Article

# Future for America and July 18, 2020 - Number Four

Бъдеще за Америка и 18 юли 2020 г. – Числото четири

1863

1863

Author

Jeff Pippenger

Published

September 19, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The message of Daniel chapters eight and nine which are represented by the Ulai River were unsealed in 1798. The prophecy of chapter eight was interpreted in chapter nine by Gabriel, but not until Daniel had set forth a prayer, that is considered one of the most significant human prayers in the Bible. In that prayer Daniel identifies that he had recognized that the desolation of Jerusalem would last seventy years according to what he had discovered in the book of Jeremiah.

Вестта на осма и девета глава от книгата на Даниил, представени чрез реката Улай, бе разпечатана през 1798 година. Пророчеството на осма глава бе изтълкувано в девета глава от Гавриил, но едва след като Даниил бе отправил молитва, която се счита за една от най-значимите човешки молитви в Библията. В тази молитва Даниил посочва, че е осъзнал, че запустението на Ерусалим ще продължи седемдесет години според онова, което бе открил в книгата на Еремия.

> In the first year of Darius the son of Ahasuerus, of the seed of the Medes, which was made king over the realm of the Chaldeans; In the first year of his reign I Daniel understood by books the number of the years, whereof the word of the Lord came to Jeremiah the prophet, that he would accomplish seventy years in the desolations of Jerusalem. Daniel 9:1, 2.

> В първата година на Дарий, сина на Асуир, от мидийски род, който бе поставен за цар над царството на халдейците, в първата година от царуването му аз, Даниил, разбрах от книгите броя на годините, за които Господното слово бе дошло към пророк Еремия — че Той щеше да изпълни седемдесет години в запустенията на Ерусалим. Даниил 9:1, 2.

Jeremiah also identified that at the end of those seventy years Belshazzar would die as Cyrus the General of Darius conquered Babylon.

Еремия също посочи, че в края на онези седемдесет години Валтасар ще умре, когато Кир, генералът на Дарий, завладее Вавилон.

> And this whole land shall be a desolation, and an astonishment; and these nations shall serve the king of Babylon seventy years. And it shall come to pass, when seventy years are accomplished, that I will punish the king of Babylon, and that nation, saith the Lord, for their iniquity, and the land of the Chaldeans, and will make it perpetual desolations. Jeremiah 25:11, 12.

> И цялата тая земя ще стане запустение и ужас; и тия народи ще служат на вавилонския цар седемдесет години. И ще стане така, че когато се изпълнят седемдесетте години, ще накажа вавилонския цар и оня народ, казва Господ, за беззаконието им, и халдейската земя, и ще я превърна във вечно запустение. Еремия 25:11, 12.

Daniel also identified that the seventy years of desolation was a fulfillment of a prophecy recorded by Moses.

Даниил също така установи, че седемдесетте години на опустошение бяха изпълнение на едно пророчество, записано от Моисей.

> Yea, all Israel have transgressed thy law, even by departing, that they might not obey thy voice; therefore the curse is poured upon us, and the oath that is written in the law of Moses the servant of God, because we have sinned against him. And he hath confirmed his words, which he spake against us, and against our judges that judged us, by bringing upon us a great evil: for under the whole heaven hath not been done as hath been done upon Jerusalem. As it is written in the law of Moses, all this evil is come upon us: yet made we not our prayer before the Lord our God, that we might turn from our iniquities, and understand thy truth. Daniel 9:11–13.

> Да, целият Израил престъпи Твоя закон, като се отклони, за да не слуша Твоя глас; затова проклятието се изля върху нас, и клетвата, която е записана в закона на Моисей, Божия служител, понеже съгрешихме против Него. И Той утвърди думите Си, които говори против нас и против нашите съдии, които ни съдеха, като докара върху нас голямо зло; защото под цялото небе не е ставало такова, каквото стана над Ерусалим. Както е писано в закона на Моисей, всичкото това зло дойде върху нас; но ние не отправихме молитвата си пред Господа, нашия Бог, за да се отвърнем от беззаконията си и да разберем Твоята истина. Даниил 9:11–13.

