Article

# The Eighth is of the Seven - Number Two

Осмият е от седемте – номер две

Kingdoms of Bible Prophecy

Царствата в библейските пророчества

Author

Jeff Pippenger

Published

September 15, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the previous article we identified that the Millerites could not see Rome as more than pagan and papal Rome, though they did address the distinctions between those two powers. For the Millerites the distinctions between pagan and papal Rome did not lead them to recognize that papal Rome was the fifth kingdom that followed the fourth kingdom of pagan Rome. After the disappointment in 1844, Sister White identified the three powers of Revelation twelve and thirteen as the dragon in chapter twelve, then the papacy, as the beast that came from the sea in chapter thirteen that was followed by the United States as the beast that came out of the earth. After the foundation was laid, the Lord opened the light upon the three-fold union of the dragon, the beast and false prophet that in chapter sixteen of Revelation leads the world to Armageddon.

В предишната статия установихме, че милеритите не можеха да виждат Рим като нещо повече от езическия и папския Рим, макар че разглеждаха различията между тези две сили. За милеритите различията между езическия и папския Рим не ги доведоха до това да разпознаят, че папският Рим е петото царство, което следва четвъртото царство на езическия Рим. След разочарованието през 1844 г. сестра Уайт определи трите сили от Откровение 12 и 13 като змея в 12 глава, след това папството като звяра, който излезе от морето в 13 глава, а след него и Съединените щати като звяра, който излезе от земята. След като бе положена основата, Господ откри светлината върху трикратния съюз на змея, звяра и лъжепророка, който в 16 глава на Откровение довежда света до Армагедон.

> “The line of prophecy in which these symbols are found begins with Revelation 12, with the dragon that sought to destroy Christ at His birth. The dragon is said to be Satan (Revelation 12:9); he it was that moved upon Herod to put the Saviour to death. But the chief agent of Satan in making war upon Christ and His people during the first centuries of the Christian Era was the Roman Empire, in which paganism was the prevailing religion. Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.

> Линията на пророчеството, в която се намират тези символи, започва с Откровение 12 — с змея, който се стремеше да погуби Христос при Неговото раждане. За змея се казва, че е Сатана (Откровение 12:9); именно той подбуди Ирод да умъртви Спасителя. Но главното оръдие на Сатана във воденето на война против Христос и Неговия народ през първите векове на християнската ера беше Римската империя, в която езичеството беше господстващата религия. Така, макар че змеят, в първичен смисъл, представлява Сатана, той е, във вторичен смисъл, символ на езическия Рим.

> “In chapter 13 ( verses 1–10) is described another beast, ‘like unto a leopard,’ to which the dragon gave ‘his power, and his seat, and great authority.’ This symbol, as most Protestants have believed, represents the papacy, which succeeded to the power and seat and authority once held by the ancient Roman empire. Of the leopardlike beast it is declared: ‘There was given unto him a mouth speaking great things and blasphemies…. And he opened his mouth in blasphemy against God, to blaspheme His name, and His tabernacle, and them that dwell in heaven. And it was given unto him to make war with the saints, and to overcome them: and power was given him over all kindreds, and tongues, and nations.’ This prophecy, which is nearly identical with the description of the little horn of Daniel 7, unquestionably points to the papacy.

> „В 13-та глава (стихове 1–10) е описан друг звяр, „подобен на леопард“, на когото змейът даде „силата си, престола си и голяма власт“. Този символ, както са вярвали повечето протестанти, представлява папството, което наследи силата, престола и властта, някога държани от древната Римска империя. За леопардоподобния звяр е заявено: „И даде му се уста, която говореше надменни думи и богохулства…. И отвори устата си за богохулство против Бога, за да похули Неговото име и Неговата скиния, и онези, които живеят на небето. И даде му се да воюва против светиите и да ги победи; и даде му се власт над всяко племе, език и народ.“ Това пророчество, което е почти тъждествено с описанието на малкия рог от Даниил 7, безспорно сочи към папството.

