Article

# Parallel Warnings - Number Two

Успоредни предупреждения — номер две

Unveiling the Prophetic Tapestry: Decoding the Messages of Revelation 14 in Millerite History and Today

Разкриване на пророческата тъкан: разчитане на посланията на Откровение 14 в милеритската история и днес

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

When the parable of the ten virgins was fulfilled in Millerite history it took place during the second angel’s message. The second angel’s message represents two distinct messages, both in the period of time which they cover and in terms of the intended audience of the message. The second angel’s message was directed to the Protestant churches that had just returned to Rome and became daughters of Babylon. The Midnight Cry was directed to the sleeping Millerites. The first message was directed outside of the Millerites, the second was directed inside. This will be fulfilled to the letter in our day.

Когато притчата за десетте девици се изпълни в милеритската история, това се случи по време на вестта на втория ангел. Вестта на втория ангел представлява две отделни вести, както по отношение на времевия период, който обхващат, така и по отношение на предназначената аудитория на вестта. Вестта на втория ангел беше насочена към протестантските църкви, които току-що се бяха върнали в Рим и бяха станали дъщери на Вавилон. Среднощният вик беше насочен към спящите милерити. Първата вест беше насочена извън милеритите, втората беше насочена вътре. Това ще се изпълни до буквата в наши дни.

The difference that needs to be noted in the repetition of our day is that in the beginning of Adventism the message of the second angel first went outside the Millerites and then part two of the message went inside the Millerites. At the end of Adventism, when the parable is again repeated, so also is the second angel’s message. We are told that directly more than a handful of times. But the two-fold nature of the message is reversed at the end. The first message goes to Adventism and the second to those outside of Adventism. We are told that the work and message represented by the angel of Revelation eighteen is a repetition of the second angel’s message.

Разликата, която трябва да се отбележи в повторението за нашето време, е, че в началото на адвентизма вестта на втория ангел най-напред излезе извън милеритите, а след това втората част от вестта влезе вътре сред милеритите. В края на адвентизма, когато притчата отново се повтаря, така се повтаря и вестта на втория ангел. За това ни е казано пряко не само няколко пъти. Но двойственият характер на вестта е обърнат в края. Първата вест отива към адвентизма, а втората — към онези извън адвентизма. Казано ни е, че делото и вестта, представени от ангела от Откровение осемнадесета глава, са повторение на вестта на втория ангел.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).

> „Пророкът казва: „И видях друг ангел да слиза от небето, имащ голяма власт; и земята се освети от неговата слава. И извика мощно със силен глас, казвайки: Падна, падна великият Вавилон и стана жилище на бесове“ (Откровение 18:1, 2). Това е същата вест, която бе дадена от втория ангел. Вавилон падна, „защото тя напои всички народи с виното на яростта на своето блудство“ (Откровение 14:8). Що е това вино? — Нейните лъжливи учения. Тя е дала на света една лъжлива събота вместо съботата на четвъртата заповед и е повторила лъжата, която Сатана най-напред каза на Ева в Едем — естественото безсмъртие на душата. Много сродни заблуди тя е разпространила надлъж и шир, „като преподават за поучения човешки заповеди“ (Матей 15:9).“

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> „Когато Исус започна Своето обществено служене, Той очисти храма от неговото светотатствено осквернение. Сред последните действия на Неговото служене беше второто очистване на храма. Така и в последното дело за предупреждението на света към църквите се отправят два различни призива. Вестта на втория ангел е: „Падна, падна Вавилон, онзи велик град, защото той напои всички народи с виното на яростта от своето блудстване“ (Откровение 14:8). И в силния вик на вестта на третия ангел се чува глас от небето, който казва: „Излезте от нея, люде Мои, за да не участвате в греховете ѝ и да не приемете от язвите ѝ. Защото греховете ѝ стигнаха до небето, и Бог си спомни нейните беззакония“ (Откровение 18:4, 5).“ Избрани вести, книга 2, 118.

The message of the second angel at the beginning of Adventism is the same message as the message represented by the angel of Revelation eighteen, and in that warning, there are two voices that proclaim a message. The first voice is proclaimed when the earth is lightened by his glory and in verse four John heard another voice saying, “come out of her.”

Вестта на втория ангел в началото на адвентизма е същата вест като вестта, представена от ангела в Откровение осемнадесета глава, и в това предупреждение има два гласа, които прогласяват една вест. Първият глас се прогласява, когато земята се озарява от неговата слава, а в четвърти стих Йоан чу друг глас да казва: „Излезте от нея.“

In Millerite history the call out of Babylon came first and the message to the Millerites came second. In Revelation eighteen it is the second voice, or second message that addresses those outside of Adventism. Along with the declaration that there are “two distinct calls made to the churches” we find that the two times Christ cleansed the temple (at the beginning and ending of His ministry) is also an illustration of the beginning and ending of Adventism.

В милеритската история призивът за излизане от Вавилон дойде първо, а вестта към милеритите дойде второ. В Откровение осемнадесета глава именно вторият глас, или втората вест, се обръща към онези, които са извън адвентизма. Наред с заявлението, че има „два различни призива, отправени към църквите“, намираме също, че двата пъти, когато Христос очисти храма (в началото и в края на Своето служение), са също илюстрация за началото и края на адвентизма.

The beginning of Adventism illustrated a purification of the workers that helped in building the foundation that William Miller was used to establish. The foundation was completed at the conclusion of the second angel’s message, for with the arrival of the third angel on October 22, 1844 the truths that make up the foundations of Adventism were made available to understand, for those who are willing to hear.

Началото на адвентизма илюстрира очистване на работниците, което помогна за изграждането на основата, чието полагане Уилям Милър бе използван да осъществи. Основата бе завършена при приключването на вестта на втория ангел, защото с идването на третия ангел на 22 октомври 1844 г. истините, които съставляват основите на адвентизма, станаха достъпни за разбиране за онези, които са готови да чуят.

The work of building the foundation concluded at the climax of the history of the second angel, when “two distinct calls were made to the churches.” The first call was outside the Millerites, the second was for the Millerites. But another beginning that aligns with Adventism’s beginning is the ministry of Christ when He cleansed His temple the first time. The prophetic illustration of the temple being cleansed is marking a purification at the beginning and end of His ministry, that in turn typifies a purification of Adventism at its beginning and ending. Christ’s two temple cleansings align with the beginning and ending of Adventism, but His message was just for His covenant people who were in the process of forever divorcing themselves from God.

Делото по полагането на основата завърши в кулминацията на историята на втория ангел, когато „бяха отправени два различни призива към църквите“. Първият призив беше извън милеристите, вторият беше за милеристите. Но друго начало, което съответства на началото на адвентизма, е служението на Христос, когато Той за първи път очисти Своя храм. Пророческата илюстрация за очистването на храма отбелязва едно очистване в началото и в края на Неговото служение, което на свой ред предобразява очистване на адвентизма в неговото начало и в неговия край. Двете очиствания на храма от Христос съответстват на началото и края на адвентизма, но Неговата вест беше само за Неговия заветен народ, който беше в процес на това завинаги да се разведе с Бога.