The “oath” that Israel had broken which produced the “curse” was the “seven times” of Leviticus twenty-six. The word translated as “seven times” in Leviticus twenty-six is the same Hebrew word that is translated as “oath,” in Daniel nine. Moses’ oath represented by the word translated as “seven times” is the first time-prophecy discovered by William Miller and it was the first of his foundational truths that was set aside in 1863. William Miller represented Elijah, and this is confirmed by the Spirit of Prophecy.

„Клетвата“, която Израил бе нарушил и която породи „проклятието“, беше „седемте времена“ от Левит двадесет и шеста глава. Думата, преведена като „седем пъти“ в Левит двадесет и шеста глава, е същата еврейска дума, която в Даниил девета глава е преведена като „клетва“. Мойсеевата клетва, представена чрез думата, преведена като „седем пъти“, е първото времево пророчество, открито от Уилям Милър, и то беше първата от неговите основополагащи истини, която бе оставена настрана през 1863 година. Уилям Милър представляваше Илия, и това е потвърдено от Духа на пророчеството.

> “Thousands were led to embrace the truth preached by William Miller, and servants of God were raised up in the spirit and power of Elijah to proclaim the message.” Early Writings, 233.

> „Хиляди бяха доведени да приемат истината, проповядвана от Уилям Милър, и Божии служители бяха издигнати в духа и силата на Илия, за да прогласяват вестта.“ Ранни писания, 233.

In 1863 the Millerite movement ended as those who had formerly been in the movement started the Seventh-day Adventist church. When they began as a church the movement ended. It ended when they slew Moses as represented in the “seven times” of Leviticus twenty-six, and when they simultaneously slew Elijah, the messenger that had presented the “oath” of Moses to the movement. Moses and Elijah were both slain in 1863 and were not to be resurrected until post September 11, 2001, when God took the movement Future for America back to the old paths.

През 1863 г. милеритското движение приключи, когато онези, които по-рано бяха в движението, основаха Църквата на адвентистите от седмия ден. Когато започнаха да съществуват като църква, движението приключи. То приключи, когато те убиха Моисей, както е представено в „седемте времена“ на Левит двадесет и шеста глава, и когато едновременно с това убиха Илия, вестителя, който бе представил на движението „клетвата“ на Моисей. И Моисей, и Илия бяха убити през 1863 г. и не трябваше да бъдат възкресени до времето след 11 септември 2001 г., когато Бог върна движението Future for America към старите пътеки.

Future for America recognized September 11, 2001 as the arrival of the third woe, and what establishes that the identification of Islam’s attack on September 11 was the history of the first two woes as identified by the Millerites which is specifically represented upon both the 1843 and 1850 pioneer charts. By returning to Millerite history to uphold the modern role of Islam, the Lord then opened Future for America’s understanding of the “seven times” of Leviticus twenty-six, which is graphically represented on both charts in the center column. And in both charts, the center of the center column is the cross. When God directed in the production of both of Habakkuk’s tables, He made sure that the “oath” of Moses, the “seven times” of Leviticus twenty-six was the center of all the other prophetic illustrations and that on both tables Christ was placed in the very center.

„Future for America“ разпозна 11 септември 2001 г. като настъпването на третото горко, а онова, което утвърждава това отъждествяване на ислямската атака от 11 септември, бе историята на първите две горко, както бе определена от милеритите и както е конкретно представена и на двете пионерски карти от 1843 и 1850 г. Като се върна към милеритската история, за да утвърди съвременната роля на исляма, Господ тогава отвори разбирането на „Future for America“ за „седемте времена“ от Левит двадесет и шеста глава, които са графично представени и на двете карти в централната колона. И на двете карти средоточният център на централната колона е кръстът. Когато Бог ръководеше съставянето и на двете Авакумови таблици, Той се погрижи „клетвата“ на Мойсей, „седемте времена“ от Левит двадесет и шеста глава, да бъде центърът на всички останали пророчески илюстрации и на двете таблици да поставят Христос в самия център.

