Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Twenty-Three

Книгата на Даниил — сто двадесет и трета

Unveiling the Prophetic Significance of Daniel 11:40

Разкриване на пророческото значение на Даниил 11:40

Author

Jeff Pippenger

Published

March 8, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Verse forty of Daniel eleven is one of the most profound verses in God’s Word, as is Daniel chapter eight, verse fourteen. Verse forty is represented by the Hiddekel River and the Ulai River represents Daniel chapter eight, verse fourteen.

Четиридесетият стих на Даниил, единадесета глава, е един от най-дълбоките стихове в Божието Слово, както и Даниил, осма глава, четиринадесети стих. Четиридесетият стих е представен от реката Хидекел, а реката Улай представя Даниил, осма глава, четиринадесети стих.

Verse forty begins with the words, “and at the time of the end,” thus specifically identifying that the beginning of the verse is 1798. The fifty-one words of the verse were unsealed in 1989, when they were recognized as identifying the collapse of the Soviet Union at that time. Those fifty-one words in the verse, represent both the time of the end in 1798, and then another the time of the end in 1989. Alpha and Omega placed His signature on the verse for all who are willing to see and hear. The time of the end for the movements of both the first and third angels are represented in that one verse.

Четиридесети стих започва с думите „и в края на времето“, като така ясно посочва, че началото на стиха е 1798 година. Петдесет и едната думи на стиха бяха разпечатани през 1989 година, когато бе разпознато, че те посочват разпадането на Съветския съюз по онова време. Тези петдесет и една думи в стиха представят както края на времето през 1798 година, така и още един край на времето през 1989 година. Алфа и Омега положи Своя подпис върху стиха за всички, които желаят да виждат и да чуват. Краят на времето за движенията и на първия, и на третия ангел е представен в този един стих.

The following verse identifies when the papacy, represented as the king of the north, conquers the United States, represented as the glorious land, at the soon coming Sunday law in the United States. Therefore, though the words of verse forty identify the time of the end in 1798, as the beginning, and the time of the end in 1989, as the ending, the reality is that the prophetic history represented in verse forty does not finish until verse forty-one, when the king of the north conquers the glorious land. This means that the history from the collapse of the Soviet Union in 1989, until the soon-coming Sunday law in verse forty-one, represents the history of the United States from President Ronald Reagan until the soon coming Sunday law. That history includes September 11, 2001 and onward unto the hour of the great earthquake of Revelation chapter eleven.

Следващият стих определя кога папството, представено като северния цар, побеждава Съединените щати, представени като славната земя, при предстоящия неделен закон в Съединените щати. Следователно, макар думите на четиридесети стих да определят времето на края през 1798 г. като начало и времето на края през 1989 г. като завършек, действителността е, че пророческата история, представена в четиридесети стих, не завършва до четиридесет и първи стих, когато северният цар покорява славната земя. Това означава, че историята от разпадането на Съветския съюз през 1989 г. до предстоящия неделен закон в четиридесет и първи стих представлява историята на Съединените щати от президента Роналд Рейгън до предстоящия неделен закон. Тази история включва 11 септември 2001 г. и нататък до часа на голямото земетресение от единадесета глава на Откровение.

When the verse was initially unsealed, an argument was raised against the truth that “the claim by Pippenger, that the verse represents the history of 1798, unto the Sunday law was an absurd claim, for verses in the Bible never represent such long periods of history.” We had not thought about the concept of whether there is a limit upon a period of time that can be located in one verse, but we immediately remembered that Revelation chapter thirteen, verse eleven identifies the very same history, and it does so, in one verse. The history of the earth beast began in 1798, and the speaking of the earth beast as a dragon, is fulfilled at the soon coming Sunday law.

Когато стихът първоначално бе разпечатан, бе повдигнато възражение срещу истината, че „твърдението на Пипънджър, че стихът представя историята от 1798 година до неделния закон, е абсурдно твърдение, защото стихове в Библията никога не представят толкова дълги периоди от историята“. Ние не бяхме размишлявали върху въпроса дали съществува ограничение за период от време, който може да бъде съдържан в един стих, но веднага си спомнихме, че Откровение, глава тринадесета, стих единадесети, посочва същата тази история и го прави в един-единствен стих. Историята на земния звяр започна през 1798 година, а проговарянето на земния звяр като змей се изпълнява в скоро настъпващия неделен закон.

> “And when the Papacy, robbed of its strength, was forced to desist from persecution, John beheld a new power coming up to echo the dragon’s voice, and carry forward the same cruel and blasphemous work. This power, the last that is to wage war against the church and the law of God, was symbolized by a beast with lamblike horns.” Signs of the Times, November 1, 1899.