> “‘Power was given unto him to continue forty and two months.’ And, says the prophet, ‘I saw one of his heads as it were wounded to death.’ And again: ‘He that leadeth into captivity shall go into captivity: he that killeth with the sword must be killed with the sword.’ The forty and two months are the same as the ‘time and times and the dividing of time,’ three years and a half, or 1260 days, of Daniel 7—the time during which the papal power was to oppress God’s people. This period, as stated in preceding chapters, began with the supremacy of the papacy, A.D. 538, and terminated in 1798. At that time the pope was made captive by the French army, the papal power received its deadly wound, and the prediction was fulfilled, ‘He that leadeth into captivity shall go into captivity.’

> „И му бе дадено да действа четиридесет и два месеца.“ И, казва пророкът, „видях една от главите му като смъртно ранена.“ И още: „Който води в плен, в плен ще отиде; който убива с меч, трябва с меч да бъде убит.“ Четиридесетте и двата месеца са същото като „време, времена и половин време“, три години и половина, или 1260 дни, от Даниил 7 — времето, през което папската власт трябваше да потиска Божия народ. Този период, както е посочено в предходните глави, започна с върховенството на папството през 538 г. сл. Хр. и завърши през 1798 г. Тогава папата бе пленен от френската армия, папската власт получи смъртоносната си рана и предсказанието се изпълни: „Който води в плен, в плен ще отиде.“

> “At this point another symbol is introduced. Says the prophet: ‘I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb.’ Verse 11. Both the appearance of this beast and the manner of its rise indicate that the nation which it represents is unlike those presented under the preceding symbols. The great kingdoms that have ruled the world were presented to the prophet Daniel as beasts of prey, rising when ‘the four winds of the heaven strove upon the great sea.’ Daniel 7:2. In Revelation 17 an angel explained that waters represent ‘peoples, and multitudes, and nations, and tongues.’ Revelation 17:15. Winds are a symbol of strife. The four winds of heaven striving upon the great sea represent the terrible scenes of conquest and revolution by which kingdoms have attained to power.

> „В този момент се въвежда друг символ. Пророкът казва: „Видях друг звяр, който излизаше от земята; и имаше два рога, подобни на агнешки.“ Стих 11. Както външният вид на този звяр, така и начинът на неговото въздигане показват, че народът, който той представлява, е различен от онези, представени чрез предходните символи. Великите царства, които са владели света, бяха представени на пророк Даниил като хищни зверове, въздигащи се, когато „четирите небесни ветрове се бореха върху голямото море“. Даниил 7:2. В Откровение 17 ангел обясни, че водите представляват „люде и множества, и народи, и езици“. Откровение 17:15. Ветровете са символ на борба. Четирите небесни ветрове, които се борят върху голямото море, представят страшните сцени на завоевание и революция, чрез които царствата са достигнали до власт.“

> “But the beast with lamblike horns was seen ‘coming up out of the earth.’ Instead of overthrowing other powers to establish itself, the nation thus represented must arise in territory previously unoccupied and grow up gradually and peacefully. It could not, then, arise among the crowded and struggling nationalities of the Old World—that turbulent sea of ‘peoples, and multitudes, and nations, and tongues.’ It must be sought in the Western Continent.

> „Но звярът с агнешките рога бе видян „да излиза от земята“. Вместо да поваля други сили, за да се утвърди, народът, представен по този начин, трябва да възникне на територия, която преди това не е била заета, и да израсне постепенно и мирно. Следователно той не би могъл да възникне сред многолюдните и борещи се народности на Стария свят — онова бурно море от „племена и множества, и народи, и езици“. Той трябва да бъде потърсен в Западния континент.“