The beginning of Adventism presented a message announcing the opening of the judgment and the end of Adventism is announcing the end of judgment. Jesus cleansed the temple the first time and rebuked the Jews for turning His house into a den of thieves, but the second cleansing of the temple was “among the last acts of His ministry.” At the end of His ministry, He no longer told the Jews that they had made His Father’s house a den of thieves, he then told them that their house “was left to them desolate.”

Началото на адвентизма представи вест, възвестяваща откриването на съда, а краят на адвентизма възвестява края на съда. Първия път Исус очисти храма и изобличи юдеите, задето бяха превърнали Неговия дом в разбойнически вертеп, но второто очистване на храма беше „сред последните действия на Неговото служене“. В края на Своето служене Той вече не каза на юдеите, че са превърнали дома на Неговия Отец в разбойнически вертеп, а тогава им каза, че техният дом „им се оставя пуст“.

> “Meanwhile worshipers from every nation sought the temple which had been dedicated to the worship of God. Glittering with gold and precious stones, it was a vision of beauty and grandeur. But Jehovah was no longer to be found in that palace of loveliness. Israel as a nation had divorced herself from God. When Christ, near the close of His earthly ministry, looked for the last time upon the interior of the temple, He said, ‘Behold, your house is left unto you desolate.’ Matthew 23:38. Hitherto He had called the temple His Father’s house; but as the Son of God passed out from those walls, God’s presence was withdrawn forever from the temple built to His glory.” Acts of the Apostles, 145.

> „Междувременно поклонници от всяка нация търсеха храма, който бе посветен на поклонението пред Бога. Блестящ от злато и скъпоценни камъни, той представляваше видение на красота и величие. Но Йехова вече не можеше да бъде намерен в онзи дворец на прелест. Израил като народ бе се развел с Бога. Когато Христос, към края на Своето земно служение, погледна за последен път към вътрешността на храма, Той каза: „Ето, вашият дом се оставя пуст.“ Матей 23:38. Дотогава Той бе наричал храма дома на Своя Отец; но когато Божият Син излезе иззад онези стени, Божието присъствие завинаги се оттегли от храма, построен за Негова слава.“ Деяния на апостолите, 145.

The temple He cleansed at the beginning was a different temple than what He cleansed at the end. The first temple was His Father’s house, but the second temple was the Jew’s house. The Lord entered into covenant with Adventism at the beginning and Adventists became priests in His temple. At the end of Adventism, they are to be no more priests, and their house will be desolated.

Храмът, който Той очисти в началото, беше различен храм от онзи, който очисти накрая. Първият храм беше домът на Неговия Отец, а вторият храм беше домът на юдеите. Господ влезе в завет с адвентизма в началото и адвентистите станаха свещеници в Неговия храм. В края на адвентизма те вече няма да бъдат свещеници и домът им ще бъде запустен.

The second angel represents two messages. This is one reason the message is represented as Babylon falling twice. This is not the primary reason for the twice repeated announcement of Babylon’s fall, but is one reason. How is it two messages?

Вторият ангел представлява две вести. Това е една от причините вестта да е представена като Вавилон, падащ два пъти. Това не е главната причина за двукратно повтореното известие за падането на Вавилон, но е една от причините. Как това са две вести?

The second angel arrived in response to the rejection of the first angel’s message. When the failed prediction, identifying 1843 as the conclusion of the 2300-year prophecy, the Protestant churches used the erroneous message to reject Miller’s message. Miller’s message was the first angel’s message. At its rejection the Protestant churches, who had been God’s church in the wilderness for over 1260 years, were rejected and became a daughter of Babylon. At that point the second angel arrived with his message.

Вторият ангел дойде в отговор на отхвърлянето на вестта на първия ангел. Когато поради неуспялото предсказание, определящо 1843 година като завършек на пророчеството за 2300 години, протестантските църкви използваха тази погрешна вест, за да отхвърлят вестта на Милър. Вестта на Милър беше вестта на първия ангел. С нейното отхвърляне протестантските църкви, които повече от 1260 години бяха Божията църква в пустинята, бяха отхвърлени и станаха дъщеря на Вавилон. В този момент вторият ангел дойде със своята вест.

There are some very important points involved with the various elements of this history we are considering. There is at least one point that must be developed slowly for it definitely contributes to the understanding of the message of the Revelation of Jesus Christ that is currently being unsealed. For this reason, I am including a very important passage about that history. It is two chapters that I am pointing to, but there is also a third important chapter in the middle of those two chapters. I am not including this at this time in order to limit the scope of our consideration.

Има някои много важни моменти, свързани с различните елементи на тази история, която разглеждаме. Има поне един момент, който трябва да бъде развит бавно, защото той определено допринася за разбирането на вестта на Откровението на Исус Христос, което в настоящото време бива разпечатвано. Поради тази причина включвам един много важен откъс относно тази история. Посочвам две глави, но между тези две глави има и трета важна глава. Не я включвам на този етап, за да огранича обхвата на нашето разглеждане.

Notice which angel is being addressed as you read through, look for the progressive testing process, note in the first paragraph that the prophetic characteristics of the angel of Revelation eighteen are also the characteristics of the first angel. Notice that to crucify one of the messages is to crucify Christ, and notice that the three angels are all presented as single angels, but the Midnight Cry message is a multitude of angels.

Забележете към кой ангел е отправено обръщението, докато четете нататък; проследете постепенното изпитателно развитие; отбележете в първия абзац, че пророческите характеристики на ангела от Откровение осемнадесета глава са също и характеристиките на първия ангел. Забележете, че да бъде разпнато едно от посланията означава да бъде разпнат Христос, и забележете, че трите ангела са всички представени като отделни ангели, а вестта на Среднощния вик е множество ангели.

> “I was shown the interest which all heaven had taken in the work which had been going on upon the earth. Jesus commissioned a strong and mighty angel to descend and warn the inhabitants of earth to get ready for his second appearing. I saw the mighty angel leave the presence of Jesus in heaven. Before him went an exceedingly bright and glorious light. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory, and warn man of the coming wrath of God. Multitudes received the light. Some seemed to be very solemn, while others were joyful and enraptured. The light was shed upon all, but some merely came under the influence of the light, and did not heartily receive it. But all who received it, turned their faces upward to heaven, and glorified God. Many were filled with great wrath. Ministers and people united with the vile, and stoutly resisted the light shed by the mighty angel. But all who received it withdrew from the world, and were closely united together.