> „И когато Папството, лишено от своята сила, бе принудено да прекрати гонението, Йоан съзря нова власт, надигаща се, за да отекне гласа на змея и да продължи същото жестоко и богохулно дело. Тази власт, последната, която ще воюва против църквата и Божия закон, бе символизирана чрез звяр с агнешки рога.“ Signs of the Times, November 1, 1899.

If a person needed to be technical, verse forty covers the history of 1798, to verse forty-one, and in verse forty-one the Sunday law is identified, so unlike the single verse in Revelation chapter thirteen, verse forty is actually a little bit shorter because the Sunday law is in the next verse, whereas, in Revelation chapter thirteen, 1798 to the Sunday law is in one verse. Sister White informs us the “same line of prophecy” that is in the book of Daniel is taken up in the book of Revelation, and Revelation chapter thirteen, verse eleven, easily goes right over the top of verse forty, if you choose to apply the principle of line upon line.

Ако човек би трябвало да бъде технически прецизен, четиридесети стих обхваща историята до 1798 година, до четиридесет и първи стих, а в четиридесет и първи стих е посочен неделният закон; така че, за разлика от единствения стих в Откровение, тринадесета глава, четиридесетият стих всъщност е малко по-кратък, защото неделният закон е в следващия стих, докато в Откровение, тринадесета глава, периодът от 1798 година до неделния закон е в един стих. Сестра Уайт ни уведомява, че „същата линия на пророчество“, която се намира в книгата на Данаил, е подета в книгата Откровение, и Откровение, тринадесета глава, единадесети стих, с лекота преминава точно над четиридесетия стих, ако изберете да приложите принципа „ред по ред“.

When you do employ the principle of line upon line, you find that verse forty’s representation of Revelation thirteen’s earth beast (the United States), who in verse forty is represented by the “chariots, ships and horsemen,” changes from a lamblike beast with two horns in 1798 into a dragon-speaking beast at the soon coming Sunday law, and also that the lamblike-beast has two horns.

Когато наистина приложите принципа „заповед върху заповед“, ще откриете, че представянето във стих четиридесети на земния звяр от Откровение тринадесета глава (Съединените щати), който в стих четиридесети е представен чрез „колесници, кораби и конници“, се променя от агнеподобен звяр с два рога през 1798 г. в звяр, говорещ като змей, при скоро настъпващия неделен закон, и също така, че агнеподобният звяр има два рога.

Verse forty, also represents the symbolic seventy years when the whore of Tyre is forgotten, for the seventy symbolic years are as the days of one king, and a king is a kingdom. Based upon verse forty, and the line of Revelation chapter thirteen, the kingdom of Bible prophecy that rules for the seventy symbolic years of Isaiah chapter twenty-three is the earth beast, which has two horns of strength. The earth beast begins with two horns of strength representing Republicanism and Protestantism, but as the history of verse forty draws near its fulfillment in verse forty-one, its two prophetic strengths are then identified as “ships” (economic power), and “chariots and horsemen” (military might).

Четиридесети стих също така представя символичните седемдесет години, през които тирската блудница е забравена; защото седемдесетте символични години са като дните на един цар, а царят е царство. Въз основа на четиридесети стих и на линията на Откровение, глава тринадесета, царството в библейското пророчество, което управлява през седемдесетте символични години на Исая, глава двадесет и трета, е земният звяр, който има два рога на сила. Земният звяр започва с два рога на сила, представящи републиканизма и протестантството, но когато историята на четиридесети стих се приближава към своето изпълнение в четиридесет и първи стих, неговите две пророчески сили тогава са определени като „кораби“ (икономическа мощ) и „колесници и конници“ (военна мощ).

During the seventy symbolic years of Isaiah chapter twenty-three, the whore of Tyre, who in verse forty is the king of the north, is forgotten. But then at the end of the seventy symbolic years she will once again commit fornication with the kings of the earth, as was done in the history leading up to the collapse of the Soviet Union when all historians confirm that President Reagan secured a secret alliance with the antichrist of Bible prophecy for the purpose of bringing down the Soviet Union. In the period leading up to 1989 Reagan had already begun a secret illicit relationship with the man of sin, thus Nebuchadnezzar’s musicians began to practice the tune that the forgotten whore was beginning to sing. The unprecedented worldwide ministry of John Paull II, in that very history, was the beginning of the “song and dance” that caused “all the world” to “wonder after the beast”.

През седемдесетте символични години от двадесет и трета глава на Исая блудницата от Тир, която в четиридесети стих е северният цар, е забравена. Но после, в края на седемдесетте символични години, тя отново ще блудства с земните царе, както стана в историята, довела до разпадането на Съветския съюз, когато всички историци потвърждават, че президентът Рейгън осигури таен съюз с антихриста от библейското пророчество с цел да бъде съборен Съветският съюз. В периода, водещ към 1989 г., Рейгън вече бе започнал тайна незаконна връзка с човека на греха; така музикантите на Навуходоносор започнаха да упражняват мелодията, която забравената блудница започваше да пее. Безпрецедентното световно служение на Йоан Павел II в същата тази история бе началото на „песента и танца“, които накараха „целия свят“ да „се зачуди след звяра“.

