage and slavery, as was the condition of Shadrach, Meshach and Abednego.

„Горяща пещ“, каквато е пещта на Навуходоносор в трета глава на книгата на Даниил, представлява робство и пленничество, каквото беше състоянието на Седрах, Мисах и Авденаго.

> “But like the stars in the vast circuit of their appointed path, God’s purposes know no haste and no delay. Through the symbols of the great darkness and the smoking furnace, God had revealed to Abraham the bondage of Israel in Egypt, and had declared that the time of their sojourning should be four hundred years. “Afterward,” He said, “shall they come out with great substance.” Genesis 15:14.” The Desire of Ages, 33.

> „Но както звездите в необятния кръг на своя определения път, така и Божиите намерения не познават нито прибързаност, нито забавяне. Чрез символите на големия мрак и димящата пещ Бог бе разкрил на Авраам робството на Израил в Египет и бе заявил, че времето на тяхното пришълстване ще бъде четиристотин години. „А после — каза Той — ще излязат с голям имот.“ Битие 15:14.“ Копнежът на вековете, 33.

> But the Lord hath taken you, and brought you forth out of the iron furnace, even out of Egypt, to be unto him a people of inheritance, as ye are this day. Deuteronomy 4:20.

> Но Господ ви взе и ви изведе от желязната пещ, от Египет, за да Му бъдете народ на наследство, както сте днес. Второзаконие 4:20.

The smoke that darkens the sun and moon when the key of the battle of Nineveh is turned identifies the persecution that begins in earnest at the Sunday law. The persecution of the Dark Ages then is repeated. The pioneers correctly identified that the battle of Nineveh was the “key” that brought Islam into prophetic history as the first woe in 627. The battle was between Rome and Persia, and it represented a victory for Rome, but it was what is called a Pyrrhic victory. A victory that is actually detrimental to the victor. The phrase comes from a victory by king Pyrrhus of Epirus. After two battles against the Romans (Heraclea in 280 BC and Asculum in 279 BC), he defeated the Roman army but lost a huge portion of his own troops. According to legend, he then said, “One more such victory and we are lost.”

Димът, който помрачава слънцето и луната, когато се завърта ключът на битката при Ниневия, обозначава гонението, което започва с пълна сила при неделния закон. Така гонението от Тъмните векове се повтаря. Пионерите правилно установиха, че битката при Ниневия е „ключът“, който въведе исляма в пророческата история като първото горко през 627 г. Битката беше между Рим и Персия и представляваше победа за Рим, но тя беше това, което се нарича Пирова победа — победа, която всъщност е пагубна за победителя. Изразът произлиза от победа на цар Пир от Епир. След две сражения срещу римляните (Хераклея през 280 г. пр. Хр. и Аускулум през 279 г. пр. Хр.) той победи римската армия, но изгуби огромна част от собствените си войски. Според преданието тогава той казал: „Още една такава победа и сме загубени.“

The battle of Nineveh was a strategic victory for Rome, but when finished neither Rome or Persia had the power to thereafter effectively resist the onslaught of Islam. Persia is the United States and Rome is the papacy in the modern fulfillment of the battle of Nineveh. Medo-Persia as a two-horned power represent the two-horned power of the United States. At the Sunday law the United States is simply one horn, for leading to the Sunday law the image of the beast has been formed, and that formation consists of combining both horns into one. In Daniel eight, there are two horns representing the Medo-Persian Empire, and the Persian horn came up last.

Битката при Ниневия беше стратегическа победа за Рим, но когато тя приключи, нито Рим, нито Персия вече имаха силата след това действено да се противопоставят на настъплението на исляма. Персия е Съединените щати, а Рим е папството в съвременното изпълнение на битката при Ниневия. Мидо-Персия като двурога сила представлява двурогата сила на Съединените щати. При неделния закон Съединените щати са просто един рог, защото в процеса, водещ към неделния закон, образът на звяра вече е бил формиран, а това формиране се състои в съединяването на двата рога в един. В Даниил 8 има два рога, представляващи Мидо-Персийската империя, и персийският рог се издигна последен.