> „Беше ми показан интересът, който цялото небе бе проявило към делото, което се извършваше на земята. Исус възложи на един силен и могъщ ангел да слезе и да предупреди жителите на земята да се приготвят за Неговото второ явяване. Видях могъщия ангел да напуска присъствието на Исус в небето. Пред него вървеше извънредно ярка и славна светлина. Беше ми казано, че неговата мисия бе да озари земята със своята слава и да предупреди човека за идващия Божи гняв. Множества приеха светлината. Някои изглеждаха твърде сериозни, а други бяха радостни и възхитени. Светлината бе изляна върху всички, но някои само попаднаха под влиянието на светлината и не я приеха от сърце. Но всички, които я приеха, обърнаха лицата си нагоре към небето и прославиха Бога. Мнозина се изпълниха с голям гняв. Служители и народ се съединиха с порочните и упорито се противопоставиха на светлината, изляна от могъщия ангел. Но всички, които я приеха, се отдръпнаха от света и се съединиха в тясно единство помежду си.

> “Satan and his angels were busily engaged in seeking to attract the minds of all they could from the light. The company who rejected it were left in darkness. I saw the angel watching with the deepest interest the professed people of God, to record the character they developed, as the message of heavenly origin was introduced to them. And as very many who professed love for Jesus turned from the heavenly message with scorn, derision and hatred, an angel with a parchment in his hand, made the shameful record. All heaven was filled with indignation, because Jesus was slighted by his professed followers.

> „Сатана и неговите ангели бяха усърдно заети да се стремят да отклонят умовете на всички, които можеха, от светлината. Групата, която я отхвърли, бе оставена в тъмнина. Видях ангела да бди с най-дълбок интерес над изповядващия се за Божий народ, за да записва характера, който те развиваха, когато им бе представена вестта от небесен произход. И тъй като твърде мнозина, които изповядваха любов към Исус, се отвръщаха от небесната вест с презрение, присмех и омраза, един ангел със свитък в ръката си направи този позорен запис. Цялото небе се изпълни с негодувание, защото Исус бе пренебрегнат от Своите изповядващи Го последователи.“

> “I saw the disappointment of the trusting ones. They did not see their Lord at the expected time. It was God’s purpose to conceal the future, and bring his people to a point of decision. Without this point of time the work designed of God would not have been accomplished. Satan was leading the minds of very many far ahead in the future. A period of time proclaimed for Christ’s appearing must bring the mind to earnestly seek for a present preparation. As the time passed, those who had not fully received the light of the angel, united with those who had despised the heavenly message, and they turned upon the disappointed ones in ridicule. I saw the angels in heaven consulting with Jesus. They had marked the situation of Christ’s professed followers. The passing of the definite time had tested and proved them, and very many were weighed in the balance and found wanting. They all loudly professed to be Christians, yet failed in following Christ in almost every particular. Satan exulted at the state of the professed followers of Christ. He had them in his snare. He had led the majority to leave the straight path, and they were attempting to climb up to heaven some other way. Angels saw the pure, the clean, and holy, all mixed up with sinners in Zion, and the world-loving hypocrite. They had watched over the true lovers of Jesus; but the corrupt were affecting the holy.

> „Видях разочарованието на уповаващите се. Те не видяха своя Господ в очакваното време. Божията цел бе да скрие бъдещето и да доведе Своя народ до точка на решение. Без този определен момент делото, предназначено от Бога, не би било извършено. Сатана водеше умовете на твърде мнозина далеч напред в бъдещето. Един период от време, провъзгласен за явяването на Христос, трябваше да доведе ума до сериозно търсене на настояща подготовка. Когато времето премина, онези, които не бяха приели напълно светлината на ангела, се съединиха с онези, които бяха презрели небесната вест, и се обърнаха срещу разочарованите с присмех. Видях ангелите в небето да се съветват с Исус. Те бяха отбелязали състоянието на онези, които изповядваха, че са Христови последователи. Изтичането на определения срок ги бе изпитало и доказало, и твърде мнозина бяха претеглени на везните и бяха намерени за недостатъчни. Всички те високо изповядваха, че са християни, но не успяваха да следват Христос почти във всяко отношение. Сатана ликуваше заради състоянието на онези, които изповядваха, че са Христови последователи. Държеше ги в своя примка. Бе подтикнал мнозинството да напусне тесния път и те се опитваха да се изкачат на небето по някакъв друг път. Ангелите видяха как чистите, неопетнените и святите са смесени заедно с грешници в Сион и със светолюбивия лицемер. Те бяха бдели над истинските любители на Исус; но покварените оказваха влияние върху светите.“

> “Those whose hearts burned with a longing, intense desire to see Jesus, were forbidden by their professed brethren to speak of his coming. Angels viewed the whole scene, and sympathized with the remnant, who loved the appearing of Jesus. Another mighty angel was commissioned to descend to earth. Jesus placed in his hand a writing, and as he came to earth, he cried, Babylon is fallen! is fallen! Then I saw the disappointed ones again look cheerful, and raise their eyes to heaven, looking with faith and hope for their Lord’s appearing. But many seemed to remain in a stupid state, as if asleep; yet I could see the trace of deep sorrow upon their countenances. The disappointed ones saw from the Bible that they were in the tarrying time, and that they must patiently wait the fulfillment of the vision. The same evidence which led them to look for their Lord in 1843, led them to expect him in 1844. I saw that the majority did not possess that energy which marked their faith in 1843. Their disappointment had dampened their faith. But as the disappointed ones united in the cry of the second angel, the heavenly host looked with the deepest interest, and marked the effect of the message. They saw those who bore the name of Christians turn with derision and scorn upon those who had been disappointed. As the words fell from the mocker’s lips, You have not gone up yet! an angel wrote them. Said the angel, They mock God.

> „На онези, чиито сърца горяха от копнеж, от силно желание да видят Исус, им бе забранено от техните изповядващи се братя да говорят за Неговото идване. Ангелите наблюдаваха цялата сцена и съчувстваха на остатъка, който обичаше явяването на Исус. Друг могъщ ангел бе натоварен да слезе на земята. Исус постави в ръката му писание и, когато той дойде на земята, извика: Падна Вавилон! падна! Тогава видях как разочарованите отново придобиха бодрост и вдигнаха очи към небето, взирайки се с вяра и надежда за явяването на своя Господ. Но мнозина изглеждаха така, сякаш бяха останали в безчувствено състояние, като заспали; при все това можех да видя следата от дълбока скръб по лицата им. Разочарованите видяха от Библията, че се намират във времето на забавянето и че трябва търпеливо да чакат изпълнението на видението. Същите доказателства, които ги бяха накарали да очакват своя Господ през 1843 година, ги доведоха до очакването Му през 1844 година. Видях, че мнозинството не притежаваше онази енергия, която бе отличавала вярата им през 1843 година. Разочарованието им бе отслабило вярата им. Но когато разочарованите се присъединиха към вика на втория ангел, небесното войнство наблюдаваше с най-дълбок интерес и отбелязваше въздействието на вестта. Те видяха как онези, които носеха името християни, се обръщаха с присмех и презрение към онези, които бяха разочаровани. Когато от устните на присмивателя падаха думите: Още не сте се възнесли! — един ангел ги записваше. Ангелът каза: Те се подиграват на Бога.“

> “I was pointed back to the translation of Elijah. His mantle fell on Elisha, and wicked children (or young people) followed him, mocking, crying, Go up thou bald head! Go up thou bald head! They mocked God, and met their punishment there. They had learned it of their parents. And those who have scoffed and mocked at the idea of the saints’ going up, will be visited with the plagues of God, and will realize that it is not a small thing to trifle with him.