This agreed with a period of time located in another prophecy that was interpreted by Gabriel in chapter nine of Daniel which identified that Christ would confirm the covenant with many for one week.

Това съответстваше на един период от време, посочен в друго пророчество, което бе изтълкувано от Гавриил в девета глава на Даниил и което установяваше, че Христос ще потвърди завета с мнозина за една седмица.

> And he shall confirm the covenant with many for one week: and in the midst of the week he shall cause the sacrifice and the oblation to cease, and for the overspreading of abominations he shall make it desolate, even until the consummation, and that determined shall be poured upon the desolate. Daniel 9:27.

> И той ще утвърди завета с мнозина за една седмица; а в средата на седмицата ще направи да престанат жертвата и приносът; и поради разпространението на мерзостите ще я направи пуста, до самия свършек; и определеното ще се излее върху запустителя. Даниил 9:27.

A prophetic week is twenty-five hundred and twenty symbolic days, and the prophecy that Gabriel was explaining identified that in the “midst” or center of those twenty-five hundred and twenty symbolic days Christ would be crucified. Christ is the center of ‘the twenty-five twenty’ on both of Habakkuk’s tables and also the week He confirmed the covenant with many.

Пророческата седмица е две хиляди петстотин и двадесет символични дни, и пророчеството, което Гавриил обясняваше, посочваше, че в „средата“, или в центъра, на тези две хиляди петстотин и двадесет символични дни Христос щеше да бъде разпнат. Христос е центърът на „двадесет и пет и двадесет“ и в двете таблици на Авакум, а също и на седмицата, през която Той потвърди завета с мнозина.

In 1863 Adventism began as a church and the Millerite movement that had been empowered with the spirit of Elijah was slain. The Millerite movement understood that in the context of the seven churches of Revelation they had been the Philadelphian church. Those that separated from them after the Great Disappointment of 1844, were then identified as Laodiceans. In 1856 James White began a series of articles in the Review and Herald identifying that the movement that began as Philadelphia had become Laodicea and that the members needed then to seek the remedy offered to the Laodicean church. In the same year, in the same publication James White published a series of articles written by Hiram Edson about the twenty-five hundred and twenty year prophecy of Leviticus twenty-six. The articles were never finished.

През 1863 г. адвентизмът започна като църква, а милеристкото движение, което бе овластено с духа на Илия, бе убито. Милеристкото движение разбираше, че в контекста на седемте църкви от Откровение те са били Филаделфийската църква. Онези, които се отделиха от тях след Голямото разочарование от 1844 г., тогава бяха определени като лаодикийци. През 1856 г. Джеймс Уайт започна поредица от статии в Review and Herald, в които посочваше, че движението, започнало като Филаделфия, е станало Лаодикия и че членовете тогава трябва да потърсят лекарството, предложено на Лаодикийската църква. През същата година, в същото издание, Джеймс Уайт публикува поредица от статии, написани от Хайръм Едсън, относно пророчеството за две хиляди петстотин и двадесетте години от Левит двадесет и шеста глава. Статиите така и не бяха завършени.

When the Lord led the movement of Future for America back unto the old paths post September 11, 2001 the articles by Edson were rediscovered, and for the first time in history both of the periods twenty-five hundred and twenty years were recognized as two curses. One against the northern ten tribes and the other against the southern two tribes. Miller had identified the seven times against the southern kingdom of Judah, but Edson identified the seven times against the northern kingdom of Israel. Future for America saw that they both were to be applied. When the two scatterings are combined, they produce prophetic light that had never been recognized by Miller or Edson.

Когато Господ поведе движението на Future for America обратно към старите пътеки след 11 септември 2001 г., статиите на Едсън бяха преоткрити и за пръв път в историята и двата периода от по две хиляди петстотин и двадесет години бяха разпознати като две проклятия — едното срещу северните десет племена, а другото срещу южните две племена. Милър бе идентифицирал седемте времена срещу южното царство Юда, но Едсън идентифицира седемте времена срещу северното царство Израил. Future for America видя, че и двата периода следва да бъдат приложени. Когато двете разпръсвания се съчетаят, те произвеждат пророческа светлина, която никога не бе разпозната нито от Милър, нито от Едсън.