> Then I lifted up mine eyes, and saw, and, behold, there stood before the river a ram which had two horns: and the two horns were high; but one was higher than the other, and the higher came up last. Daniel 8:3.

> Тогава подигнах очите си и видях, и ето, пред реката стоеше овен, който имаше два рога; и двата рога бяха високи, но единият беше по-висок от другия, и по-високият израсна последен. Даниил 8:3.

The United States’ two horns of Republicanism and Protestantism join into one when church and state come together to form the image of the beast. That formation is fully consummated when the mark of the beast is enforced at the Sunday law. This identifies the United States as simply Persia at the Sunday law. Persia was defeated by Rome at the battle of Nineveh. How Rome defeated Persia is of historical significance, because of the maneuvers of Heraclius, the Roman Emperor.

Двата рога на Съединените щати — републиканизмът и протестантизмът — се съединяват в едно, когато църквата и държавата се съберат, за да образуват образа на звяра. Това образуване се завършва напълно, когато белегът на звяра бъде наложен чрез неделния закон. Това определя Съединените щати като просто Персия при неделния закон. Персия бе победена от Рим в битката при Ниневия. Начинът, по който Рим победи Персия, има историческо значение поради маневрите на Ираклий, римския император.

Simply put Heraclius accomplished a surprise attack, as opposed to a straight forward advancing attack. His efforts to accomplish the surprise are noted in history. The surprise included his decision to attack in winter, which was uncommon during those historic times, but it did not stop there. Heraclius started his invasion in mid-September 627 from the north (Armenian highlands). Instead of taking the expected route southward directly toward the Persian capital Ctesiphon, he made a wide arc, moving southeast along the border regions (roughly modern Turkey-Iran border). He then turned south and west, crossing the Great Zab River on December 1, 627. This placed his army on the Nineveh Plateau (east bank of the Tigris River), near the ruins of ancient Nineveh. This movement was from south to north relative to the Persian forces—the opposite of what the Persians anticipated. They expected him to continue pushing south toward Ctesiphon. It caught the Persian commander Rhahzadh off guard and forced him to chase Heraclius into unfavorable terrain. It allowed the Romans to choose the battlefield on the plains near Nineveh. The maneuver prevented the Romans from being trapped between Persian forces and gave them an escape route if needed. Combined with the fog on the day of battle and a feigned retreat tactic during the actual fighting, there were multiple layers of surprise. This bold winter invasion and flanking route deep into Persian territory is considered one of Heraclius’s greatest military achievements. It helped shatter Persian confidence and contributed heavily to the eventual Roman victory in the long war.

Казано просто, Ираклий осъществи изненадващо нападение, за разлика от пряко настъпателно нападение. Неговите усилия да постигне изненадата са отбелязани в историята. Изненадата включваше решението му да нападне през зимата, което беше необичайно през онези исторически времена, но не се изчерпваше с това. Ираклий започна своето нашествие в средата на септември 627 г. от север (Арменските възвишения). Вместо да поеме по очаквания маршрут на юг, право към персийската столица Ктезифон, той направи широк дъговиден обход, придвижвайки се на югоизток по граничните области (приблизително по днешната граница между Турция и Иран). След това зави на юг и на запад, като на 1 декември 627 г. премина река Голям Заб. Така неговата армия се озова на Ниневийското плато (източният бряг на река Тигър), близо до руините на древна Ниневия. Това придвижване беше от юг към север спрямо персийските сили — противоположно на онова, което персите очакваха. Те очакваха той да продължи да настъпва на юг към Ктезифон. Това завари неподготвен персийския пълководец Рахзад и го принуди да преследва Ираклий в неблагоприятен терен. То позволи на римляните да изберат бойното поле в равнините край Ниневия. Маневрата попречи римляните да бъдат притиснати между персийските сили и им осигури път за отстъпление, ако се окажеше необходим. В съчетание с мъглата в деня на битката и с тактиката на престорено отстъпление по време на самите сражения, изненадата имаше множество пластове. Това дръзко зимно нашествие и обходният маршрут дълбоко в персийската територия се считат за едно от най-великите военни постижения на Ираклий. То помогна да бъде съкрушена персийската увереност и допринесе в голяма степен за окончателната римска победа в дългата война.