> „Погледът ми бе насочен обратно към възнасянето на Илия. Неговата мантия падна върху Елисей, а нечестиви деца (или млади хора) го последваха, като му се присмиваха и викаха: Върви нагоре, плешивецо! Върви нагоре, плешивецо! Те се присмиваха на Бога и там понесоха наказанието си. Бяха научили това от родителите си. И онези, които са се подигравали и присмивали на мисълта за възнасянето на светиите, ще бъдат посетени с язвите Божии и ще осъзнаят, че не е маловажно нещо да се отнасят лекомислено към Него.“

> “Jesus commissioned other angels to fly quickly to revive and strengthen the drooping faith of his people, and prepare them to understand the message of the second angel, and of the important move which was soon to be made in heaven. I saw these angels receive great power and light from Jesus, and fly quickly to earth to fulfill their commission to aid the second angel in his work. A great light shone upon the people of God as the angels cried. Behold the Bridegroom cometh, go ye out to meet him. Then I saw those disappointed ones rise, and in harmony with the second angel, proclaim, Behold the Bridegroom cometh, go ye out to meet him. The light from the angels penetrated the darkness everywhere. Satan and his angels sought to hinder this light from spreading, and having its designed effect. They contended with the angels of God, and told them that God had deceived the people, and that with all their light and power, they could not make the people believe that Jesus was coming. The angels of God continued their work, although Satan strove to hedge up the way, and draw the minds of the people from the light. Those who received it looked very happy. They fixed their eyes up to heaven, and longed for the appearing of Jesus. Some were in great distress, weeping and praying. Their eyes seemed to be fixed upon themselves, and they dared not look upward.

> „Исус възложи на други ангели да полетят бързо, за да съживят и укрепят отслабващата вяра на Своя народ и да го подготвят да разбере вестта на втория ангел и важното дело, което скоро щеше да се извърши в небето. Видях как тези ангели получиха от Исус голяма сила и светлина и полетяха бързо към земята, за да изпълнят поръчението си и да подпомогнат втория ангел в неговото дело. Голяма светлина озари Божия народ, когато ангелите извикаха: Ето, Младоженецът идва, излезте да Го посрещнете. Тогава видях как онези разочаровани се издигнаха и в съгласие с втория ангел прогласяваха: Ето, Младоженецът идва, излезте да Го посрещнете. Светлината от ангелите проникваше навсякъде в тъмнината. Сатана и неговите ангели се стремиха да възпрепятстват разпространението на тази светлина и нейното предвидено въздействие. Те спореха с Божиите ангели и им казваха, че Бог е измамил народа и че с цялата си светлина и сила те не могат да накарат народа да повярва, че Исус идва. Божиите ангели продължиха делото си, макар че Сатана се стараеше да прегради пътя и да отвлече умовете на хората от светлината. Онези, които я приеха, изглеждаха твърде щастливи. Те насочваха погледа си нагоре към небето и копнееха за явяването на Исус. Някои бяха в голяма скръб, плачеха и се молеха. Очите им като че ли бяха вперени в самите тях и те не смееха да погледнат нагоре.“

> “A precious light from heaven parted the darkness from them, and their eyes, which had been fixed in despair upon themselves, were turned upward, while gratitude and holy joy were expressed upon every feature. Jesus and all the angelic host looked with approbation upon the faithful, waiting ones.

> „Скъпоценна светлина от небето разпръсна тъмнината около тях и очите им, които в отчаяние бяха вперени в самите тях, се устремиха нагоре, докато благодарност и свята радост се изразяваха върху всяка черта на лицата им. Исус и цялото ангелско войнство гледаха с одобрение на верните, чакащи.“

> “Those who rejected and opposed the light of the first angel’s message, lost the light of the second, and could not be benefited by the power and glory which attended the message, Behold the Bridegroom cometh. Jesus turned from them with a frown. They had slighted and rejected him. Those who received the message were wrapt in a cloud of glory. They waited and watched and prayed to know the will of God. They greatly feared to offend him. I saw Satan and his angels seeking to shut this divine light from the people of God; but as long as the waiting ones cherished the light, and kept their eyes raised from earth to Jesus, Satan could have no power to deprive them of this precious light. The message given from heaven enraged Satan and his angels, and those who professed to love Jesus, but despised his coming, scorned and derided the faithful, trusting ones. But an angel marked every insult, every slight, every abuse they received from their professed brethren. Very many raised their voices to cry, Behold the Bridegroom cometh, and left their brethren who did not love the appearing of Jesus, and who would not suffer them to dwell upon his second coming. I saw Jesus turn his face from those who rejected and despised his coming, and then he bade angels lead his people out from among the unclean, lest they should be defiled. Those obedient to the messages stood out free and united. A holy and excellent light shone upon them. They renounced the world, tore their affections from it, and sacrificed their earthly interests. They gave up their earthly treasure, and their anxious gaze was directed to heaven, expecting to see their loved Deliverer. A sacred, holy joy beamed upon their countenances, and told of the peace and joy which reigned within. Jesus bade his angels go and strengthen them, for the hour of their trial drew on. I saw that these waiting ones were not yet tried as they must be. They were not free from errors. And I saw the mercy and goodness of God in sending a warning to the people of earth, and repeated messages to bring them up to a point of time, to lead them to a diligent search of themselves, that they might divest themselves of errors which have been handed down from the heathen and papists. Through these messages God has been bringing out his people where he can work for them in greater power, and where they can keep all his commandments. . . .