When the Lord returned Future for America to the old paths post 2001 the “oath” of Moses came back to life and stood upon its feet. The message connected with the “oath” was then presented by the messengers of the third angel as it had been presented and typified by the messengers of the first angel. Future for America was the movement that proclaimed the message represented by “Moses” in the power of “Elijah,” and Elijah clearly gave the testimony of Moses until the conclusion of a series of presentations titled Habakkuk’s Tables which finished around 2012. When that series of presentations ended, the beast from the bottomless pit ascended to make war upon Moses and Elijah. That warfare began when Future for America determined to stop the work it had been doing since 1996, and begin a school, which in its pride it called, The School of the Prophets. Better it would have been to call the school, the school of the false prophets!

Когато след 2001 година Господ върна Future for America към старите пътеки, „клетвата“ на Мойсей отново оживя и се изправи на нозете си. Вестта, свързана с „клетвата“, тогава бе представена от вестителите на третия ангел така, както бе представена и предобразена от вестителите на първия ангел. Future for America бе движението, което прогласяваше вестта, представена чрез „Мойсей“, в силата на „Илия“, и Илия ясно даваше свидетелството на Мойсей до завършека на поредица от представяния, озаглавена „Таблиците на Авакум“, която приключи около 2012 година. Когато тази поредица от представяния завърши, звярът от бездната се възкачи, за да воюва против Мойсей и Илия. Тази война започна, когато Future for America реши да прекрати делото, което вършеше от 1996 година, и да започне училище, което в гордостта си нарече The School of the Prophets. По-добре би било да нарече това училище училище на лъжепророците!

The chaos and confusion that ensued when the school began allowing those who had never been confirmed by the Lord as His messengers to introduce their own ideas ended with the death of Future for America on July 18, 2020. At that point Moses and Elijah had been slain in the streets.

Хаосът и объркването, които последваха, когато училището започна да допуска онези, които никога не бяха потвърдени от Господа като Негови вестители, да въвеждат собствените си идеи, завършиха със смъртта на Future for America на 18 юли 2020 г. В този момент Мойсей и Илия бяха убити по улиците.

> And when they shall have finished their testimony, the beast that ascendeth out of the bottomless pit shall make war against them, and shall overcome them, and kill them. And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. Revelation 11:7, 8.

> И когато свършат своето свидетелство, звярът, който излиза от бездната, ще воюва против тях, ще ги победи и ще ги убие. И труповете им ще лежат по улицата на великия град, който духовно се нарича Содом и Египет, където и нашият Господ бе разпнат. Откровение 11:7, 8.

The testimony that is trustworthy, is the testimony that ended at the conclusion of the series titled Habakkuk’s Tables. Then the beast attacked. I have no idea who is following these current articles, but I assume it is made up as much by the enemies of Future for America as it is by those who are still trying to come to terms with the disappointment of July 18. I therefore expect that those that are in the category I define as enemies will point out how self-serving this application of prophetic history appears to be in their minds. So be it. Time is too short to pretend that the history of Future for America is not clearly identified as the movement that has been typified by the Millerite movement and it is too short to pretend that the flawed Laodicean human messenger that was raised up to lead out in that movement was not typified by William Miller.

Свидетелството, което е достоверно, е свидетелството, което приключи с края на поредицата, озаглавена „Таблиците на Авакум“. Тогава звярът нападна. Нямам никаква представа кой следва тези настоящи статии, но предполагам, че той се състои в същата степен от враговете на Future for America, както и от онези, които все още се опитват да се примирят с разочарованието от 18 юли. Затова очаквам, че онези, които попадат в категорията, която определям като врагове, ще посочат колко угодническо към самия себе си изглежда в техните очи това приложение на пророческата история. Нека бъде така. Времето е твърде кратко, за да се преструваме, че историята на Future for America не е ясно определена като движението, което е било предобразено от милеритското движение, и е твърде кратко, за да се преструваме, че несъвършеният човешки вестител на Лаодикия, издигнат да поведе в това движение, не е бил предобразен от Уилям Милър.