> “In the battle of Nineveh, which was fiercely fought from daybreak to the eleventh hour, twenty-eight standards, besides those which might be broken or torn, were taken from the Persians; the greatest part of their army was cut in pieces, and the victors (the Romans), concealing their own loss, passed the night on the field. The cities and palaces of Assyria were opened for the first time to the Romans.

> „В битката при Ниневия, която бе яростно водена от разсъмване до единадесетия час, от персите бяха взети двадесет и осем знамена, освен онези, които можеше да бъдат строшени или разкъсани; по-голямата част от тяхната войска бе посечена, а победителите (римляните), прикривайки собствените си загуби, прекараха нощта на бойното поле. Градовете и дворците на Асирия за първи път бяха отворени за римляните.“

> “The Roman emperor was not strengthened by the conquests which he achieved; and a way was prepared at the same time, and by the same means, for the multitudes of Saracens from Arabia, like locusts from the same region, who, propagating in their course the dark and delusive Mohammedan creed, speedily overspread both the Persian and the Roman empire.

> „Римският император не бе укрепен чрез завоеванията, които постигна; и в същото време, и чрез същите средства, бе приготвен път за множествата сарацини от Арабия, като скакалци от същата област, които, разпространявайки по пътя си мрачното и измамливо мохамеданско верую, скоро заляха както Персийската, така и Римската империя.“

> “More complete illustration of this fact could not be desired than is supplied in the concluding words of the chapter from Gibbon, from which the preceding extracts are taken. ‘Although a victorious army had been formed under the standard of Heraclius, the unnatural effort seems to have exhausted rather than exercised their strength. While the emperor triumphed at Constantinople or Jerusalem, an obscure town on the confines of Syria was pillaged by the Saracens, and they cut in pieces some troops who advanced to its relief,—an ordinary and trifling occurrence, had it not been the prelude of a mighty revolution. These robbers were the apostles of Mohammed; their frantic valor had emerged from the desert; and in the last eight years of his reign, Heraclius lost to the Arabs the same provinces which he had rescued from the Persians.

> „По-пълна илюстрация на този факт не би могла да се пожелае от онази, която се дава в заключителните думи на главата от Гибън, от която са взети предходните откъси. „Макар под знамето на Ираклий да бе създадена победоносна войска, това неестествено усилие сякаш по-скоро бе изтощило, отколкото упражнило силата ѝ. Докато императорът тържествуваше в Константинопол или Йерусалим, един неизвестен град по пределите на Сирия бе разграбен от сарацините, и те посекоха част от войските, които се притекоха на помощ за неговото освобождение — обикновено и незначително събитие, ако не беше преддверието на велик преврат. Тези разбойници бяха апостолите на Мохамед; тяхната безумна храброст бе излязла от пустинята; и през последните осем години от царуването си Ираклий загуби в полза на арабите същите области, които бе избавил от персите.

> “‘The spirit of fraud and enthusiasm, whose abode is not in the heavens,’ was let loose on earth. The bottomless pit needed but a key to open it, and that key was the fall of Chosroes. He had contemptuously torn the letter of an obscure citizen of Mecca. But when from his ‘blaze of glory’ he sunk into the ‘tower of darkness’ which no eye could penetrate, the name of Chosroes was suddenly to pass into oblivion before that of Mohammed; and the crescent seemed but to wait its rising till the falling of the star. Chosroes, after his entire discomfiture and loss of empire, was murdered in the year 628; and the year 629 is marked by ‘the conquest of Arabia,’ and ‘the first war of the Mohammedans against the Roman empire.’ ‘And the fifth angel sounded, and I saw a star fall from heaven unto the earth; and to him was given the key of the bottomless pit. And he opened the bottomless pit.’ He fell unto the earth. When the strength of the Roman empire was exhausted, and the great king of the East lay dead in his tower of darkness, the pillage of an obscure town on the borders of Syria was ‘the prelude of a mighty revolution.’ ‘The robbers were the apostles of Mohammed, and their frantic valor emerged from the desert.’” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 495–497.