> „Онези, които отхвърлиха и се противопоставиха на светлината на вестта на първия ангел, изгубиха светлината на втората и не можаха да се възползват от силата и славата, които съпровождаха вестта: Ето, Младоженецът иде. Исус се отвърна от тях с намръщено лице. Те бяха пренебрегнали и отхвърлили Него. Онези, които приеха вестта, бяха обвити в облак на слава. Те чакаха, бдяха и се молеха, за да познаят Божията воля. Те силно се бояха да не Го оскърбят. Видях Сатана и неговите ангели да се стремят да скрият тази божествена светлина от Божия народ; но докато чакащите пазеха светлината и държаха очите си въздигнати от земята към Исус, Сатана нямаше сила да ги лиши от тази скъпоценна светлина. Вестта, дадена от небето, разгневи Сатана и неговите ангели, а онези, които изповядваха, че обичат Исус, но презираха Неговото идване, се присмиваха и се подиграваха на верните, уповаващи се. Но ангел отбелязваше всяка обида, всяко пренебрежение, всяко злословие, които те получаваха от своите изповядващи се за братя. Много много издигаха гласа си, за да викат: Ето, Младоженецът иде, и оставяха своите братя, които не обичаха явяването на Исус и не допускаха те да се спират върху Неговото второ пришествие. Видях Исус да отвръща лицето Си от онези, които отхвърляха и презираха Неговото идване, и тогава Той заповяда на ангелите да изведат народа Му измежду нечистите, за да не се осквернят. Онези, които бяха послушни на вестите, се открояваха свободни и единни. Свята и превъзходна светлина сияеше върху тях. Те се отрекоха от света, откъснаха чувствата си от него и пожертваха земните си интереси. Те се отказаха от земното си съкровище и тревожният им взор беше насочен към небето, очаквайки да видят своя любим Избавител. Свещена, свята радост сияеше по лицата им и свидетелстваше за мира и радостта, които царуваха вътре в тях. Исус заповяда на ангелите Си да отидат и да ги укрепят, защото часът на тяхното изпитание наближаваше. Видях, че тези чакащи още не бяха изпитани така, както трябваше да бъдат. Те още не бяха свободни от заблуди. И видях милостта и благостта на Бога в това, че изпращаше предупреждение на жителите на земята и повтарящи се вести, за да ги доведе до определен момент във времето, да ги подтикне към прилежно изследване на самите себе си, та да се освободят от заблудите, които са били предадени от езичниците и папистите. Чрез тези вести Бог извеждаше Своя народ там, където може да действа за тях с по-голяма сила и където те могат да пазят всичките Му заповеди....“

> “As the ministration of Jesus closed in the Holy place, and he passed into the Holiest, and stood before the ark containing the law of God, he sent another mighty angel to earth with the third message. He placed a parchment in the angel’s hand, and as he descended to earth in majesty and power, he proclaimed a fearful warning, the most terrible threatening ever borne to man. This message was designed to put the children of God upon their guard, and show them the hour of temptation and anguish that was before them. Said the angel, They will be brought into close combat with the beast and his image. Their only hope of eternal life is to remain steadfast. Although their lives are at stake, yet they must hold fast the truth. The third angel closes his message with these words, Here is the patience of the saints; here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus. As he repeated these words he pointed to the heavenly Sanctuary. The minds of all who embrace this message are directed to the Most Holy place where Jesus stands before the ark, making his final intercession for all those for whom mercy still lingers, and for those who have ignorantly broken the law of God. This atonement is made for the righteous dead as well as for the righteous living. Jesus makes an atonement for those who died, not receiving the light upon God’s commandments, who sinned ignorantly.

> „Когато служението на Исус в Светото място се завърши и Той премина в Пресветото, и застана пред ковчега, съдържащ Божия закон, Той изпрати на земята друг силен ангел с третата вест. Той постави в ръката на ангела свитък, и когато той слезе на земята във величие и сила, прогласи страшно предупреждение — най-ужасната заплаха, отправяна някога към човека. Тази вест бе предназначена да постави Божиите чада на стража и да им покаже часа на изкушение и скръб, който бе пред тях. Ангелът каза: Те ще бъдат доведени в близък бой със звяра и неговия образ. Единствената им надежда за вечен живот е да останат непоколебими. Макар животът им да е заложен на карта, те все пак трябва здраво да държат истината. Третият ангел завършва вестта си с тези думи: Тук е търпението на светиите; тук са ония, които пазят Божиите заповеди и вярата в Исус. Когато повтори тези думи, той посочи към небесното Светилище. Умовете на всички, които приемат тази вест, се насочват към Пресветото място, където Исус стои пред ковчега, като извършва Своето последно ходатайство за всички, към които милостта още се простира, и за онези, които по незнание са престъпили Божия закон. Това умилостивение се извършва както за праведните мъртви, така и за праведните живи. Исус извършва умилостивение за онези, които са умрели, без да са получили светлината относно Божиите заповеди, които са съгрешили по незнание.“

> “After Jesus opened the door of the Most Holy the light of the Sabbath was seen, and the people of God were to be tested and proved, as God proved the children of Israel anciently, to see if they would keep his law. I saw the third angel pointing upward, showing the disappointed ones the way to the Holiest of the heavenly Sanctuary. They followed Jesus by faith into the Most Holy. Again they have found Jesus, and joy and hope spring up anew. I saw them looking back reviewing the past, from the proclamation of the second advent of Jesus, down through their travels to the passing of the time in 1844. They see their disappointment explained, and joy and certainty again animate them. The third angel has lighted up the past, present and future, and they know that God has indeed led them by his mysterious providence.

> „След като Исус отвори вратата на Пресветото място, се видя светлината на съботата, и Божият народ трябваше да бъде изпитан и доказан, както Бог изпита древния Израил, за да види дали ще пазят Неговия закон. Видях третия ангел да сочи нагоре, като показваше на разочарованите пътя към Пресветото място на небесното Светилище. Те последваха Исус чрез вяра в Пресветото място. Отново намериха Исус и радост и надежда изникнаха наново. Видях ги да гледат назад, като преглеждаха миналото — от провъзгласяването на второто пришествие на Исус, през техния път, до изтичането на времето през 1844 година. Те виждат обяснено своето разочарование и радост и увереност отново ги оживяват. Третият ангел е осветил миналото, настоящето и бъдещето, и те знаят, че Бог действително ги е водил чрез Своето тайнствено провидение.“

> “It was represented to me that the remnant followed Jesus into the Most Holy place, and beheld the ark, and the mercy-seat, and were captivated with their glory. Jesus raised the cover of the ark, and behold! the tables of stone, with the ten commandments written upon them. They trace down the lively oracles; but they start back with trembling when they see the fourth commandment living among the ten holy precepts, while a brighter light shines upon it than upon the other nine, and a halo of glory is all around it. They find nothing there informing them that the Sabbath has been abolished, or changed to the first day of the week. It reads as when spoken by the mouth of God in solemn and awful grandeur upon the mount, while the lightnings flashed and the thunders rolled, and when written with his own holy finger in the tables of stone. Six days shalt thou labor and do all thy work; but the seventh day is the Sabbath of the Lord thy God. They are amazed as they behold the care taken of the ten commandments. They see them placed close by Jehovah, overshadowed and protected by his holiness. They see that they have been trampling upon the fourth commandment of the decalogue, and have observed a day handed down by the heathen and papists, instead of the day sanctified by Jehovah. They humble themselves before God, and mourn over their past transgressions.

