Article

# Panium - Number One

Паниум — номер едно

Chapter Eleven

Глава единадесета

Author

Jeff Pippenger

Published

February 25, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

For some time, we have been focusing our attention on the hidden history of Daniel 11:40, and in recent weeks, the Lord has drawn our consideration to verse 27:

От известно време насочваме вниманието си към скритата история на Даниил 11:40, а през последните седмици Господ насочи разглеждането ни към стих 27:

> And both these kings’ hearts shall be to do mischief, and they shall speak lies at one table; but it shall not prosper: for yet the end shall be at the time appointed. Daniel 11:27.

> И сърцата и на двамата тия царе ще бъдат насочени към зло, и ще говорят лъжи на една трапеза; но това няма да успее, защото краят още ще бъде в определеното време. Даниил 11:27.

Initially, I was uncertain about the details—when, where, and who sat at that table, speaking lies to one another—but these questions are now under review. Over the past few Sabbaths, I made some missteps as I worked through these lines. Yet, through what I believe to be providential guidance, the alliances represented in verses 13–15, symbolized by Caesarea Philippi, began to unfold. Though some elements still require refinement, I believe the Lord has lifted His hand from these verses to reveal their meaning.

Първоначално не бях сигурен относно подробностите — кога, къде и кои седяха на онази трапеза, говорейки лъжи един на друг, — но тези въпроси сега са в процес на преразглеждане. През последните няколко съботи допуснах някои погрешни стъпки, докато работех върху тези редове. Но чрез онова, което вярвам, че беше промислително ръководство, съюзите, представени в стихове 13–15, символизирани от Кесария Филипова, започнаха да се разкриват. Макар някои елементи все още да се нуждаят от доуточняване, вярвам, че Господ е отдръпнал ръката Си от тези стихове, за да открие значението им.

This understanding crystallized immediately after last Sabbath’s Zoom meeting. A week earlier, I had been struck by the intricate interplay of histories in verses 10–15. I wrote and sent a text message to a few people outlining my thoughts and asked to share them on Friday evening. I was attempting to organize the issues within those verses, convinced there was something profoundly significant. There is, but it wasn’t what I initially proposed. Despite my stumbles over the past week and a half as I grappled with this passage, I recognize a familiar providence. The Lord was unsealing a special, vital truth. Once the human element is fully exposed and set aside, the truth—opened by the Lion of the tribe of Judah—proves even more profound than I had grasped.

Това разбиране се кристализира непосредствено след миналосъботната Zoom среща. Седмица по-рано бях поразен от сложното преплитане на истории в стихове 10–15. Написах и изпратих текстово съобщение до няколко души, в което изложих мислите си, и помолих да ги споделя в петък вечер. Опитвах се да подредя въпросите в тези стихове, убеден, че там има нещо дълбоко значимо. Има, но то не беше онова, което първоначално предложих. Въпреки затрудненията ми през изминалата седмица и половина, докато се борех с този пасаж, разпознавам едно познато провидение. Господ разпечатваше една особена, жизненоважна истина. Щом човешкият елемент бъде напълно изобличен и отстранен, истината — отворена от Лъва от Юдовото племе — се оказва още по-дълбока, отколкото бях схванал.

## Verse Five through Nine

Стихове пети до девети

Putin, as the king of the south, mirrors Ptolemy, who will triumph in the Ukraine war, fulfilling verse 11. Historically, Ptolemy IV Philopator’s victory at the Battle of Raphia fulfilled this verse, prefiguring Putin’s imminent success. Verses 5–9 outline a history that foreshadows the papacy’s 1,260-year rule (538–1798) in meticulous detail. These details have been explored repeatedly in the past, so here I will highlight one prophetic waymark fulfilled in verses 5–9 and echoed in the period from 538 to 1798.

Путин, като царя на юга, отразява Птолемей, който ще триумфира във войната в Украйна, изпълнявайки стих 11. Исторически победата на Птолемей IV Филопатор в битката при Рафа изпълни този стих, предизобразявайки предстоящия успех на Путин. Стихове 5–9 очертават една история, която в изключителна подробност предвещава 1 260-годишното управление на папството (538–1798). Тези подробности са били многократно разглеждани в миналото, затова тук ще подчертая един пророчески ориентир, изпълнен в стихове 5–9 и отразен в периода от 538 до 1798.

This period began with a treaty between the southern Ptolemaic kingdom and the northern Seleucid kingdom, sealed when the southern king gave his daughter in marriage to the northern king. This union initiated a seven year span that ended when the southern king invaded the north, took the northern king captive to Egypt, and the captive king later died after falling from a horse.