Miller was a Philadelphian and I came into Adventism from the world in 1975, thus am a certified Laodicean Adventist. My life history testifies to that fact. That being said, the merciful God of heaven has recently instructed me to put the message He is now revealing into writing and send it to the churches. His instruction came with the promise that when He resurrects Moses and Elijah, they will be resurrected as Philadelphians, not as Laodiceans. The movement that began in the Millerite history was the time of Philadelphia, that ultimately transcended into Laodicea in 1856 when it began the process of its rejection of the foundations laid by the Millerites. The rejection began with the setting aside the new development of light offered through the pen of Hiram Edson. Seven years later in 1863 the movement of Elijah which had presented the message of Moses was slain. At the same time the movement was slain, a church was introduced to replace the movement. Moses and Elijah were slain at the beginning of Adventism and they were slain again at the ending of Adventism.

Милър беше филаделфиец, а аз дойдох в адвентизма от света през 1975 г.; следователно съм признат лаодикийски адвентист. Историята на моя живот свидетелства за този факт. Казвайки това, милостивият Бог на небето наскоро ме настави да изложа писмено вестта, която Той сега разкрива, и да я изпратя до църквите. Неговото наставление дойде с обещанието, че когато Той възкреси Мойсей и Илия, те ще бъдат възкресени като филаделфийци, а не като лаодикийци. Движението, започнало в историята на милеритите, беше времето на Филаделфия, което в крайна сметка премина в Лаодикия през 1856 г., когато започна процеса на своето отхвърляне на основите, положени от милеритите. Отхвърлянето започна с оставянето настрана на новото развитие на светлината, предложено чрез перото на Хайръм Едсън. Седем години по-късно, през 1863 г., движението на Илия, което беше представило вестта на Мойсей, беше убито. В същото време, когато движението беше убито, беше въведена църква, която да замени движението. Мойсей и Илия бяха убити в началото на адвентизма и бяха убити отново в края на адвентизма.

At the ending of the prophetic Laodicea, in 1989 the vision of the Hiddekel river was unsealed and a movement began that was born of a Laodicean mother. The Lord was not taken unaware and He knew that He would finish His work of the three angels as He began it. He would end it with a movement of Philadelphians, just as He began it and in order to do this the movement that was Laodicean by birth would need to be slain and resurrected as Philadelphians. In doing so, the movement that was brought out of the Laodicean church would become the eighth that is of the seven, in the very history where the three-fold union would become the eighth that is of the seven. And in the very same history the horn of Republicanism will also experience a resurrection of the eighth that was of the seven and had been slain by the “woke-ism” of Egypt and Sodom, but that line of prophecy will be addressed later in the articles.

При завършека на пророческата Лаодикия, през 1989 г. видението за реката Хидекел бе разпечатано и започна едно движение, родено от лаодикийска майка. Господ не бе изненадан и знаеше, че ще завърши Своето дело на трите ангела така, както го бе започнал. Той щеше да го завърши с движение от филаделфийци, точно както го бе започнал; и за да стане това, движението, което по рождение бе лаодикийско, трябваше да бъде убито и възкресено като филаделфийци. Така движението, което бе изведено от лаодикийската църква, щеше да стане осмият, който е от седемте, в самата история, в която тройният съюз щеше да стане осмият, който е от седемте. И в същата тази история рогът на републиканизма също ще преживее възкресение на осмия, който бе от седемте и бе убит от „уокизма“ на Египет и Содом; но тази пророческа линия ще бъде разгледана по-късно в статиите.

> And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. Revelation 11:9–11.

> И мнозина от племената и родовете, и езиците, и народите ще гледат мъртвите им тела три дни и половина и няма да позволят мъртвите им тела да бъдат положени в гробове. И живеещите на земята ще се радват заради тях, и ще ликуват, и ще си разменят подаръци един на друг, защото тия двама пророци измъчваха живеещите на земята. А след три дни и половина дух на живот от Бога влезе в тях, и те се изправиха на нозете си; и голям страх падна върху онези, които ги гледаха. Откровение 11:9–11.