> „Беше ми представено, че остатъкът последва Исус в Пресветото място и съзря ковчега и умилостивилището, и бе пленен от тяхната слава. Исус повдигна покривалото на ковчега, и ето! каменните плочи, с десетте заповеди, написани върху тях. Те проследяват живите слова; но отстъпват назад с трепет, когато виждат четвъртата заповед да стои жива сред десетте свети предписания, докато върху нея сияе по-ярка светлина, отколкото върху другите девет, и венец от слава я обгръща отвсякъде. Те не намират там нищо, което да ги уведомява, че съботата е била отменена или променена в първия ден на седмицата. Тя гласи така, както бе изречена от Божиите уста в тържествено и страшно величие на планината, когато светкавиците проблясваха и гръмовете ехтяха, и когато бе написана със собствения Му свят пръст върху каменните плочи. Шест дни да работиш и да вършиш всичките си дела; а седмият ден е събота на Господа, твоя Бог. Те се удивляват, когато виждат грижата, положена за десетте заповеди. Виждат ги поставени близо до Йехова, осенени и защитени от Неговата святост. Виждат, че са потъпквали четвъртата заповед на Декалога и са спазвали ден, предаден от езичниците и папистите, вместо деня, осветен от Йехова. Те се смиряват пред Бога и скърбят за предишните си престъпления.“

> “I saw the incense in the censer smoke as Jesus offered their confessions and prayers to his Father. And as it ascended, a bright light rested upon Jesus, and upon the mercy-seat; and the earnest, praying ones, who were troubled because they had discovered themselves to be transgressors of God’s law, were blest, and their countenances lighted up with hope and joy. They joined in the work of the third angel, and raised their voices and proclaimed the solemn warning. But few at first received the message, yet they continued with energy to proclaim the warning. Then I saw many embrace the message of the third angel, and unite their voices with those who had first proclaimed the warning, and they exalted God and magnified him by observing his sanctified Rest-day.

> „Видях тамянът в кадилницата да дими, докато Исус принасяше техните изповеди и молитви на Своя Отец. И когато той се издигаше, ярка светлина почиваше върху Исус и върху умилостивилището; а искрените молещи се, които бяха смутени, понеже бяха открили, че са престъпници на Божия закон, бяха благословени и лицата им се озариха с надежда и радост. Те се присъединиха към делото на третия ангел, издигнаха гласовете си и прогласиха тържественото предупреждение. Но в началото малцина приеха вестта; ала те продължиха с ревност да прогласяват предупреждението. После видях мнозина да приемат вестта на третия ангел и да съединяват гласовете си с онези, които отначало бяха прогласили предупреждението; и те възвеличаваха Бога и Го прославяха, като пазеха Неговия осветен ден за почивка.“

> “Many who embraced the third message had not an experience in the two former messages. Satan understood this, and his evil eye was upon them to overthrow them; but the third angel was pointing them to the Most Holy place, and those who had an experience in the past messages were pointing them the way to the heavenly Sanctuary. Many saw the perfect chain of truth in the angels’ messages, and gladly received it. They embraced them in their order, and followed Jesus by faith into the heavenly Sanctuary. These messages were represented to me as an anchor to hold the body. And as individuals receive and understand them, they are shielded against the many delusions of Satan.

> „Мнозина, които бяха приели третата вест, нямаха опитност в предишните две вести. Сатана разбираше това и злият му поглед беше насочен към тях, за да ги събори; но третият ангел ги насочваше към Пресветото място, а онези, които имаха опитност в предишните вести, им посочваха пътя към небесното Светилище. Мнозина виждаха съвършената верига на истината в ангелските вести и с радост я приемаха. Те ги приемаха в техния ред и чрез вяра следваха Исус в небесното Светилище. Тези вести ми бяха представени като котва, която да държи тялото. И когато отделни хора ги приемат и разбират, те са предпазени от многото заблуди на Сатана.“

> “After the great disappointment in 1844, Satan and his angels were busily engaged in laying snares to unsettle the faith of the body. He was affecting the minds of individuals who had a personal experience in these things. They had an appearance of humility. They changed the first and second messages, and pointed to the future for their fulfillment, while others pointed far back in the past, declaring that they had been there fulfilled. These individuals were drawing the minds of the inexperienced away, and unsettling their faith. Some were searching the Bible to try to build up a faith of their own, independent of the body. Satan exulted in all this; for he knew that those who broke loose from the anchor, he could affect by different errors and drive about with winds of doctrine. Many who had led in the first and second messages, denied them, and division and scattering was throughout the body. I then saw Wm. Miller. He looked perplexed, and was bowed with sorrow and distress for his people. He saw the company who were united and loving in 1844, losing their love for each other, and opposing one another. He saw them fall back into a cold, backslidden state. Grief wasted his strength. I saw leading men watching Wm. Miller, and fearing lest he should embrace the third angel’s message and the commandments of God. And as he would lean towards the light from heaven, these men would lay some plan to draw his mind away. I saw a human influence exerted to keep his mind in darkness, and to retain his influence among them. At length Wm. Miller raised his voice against the light from heaven. He failed in not receiving the message which would have fully explained his disappointment, and cast a light and glory on the past, which would have revived his exhausted energies, brightened up his hope, and led him to glorify God. But he leaned to human wisdom instead of divine, and being broken with arduous labor in his Master’s cause, and by age, he was not as accountable as those who kept him from the truth. They are responsible, and the sin rests upon them. If Wm. Miller could have seen the light of the third message, many things which looked dark and mysterious to him would have been explained. His brethren professed such deep love and interest for him, he thought he could not tear away from them. His heart would incline towards the truth; but then he looked at his brethren. They opposed it. Could he tear away from those who had stood side and shoulder with him in proclaiming Jesus’ coming? He thought they surely would not lead him astray.