Този период започна с договор между южното Птолемеево царство и северното Селевкидско царство, скрепен, когато южният цар даде дъщеря си за жена на северния цар. Този съюз постави началото на седемгодишен период, който завърши, когато южният цар нахлу на север, отведе северния цар в плен в Египет, а плененият цар по-късно умря, след като падна от кон.

## A Broken Treaty

Нарушен завет

The invasion stemmed from a broken treaty. After the seven-year period began, the northern king set aside his first wife to marry the southern princess and secure the treaty. Later, he discarded the southern wife and reinstated his original queen. This prompted the first queen to execute the southern queen and her entourage, enraging the southern queen’s family in Egypt.

Нашествието произтече от нарушен договор. След като започна седемгодишният период, северният цар отстрани първата си съпруга, за да се ожени за южната принцеса и да осигури договора. По-късно той отхвърли южната съпруга и възстанови първоначалната си царица. Това подтикна първата царица да погуби южната царица и нейното обкръжение, разгневявайки семейството на южната царица в Египет.

With prophetic discernment, seven years can be seen as two periods of three and a half years, as illustrated by the three and a half years before and after the cross that together represented the week that Christ confirmed the covenant. The three and a half is also recognized in the seven times curse carried out upon the northern kingdom of Israel from 723 BC unto 1798. That seven times is divided into two periods of twelve hundred and sixty, with 538 as the middle point. These illustrations of seven being divided into two periods of three and a half is not random, it is purposeful.

С пророческа проницателност седем години могат да се разглеждат като два периода от по три години и половина, както е илюстрирано от трите години и половина преди и след кръста, които заедно представляваха седмицата, през която Христос потвърди завета. Трите години и половина се разпознават също и в проклятието от седем времена, изпълнено над северното царство на Израил от 723 г. пр. Хр. до 1798 г. Тези седем времена са разделени на два периода от по хиляда двеста и шестдесет, с 538 г. като средна точка. Тези илюстрации на седем, разделено на два периода от по три години и половина, не са случайни; те са целенасочени.

In the division in the week Christ confirmed the covenant the cross represents the center and in so doing it identifies Christ presenting the message in person for three and a half years, followed by His disciples presenting the message for the same period. In the seven times against the northern kingdom 538 divides the history into a period when paganism trampled down the sanctuary and host followed by papalism trampling down the sanctuary and host for the same period. In prophetic symbolism “seven” is represented with three and a half, which in turn is represented by forty-two months, three and a half days or years, twelve hundred and sixty, twenty-five twenty and a time, times and dividing of time. In context, all these figures are interchangeable.

В разделението на седмицата Христос утвърди завета; кръстът представлява центъра и по този начин посочва Христос, Който лично представяше вестта в продължение на три години и половина, последван от Неговите ученици, които представяха вестта за същия период. В седемте времена против северното царство 538 разделя историята на период, през който езичеството тъпчеше светилището и множеството, последван от папството, което тъпчеше светилището и множеството за същия период. В пророческата символика „седем“ се представя чрез три и половина, което на свой ред се представя чрез четиридесет и два месеца, три дни и половина или години, хиляда двеста и шестдесет, двадесет и пет двадесет и време, времена и половин време. В контекста всички тези числа са взаимозаменяеми.

The treaty represented between the Ptolemaic Kingdom, ruled by the descendants of Ptolemy I (a general of Alexander the Great), who controlled Egypt, and the Seleucid Empire, ruled by the descendants of Seleucus I (another of Alexander’s generals), who controlled much of the Middle East, including Syria concluded the Second Syrian War in 253 BC. The war had begun seven years before in 260 BC. Seven years after the treaty was ratified it was broken in 246 BC. Fourteen years, divided into two seven-year periods. The first half is warfare and the second half is peace. The fourteen years begin with the second Syrian War and it ends with the third Syrian War. This type of symmetry in history is amplified when you recognize that the history is represented in verses five through nine of chapter eleven. The treaty and its breaking are the focus of the verses and the history which fulfilled the verses.