> „Духът на измамата и на възторжеността, чието обиталище не е в небесата,“ бе пуснат на свобода по земята. На бездънната бездна ѝ трябваше само ключ, за да бъде отворена, и този ключ бе падението на Хосрой. Той с презрение бе разкъсал писмото на един неизвестен гражданин от Мека. Но когато от своя „блясък на слава“ той потъна в „кулата на мрака“, която никакво око не можеше да проникне, името на Хосрой внезапно трябваше да премине в забвение пред името на Мохамед; и полумесецът сякаш само чакаше своето изгряване до падането на звездата. Хосрой, след пълния си разгром и загубата на империята, бе убит в годината 628; а годината 629 е отбелязана с „покоряването на Арабия“ и „първата война на мохамеданите против Римската империя“. „И затръби петият ангел; и видях звезда, паднала от небето на земята; и на нея се даде ключът от бездънната бездна. И тя отвори бездънната бездна.“ Той падна на земята. Когато силата на Римската империя бе изтощена и великият цар на Изтока лежеше мъртъв в своята кула на мрака, разграбването на един неизвестен град по границите на Сирия бе „предвестие на могъща революция“. „Разбойниците бяха апостолите на Мохамед, и тяхната безумна доблест изникна от пустинята.“ Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 495–497.

The battle of Nineveh represents modern Rome conquering the United States at the Sunday law, but it is a pyrrhic victory, for a progressive judgment upon Rome begins at the Sunday law.

Битката при Ниневия представлява съвременния Рим, който завладява Съединените щати чрез неделния закон, но това е пирова победа, защото при неделния закон започва прогресивен съд над Рим.

Chosroes, was the head of the Persian empire, so Persia representing the United States’ fall at the Sunday law is the key that opens the bottomless pit at the fall of the sixth kingdom of Bible prophecy. It represents the Sunday law of verses sixteen, thirty-one, and forty-one of Daniel eleven, as well as, Revelation thirteen verse eleven.

Хосрой беше глава на Персийската империя; следователно Персия, представяща падението на Съединените щати при неделния закон, е ключът, който отваря бездънната пропаст при падението на шестото царство в библейското пророчество. Тя представя неделния закон от стихове шестнадесет, тридесет и един и четиридесет и един на Даниил единадесета глава, както и Откровение тринадесета глава, стих единадесет.

Notice the pioneer Stephen Haskell’s comments on the same verses and history:

Обърнете внимание на коментарите на пионера Стивън Хаскел относно същите стихове и история:

> “The Arabs, or the Saracens, had never exercised any influence in the earth. In the history of nations, these free men of the desert had passed with scarcely a notice. Mohammedanism united the scattered tribes, and sent them forth as the conquerors of nations. The rapid progress which attended the Saracen arms was due, in great measure, to the strife between the Romans and Chosroes, the head of the modern Persian empire. This strife resulted in the fall of the latter. Modern Persia had stood as a barrier wall, keeping in check the power of Mohammed; but when that power fell, the barrier was gone, the ‘bottomless pit’ opened, and the Saracens deluged the world. When the 'bottomless pit was opened, there arose a smoke which hid the face of the sun.' The figure is a strong one, representing the darkening effect of Mohammedanism, as it spread over the face of the earth.” Stephen Haskell, The Story of the Seer of Patmos, 164, 165.

> „Арабите, или сарацините, никога не бяха упражнявали каквото и да било влияние върху земята. В историята на народите тези свободни мъже на пустинята бяха преминали почти незабелязано. Мохамеданството обедини разпръснатите племена и ги изпрати като завоеватели на народи. Бързият напредък, който съпътстваше сарацинското оръжие, се дължеше в голяма степен на борбата между римляните и Хосрой, главата на съвременната Персийска империя. Тази борба завърши с падането на последния. Съвременна Персия бе стояла като преградна стена, възпирайки силата на Мохамед; но когато тази сила падна, преградата изчезна, „бездънната яма“ се отвори и сарацините заляха света. Когато „бездънната яма се отвори, издигна се дим, който скри лицето на слънцето“. Образът е силен и представя помрачаващото действие на мохамеданството, когато то се разпростря по лицето на земята.“ Stephen Haskell, The Story of the Seer of Patmos, 164, 165.