> “What nation of the New World was in 1798 rising into power, giving promise of strength and greatness, and attracting the attention of the world? The application of the symbol admits of no question. One nation, and only one, meets the specifications of this prophecy; it points unmistakably to the United States of America. Again and again the thought, almost the exact words, of the sacred writer has been unconsciously employed by the orator and the historian in describing the rise and growth of this nation. The beast was seen ‘coming up out of the earth;’ and, according to the translators, the word here rendered ‘coming up’ literally signifies ‘to grow or spring up as a plant.’ And, as we have seen, the nation must arise in territory previously unoccupied. A prominent writer, describing the rise of the United States, speaks of ‘the mystery of her coming forth from vacancy,’ and says: ‘Like a silent seed we grew into empire.’—G. A. Townsend, The New World Compared With the Old, page 462. A European journal in 1850 spoke of the United States as a wonderful empire, which was ‘emerging,’ and ‘amid the silence of the earth daily adding to its power and pride.’—The Dublin Nation. Edward Everett, in an oration on the Pilgrim founders of this nation, said: ‘Did they look for a retired spot, inoffensive for its obscurity, and safe in its remoteness, where the little church of Leyden might enjoy the freedom of conscience? Behold the mighty regions over which, in peaceful conquest, … they have borne the banners of the cross!’—Speech delivered at Plymouth, Massachusetts, Dec. 22, 1824, page 11.

> „Кой народ от Новия свят през 1798 г. се издигаше към могъщество, давайки обещание за сила и величие и привличайки вниманието на света? Приложението на символа не допуска никакво съмнение. Един народ, и само един, отговаря на определенията на това пророчество; то недвусмислено посочва Съединените американски щати. Отново и отново мисълта, почти точните думи на свещения писател, несъзнателно са били употребявани от оратора и историка при описването на възхода и развитието на този народ. Звярът бе видян „да излиза от земята“; и според преводачите думата, тук предадена като „да излиза“, буквално означава „да расте или да пониква като растение“. И, както видяхме, народът трябва да възникне на територия, която преди това не е била заселена. Един виден писател, описвайки възхода на Съединените щати, говори за „тайната на нейното появяване от пустотата“ и казва: „Като безмълвно семе израснахме в империя.“ — G. A. Townsend, The New World Compared With the Old, page 462. Едно европейско списание през 1850 г. говори за Съединените щати като за чудна империя, която „се появяваше“ и „сред безмълвието на земята всекидневно прибавяше към своята мощ и гордост“. — The Dublin Nation. Едуард Евърет, в реч за поклонниците — основатели на този народ, каза: „Търсеха ли те усамотено място, незастрашаващо поради своята незабележимост и сигурно поради своята отдалеченост, където малката църква в Лайден би могла да се радва на свободата на съвестта? Ето могъщите области, над които в мирно завоевание … те развяха знамената на кръста!“ — Реч, произнесена в Плимут, Масачузетс, 22 декември 1824 г., стр. 11.

> “‘And he had two horns like a lamb.’ The lamblike horns indicate youth, innocence, and gentleness, fitly representing the character of the United States when presented to the prophet as ‘coming up’ in 1798. Among the Christian exiles who first fled to America and sought an asylum from royal oppression and priestly intolerance were many who determined to establish a government upon the broad foundation of civil and religious liberty. Their views found place in the Declaration of Independence, which sets forth the great truth that ‘all men are created equal’ and endowed with the inalienable right to ‘life, liberty, and the pursuit of happiness.’ And the Constitution guarantees to the people the right of self-government, providing that representatives elected by the popular vote shall enact and administer the laws. Freedom of religious faith was also granted, every man being permitted to worship God according to the dictates of his conscience. Republicanism and Protestantism became the fundamental principles of the nation. These principles are the secret of its power and prosperity. The oppressed and downtrodden throughout Christendom have turned to this land with interest and hope. Millions have sought its shores, and the United States has risen to a place among the most powerful nations of the earth.