Verse forty also represents the history of Laodicean Adventism, which began in 1798 as Sardis, then those in Sardis accepted the light that was unsealed, and then the Philadelphian movement came out of Sardis. When the Philadelphian movement rejected the light of 1856, they then transitioned from a movement unto the Laodicean church in 1863. That church is therefore destined to be spewed out of the mouth of the Lord in verse forty-one, which is the soon-coming Sunday law. Verse forty represents not only the history of the United States, but also the history of Laodicean Adventism.

Четиридесети стих също така представя историята на лаодикийския адвентизъм, който започна през 1798 година като Сардис; след това онези в Сардис приеха светлината, която беше разпечатана, а после филаделфийското движение излезе от Сардис. Когато филаделфийското движение отхвърли светлината от 1856 година, тогава то премина от движение към лаодикийската църква през 1863 година. Следователно тази църква е предопределена да бъде избълвана от устата на Господа в четиридесет и първи стих, което е скоро настъпващият неделен закон. Четиридесети стих представя не само историята на Съединените щати, но и историята на лаодикийския адвентизъм.

Laodicean Adventism was given the divine light of God’s Word for its anchor point and strength, and the government of the United States was given the divine light of the Constitution of the United States for its anchor point and strength. They both began prophetically as horns in 1798, and by the end of the seventy symbolic years, the apostate Republican horn and the apostate Protestant horn will come together as one horn and speak as a dragon.

Лаодикийският адвентизъм получи божествената светлина на Божието Слово за своя опорна точка и сила, а управлението на Съединените щати получи божествената светлина на Конституцията на Съединените щати за своя опорна точка и сила. И двата започнаха пророчески като рога през 1798 г., а до края на седемдесетте символични години отстъпническият републикански рог и отстъпническият протестантски рог ще се съединят като един рог и ще заговорят като змей.

Verse forty’s two horns are the government, and the chosen church, that represent two lines of prophecy which run together, for they are represented as two horns upon a single beast. Wherever the beast goes the two horns also go, and they do so in the same prophetic history. The horn of Protestantism has a twofold prophetic nature represented by Laodicea and Philadelphia. The horn of Republicanism also has a twofold prophetic nature represented by the Republican and Democratic political parties. The second of each of the horn’s twofold nature, comes up last and comes up higher, according to Daniel chapter eight.

Двата рога от четиридесетия стих са правителството и избраната църква, които представляват две пророчески линии, вървящи заедно, защото са представени като два рога върху един-единствен звяр. Където и да отива звярът, там отиват и двата рога, и те правят това в една и съща пророческа история. Рогът на протестантизма има двойствена пророческа природа, представена от Лаодикия и Филаделфия. Рогът на републиканизма също има двойствена пророческа природа, представена от Републиканската и Демократическата политически партии. Втората част от двойствената природа на всеки от роговете се издига последна и се издига по-високо, според осма глава на Даниил.

> Then I lifted up mine eyes, and saw, and, behold, there stood before the river a ram which had two horns: and the two horns were high; but one was higher than the other, and the higher came up last. Daniel 8:3.

> Тогава подигнах очите си и видях, и ето, пред реката стоеше един овен, който имаше два рога; и двата рога бяха високи, но единият беше по-висок от другия, а по-високият израсна последен. Daniel 8:3.

The twofold characteristics of each horn is illustrated in the line of Christ by the Sadducees and Pharisees, which in the Republican horn equates to liberalism (pro-slavery, democracy, woke-ism and globalism), and conservatism (anti-slavery, a Constitutional republic, traditionalists, MAGA). The twofold characteristics of the Protestant horn equates to Philadelphia and Laodicea. There is not a perfect parallel between the two horns’ division into a twofold symbol, for neither progressive liberalism or conservative MAGA-ism comes out on the right side of the Sunday law issue, for the Pharisees and Sadducees came together at the cross; but at the soon coming Sunday law, which was typified by the cross, Laodicea is spewed out of the mouth of the Lord, and the Philadelphian horn is then lifted up as an ensign. Still, the twofold nature of both horns is represented by the theological controversy between the Pharisees and Sadducees, and the messenger to the Gentiles (Paul), in the history of Christ, had formerly been a Pharisee of Pharisees.