> „След голямото разочарование през 1844 година Сатана и неговите ангели усърдно се заеха да поставят примки, за да разколебаят вярата на тялото. Той въздействаше върху умовете на отделни личности, които имаха лична опитност в тези неща. Те имаха вид на смирение. Измениха първата и втората вест и посочваха бъдещето като време на тяхното изпълнение, докато други сочеха далеч назад в миналото, заявявайки, че там те вече са се изпълнили. Тези личности отвличаха умовете на неопитните и разколебаваха тяхната вяра. Някои изследваха Библията, за да се опитат да изградят собствена вяра, независима от тялото. Сатана ликуваше за всичко това; защото знаеше, че онези, които се откъснат от котвата, той може да поразява с различни заблуди и да ги тласка насам-натам от ветрове на учение. Мнозина, които бяха водили в първата и втората вест, ги отрекоха, и разделение и разпръсване обхванаха цялото тяло. Тогава видях Уилям Милър. Той изглеждаше смутен и беше съкрушен от скръб и душевно страдание заради своя народ. Той видя как групата, която през 1844 година беше обединена и любяща, губи любовта си един към друг и се противопоставя един на друг. Видя ги да се връщат назад в студено, отстъпническо състояние. Скръбта изтощаваше силите му. Видях водещи мъже да наблюдават Уилям Милър и да се боят да не би той да приеме вестта на третия ангел и Божиите заповеди. И когато той се накланяше към светлината от небето, тези мъже съставяха някакъв план, за да отклонят ума му. Видях как се упражняваше човешко влияние, за да бъде умът му задържан в тъмнина и за да се запази влиянието му между тях. Накрая Уилям Милър издигна гласа си против светлината от небето. Той се провали, като не прие вестта, която би обяснила напълно неговото разочарование и би хвърлила светлина и слава върху миналото, което би съживило изтощените му сили, би озарило надеждата му и би го довело да прослави Бога. Но той се облегна на човешка мъдрост вместо на божествена, и понеже беше пречупен от усилен труд в делото на своя Господар и от възрастта, той не носеше такава отговорност, както онези, които го възпираха от истината. Те са отговорни и грехът лежи върху тях. Ако Уилям Милър беше могъл да види светлината на третата вест, много неща, които му изглеждаха тъмни и тайнствени, щяха да му бъдат обяснени. Неговите братя изповядваха такава дълбока любов и загриженост към него, че той мислеше, че не може да се откъсне от тях. Сърцето му се насочваше към истината; но после поглеждаше към братята си. Те ѝ се противопоставяха. Можеше ли да се откъсне от онези, които бяха стояли редом с него, рамо до рамо, в прогласяването на идването на Исус? Той мислеше, че те със сигурност не биха го подвели.“

> “God suffered him to come under the power of Satan, and death to have dominion over him. He hid him in the grave, away from those who were constantly drawing him from God. Moses erred just as he was about to enter the promised land. So also, I saw that Wm. Miller erred as he was soon to enter the heavenly Canaan, in suffering his influence to go against the truth. Others led him to this. Others must account for it. But angels watch the precious dust of this servant of God, and he will come forth at the sound of the last trump.

> „Бог допусна той да попадне под властта на Сатана и смъртта да господства над него. Той го скри в гроба, далеч от онези, които непрестанно го отвличаха от Бога. Мойсей съгреши тъкмо когато щеше да влезе в обещаната земя. Така също видях, че Ум. Милър съгреши, когато скоро щеше да влезе в небесния Ханаан, като допусна влиянието му да застане против истината. Други го доведоха до това. Други трябва да дадат отчет за това. Но ангели бдят над скъпоценния прах на този Божий служител и той ще излезе при звука на последната тръба.“

> “I saw a company who stood well guarded and firm, and would give no countenance to those who would unsettle the established faith of the body. God looked upon them with approbation. I was shown three steps—one, two and three—the first, second and third angels’ messages. Said the angel, Woe to him who shall move a block, or stir a pin in these messages. The true understanding of these messages is of vital importance. The destiny of souls hangs upon the manner in which they are received. I was again brought down through these messages, and saw how dearly the people of God had purchased their experience. It had been obtained through much suffering and severe conflict. Step by step had God brought them along, until he had placed them upon a solid, immovable platform. Then I saw individuals as they approached the platform, before stepping upon it examine the foundation. Some with rejoicing immediately stepped upon it. Others commenced to find fault with the laying of the foundation of the platform. They wished improvements made, and then the platform would be more perfect, and the people much happier. Some stepped off the platform and examined it, then found fault with it, declaring it to be laid wrong. I saw that nearly all stood firm upon the platform, and exhorted others who had stepped off to cease their complaints, for God was the master-builder, and they were fighting against him. They recounted the wonderful work of God, which had led them to the firm platform, and in union nearly all raised their eyes to heaven, and with a loud voice glorified God. This affected some of those who had complained, and left the platform, and again they with humble look stepped upon it.

> „Видях една група, която стоеше добре охранявана и твърда и не даваше никакво одобрение на онези, които биха разколебали утвърдената вяра на тялото. Бог гледаше на тях с благоволение. Бяха ми показани три стъпала — едно, две и три — вестите на първия, втория и третия ангел. Ангелът каза: Горко на онзи, който би помръднал камък или разместил дори игла в тези вести. Правилното разбиране на тези вести е от жизненоважно значение. Съдбата на душите зависи от начина, по който те биват приемани. Отново бях преведена надолу през тези вести и видях колко скъпо Божият народ бе придобил своята опитност. Тя бе получена чрез много страдание и тежка борба. Стъпка по стъпка Бог ги бе водил, докато ги бе поставил върху здрава, непоклатима платформа. Тогава видях отделни лица, които, когато се приближаваха до платформата, преди да стъпят върху нея, изследваха основата. Някои с радост веднага стъпваха върху нея. Други започваха да намират недостатъци в полагането на основата на платформата. Те желаеха да се направят подобрения, и тогава платформата щеше да бъде по-съвършена, а народът — много по-щастлив. Някои слизаха от платформата и я разглеждаха, а после намираха недостатъци в нея, заявявайки, че е положена неправилно. Видях, че почти всички стояха твърдо върху платформата и увещаваха другите, които бяха слезли от нея, да престанат с оплакванията си, защото Бог бе Главният Строител, а те воюваха против Него. Те разказваха за чудното Божие дело, което ги бе довело до твърдата платформа, и в единство почти всички издигнаха очите си към небето и с висок глас прославиха Бога. Това въздейства върху някои от онези, които се бяха оплаквали и бяха напуснали платформата, и те отново с смирен вид стъпиха върху нея.“

> “I was pointed back to the proclamation of the first advent of Christ. John was sent in the spirit and power of Elijah to prepare the way for Jesus’ coming. Those who rejected the testimony of John were not benefited by the teachings of Jesus. Their opposition to the proclamation of his first advent placed them where they could not readily receive the strongest evidence of his being the Messiah. Satan led on those who rejected the message of John to go still further, to reject Jesus and crucify him. In doing this, they placed themselves where they could not receive the blessing on the day of Pentecost, which would have taught them the way into the heavenly Sanctuary. The rending of the vail of the temple showed that the Jewish sacrifices and ordinances would no longer be received. The great Sacrifice had been offered, and had been accepted, and the Holy Spirit which descended on the day of Pentecost carried the minds of the disciples from the earthly Sanctuary to the heavenly, where Jesus had entered by his own blood, and shed upon his disciples the benefits of his atonement. The Jews were left in complete deception and total darkness. They lost all the light they might have had upon the plan of salvation, and still trusted in their useless sacrifices and offerings. They could not be benefited by the mediation of Christ in the Holy place. The heavenly Sanctuary had taken the place of the earthly, yet they had no knowledge of the way to the heavenly.