> „И имаше два рога, подобни на агнешки.“ Агнешките рога означават младост, невинност и кротост, като напълно уместно представят характера на Съединените щати, когато те са показани на пророка като „излизащи“ през 1798 година. Сред християнските изгнаници, които най-напред избягаха в Америка и потърсиха убежище от царското потисничество и свещеническата нетърпимост, имаше мнозина, които решиха да установят управление върху широката основа на гражданската и религиозната свобода. Техните възгледи намериха израз в Декларацията за независимост, която излага великата истина, че „всички хора са създадени равни“ и надарени с неотменимото право на „живот, свобода и стремеж към щастие“. А Конституцията гарантира на народа правото на самоуправление, като постановява избрани чрез народния вот представители да издават и прилагат законите. Беше дарувана и свобода на религиозната вяра, като на всеки човек се позволяваше да се покланя на Бога според повелите на своята съвест. Републиканизмът и протестантството станаха основните принципи на нацията. Тези принципи са тайната на нейната сила и благоденствие. Потиснатите и унизените из цялото християнство са се обръщали към тази земя с интерес и надежда. Милиони са потърсили нейните брегове и Съединените щати са се издигнали до място сред най-могъщите народи на земята.

> “But the beast with lamblike horns ‘spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed; … saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live.’ Revelation 13:11–14.” The Great Controversy, 438–441.

> „Но звярът с агнешките рога „говореше като змей. И упражнява цялата власт на първия звяр пред него и принуждава земята и живеещите на нея да се поклонят на първия звяр, чиято смъртоносна рана беше изцелена; … като казва на живеещите по земята да направят образ на звяра, който имаше рана от меч и оживя.“ Откровение 13:11–14.“ Великата борба, 438–441.

The passage identifies that chapters twelve and thirteen are identifying the dragon, the beast and the false prophet, the three powers in Revelation sixteen that lead the world to Armageddon. Those three powers each have their own special chapters that covers the identical prophetic history. The last six verses of Daniel eleven begin with the words, “And at the time of the end,” which was 1798. Then the six verses identify the final movements of the papacy until in verse one of Daniel twelve Michael stands up and human probation closes and ushers in the seven last plagues. In verse forty-four of chapter eleven the message of the hour that enrages the papacy and initiates the blood bath that takes place just before probation closes is represented as “tidings out of the east and out of the north.”

Този пасаж посочва, че дванадесета и тринадесета глава разкриват змея, звяра и лъжепророка — трите сили в Откровение шестнадесета, които водят света към Армагедон. Всяка от тези три сили има свои собствени специални глави, които обхващат една и съща пророческа история. Последните шест стиха на Даниил единадесета започват с думите: „И в края на времето“, което беше през 1798 година. След това тези шест стиха посочват заключителните действия на папството, докато в първия стих на Даниил дванадесета Михаил се надига, времето на човешкото изпитание приключва и настъпват седемте последни язви. В четиридесет и четвъртия стих на единадесета глава вестта за този час, която разгневява папството и поставя начало на кръвопролитието, което настъпва непосредствено преди приключването на изпитателното време, е представена като „вести от изток и от север“.

The message east and north represents the final warning message, for it is proclaimed just before Michael stands up. It is the third angel’s message that is proclaimed during the outpouring of the Holy Spirit. Daniel represented the message as two-fold. The message of the “north” that enrages the papacy is the message identifying the “king of the north” as the papal power, and the message of the “east” is the message of the children of the east, which is Islam. Of course, it has other important meanings as well, but east is a symbol of Islam and the antichrist is the counterfeit of the true King of the North. The message of the third angel that warns against receiving the mark of the king of the north (the mark of the beast) also warns that Islam will strike at the point that the cup of iniquity is full for the United States, and the United States fills its cup of iniquity at the Sunday law.

Вестта от изток и от север представлява последната предупредителна вест, защото тя се прогласява непосредствено преди Михаил да се издигне. Това е вестта на третия ангел, която се прогласява по време на изливането на Светия Дух. Даниил представи вестта като двояка. Вестта от „север“, която разгневява папството, е вестта, която определя „северния цар“ като папската власт, а вестта от „изток“ е вестта за източните синове, което е ислямът. Разбира се, тя има и други важни значения, но изток е символ на исляма, а антихристът е фалшификатът на истинския Северен цар. Вестта на третия ангел, която предупреждава против приемането на белега на северния цар (белега на звяра), също предупреждава, че ислямът ще нанесе удар в момента, когато чашата на беззаконието се препълни за Съединените щати, а Съединените щати препълват чашата на своето беззаконие при неделния закон.