Двойственият характер на всеки рог е илюстриран в линията на Христос чрез садукеите и фарисеите, което в Републиканския рог съответства на либерализма (подкрепа за робството, демокрация, уокизъм и глобализъм) и консерватизма (против робството, конституционна република, традиционалисти, MAGA). Двойственият характер на протестантския рог съответства на Филаделфия и Лаодикия. Не съществува съвършен паралел между разделението на двата рога в двоен символ, защото нито прогресивният либерализъм, нито консервативният MAGA-изъм излизат от страната на правдата по въпроса за неделния закон, понеже фарисеите и садукеите се събраха заедно при кръста; но при скоро идващия неделен закон, който беше предобразен от кръста, Лаодикия бива избълвана от устата на Господа, а Филаделфийският рог тогава бива издигнат като знаме. И все пак двойственото естество и на двата рога е представено чрез богословския спор между фарисеите и садукеите, а в историята на Христос вестителят към езичниците (Павел) по-рано беше фарисей от фарисеите.

The methodology of the latter rain, being line upon line, produces great light in verse forty when it is applied. Revelation chapters two through eighteen, are all in alignment with verse forty. Isaiah chapter twenty three’s testimony of the whore of Tyre aligns with the verse. Of course, there are several other passages that are to be laid over the top of verse forty, but perhaps the most significant line upon line application of verse forty is verse forty itself.

Методологията на късния дъжд, бидейки правило върху правило, поражда голяма светлина в четиридесети стих, когато бъде приложена. Глави втора до осемнадесета от Откровение са изцяло в съгласие с четиридесети стих. Свидетелството на двадесет и трета глава от Исая за тирската блудница е в съгласие със стиха. Разбира се, има и няколко други пасажа, които трябва да бъдат положени върху четиридесети стих, но може би най-значимото приложение на „правило върху правило“ към четиридесети стих е самият четиридесети стих.

In verse forty the time of the end in 1798 and the time of the end in 1989, are both set forth. This directs a student of prophecy to lay the time of the end in 1798 over the top of the time of the end in 1989. When that is done, the history of verse forty produces two lines that each begin in 1798, and continue until the soon coming Sunday law of verse forty-one. The line that begins in 1798 identifies the internal message of God’s last day people, and the line that begins in 1989 identifies the external message of God’s last day people during the very same history. Verse forty therefore possesses within itself the symbolism represented by the same internal and external prophetic relationship of the seven churches and the seven seals in the book of Revelation. And this prophetic phenomenon is represented in one verse, made up of fifty-one words!

В четиридесети стих са представени както времето на края през 1798 г., така и времето на края през 1989 г. Това насочва изучаващия пророчеството да наложи времето на края през 1798 г. върху времето на края през 1989 г. Когато това бъде направено, историята на четиридесети стих поражда две линии, всяка от които започва през 1798 г. и продължава до скорошния неделен закон от четиридесет и първи стих. Линията, която започва през 1798 г., определя вътрешната вест на Божия народ в последните дни, а линията, която започва през 1989 г., определя външната вест на Божия народ в последните дни в рамките на същата тази история. Следователно четиридесети стих съдържа в себе си символиката, представена от същата вътрешна и външна пророческа взаимовръзка между седемте църкви и седемте печата в книгата Откровение. И това пророческо явление е представено в един стих, съставен от петдесет и една думи!

The Millerites recognized the internal-external message of the seven churches and seven seals, but they also recognized that the seven trumpets also represented a third line of truth which was an element of the history represented by the seven churches and seven seals. The trumpets were, as Miller states, “the peculiar judgments” that were brought upon Rome. The Millerites understood the judgments of God represented by the seven trumpets were connected with the history of the seven churches and the parallel history of the seven seals.

Милеристите разпознаваха вътрешно-външната вест на седемте църкви и седемте печата, но също така разпознаваха, че и седемте тръби представляваха трета линия на истината, която беше елемент от историята, представена от седемте църкви и седемте печата. Тръбите бяха, както Милър заявява, „особените съдби“, които бяха нанесени върху Рим. Милеристите разбираха, че Божиите съдби, представени чрез седемте тръби, бяха свързани с историята на седемте църкви и с паралелната история на седемте печата.

Verse forty includes the history of September 11, 2001, and in verse forty the prophetic line of the seven trumpets is therefore, also aligned. The first angel arrived in 1798, in order to announce the opening of the judgment in 1844. That judgment breaks down into an investigative and executive judgment. The history of verse forty is the history of the investigative judgment and the history of verse forty-one onward until Michael stands up and the seven last plagues are poured out is the history of the executive judgment.

Четиридесетият стих включва историята на 11 септември 2001 г., и следователно в четиридесетия стих е приведена в съответствие и пророческата линия на седемте тръби. Първият ангел дойде през 1798 година, за да извести откриването на съда през 1844 година. Този съд се разделя на изследователен и изпълнителен съд. Историята на четиридесетия стих е историята на изследователния съд, а историята от четиридесет и първия стих нататък, докато Михаил се изправи и седемте последни язви бъдат излети, е историята на изпълнителния съд.