That barrier wall in Rome’s history is the wall of separation of church and state that is removed at the Sunday law. There is another layer to the pyrrhic victory of Rome over Persia in the battle of Nineveh, for there was a previous battle of Nineveh, representing an Alpha and the battle of 627 representing the Omega. The battle was in 612 BC, roughly twelve hundred years apart. In that battle Assyria was defeated by a threefold confederacy and marked the end of the Assyrian Empire.

Онази преградна стена в историята на Рим е стената на разделение между църква и държава, която се премахва при неделния закон. Има и друг пласт в Пировата победа на Рим над Персия в битката при Ниневия, защото е имало предишна битка при Ниневия, представляваща Алфа, а битката от 627 година представляваща Омега. Първата битка е била през 612 г. пр. Хр., приблизително на разстояние от хиляда и двеста години. В тази битка Асирия е била победена от троен съюз, и това е отбелязало края на Асирийската империя.

A. T. Jones comments on the alpha battle of Nineveh:

А. Т. Джоунс коментира алфа-борбата на Ниневия:

> “Affairs in the government of Assyria went from bad to worse, so that in 612 BC there was another grand revolt on the part of the same three countries, led this time by Nabopolassar himself. This one was completely successful: Nineveh was made a heap of ruins; and the Assyrian Empire was divided into three great divisions,—Media, holding the northeast and the extreme north, Babylon holding Elam and all the plain and valleys of the Euphrates and the Tigris, and Egypt holding all the country west of the Euphrates. The seal of this alliance between Babylon and Media was the marriage of the daughter of the king of Media to Nebuchadnezzar, son of Nabopolassar. It was in the performance of his part in the alliance against Assyria, that Pharaoh-Necho king of Egypt went up against the king of Assyria to fight against Carchemish by Euphrates when King Josiah of Judah went out to fight with him, and was slain at Megiddo. Then as all this western territory pertained to the king of Egypt, it was in exercise of his legitimate sovereignty, gained by conquest, that he removed Shallum, the son of Josiah, from being king of Judah, and appointed Eliakim king of Judah in his stead, changing his name to Jehoiakim, and laid a tax upon the land.” 1 Chronicles 3:15; 2 Kings 23:31–35.” A. T. Jones, Review and Herald, March 15, 1898.

> „Делата в управлението на Асирия вървяха от зле към по-зле, така че през 612 г. пр. Хр. избухна още едно велико въстание от страна на същите тези три държави, този път водено от самия Набополасар. То бе напълно успешно: Ниневия бе превърната в куп развалини; и Асирийската империя бе разделена на три големи части — Мидия, която държеше североизтока и крайния север, Вавилон, който държеше Елам и цялата равнина и долините на Ефрат и Тигър, и Египет, който държеше цялата страна на запад от Ефрат. Печатът на този съюз между Вавилон и Мидия бе бракът на дъщерята на мидийския цар с Навуходоносор, сина на Набополасар. Именно при изпълнението на своя дял в съюза против Асирия фараон Нехао, египетският цар, излезе против асирийския цар, за да воюва при Кархемис на Ефрат, когато юдейският цар Йосия излезе да се бие с него и бе убит при Мегидо. Тогава, понеже цялата тази западна територия принадлежеше на египетския цар, именно в упражняване на неговото законно върховенство, придобито чрез завоевание, той отстрани Селум, сина на Йосия, от това да бъде цар на Юда, и постави на негово място Елиаким за цар на Юда, като промени името му на Йоаким, и наложи данък върху земята.“ 1 Летописи 3:15; 4 Царе 23:31–35. A. T. Jones, Review and Herald, March 15, 1898.