Договорът, сключен между Птолемеевото царство, управлявано от потомците на Птолемей I (един от генералите на Александър Велики), които владеели Египет, и Селевкидската империя, управлявана от потомците на Селевк I (друг от генералите на Александър), които владеели голяма част от Близкия изток, включително Сирия, приключил Втората сирийска война през 253 г. пр. Хр. Войната била започнала седем години по-рано, през 260 г. пр. Хр. Седем години след като договорът бил ратифициран, той бил нарушен през 246 г. пр. Хр. Четиринадесет години, разделени на два седемгодишни периода. Първата половина е война, а втората половина е мир. Четиринадесетте години започват с Втората сирийска война и завършват с Третата сирийска война. Този вид симетрия в историята се усилва, когато се осъзнае, че историята е представена в стихове пети до девети от единадесета глава. Договорът и неговото нарушаване са средоточието на стиховете и на историята, която ги е изпълнила.

This aligns with the papal domination from 538 to 1798. Near the end of that era, Napoleon Bonaparte entered into a treaty with the Vatican. Citing the Vatican’s breach of the 1797 Treaty of Tolentino, Napoleon sent General Berthier in 1798 to take the pope captive. The pope died in France in 1799. This 1,260-year period is detailed in verses 31–39.

Това съответства на папското господство от 538 до 1798 г. Към края на този период Наполеон Бонапарт сключи договор с Ватикана. Позовавайки се на нарушението от страна на Ватикана на Договора от Толентино от 1797 г., Наполеон изпрати през 1798 г. генерал Бертие, за да плени папата. Папата умря във Франция през 1799 г. Този 1260-годишен период е подробно описан в стихове 31–39.

The history of verses 5–9 parallels that of verses 31–39, providing two witnesses within Daniel 11. Both lines share identical prophetic waymarks, revealing the dynamics between the kings of the south and north. Each period is symbolized by three and a half years, concluding with the southern king prevailing, capturing the northern king, and taking him to the southern land, where both northern kings die. In both cases, as the text states, the southern king returns with spoil:

Историята на стихове 5–9 е паралелна на тази на стихове 31–39 и предоставя две свидетелства в рамките на Даниил 11. И двете линии споделят еднакви пророчески ориентири, разкривайки взаимоотношенията между южния и северния цар. Всеки период е символизиран от три години и половина, завършвайки с това, че южният цар надделява, пленява северния цар и го отвежда в южната земя, където и двамата северни царе умират. И в двата случая, както заявява текстът, южният цар се завръща с плячка:

> And shall also carry captives into Egypt their gods, with their princes, and with their precious vessels of silver and of gold; and he shall continue more years than the king of the north. Daniel 11:8.

> И ще отведе в плен в Египет боговете им, заедно с князете им и със скъпоценните им съдове от сребро и от злато; и той ще просъществува повече години от северния цар. Даниил 11:8.

For Ptolemy, this was treasure previously looted by the northern king; for Napoleon, it was the Vatican’s riches plundered and taken to France. These two lines of witness indicate that the northern king’s death is symbolized by falling from a horse. In Revelation 17, the woman riding the beast represents the Catholic Church:

За Птолемей това беше съкровище, по-рано заграбено от северния цар; за Наполеон това бяха богатствата на Ватикана, ограбени и отнесени във Франция. Тези две линии на свидетелство показват, че смъртта на северния цар е символизирана чрез падане от кон. В Откровение 17 жената, яздеща звяра, представлява Католическата църква:

> So he carried me away in the spirit into the wilderness: and I saw a woman sit upon a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns. Revelation 17:3.

> И така, отнесе ме духом в пустинята; и видях жена да седи на червен звяр, пълен с богохулни имена, имащ седем глави и десет рога. Откровение 17:3.

The beast she rides is the United Nations. Revelation 17 describes her restoration to power after the deadly wound of 1798. As the eighth kingdom, she resumes her reign, symbolized by riding the beast:

Звярът, който тя язди, е Организацията на обединените нации. Откровение 17 описва нейното възстановяване на власт след смъртоносната рана от 1798 година. Като осмото царство, тя възобновява своето господство, символизирано чрез това, че язди звяра:

> And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:18.

> И жената, която видя, е онзи велик град, който царува над земните царе. Откровение 17:18.

The deadly wound of 1798 was prefigured in verses 5–9 when the northern king fell from a horse and died. These two lines in Daniel 11 run parallel to verses 41–45. The Sunday law in the USA, marked in verse 41, begins the papacy’s final ride on the beast—a period reflected in these two lines. When Ellen White notes that “much of the history” fulfilled in Daniel 11 “will be repeated,” verses 5–9 and 31–39 align with verses 41–45.

Смъртоносната рана от 1798 г. бе предобразена в стихове 5–9, когато северният цар падна от кон и умря. Тези две линии в Даниил 11 вървят успоредно със стихове 41–45. Неделният закон в САЩ, отбелязан в стих 41, поставя началото на последната езда на папството върху звяра — период, отразен в тези две линии. Когато Елън Уайт отбелязва, че „голяма част от историята“, изпълнена в Даниил 11, „ще се повтори“, стихове 5–9 и 31–39 се съотнасят към стихове 41–45.