Revelation thirteen beginning with verse eleven and then onward identifies the very same prophetic history, and it also begins at the time of the end in 1798.

Откровение, тринадесета глава, започвайки от единадесети стих и нататък, представя същата тази пророческа история и също започва при времето на края през 1798 година.

> “What nation of the New World was in 1798 rising into power, giving promise of strength and greatness, and attracting the attention of the world? The application of the symbol admits of no question. One nation, and only one, meets the specifications of this prophecy; it points unmistakably to the United States of America.” The Great Controversy, 440.

> „Кой народ от Новия свят през 1798 година се издигаше към власт, давайки обещание за сила и величие и привличайки вниманието на света? Приложението на символа не допуска никакво съмнение. Един народ, и само един, отговаря на определенията на това пророчество; то безпогрешно посочва към Съединените американски щати.“ Великата борба, 440.

The same prophetic history is covered in Revelation thirteen verses eleven through eighteen as is covered in Daniel eleven verse forty through forty-five. As with the verses in Daniel the story of the role of the United States ends with the close of probation as the United States forces the world to accept the mark of the beast. Then as in Daniel eleven the message of the hour is presented in chapter fourteen. It is the identical structure in both passages, with the exception that Daniel’s verses are describing the papal activities and Revelation thirteen is identifying the role of the United States. With those two lines we find that chapter seventeen of Revelation covers the same history, but emphasizes the role of the dragon, represented as ten kings, who are the United Nations. The three chapters considered line upon line identify the role of the dragon, the beast and false prophet which in chapter sixteen lead the world to Armageddon, so it is of significance that John informs us that when chapter seventeen begins it is one of the angels that had poured out the seven last plagues that comes to tell John of the judgment of the whore of Rome.

Същата пророческа история е разгледана в Откровение 13:11–18, както е разгледана в Даниил 11:40–45. Както и при стиховете в Даниил, разказът за ролята на Съединените щати завършва с края на благодатното време, когато Съединените щати принуждават света да приеме белега на звяра. Тогава, както и в Даниил 11, в глава 14 е представена вестта за часа. Това е една и съща структура и в двата пасажа, с изключение на това, че стиховете в Даниил описват папските действия, а Откровение 13 определя ролята на Съединените щати. С тези две линии откриваме, че глава 17 на Откровение обхваща същата история, но подчертава ролята на змея, представен като десет царе, които са Обединените нации. Трите разгледани глави, ред по ред, определят ролята на змея, звяра и лъжепророка, които в глава 16 водят света към Армагедон, затова е от значение, че Йоан ни уведомява, че когато започва глава 17, един от ангелите, които бяха излели седемте последни язви, идва, за да каже на Йоан за съда над римската блудница.

> And there came one of the seven angels which had the seven vials, and talked with me, saying unto me, Come hither; I will shew unto thee the judgment of the great whore that sitteth upon many waters: With whom the kings of the earth have committed fornication, and the inhabitants of the earth have been made drunk with the wine of her fornication. Revelation 17:1, 2.

> И дойде един от седемте ангели, които държаха седемте чаши, и проговори с мене, като каза: Дойди тук; ще ти покажа съда над голямата блудница, която седи над много води; с която земните царе блудстваха, и жителите на земята се опиха от виното на нейното блудство. Откровение 17:1, 2.

With the Millerites it was about pagan Rome and papal Rome, but at the end it is about the three-fold union. As with her identification of those three powers in chapters twelve and thirteen, she clearly identifies the woman of chapter seventeen as the papacy.

При милеритите ставаше дума за езическия Рим и папския Рим, но в края става дума за тройния съюз. Както при нейното отъждествяване на тези три сили в дванадесета и тринадесета глава, така тя ясно отъждествява жената от седемнадесета глава с папството.