In the alpha battle of Nineveh of 612 BC, the Assyrian Empire came to an end, just as the sixth kingdom of Bible prophecy ends at the Sunday law. The victor in the battle was a threefold union of Babylon, Egypt and Media. In the warfare of that period King Josiah dies at Megiddo, thus typifying Armageddon. In the omega battle of Nineveh in 627, Islam of the third woe is released as the wall of protection in the Constitution is removed as typified, as Haskell noted of Persia as the “barrier wall” of protection being removed with the defeat of Persia. King Josiah’s death at Megiddo identifies the first battle of Nineveh as being the second battle in the last days. The last of the two battles of Nineveh in 627, when the key is turned and the pit is opened is the first in the last days, for the first will be last. The first battle of Nineveh between Assyria and the threefold union leads to Armageddon. The period of the second Dark Ages begins with the battle of Nineveh and ends with the battle of Nineveh.

В алфа-битката при Ниневия през 612 г. пр. Хр. Асирийската империя достига своя край, точно както шестото царство на библейското пророчество завършва при неделния закон. Победителят в битката беше троен съюз между Вавилон, Египет и Мидия. Във войните от този период цар Йосия умира при Мегидо, като по този начин е образ на Армагедон. В омега-битката при Ниневия през 627 г. ислямът на третото горко се освобождава, когато стената на защита в Конституцията е отстранена, както е предобразено, както Хаскел отбеляза за Персия като „бариерата-стена“ на защита, която бива премахната с поражението на Персия. Смъртта на цар Йосия при Мегидо определя първата битка при Ниневия като втората битка в последните дни. Последната от двете битки при Ниневия през 627 г., когато ключът се завърта и бездната се отваря, е първата в последните дни, защото първото ще бъде последно. Първата битка при Ниневия между Асирия и тройния съюз води към Армагедон. Периодът на вторите Тъмни векове започва с битката при Ниневия и завършва с битката при Ниневия.

The facts of the fifth trumpet which is the first woe of Revelation chapter nine is what the pioneers understood to be the clearest historical witness of any passage in the book of Revelation. Uriah Smith expresses that fact as follows:

Фактите относно петата тръба, която е първото „горко“ от девета глава на Откровение, са това, което пионерите разбираха като най-ясното историческо свидетелство от всеки пасаж в книгата Откровение. Урия Смит изразява този факт по следния начин:

> “‘VERSE 1. And the fifth angel sounded, and I saw a star fall from heaven unto the earth: and to him was given the key of the bottomless pit.’

> „СТИХ 1. И петият ангел затръби, и видях звезда, паднала от небето на земята; и на нея бе даден ключът от бездънната пропаст.“

> “For an exposition of this trumpet, we shall again draw from the writings of Mr. Keith. This writer truthfully says: ‘There is scarcely so uniform an agreement among interpreters concerning any other part of the Apocalypse as respecting the application of the fifth and sixth trumpets, or the first and second woes, to the Saracens and Turks. It is so obvious that it can scarcely be misunderstood. Instead of a verse or two designating each, the whole of the ninth chapter of the Revelation in equal portions, is occupied with a description of both.” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 495.

> „За изложение на тази тръба отново ще се позовем на писанията на г-н Кийт. Този автор с основание казва: „Едва ли има така единодушно съгласие между тълкувателите относно която и да е друга част на Апокалипсиса, както по отношение на прилагането на петата и шестата тръба, или на първото и второто горко, към сарацините и турците. Това е тъй очевидно, че едва ли може да бъде неразбрано. Вместо по един-два стиха, които да обозначават всяко от тях, цялата девета глава на Откровението, в равни части, е заета с описание и на двете.“ Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 495.

Peter is at Panium with the responsibility to correct the message of the fireballs of Nashville, and it is seen for the first time that the elements of the first woe perfectly align with the elements of the soon-coming Sunday law. The Lion of the tribe of Judah unsealed this understanding in agreement with other lines of prophecy that He had already put in place. The historians will testify to the significance of the surprise attack accomplished by Rome upon the Persians in 627, and when they do so, they noted Heraclius’ maneuvering around and behind Persia in the winter time as a ploy to keep hidden until the time of the attack.