The executive judgment begins when the United States speaks as a dragon.

Изпълнителният съд започва, когато Съединените щати заговорят като змей.

> ““The lamblike horns and dragon voice of the symbol point to a striking contradiction between the professions and the practice of the nation thus represented. The ‘speaking’ of the nation is the action of its legislative and judicial authorities. By such action it will give the lie to those liberal and peaceful principles which it has put forth as the foundation of its policy. The prediction that it will speak ‘as a dragon’ and exercise ‘all the power of the first beast’ plainly foretells a development of the spirit of intolerance and persecution that was manifested by the nations represented by the dragon and the leopardlike beast. And the statement that the beast with two horns ‘causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast’ indicates that the authority of this nation is to be exercised in enforcing some observance which shall be an act of homage to the papacy.” The Great Controversy, 443.

> „Агнешките рога и драконовият глас на символа сочат поразително противоречие между изповядванията и практиката на така представената нация. „Говоренето“ на нацията е действието на нейните законодателни и съдебни власти. Чрез такова действие тя ще опровергае онези либерални и миролюбиви принципи, които е издигнала като основа на своята политика. Предсказанието, че тя ще говори „като дракон“ и ще упражнява „цялата власт на първия звяр“, ясно предвещава развитие на духа на нетърпимост и гонение, проявен от народите, представени чрез дракона и звяра, подобен на леопард. А изявлението, че звярът с двата рога „прави земята и живеещите на нея да се поклонят на първия звяр“, показва, че властта на тази нация ще бъде упражнена за налагането на някакво спазване, което ще бъде акт на почит към папството.“ Великата борба, 443.

When the United States “speaks,” and enforces the soon coming Sunday law, the “second voice” of Revelation chapter eighteen, “speaks,” by calling men and women out of Babylon.

Когато Съединените щати „заговорят“ и наложат скоро предстоящия неделен закон, „вторият глас“ от осемнадесета глава на Откровение „заговаря“, като призовава мъже и жени да излязат от Вавилон.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Reward her even as she rewarded you, and double unto her double according to her works: in the cup which she hath filled fill to her double. Revelation 18:4–6.

> И чух друг глас от небето, който казваше: Излезте от нея, люде Мои, за да не участвате в нейните грехове и да не приемете от нейните язви. Защото греховете ѝ стигнаха до небето, и Бог си спомни нейните беззакония. Въздайте ѝ, както и тя въздаде вам, и отплатете ѝ двойно според делата ѝ; в чашата, която тя е напълнила, напълнете ѝ двойно. Откровение 18:4–6.

In verse forty-one, when the United States speaks, those who are still in the threefold environment of modern Babylon are called out when the “second voice” of Revelation chapter eighteen speaks. Those that are then called out are represented in verse forty-one as “Edom, Moab and the chief of the children of Ammon.” In the verse, those represented in the threefold symbol of modern Babylon, escape the hand of the king of the north (the papacy). The Hebrew word “escape,” means to escape by slipperiness, and its inherent meaning is that the escape is accomplished from something that had previous to the escape held those that escape in captivity.

В четиридесет и първия стих, когато Съединените щати проговорят, онези, които все още се намират в тройната среда на съвременния Вавилон, биват призовани да излязат, когато „вторият глас“ от осемнадесета глава на Откровение проговори. Онези, които тогава са призовани да излязат, са представени в четиридесет и първия стих като „Едом, Моав и първенците на амоновите синове“. В стиха онези, които са представени чрез тройния символ на съвременния Вавилон, избягват от ръката на северния цар (папството). Еврейската дума за „избягват“ означава да се измъкнат чрез хлъзгавост, а присъщото ѝ значение е, че това избавление се осъществява от нещо, което преди бягството е държало избягалите в плен.

> He shall enter also into the glorious land, and many [countries] shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. He shall stretch forth his hand also upon the countries: and the land of Egypt shall not escape. Daniel 11:41, 42.

> Той ще влезе и в прекрасната земя, и мнозина [страни] ще бъдат повалени; но от ръката му ще се избавят тези: Едом и Моав, и първенците на амонците. Ще простре ръката си и върху страните; и Египетската земя няма да избегне. Даниил 11:41, 42.

In verse forty-two the papacy (the king of the north), conquers its third geographical obstacle when it takes Egypt, which is a symbol of the United Nations, as typified by Herod’s birthday, when he succumbs to the deceptive dance of Salome (the United States), the daughter of Herodias (the papacy). This identifies when the United Nations (the “ten kings” of Revelation seventeen), agree to give their kingdom to the beast for one hour. The one hour is the hour of Revelation eleven’s “great earthquake”, and the “hour” when the whore of Babylon is judged. In verse forty-two, Egypt (the United Nations), “shall not escape.”