Future for America did not get put into the grave, it just laid there in the street where it had been slain, while its enemies rejoiced over its apparent death. Yet “after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet.” Time is no longer, so the three and a half days is symbolic of twelve hundred and sixty days or years, that in Revelation twelve verses six and fourteen represent the wilderness where the sanctuary and the host were trodden down. If they had been put into the grave, they would not be in a street where they could be trodden down. The treading down of Future for America is not only a symbolic period, but it is the symbolic period of the message of the “seven times” represented by the oath of Moses.

„Future for America“ не бе положено в гроба; то просто лежеше на улицата, където бе убито, докато враговете му се радваха на привидната му смърт. И все пак „след три дни и половина в тях влезе жизнен дух от Бога, и те се изправиха на нозете си“. Време вече няма; следователно трите дни и половина са символ на хиляда двеста и шестдесет дни или години, които в Откровение 12:6 и 14 представляват пустинята, където светилището и войнството бяха потъпкани. Ако бяха положени в гроба, те не биха били на улица, където да могат да бъдат потъпкани. Потъпкването на „Future for America“ не е само символичен период, но е и символичният период на вестта за „седемте времена“, представена чрез клетвата на Моисей.

> And they shall fall by the edge of the sword, and shall be led away captive into all nations: and Jerusalem shall be trodden down of the Gentiles, until the times of the Gentiles be fulfilled. Luke 21:24.

> И ще паднат от острието на меча и ще бъдат отведени в плен между всичките народи; и Йерусалим ще бъде тъпкан от езичниците, докле се изпълнят времената на езичниците. Лука 21:24.

There are three times Jerusalem has been trodden down. First by Babylon from 677 BC until 607 BC. The second trampling down was by pagan Rome from 66 AD until 70 AD. The third time was by spiritual Rome from 538 through to 1798. The treading down of Jerusalem by the Gentiles identified in Luke twenty-one was the twelve hundred and sixty years of papal rule. Revelation eleven, where we find the testimony of Moses and Elijah opens with the identification of that period of time.

Има три периода, през които Ерусалим е бил тъпкан. Първо — от Вавилон, от 677 г. пр. Хр. до 607 г. пр. Хр. Второто потъпкване беше от езическия Рим — от 66 г. сл. Хр. до 70 г. сл. Хр. Третият път беше от духовния Рим — от 538 до 1798 г. Потъпкването на Ерусалим от езичниците, посочено в Лука двадесет и първа глава, бяха хилядата двеста и шестдесет години на папското управление. Откровение единадесета глава, където намираме свидетелството на Моисей и Илия, започва с посочването на този период от време.

> And there was given me a reed like unto a rod: and the angel stood, saying, Rise, and measure the temple of God, and the altar, and them that worship therein. But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. Revelation 11:1, 2.

> И ми се даде тръстика, подобна на жезъл; и ангелът застана, казвайки: Стани и измери Божия храм, и олтара, и онези, които се покланят в него. Но двора, който е вън от храма, остави вън и не го измервай; защото е даден на езичниците; и те ще тъпчат светия град четиридесет и два месеца. Откровение 11:1, 2.

The command for John to measure the temple and the worshippers therein represents the opening of the judgment in 1844, for the previous two verses identify John as having experienced the bitterness of the Great Disappointment in 1844, then after he is told that he must repeat the work of proclaiming the message, verse one of chapter eleven identifies that judgment has just begun.

Заповедта към Йоан да измери храма и покланящите се в него представлява откриването на съда през 1844 г., защото предходните два стиха посочват, че Йоан е преживял горчивината на Великото разочарование през 1844 г.; след това, след като му е казано, че трябва отново да извърши делото по прогласяването на вестта, първият стих на единадесета глава показва, че съдът току-що е започнал.