Петър е в Паниум с отговорността да коригира вестта за огнените кълба на Нешвил и за пръв път се вижда, че елементите на първото горко съвършено се подреждат в съответствие с елементите на скоро идващия неделен закон. Лъвът от Юдовото племе разпечата това разбиране в съгласие с други пророчески линии, които Той вече бе установил. Историците ще засвидетелстват значението на изненадващото нападение, извършено от Рим срещу персите през 627 г., и когато го направят, те отбелязват маневрирането на Ираклий около и зад Персия в зимно време като хитрост, чрез която да остане скрит до времето на нападението.

Sister White informs us that Rome is simply waiting for “vantage ground,” and then she will strike.

Сестра Уайт ни уведомява, че Рим просто изчаква „изгодна позиция“, а след това ще нанесе удар.

> “God’s word has given warning of the impending danger; let this be unheeded, and the Protestant world will learn what the purposes of Rome really are, only when it is too late to escape the snare. She is silently growing into power. Her doctrines are exerting their influence in legislative halls, in the churches, and in the hearts of men. She is piling up her lofty and massive structures in the secret recesses of which her former persecutions will be repeated. Stealthily and unsuspectedly she is strengthening her forces to further her own ends when the time shall come for her to strike. All that she desires is vantage ground, and this is already being given her. We shall soon see and shall feel what the purpose of the Roman element is. Whoever shall believe and obey the word of God will thereby incur reproach and persecution.” The Great Controversy, 581.

> „Божието слово е дало предупреждение за надвисналата опасност; ако то бъде пренебрегнато, протестантският свят ще узнае какви в действителност са намеренията на Рим едва когато ще бъде твърде късно да избегне примката. Тя безшумно нараства във власт. Нейните учения упражняват влиянието си в законодателните зали, в църквите и в сърцата на хората. Тя издига своите високи и масивни здания, в чиито тайни кътчета ще бъдат повторени нейните предишни гонения. Скрита и неподозирана, тя укрепва силите си, за да прокарва собствените си цели, когато настъпи времето да нанесе удара си. Всичко, което тя желае, е изгодна позиция, и такава вече ѝ се предоставя. Скоро ще видим и ще почувстваме каква е целта на римския елемент. Който повярва и се покори на Божието слово, чрез това ще навлече върху себе си укор и гонение.“ Великата борба, 581.

As with the Emperor Heraclius, the papacy has been moving toward her goal “stealthily and unexpectedly” in fulfillment of Isaiah chapter twenty-three, where the whore of Tyre is forgotten for the history of the sixth kingdom of Bible prophecy. The secret surprise attack of Heraclius is the world forgetting the papacy from 1798 unto the Sunday law. Line upon line the first woe represents the third and last woe. In the first woe a pronouncement is made that also aligns with the history of Islam and the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Както при император Ираклий, папството се е придвижвало към своята цел „скришом и неочаквано“ в изпълнение на Исая, глава двадесет и трета, където тирската блудница е забравена за историята на шестото царство от библейското пророчество. Тайното изненадващо нападение на Ираклий е светът, който забравя папството от 1798 година до неделния закон. Ред подир ред първото горко представлява третото и последното горко. В първото горко е направено прогласяване, което също се съгласува с историята на исляма и с периода на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди.

> And it was commanded them that they should not hurt the grass of the earth, neither any green thing, neither any tree; but only those men which have not the seal of God in their foreheads. And to them it was given that they should not kill them, but that they should be tormented five months: and their torment was as the torment of a scorpion, when he striketh a man. And in those days shall men seek death, and shall not find it; and shall desire to die, and death shall flee from them. Revelation 9:4–6.

> И им бе заповядано да не повреждат земната трева, нито каквато и да е зеленина, нито каквото и да е дърво, а само онези човеци, които нямат Божия печат на челата си. И на тях им бе дадено не да ги убиват, а да бъдат измъчвани пет месеца; и мъчението им беше като мъчението от скорпион, когато ужили човек. И в онези дни човеците ще търсят смъртта и няма да я намерят; и ще пожелаят да умрат, но смъртта ще бяга от тях. Откровение 9:4–6.