> “The woman [Babylon] of Revelation 17 is described as ‘arrayed in purple and scarlet color, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness:…and upon her forehead was a name written, ‘Mystery, Babylon the Great, the mother of harlots.’ Says the prophet: ‘I saw the woman drunk with the blood of the saints, and with the blood of the martyrs of Jesus.’ Babylon is further declared to be ‘that great city, which reigneth over the kings of the earth.’ Revelation 17:4–6, 18. The power that for so many centuries maintained despotic sway over the monarchs of Christendom is Rome.” The Great Controversy, 382.

> „Жената [Вавилон] от Откровение 17 е описана като „облечена в багреница и червена дреха, украсена със злато, скъпоценни камъни и бисери, държейки в ръката си златна чаша, пълна с мерзости и нечистота: … и на челото ѝ имаше написано име: „Тайна, великият Вавилон, майка на блудниците.“ Пророкът казва: „Видях жената пияна от кръвта на светиите и от кръвта на Исусовите мъченици.“ По-нататък за Вавилон се заявява, че е „онзи велик град, който царува над земните царе.“ Откровение 17:4–6, 18. Силата, която в продължение на толкова много векове поддържаше деспотично господство над монарсите на християнския свят, е Рим.“ Великата борба, 382.

So, when does the prophetic history represented in chapter seventeen begin?

И тъй, кога започва пророческата история, представена в седемнадесета глава?

> So he carried me away in the spirit into the wilderness: and I saw a woman sit upon a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns. And the woman was arrayed in purple and scarlet colour, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness of her fornication: And upon her forehead was a name written, MYSTERY, BABYLON THE GREAT, THE MOTHER OF HARLOTS AND ABOMINATIONS OF THE EARTH. And I saw the woman drunken with the blood of the saints, and with the blood of the martyrs of Jesus: and when I saw her, I wondered with great admiration. Revelation 17:3–6.

> И така, той ме отнесе в духа в пустинята; и видях жена, седнала върху звяр с ален цвят, пълен с богохулни имена, който имаше седем глави и десет рога. А жената беше облечена в багреница и алено, и украсена със злато, скъпоценни камъни и бисери, като държеше в ръката си златна чаша, пълна с мерзости и нечистотата на нейното блудство. И на челото ѝ беше написано име: ТАЙНА, ВАВИЛОН ВЕЛИКИ, МАЙКАТА НА БЛУДНИЦИТЕ И НА МЕРЗОСТИТЕ НА ЗЕМЯТА. И видях жената пияна от кръвта на светиите и от кръвта на Исусовите мъченици; и когато я видях, почудих се с голямо удивление. Откровение 17:3–6.

In order for John to see the woman he is prophetically carried into the wilderness which John himself has already identified with two witnesses as the twelve hundred and sixty years of papal rule in chapter twelve.

За да види жената, Йоан е пророчески отнесен в пустинята, която самият Йоан вече е отъждествил с двамата свидетели като хиляда двеста и шестдесетте години на папското управление в дванадесета глава.

> And the woman fled into the wilderness, where she hath a place prepared of God, that they should feed her there a thousand two hundred and threescore days. . . . And to the woman were given two wings of a great eagle, that she might fly into the wilderness, into her place, where she is nourished for a time, and times, and half a time, from the face of the serpent. Revelation 12:6, 14.

> И жената побягна в пустинята, където има място, приготвено от Бога, за да я хранят там хиляда двеста и шестдесет дни.... А на жената бяха дадени двете крила на големия орел, за да отлети в пустинята, на своето място, където се храни за време, времена и половин време, далеч от лицето на змията. Откровение 12:6, 14.

John was prophetically transported into the wilderness time period, but verse three and onward specifies exactly where in the twelve hundred and sixty years John was taken to, for the woman had already become drunk with the blood of persecution, and she was already the “mother of harlots.” John was taken to the end of the wilderness period for the woman had already drunk of the blood of persecution and the Protestant churches were already returning to her fold and becoming her daughters, for she was identified in that period of time as the “mother of harlots.” She already had daughters. John’s testimony in chapter seventeen begins in 1798 as did the same prophetic history which represented the beast in Daniel eleven and the false prophet in Revelation thirteen.