В стих четиридесет и втори папството (северният цар) преодолява третото си географско препятствие, когато завладява Египет, който е символ на Организацията на обединените нации, както е предобразен в рождения ден на Ирод, когато той се поддава на измамния танц на Саломе (Съединените щати), дъщерята на Иродиада (папството). Това определя момента, когато Организацията на обединените нации („десетте царе“ от Откровение седемнадесета глава) се съгласява да даде царството си на звяра за един час. Този един час е часът на „голямото земетресение“ от Откровение единадесета глава и „часът“, когато блудницата Вавилон е съдена. В стих четиридесет и втори Египет (Организацията на обединените нации) „няма да се избави.“

The Hebrew word translated as “escape” in verse forty-two is different than the Hebrew word in verse forty-one. In verse forty-two the word “escape” means “finding no deliverance”, but verse forty-one is identifying when those previous to the soon coming Sunday law have been holding hands with the papacy, then escape as if by slipperiness. Prior to the hour of the Sunday law crisis those in the communion of modern Babylon have been accepting the satanic idea that Sunday is God’s day of worship. When the mark of the beast is enforced, a person can either accept it for whatever reason, or actually believe it to be so. To believe it is to receive the mark in the forehead, and to simply accept it, is to receive the mark in your hand.

Еврейската дума, преведена като „избягат“ в четиридесет и втори стих, е различна от еврейската дума в четиридесет и първи стих. В четиридесет и втори стих думата „избягат“ означава „да не намерят избавление“, а четиридесет и първи стих посочва, че онези, които преди скоро настъпващия неделен закон са държали ръка с папството, след това ще избягат сякаш чрез хлъзгавост. Преди часа на кризата на неделния закон онези, които са в общението на съвременния Вавилон, са приемали сатанинската идея, че неделята е Божият ден за поклонение. Когато белегът на звяра бъде наложен, човек може или да го приеме по каквато и да е причина, или действително да вярва, че това е така. Да вярваш в това означава да приемеш белега на челото си, а просто да го приемеш означава да получиш белега на ръката си.

Those who escape the hand of the papacy at the Sunday law, reject the satanic idea that God’s day of worship is the day of the sun at the very time when the United States and the United Nations are joining hands with the whore of Rome, the papal power, the king of the north.

Онези, които избегнат ръката на папството при неделния закон, отхвърлят сатанинската идея, че Божият ден за поклонение е денят на слънцето, тъкмо във времето, когато Съединените щати и Организацията на обединените нации се съюзяват с римската блудница, папската власт, северния цар.

> “The Protestants of the United States will be foremost in stretching their hands across the gulf to grasp the hand of Spiritualism; they will reach over the abyss to clasp hands with the Roman power; and under the influence of this threefold union, this country will follow in the steps of Rome in trampling on the rights of conscience.” The Great Controversy, 588.

> „Протестантите в Съединените щати ще бъдат първи в протягането на ръцете си през пропастта, за да хванат ръката на спиритизма; те ще посегнат отвъд бездната, за да се ръкуват с римската власт; и под влиянието на този троен съюз тази страна ще последва стъпките на Рим, потъпквайки правата на съвестта.“ Великата борба, 588.

It is important to take the time to set forth the structure of the last six verses of Daniel eleven as we proceed in our considerations of verse forty. The king of the north, which is Modern Rome conquers three geographical obstacles in order to be established on the throne of the earth. Pagan Rome conquered three geographical obstacles, as did papal Rome, so Modern Rome conquers the king of the south (the former Soviet Union) in verse forty, and then conquers the glorious land (the United States) in verse forty-one, and then Egypt (the United Nations) in verses forty-two and forty-three.

Важно е да отделим време, за да изложим структурата на последните шест стиха на Даниил единадесета глава, докато продължаваме нашите разсъждения върху четиридесети стих. Северният цар, който е Съвременният Рим, покорява три географски пречки, за да бъде утвърден на престола на земята. Езическият Рим покори три географски пречки, както и папският Рим; така и Съвременният Рим покорява южния цар (бившия Съветски съюз) в четиридесети стих, след това покорява славната земя (Съединените щати) в четиридесет и първи стих, а след това Египет (Обединените нации) в четиридесет и втори и четиридесет и трети стих.

But as the previous quote of Sister White identifies, the United States joins hands with the papacy and the United Nations at the same time. The threefold union of the dragon, the beast and false prophet is accomplished at the soon-coming Sunday law, though Daniel chapter eleven verses forty-one through forty-three identify the simultaneous conquering sequentially. The sequence that is illustrated is representing the flow of events, but they are all accomplished at the soon-coming Sunday law.

Но както посочва предишният цитат от сестра Уайт, Съединените щати едновременно се съюзяват с папството и Организацията на обединените нации. Тройният съюз на змея, звяра и лъжепророка се осъществява при предстоящия неделен закон, макар че Даниил, глава единадесета, стихове четиридесет и първи до четиридесет и трети, последователно представя това едновременно завладяване. Илюстрираната последователност представя хода на събитията, но всички те се осъществяват при предстоящия неделен закон.