> “The time has come when everything is to be shaken that can be shaken, that those things that can not be shaken may remain. Every case is coming in review before God; for he is measuring the temple of God, and the worshipers therein. ‘These things, saith he that holdeth the seven stars in his right hand, who walketh in the midst of the seven golden candlesticks; I know thy works…. I have somewhat against thee, because thou hast lost thy first love; remember therefore from whence thou art fallen, and repent, and do the first works; or else I will come unto thee quickly, and will remove the candlestick out of his place.’ ‘Repent; or else I will come unto thee quickly, and will fight against thee with the sword of my mouth. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches: To him that overcometh will I give to eat of the hidden manna, and will give him a white stone, and in the stone a new name written, which no man knoweth saving him that receiveth it.’” The 1888 Materials, 1116.

> „Настъпило е времето, когато всичко, което може да бъде разклатено, ще бъде разклатено, за да останат онези неща, които не могат да бъдат разклатени. Всеки случай идва на преглед пред Бога; защото Той измерва Божия храм и поклонниците в него. „Това казва Оня, Който държи седемте звезди в десницата Си, Който ходи посред седемте златни светилника: Зная твоите дела…. Но имам нещо против тебе, защото си оставил първата си любов; затова спомни си откъде си паднал, и се покай, и върши първите дела; иначе ще дойда при тебе скоро и ще отместя светилника ти от мястото му.“ „Покай се; иначе ще дойда при тебе скоро и ще воювам против тебе с меча на устата Си. Който има ухо, нека слуша какво говори Духът към църквите: На онзи, който победи, ще дам да яде от скритата манна и ще му дам бяло камъче, и на камъчето — написано ново име, което никой не знае, освен онзи, който го получава.““ The 1888 Materials, 1116.

As John is representing the opening of the investigative judgment in 1844, he is told to leave off the courtyard of the temple, for it is given to the Gentiles who would trample down the holy city for twelve hundred and sixty years. Luke twenty-one identifies that the Gentiles would trample down Jerusalem until the “times” of the Gentiles was fulfilled. John in chapter eleven has just identified that the time of the treading down of Jerusalem by the Gentiles was the history of 538 until 1798. John identifies this period twice in chapter twelve as the wilderness, a period of time that the church fled into to avoid the persecution being brought by the pope.

Тъй като Йоан представя началото на следствения съд през 1844 г., на него му се казва да остави външния двор на храма, защото той е даден на езичниците, които ще тъпчат светия град хиляда двеста и шестдесет години. Двадесет и първа глава на Лука посочва, че езичниците ще тъпчат Ерусалим, докато се изпълнят „времената“ на езичниците. Йоан в единадесета глава току-що е посочил, че времето на потъпкването на Ерусалим от езичниците е историята от 538 до 1798 г. Йоан определя този период два пъти в дванадесета глава като пустинята, период от време, в който църквата побягна, за да избегне гонението, причинявано от папата.

When Moses and Elijah are slain and left in the street to be trodden down for a period of three and a half days, the three previous histories when Jerusalem was trodden down are to be understood as typifying that period of time. In Luke twenty-one the Gentiles would tread down the holy city until the “times” of the Gentiles would be fulfilled.

Когато Моисей и Илия бъдат убити и оставени на улицата, за да бъдат тъпкани в продължение на три дни и половина, трите предходни истории, в които Йерусалим бе потъпкван, трябва да се разбират като предобразяващи този период от време. В Лука 21 езичниците щяха да тъпчат светия град, докато не се изпълнят „времената“ на езичниците.

Thus, Luke identifies more than one time of the Gentiles, but we know the time of the Gentiles being fulfilled was 1798. The first “time of the Gentiles” began in 723 BC when the northern kingdom of Israel was trodden down by Assyria. That treading down began a trampling down by a pagan power and continued until 538 when the papal power carried on the work until 1798. Paganism scattered and trampled down literal Israel and papalism scattered and trampled down spiritual Israel. The “times” of the Gentiles represent the twenty-five hundred and twenty years of Leviticus twenty-six that represents two periods of treading down. The first was carried out by paganism as represented by Assyria, then Babylon, then pagan Rome. Then the second desolating power that Miller identified in the sacred framework of prophecy he employed, was papalism which would continue the treading down until 1798. The treading down of both paganism and papalism is the very question that is raised in the heavenly dialogue that produces the answer that is the foundation and central pillar of Adventism.