## Only Verse Forty

Само стих четиридесети

From verse 31 to 45, only verse 40 stands outside the prophetic period of three and a half days. It represents a unique history within the final third of Daniel’s 45 verses. In verse 16, the history of pagan Imperial Rome unfolds through four rulers—Pompey, Julius Caesar, Augustus Caesar, and Tiberius Caesar. Augustus’s victory at the Battle of Actium in 31 BC began Imperial Rome’s 360-year rule, fulfilling the “time” in verse 24:

От стих 31 до 45 единствено стих 40 стои извън пророческия период от три дни и половина. Той представя една уникална история в рамките на последната третина от 45-те стиха на Данаил. В стих 16 историята на езическия императорски Рим се разгръща чрез четирима владетели — Помпей, Юлий Цезар, Август Цезар и Тиберий Цезар. Победата на Август в битката при Акциум през 31 г. пр. Хр. поставя началото на 360-годишното управление на императорския Рим, изпълнявайки „времето“ в стих 24:

> He shall enter peaceably even upon the fattest places of the province; and he shall do that which his fathers have not done, nor his fathers’ fathers; he shall scatter among them the prey, and spoil, and riches: yea, and he shall forecast his devices against the strong holds, even for a time. Daniel 11:24.

> Той ще влезе мирно дори в най-плодородните места на областта; и ще стори онова, което бащите му не са сторили, нито бащите на бащите му; ще разпръсне между тях плячка, грабеж и богатства; да, ще крои замислите си против крепостите, но само за време. Даниил 11:24.

After Actium, Rome made Egypt a province in 30 BC. Three hundred and sixty years later, in 330, Constantine moved the empire’s capital from Rome to Constantinople. This “time” aligns prophetically with the 1,260 years of papal rule and the 7 years of verses 5–9.

След Акциум Рим превърна Египет в провинция през 30 г. пр. Хр. Триста и шестдесет години по-късно, през 330 г., Константин премести столицата на империята от Рим в Константинопол. Това „време“ се съгласува пророчески с 1 260-те години на папското управление и със 7-те години от стихове 5–9.

From verse 16, pagan Imperial Rome dominates until verse 30, encompassing the Maccabees’ league with Rome and the line of Christ. Yet, verses 16–30 align with verses 31–39 and 41–45. Thus, in the last 30 verses of Daniel 11, a consistent prophetic line emerges—except for verse 40, where the “time of the end” is marked in 1798 and 1989.

От стих 16 езическият императорски Рим владее до стих 30, като обхваща съюза на Макавеите с Рим и родословната линия на Христос. И все пак стихове 16–30 съответстват на стихове 31–39 и 41–45. Така в последните 30 стиха на Даниил 11 се очертава последователна пророческа линия — с изключение на стих 40, където „времето на края“ е отбелязано през 1798 и 1989 година.

With minor exceptions in verses 2 and 3—where the final of eight presidents transitions to control the ten kings of the United Nations—the first two verses align with verse 40, representing the Sunday law and the shift from the sixth to the seventh and eighth kingdoms. Verses 3 and 4 align with verse 45 and Daniel 12:1, depicting the rise and fall of the Grecian kingdom, paralleling the papacy’s establishment and demise in verses 41 through Daniel 12:1. Both the woman and the beast she rides end with no help, framing the beginning and end of Daniel 11 outside verse 40’s history. Alexander the Great symbolizes the United Nations, fornicating with the whore of Tyre (the king of the north from verse 41 onward), who are both the beast and the dragon.

С незначителни изключения в стихове 2 и 3 — където последният от осемте президенти преминава към това да управлява десетте царе на Обединените нации — първите два стиха съответстват на стих 40, представяйки неделния закон и прехода от шестото към седмото и осмото царство. Стихове 3 и 4 съответстват на стих 45 и на Даниил 12:1, изобразявайки възхода и падението на гръцкото царство, успоредно с установяването и гибелта на папството в стихове 41 до Даниил 12:1. И жената, и звярът, който тя язди, завършват без помощ, като така обрамчват началото и края на Даниил 11 извън историята на стих 40. Александър Велики символизира Обединените нации, блудствайки с тирската блудница (северния цар от стих 41 нататък), които са едновременно и звярът, и змейът.