Before the key is turned at the battle of Nineveh, which is the soon-coming Sunday law the one hundred and forty-four thousand are already sealed. At the Sunday law the destruction of the cities which is initiated with the fireballs of Nashville is represented as a period of “five months,” when warfare rages and the second papal blood bath is initiated in fulfillment of the answer given to the martyrs of the Dark Ages in the fifth seal.

Преди ключът да бъде завъртян при битката за Ниневия, която представлява скорошния неделен закон, сто четиридесет и четирите хиляди вече са запечатани. При неделния закон унищожението на градовете, което е започнато с огнените кълба над Нашвил, е представено като период от „пет месеца“, когато войната бушува и се поставя началото на второто папско кръвопролитие в изпълнение на отговора, даден на мъчениците от Тъмните векове в петия печат.

> And when he had opened the fifth seal, I saw under the altar the souls of them that were slain for the word of God, and for the testimony which they held: And they cried with a loud voice, saying, How long, O Lord, holy and true, dost thou not judge and avenge our blood on them that dwell on the earth? And white robes were given unto every one of them; and it was said unto them, that they should rest yet for a little season, until their fellow servants also and their brethren, that should be killed as they were, should be fulfilled. Revelation 6:9–11.

> И когато отвори петия печат, видях под олтара душите на онези, които бяха убити за Божието слово и за свидетелството, което държаха. И те викаха с висок глас, казвайки: До кога, Господи, свети и истинни, няма да съдиш и да отмъстиш за нашата кръв на онези, които живеят на земята? И на всеки един от тях бяха дадени бели дрехи; и им бе казано да си починат още малко време, докато се изпълни числото и на съслужителите им, и на братята им, които трябваше да бъдат убити, както и те. Откровение 6:9–11.

The martyrs of the Dark Ages are the first group that typify the martyrs of Modern Rome during the Sunday law crisis. Before that crisis arrives the one hundred and forty-four thousand are sealed, and that sealing process began at 9/11 with the arrival of Islam of the third woe, and the sprinkling of the latter rain. When the martyrs of the first Dark Ages asked when the papacy would be judged, they were told there will be a second group of martyrs when the Dark Ages are repeated, which is when the key of the battle of Nineveh is fulfilled at the soon-coming Sunday law. Before the second group of martyrs are made up the one hundred and forty-four thousand are sealed, and the period of the sealing that began on 9/11 is identified in the fifth seal, for the conversation there set forth is found in Revelation chapter six, verses NINE through ELEVEN, thus marking the beginning and ending of the sealing with 9/11. The ending introduces the destruction of Islam as set forth in Revelation NINE, ELEVEN, and those who are sealed will have fulfilled the experience of Daniel represented in Daniel NINE, ELEVEN.

Мъчениците от Тъмните векове са първата група, която е образ на мъчениците на Съвременния Рим по време на кризата на неделния закон. Преди да настъпи тази криза, сто четиридесет и четирите хиляди биват запечатани, и този процес на запечатване започна на 11 септември с идването на исляма от третото горко и с поръсването на късния дъжд. Когато мъчениците от първите Тъмни векове попитаха кога папството ще бъде съдено, им бе казано, че ще има втора група мъченици, когато Тъмните векове се повторят, което е тогава, когато ключът на битката при Ниневия се изпълнява при скоро настъпващия неделен закон. Преди да се състави втората група мъченици, сто четиридесет и четирите хиляди биват запечатани, а периодът на запечатването, започнал на 11 септември, е посочен в петия печат; защото разговорът, изложен там, се намира в Откровение, глава шест, стихове ДЕВЕТ до ЕДИНАДЕСЕТ, като по този начин отбелязва началото и края на запечатването с 9/11. Краят въвежда унищожението на исляма, както е представено в Откровение ДЕВЕТ, ЕДИНАДЕСЕТ, и онези, които са запечатани, ще са изпълнили преживяването на Данаил, представено в Данаил ДЕВЕТ, ЕДИНАДЕСЕТ.

We will continue these things in the next article.

Ще продължим тези неща в следващата статия.

Back to Articles