At that point the “second voice” of Revelation eighteen “speaks,” right where the United States “speaks.” God speaks where and when Satan speaks. In verse forty-four, tidings out of the east and the north trouble the king of the north and the final papal bloodbath is initiated. Verse forty-four, as like unto verses forty-two and forty-three, begins in verse forty-one, when the mighty angel of Revelation eighteen, begins His call for His other flock to come out of Babylon.

В този момент „вторият глас“ от Откровение осемнадесета глава „говори“ точно там, където „говорят“ Съединените щати. Бог говори там и тогава, където и когато говори Сатана. В четиридесет и четвъртия стих вестите от изток и от север смущават северния цар и се поставя началото на последната папска кървава баня. Четиридесет и четвъртият стих, подобно на четиридесет и втория и четиридесет и третия стих, започва в четиридесет и първия стих, когато могъщият ангел от Откровение осемнадесета глава започва Своя призив към другите Свои овце да излязат от Вавилон.

The message He presents is the message which identifies Islam of the third woe as His instrument of judgment, and the punishment of the whore of Babylon. Islam is represented as the “tidings of the east”, and the papacy (the counterfeit king of the north) is the “tidings of the north”. Daniel eleven verse forty identifies the investigative judgment, and verse forty-one through forty-five identifies the executive judgment.

Вестта, която Той представя, е вестта, която определя исляма от третото горко като Негов инструмент на съд и наказанието на вавилонската блудница. Ислямът е представен като „известията от изток“, а папството (фалшивият северен цар) е „известията от север“. Даниил 11:40 определя изследователния съд, а стихове 41 до 45 определят изпълнителния съд.

We will continue our consideration of verse forty of Daniel eleven in the next article.

Ще продължим разглеждането си на четиридесети стих от Даниил единадесета глава в следващата статия.

> “On one occasion, when in New York City, I was in the night season called upon to behold buildings rising story after story toward heaven. These buildings were warranted to be fireproof, and they were erected to glorify their owners and builders. Higher and still higher these buildings rose, and in them the most costly material was used. Those to whom these buildings belonged were not asking themselves: ‘How can we best glorify God?’ The Lord was not in their thoughts.

> „Веднъж, когато бях в Ню Йорк, през нощните часове бях призована да наблюдавам сгради, които се издигаха етаж след етаж към небето. За тези сгради се гарантираше, че са огнеупорни, и те бяха издигнати, за да прославят своите собственици и строители. Все по-високо и по-високо се издигаха тези сгради и в тях бе употребен най-скъпият материал. Онези, на които принадлежаха тези сгради, не си задаваха въпроса: „Как можем най-добре да прославим Бога?“ Господ не беше в мислите им.“

> “I thought: ‘Oh, that those who are thus investing their means could see their course as God sees it! They are piling up magnificent buildings, but how foolish in the sight of the Ruler of the universe is their planning and devising. They are not studying with all the powers of heart and mind how they may glorify God. They have lost sight of this, the first duty of man.’

> „Помислих си: „О, дано онези, които по този начин влагат средствата си, можеха да видят пътя си така, както го вижда Бог! Те трупат великолепни здания, но колко безумни в очите на Владетеля на вселената са техните планове и замисли. Те не изследват с всички сили на сърцето и ума как биха могли да прославят Бога. Изгубили са от поглед това — първия дълг на човека.““

> “As these lofty buildings went up, the owners rejoiced with ambitious pride that they had money to use in gratifying self and provoking the envy of their neighbors. Much of the money that they thus invested had been obtained through exaction, through grinding down the poor. They forgot that in heaven an account of every business transaction is kept; every unjust deal, every fraudulent act, is there recorded. The time is coming when in their fraud and insolence men will reach a point that the Lord will not permit them to pass, and they will learn that there is a limit to the forbearance of Jehovah.

> „Когато тези величествени здания се издигаха, собствениците им се радваха с честолюбива гордост, че разполагат със средства, които да употребят за угаждане на себе си и за предизвикване завистта на своите съседи. Голяма част от парите, които така вложиха, бяха придобити чрез изнудване, чрез ограбване на бедните. Те забравиха, че на небето се води отчет за всяка търговска сделка; всяка несправедлива сделка, всяко измамно деяние е записано там. Идва време, когато в своето коварство и надменност хората ще стигнат до предел, който Господ няма да им позволи да преминат, и ще научат, че има граница на дълготърпението на Йехова.“

> “The scene that next passed before me was an alarm of fire. Men looked at the lofty and supposedly fire-proof buildings and said: ‘They are perfectly safe.’ But these buildings were consumed as if made of pitch. The fire engines could do nothing to stay the destruction. The firemen were unable to operate the engines.