## Verses Nine and Ten

Стихове девет и десет

Verses 5–9 conclude at the time of the end in 1798, while verse 10 marks 1989. Thus, the span between verses 9 and 10—from 1798 to 1989—represents the revealed portion of verse 40, initiating its hidden history. To clarify: nearly every verse in Daniel 11 reflects the papacy’s rule from 538 to 1798. Verse 40 covers 1798 to the Sunday law in the USA. Verses 6–9 typify the papal era, while verse 10 foreshadows the USSR’s collapse in 1989. Therefore, verses 11–15 span from 1989 to the Sunday law, as represented in verses 16, 31, and 41.

Стихове 5–9 завършват във времето на края през 1798 г., докато стих 10 отбелязва 1989 г. Следователно периодът между стихове 9 и 10 — от 1798 до 1989 г. — представлява разкритата част на стих 40, поставяща начало на неговата скрита история. За пояснение: почти всеки стих в Даниил 11 отразява управлението на папството от 538 до 1798 г. Стих 40 обхваща периода от 1798 г. до неделния закон в САЩ. Стихове 6–9 са образ на папската епоха, докато стих 10 предвещава разпадането на СССР през 1989 г. Следователно стихове 11–15 обхващат периода от 1989 г. до неделния закон, както е представено в стихове 16, 31 и 41.

Verse 40 is divided into two parts. The first, from 1798 to 1989, begins and ends with a “time of the end.” The second half begins in 1989, where the first half concludes. Verses 1 and 2 identify a sequence of presidents starting in 1989, aligning with the second part of verse 40. Verse 11 marks the onset of the Ukraine war in 2014, while verse 12 highlights the consequences the victorious king of the south brings upon himself. Verse 13 nears fulfillment, but here we note that verse 11 falls within the second part of verse 40—post-1989, yet pre-Sunday law (verse 41).

Стих 40 е разделен на две части. Първата, от 1798 до 1989 година, започва и завършва с „време на края“. Втората половина започва през 1989 година, където приключва първата половина. Стихове 1 и 2 посочват последователност от президенти, започваща през 1989 година, в съответствие с втората част на стих 40. Стих 11 отбелязва началото на войната в Украйна през 2014 година, докато стих 12 подчертава последиците, които победоносният южен цар навлича върху себе си. Стих 13 е близо до изпълнение, но тук отбелязваме, че стих 11 попада във втората част на стих 40 — след 1989 година, но преди неделния закон (стих 41).

Verses 13–15 point to the Battle of Panium in 200 BC, the year pagan Rome began exerting influence over human affairs, tied to that battle. Occurring well before Pompey’s entry into Jerusalem in verse 16, it provides historical evidence identifying verse 41 as the Sunday law in the USA.

Стихове 13–15 сочат към битката при Паниум през 200 г. пр. Хр., годината, в която езическият Рим започна да упражнява влияние върху човешките дела, свързано с тази битка. Състояла се много преди влизането на Помпей в Ерусалим в стих 16, тя предоставя историческо доказателство, което отъждествява стих 41 със закона за неделята в САЩ.

Every prophetic line and its historical fulfillment in Daniel 11 lies either within verse 40’s history (1798 to the Sunday law) or from verse 41 to Daniel 12:1. Of the 45 verses, verses 1, 2, 7–15, and 40—totaling twelve—apply to verse 40’s timeline when layered line upon line. Verse 40 splits into two segments at 1989. Verses 1, 2, and 10–15 align with its second half. Verses 1 and 2 trace the line of presidents in the earth beast’s history, while verses 10–15 depict three proxy wars orchestrated by the king of the north (the papal power) from 1989 to the Sunday law. The three proxy wars begin with the United States, identified in verse 40 as “chariots, ships and horsemen.”

Всяка пророческа линия и нейното историческо изпълнение в Даниил 11 се намира или в историята на стих 40 (1798 г. до неделния закон), или от стих 41 до Даниил 12:1. От 45-те стиха, стихове 1, 2, 7–15 и 40 — общо дванадесет — се отнасят към времевата линия на стих 40, когато се наслагват ред върху ред. Стих 40 се разделя на два сегмента при 1989 г. Стихове 1, 2 и 10–15 съответстват на неговата втора половина. Стихове 1 и 2 проследяват линията на президентите в историята на земния звяр, докато стихове 10–15 изобразяват три прокси войни, организирани от северния цар (папската власт) от 1989 г. до неделния закон. Трите прокси войни започват със Съединените щати, обозначени в стих 40 като „колесници, кораби и конници“.

We will continue in the next article.

Ще продължим в следващата статия.

Back to Articles