Йоан бе пророчески пренесен във времевия период на пустинята, но от трети стих нататък се уточнява точно в коя част от хилядата двеста и шестдесетте години бе отведен Йоан, защото жената вече се бе опила от кръвта на гонението и вече беше „майка на блудниците“. Йоан бе отведен към края на периода на пустинята, защото жената вече бе пила от кръвта на гонението и протестантските църкви вече се връщаха в нейното лоно и ставаха нейни дъщери, понеже в онзи период от време тя бе определена като „майка на блудниците“. Тя вече имаше дъщери. Свидетелството на Йоан в седемнадесета глава започва през 1798 г., както и същата пророческа история, която представяше звяра в Данаил единадесета глава и лъжепророка в Откровение тринадесета глава.

Just as with the other two lines, when chapter seventeen concludes, chapter eighteen then identifies the message of the hour. Three prophetic lines, one for each of the three-fold union. They are all illustrated upon the same historical structure beginning in 1798 and continuing until the close of probation, and all three emphasize the final warning message.

Както и при другите две линии, когато седемнадесета глава завършва, осемнадесета глава след това посочва вестта на часа. Три пророчески линии — по една за всеки елемент от тройния съюз. Всички те са представени върху една и съща историческа структура, започваща през 1798 година и продължаваща до приключването на изпитателното време, и трите подчертават последната предупредителна вест.

Habakkuk’s Tables addresses the subject of Revelation seventeen in much greater detail, so I will now jump to the riddle that is represented in the chapter that sets forth eight kingdoms of Bible prophecy.

„Таблиците на Авакум“ разглежда предмета на Откровение 17 в много по-големи подробности, затова сега ще премина към загадката, представена в главата, която излага осем царства на библейското пророчество.

> And here is the mind which hath wisdom. The seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth. And there are seven kings: five are fallen, and one is, and the other is not yet come; and when he cometh, he must continue a short space. And the beast that was, and is not, even he is the eighth, and is of the seven, and goeth into perdition. Revelation 17:9–11.

> И тук е умът, който има мъдрост. Седемте глави са седем планини, на които седи жената. И са седем царе: пет паднаха, и единият е, а другият още не е дошъл; и когато дойде, трябва да остане за кратко време. А звярът, който беше и го няма, той е и осмият, и е от седемте, и отива в погибел. Откровение 17:9–11.

Daniel told Nebuchadnezzar, “Thou art this head of gold.”

Даниил каза на Навуходоносор: „Ти си тази златна глава.“

> And wheresoever the children of men dwell, the beasts of the field and the fowls of the heaven hath he given into thine hand, and hath made thee ruler over them all. Thou art this head of gold. Daniel 2:38.

> И където и да живеят човешките чеда, полските зверове и небесните птици Той е предал в ръката ти и те е поставил за владетел над всички тях. Ти си тази златна глава. Данаил 2:38.

Daniel also told Nebuchadnezzar, “Thou, O king, art a king of kings.”

Даниил също каза на Навуходоносор: „Ти, царю, си цар на царете.“

> Thou, O king, art a king of kings: for the God of heaven hath given thee a kingdom, power, and strength, and glory. Daniel 2:37.

> Ти, царю, си цар на царете; защото небесният Бог ти е дал царство, сила, могъщество и слава. Даниил 2:37.

Nebuchadnezzar was the “head” and he was a king, and he was a king of kings for he represented the first of the kingdoms represented in the image. Nebuchadnezzar was the king represented by gold, and other kingdoms and kings would be represented by the other metals in the image, but Nebuchadnezzar was first and therefore the king of the kings. Another level which we will not address right now is that the kingdom of Babylon represents the kingdom that seeks to counterfeit Christ, who is the true King of kings.