По този начин Лука посочва повече от едно време на езичниците, но ние знаем, че времето на езичниците се изпълни през 1798 година. Първото „време на езичниците“ започна през 723 г. пр. Хр., когато северното царство на Израил беше потъпкано от Асирия. Това потъпкване постави началото на тъпчене от езическа сила и продължи до 538 година, когато папската власт пое това дело и го продължи до 1798 година. Езичеството разпръсна и потъпка буквалния Израил, а папството разпръсна и потъпка духовния Израил. „Времената“ на езичниците представляват две хиляди петстотин и двадесетте години от Левит двадесет и шеста глава, които представляват два периода на потъпкване. Първият беше осъществен от езичеството, представено от Асирия, после от Вавилон, а след това от езическия Рим. След това втората запустителна сила, която Милър определи в свещената рамка на пророчеството, която той използваше, беше папството, което щеше да продължи потъпкването до 1798 година. Потъпкването както от езичеството, така и от папството е именно въпросът, който е повдигнат в небесния диалог, пораждащ отговора, който е основата и централният стълб на адвентизма.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Тогава чух един светец да говори; и друг светец рече на онзи светец, който говореше: Докога ще трае видението за всекидневната жертва и за престъплението, което докарва запустение, така че и светилището, и множеството да бъдат потъпквани? И той ми каза: До две хиляди и триста денонощия; тогава светилището ще се очисти. Даниил 8:13, 14.

The angel Gabriel and other angels led Miller to understand that the “daily” represented paganism and that the “transgression of desolation” represented papalism. Both paganism and papalism would trample down the sanctuary and host. Therefore the “times” of the Gentiles which Luke refers to is the two trampling down periods of twelve hundred and sixty years, that together are the seven times of Leviticus twenty-six.

Ангел Гавриил и други ангели доведоха Милър до разбирането, че „ежедневната“ представлява езичеството, а „мерзостта на запустението“ представлява папството. И езичеството, и папството щяха да тъпчат светилището и воинството. Следователно „времената“ на езичниците, за които говори Лука, са двата периода на тъпчене от по хиляда двеста и шестдесет години, които заедно съставляват седемте времена от Левит двадесет и шеста глава.

The message of the “oath” of Moses was slain in 1863, along with the messenger Elijah who had presented the message of Moses. Both the message of Moses and the Elijah messenger was resurrected post September 11, 2001. After the message of Moses that was once again proclaimed by Elijah, they were both slain and then left in the street and not buried for twelve hundred and sixty days is a direct connection to the message of the “seven times” that Daniel calls the “oath” of Moses. The movement and the messenger that repeats the Elijah message of Moses as typified by Miller and the Millerites will ultimately stand upon its feet and be resurrected.

Вестта за „клетвата“ на Мойсей бе убита през 1863 г., заедно с вестителя Илия, който бе представил вестта на Мойсей. Както вестта на Мойсей, така и вестителят Илия бяха възкресени след 11 септември 2001 г. След като вестта на Мойсей отново бе прогласена от Илия, фактът, че и двамата бяха убити, а след това оставени на улицата и непогребани в продължение на хиляда двеста и шестдесет дни, е пряка връзка с вестта за „седемте времена“, която Даниил нарича „клетвата“ на Мойсей. Движението и вестителят, които повтарят Илиевата вест на Мойсей, както са представени в образ от Милър и милеристите, в крайна сметка ще се изправят на нозете си и ще бъдат възкресени.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. Revelation 11:11, 12.

> А след три дни и половина дух на живот от Бога влезе в тях и те се изправиха на краката си; и голям страх обзе онези, които ги гледаха. И чуха силен глас от небето, който им казваше: Възлезте тук. И те се възнесоха на небето в облак; и враговете им ги гледаха. Откровение 11:11, 12.

We will address this truth in the next article.

Ще разгледаме тази истина в следващата статия.

Back to Articles