> „Следващата сцена, която премина пред мен, беше пожарна тревога. Хората гледаха високите и уж огнеустойчиви сгради и казваха: „Те са съвършено безопасни.“ Но тези сгради бяха погълнати, сякаш бяха направени от смола. Пожарните коли не можеха с нищо да спрат разрушението. Пожарникарите не бяха в състояние да задействат помпите.“

> “I am instructed that when the Lord’s time comes, should no change have taken place in the hearts of proud, ambitious human beings, men will find that the hand that had been strong to save will be strong to destroy. No earthly power can stay the hand of God. No material can be used in the erection of buildings that will preserve them from destruction when God’s appointed time comes to send retribution on men for their disregard of His law and for their selfish ambition.

> „Получих наставление, че когато настъпи определеното от Господа време, ако в сърцата на горди, честолюбиви човеци не е настъпила никаква промяна, хората ще открият, че ръката, която е била силна да спасява, ще бъде силна и да погубва. Никаква земна сила не може да възпре Божията ръка. Никакъв материал не може да бъде използван при издигането на сгради така, че да ги запази от разрушение, когато настъпи определеното от Бога време да изпрати въздаяние върху хората за пренебрегването на Неговия закон и за тяхното себично честолюбие.

> “There are not many, even among educators and statesmen, who comprehend the causes that underlie the present state of society. Those who hold the reins of government are not able to solve the problem of moral corruption, poverty, pauperism, and increasing crime. They are struggling in vain to place business operations on a more secure basis. If men would give more heed to the teaching of God’s word, they would find a solution of the problems that perplex them.

> „Не са мнозина, дори и сред възпитатели и държавници, които разбират причините, лежащи в основата на настоящото състояние на обществото. Онези, които държат юздите на управлението, не са в състояние да разрешат проблема на нравствената поквара, бедността, нищетата и нарастващата престъпност. Напразно се борят да поставят деловите отношения на по-сигурна основа. Ако хората обръщаха по-голямо внимание на учението на Божието слово, биха намерили разрешение на проблемите, които ги смущават.“

> “The Scriptures describe the condition of the world just before Christ’s second coming. Of the men who by robbery and extortion are amassing great riches, it is written: ‘Ye have heaped treasure together for the last days. Behold, the hire of the laborers who have reaped down your fields, which is of you kept back by fraud, crieth: and the cries of them which have reaped are entered into the ears of the Lord of Sabaoth. Ye have lived in pleasure on the earth, and been wanton; ye have nourished your hearts, as in a day of slaughter. Ye have condemned and killed the just; and he doth not resist you.’ James 5:3–6.

> „Писанията описват състоянието на света непосредствено преди второто пришествие на Христос. За онези човеци, които чрез грабеж и изнудване трупат големи богатства, е писано: „Натрупахте съкровище за последните дни. Ето, надницата на работниците, които ожънаха нивите ви, задържана от вас чрез измама, вика; и виковете на жетварите са влезли в ушите на Господа Саваота. Живяхте разкошно на земята и се отдавахте на разпуснатост; угоихте сърцата си като в ден на клане. Осъдихте и убихте праведния; той не ви се противи.“ Яков 5:3–6.

> “But who reads the warnings given by the fast-fulfilling signs of the times? What impression is made upon worldlings? What change is seen in their attitude? No more than was seen in the attitude of the inhabitants of the Noachian world. Absorbed in worldly business and pleasure, the antediluvians ‘knew not until the Flood came, and took them all away.’ Matthew 24:39. They had heaven-sent warnings, but they refused to listen. And today the world, utterly regardless of the warning voice of God, is hurrying on to eternal ruin.

> „Но кой чете предупрежденията, дадени чрез бързо изпълняващите се знамения на времето? Какво впечатление оказват те върху светските хора? Каква промяна се вижда в тяхното отношение? Не повече, отколкото се виждаше в отношението на жителите на Ноевия свят. Погълнати от светски дела и удоволствия, предпотопните хора „не усетиха, докато дойде потопът и ги отнесе всички“. Матей 24:39. Те имаха изпратени от небето предупреждения, но отказаха да слушат. И днес светът, напълно безразличен към предупреждаващия Божи глас, бърза към вечна гибел.“

> “The world is stirred with the spirit of war. The prophecy of the eleventh chapter of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place.”

> „Светът е раздвижен от духа на война. Пророчеството на единадесетата глава на Даниил е почти достигнало пълното си изпълнение. Скоро ще се разиграят сцените на бедствие, за които се говори в пророчествата.“

> Testimonies to the Church, volume NINE, page ELEVEN.

> Свидетелства към Църквата, том ДЕВЕТИ, страница ЕДИНАДЕСЕТ.

Back to Articles