Навуходоносор беше „главата“, и той беше цар, и беше цар на царете, защото представляваше първото от царствата, представени в образа. Навуходоносор беше царят, представен чрез златото, а други царства и царе щяха да бъдат представени чрез другите метали в образа, но Навуходоносор беше пръв и следователно царят на царете. Друго ниво, което няма да разглеждаме сега, е, че вавилонското царство представлява царството, което се стреми да подражава на Христос, Който е истинският Цар на царете.

In the beginning of Isaiah’s testimony of the twenty-five hundred and twenty year prophecies (Leviticus twenty-six’s seven times) Isaiah identifies kings as heads.

В началото на свидетелството на Исая относно пророчествата за две хиляди петстотин и двадесетте години („седемте времена“ от Левит 26) Исая определя царете като глави.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:7, 8.

> Защото главата на Сирия е Дамаск, и главата на Дамаск е Рецин; и след шестдесет и пет години Ефрем ще бъде съкрушен, тъй че да не бъде вече народ. И главата на Ефрем е Самария, и главата на Самария е Ремалиевият син. Ако не повярвате, наистина няма да се утвърдите. Исая 7:7, 8.

Isaiah is just setting forth the starting point for the two twenty-five hundred and twenty year time periods against the northern kingdom of Samaria and the southern kingdom of Judah and as he does so he includes two witnesses that the capitol city of a nation is its head, and that the king is the head of the capitol city. A “head” is a king and a kingdom. In the Revelation the same line of prophecy is taken up as in Daniel.

Исая само излага отправната точка за двата периода от по две хиляди петстотин и двадесет години срещу северното царство Самария и южното царство Юда, и като прави това, включва две свидетелства, че столичният град на един народ е неговата глава, и че царят е главата на столичния град. „Глава“ е цар и царство. В Откровението същата пророческа линия е подхваната, както и в Даниил.

Therefore, when John is taken to 1798 and presented with the riddle that identifies that there are seven “heads,” he is identifying that there are seven kingdoms. He is then told that five of the heads or kingdoms have fallen. In 1798 the fifth kingdom of Bible prophecy had just fallen as it received a deadly wound that would eventually be healed.

Следователно, когато Йоан е отведен в 1798 година и му е представена загадката, която посочва, че има седем „глави“, той установява, че това са седем царства. След това му се казва, че пет от главите, или царствата, са паднали. През 1798 година петото царство от библейското пророчество току-що бе паднало, когато получи смъртоносна рана, която впоследствие щеше да бъде изцелена.

John who is standing in the history of the time of the end in 1798, is also told that one of the heads “is.” The sixth kingdom of Bible prophecy began in 1798, so when John was prophetically conveyed to 1798, the kingdom that then was, is the United States, and he was further informed that the seventh kingdom was still future to 1798, for it had not yet come. The seventh kingdom that was still future to 1798, is the United Nations who are represented by ten kings, and are the subject of Revelation seventeen. But there is also an eighth, who is of the seven. Rome always comes up eighth and is of the seven.

Йоан, който стои в историята на времето на края през 1798 г., също така получава вест, че една от главите „е“. Шестото царство на библейското пророчество започва през 1798 г.; следователно, когато Йоан пророчески бе пренесен в 1798 г., царството, което тогава „е“, са Съединените щати, и по-нататък му бе съобщено, че седмото царство все още е бъдещо спрямо 1798 г., защото още не бе дошло. Седмото царство, което все още бе бъдещо спрямо 1798 г., са Обединените нации, които са представени от десет царе и са предметът на Откровение 17. Но има и осмо, което е от седемте. Рим винаги се явява осми и е от седемте.

There is much to say about the contents of chapter seventeen, but we are simply identifying the eight kingdoms of Bible prophecy represented in chapter seventeen in order to see how the Millerite understanding of four kingdoms squares up with the eight kingdoms of Revelation seventeen.

Има много какво да се каже относно съдържанието на седемнадесета глава, но ние просто установяваме осемте царства на библейското пророчество, представени в седемнадесета глава, за да видим как милеритското разбиране за четирите царства се съгласува с осемте царства от Откровение, седемнадесета глава.

We will address this in the next article.

Ще разгледаме това в следващата статия.

Back to Articles