> „Бях насочена назад към прогласяването на първото пришествие на Христос. Йоан бе изпратен в духа и силата на Илия, за да приготви пътя за идването на Исус. Онези, които отхвърлиха свидетелството на Йоан, не се възползваха от ученията на Исус. Тяхната съпротива срещу прогласяването на Неговото първо пришествие ги постави там, където не можеха с готовност да приемат най-силните доказателства, че Той е Месията. Сатана подтикна онези, които отхвърлиха вестта на Йоан, да отидат още по-далеч — да отхвърлят Исус и да Го разпнат. Постъпвайки така, те се поставиха там, където не можеха да приемат благословението в деня на Петдесетница, което би ги научило на пътя към небесното светилище. Раздирането на храмовата завеса показа, че юдейските жертви и обреди вече няма да бъдат приемани. Великата Жертва бе принесена и бе приета, а Светият Дух, Който слезе в деня на Петдесетница, насочи умовете на учениците от земното светилище към небесното, където Исус бе влязъл със собствената Си кръв и изля върху учениците Си благата на Своето умилостивение. Юдеите бяха оставени в пълна заблуда и в пълен мрак. Те изгубиха цялата светлина, която биха могли да имат относно плана на спасението, и продължаваха да се уповават на своите безполезни жертви и приноси. Те не можеха да се ползват от посредничеството на Христос в Светото място. Небесното светилище бе заело мястото на земното, а те нямаха никакво познание за пътя към небесното.“

> “Many look with horror at the course the Jews pursued toward Jesus in rejecting and crucifying him. And as they read the history of his shameful abuse, they think they love Christ, and would not have denied him like Peter, or crucified him like the Jews. But God who has witnessed their professed sympathy for his Son, has proved them, and has brought to the test that love which they professed for Jesus.

> „Мнозина гледат с ужас на поведението, което юдеите проявиха спрямо Исус, като Го отхвърлиха и разпънаха на кръст. И когато четат историята за Неговото позорно малтретиране, те мислят, че обичат Христос и че не биха се отрекли от Него като Петър, нито биха Го разпънали на кръст като юдеите. Но Бог, Който е бил свидетел на тяхното изповядвано съчувствие към Своя Син, ги е изпитал и е подложил на проверка онази любов, която те са изповядвали към Исус.“

> “All heaven watched with the deepest interest the reception of the message. But many who profess to love Jesus, and who shed tears as they read the story of the cross, instead of receiving the message with gladness, are stirred, with anger, and deride the good news of Jesus’ coming, and declare it to be delusion. They would not fellowship those who loved his appearing, but hated them, and shut them out of the churches. Those who rejected the first message could not be benefited by the second, and were not benefited by the midnight cry, which was to prepare them to enter with Jesus by faith into the Most Holy place of the heavenly Sanctuary. And by rejecting the two former messages, they can see no light in the third angel’s message, which shows the way into the Most Holy place. I saw that the nominal churches, as the Jews crucified Jesus, had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the move made in heaven, or of the way into the Most Holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there. Like the Jews, who offered their useless sacrifices, they offer up their useless prayers to the apartment which Jesus has left, and Satan, pleased with the deception of the professed followers of Christ, fastens them in his snare, and assumes a religious character, and leads the minds of these professed Christians to himself, and works with his power, his signs and lying wonders. Some he deceives in one way and some in another. He has different delusions prepared to affect different minds. Some look with horror upon one deception, while they readily receive another. Satan deceives some with Spiritualism. He also comes as an angel of light, and spreads his influence over the land. I saw false reformations everywhere. The churches were elated, and considered that God was marvelously working for them, when it was another spirit. It will die away and leave the world and the church in a worse condition than before.

> „Цялото небе наблюдаваше с най-дълбок интерес приемането на вестта. Но мнозина, които изповядват, че обичат Исус, и които проливат сълзи, когато четат разказа за кръста, вместо да приемат вестта с радост, се изпълват с гняв, присмиват се на благата вест за Исусовото идване и я обявяват за заблуда. Те не желаеха общение с онези, които обичаха явяването Му, но ги мразеха и ги изключваха от църквите. Онези, които отхвърлиха първата вест, не можеха да бъдат облагодетелствани от втората и не бяха облагодетелствани от среднощния вик, който трябваше да ги подготви да влязат с Исус чрез вяра в Пресветото място на небесното светилище. И като отхвърлиха двете предишни вести, те не могат да видят никаква светлина в вестта на третия ангел, която показва пътя към Пресветото място. Видях, че номиналните църкви, както юдеите разпнаха Исус, така бяха разпнали тези вести, и затова нямат никакво познание за извършеното движение в небето, нито за пътя към Пресветото място, и не могат да бъдат облагодетелствани от Исусовото ходатайство там. Подобно на юдеите, които принасяха своите безполезни жертви, те възнасят своите безполезни молитви към отделението, което Исус е напуснал; а Сатана, доволен от измамата на онези, които само изповядват, че следват Христос, ги улавя в примката си, приема религиозен облик, насочва умовете на тези привидни християни към себе си и действа със своята сила, своите знамения и лъжливи чудеса. Някои мами по един начин, а други — по друг. Той има различни заблуди, приготвени да въздействат върху различни умове. Някои гледат с ужас на една измама, докато с готовност приемат друга. Сатана мами някои чрез спиритизма. Той идва и като ангел на светлината и разпростира влиянието си по земята. Видях навсякъде лъжливи реформации. Църквите бяха въодушевени и смятаха, че Бог върши за тях чудни дела, когато това бе друг дух. То ще отмине и ще остави света и църквата в по-лошо състояние отпреди.“

> “I saw that God had honest children among the nominal Adventists, and the fallen churches, and ministers and people will yet be called out from these churches, before the plagues shall be poured out, and they will gladly embrace the truth. Satan knows this, and before the loud cry of the third angel, raises an excitement in these religious bodies, that those who have rejected the truth may think God is with them. He hopes to deceive the honest, and lead them to think that God is still working for the churches. But the light will shine, and every one of the honest ones will leave the fallen churches, and take their stand with the remnant.” Spiritual Gifts, volume 1, 151–172.

> „Видях, че Бог имаше искрени чеда сред поименните адвентисти и сред падналите църкви, и служители и народ още ще бъдат извикани из тези църкви, преди язвите да бъдат излети, и те с радост ще приемат истината. Сатана знае това и преди силния вик на третия ангел възбужда вълнение в тези религиозни общества, така че онези, които са отхвърлили истината, да мислят, че Бог е с тях. Той се надява да измами искрените и да ги накара да мислят, че Бог все още действа за църквите. Но светлината ще засияе и всеки един от искрените ще напусне падналите църкви и ще заеме мястото си с остатъка.“ Spiritual Gifts, том 1, 151–172.

This passage has so many important truths, but I am using the passage to isolate some characteristics of the messages of Millerite history, in order to understand how those typify our history. All three of the angels of Revelation fourteen have a message in their hands. The second and third angel are identified as having a “parchment,” with them as they descend with their message. Each angel represents a message, and the arrival of each message causes an effect.

Този откъс съдържа толкова много важни истини, но аз го използвам, за да откроя някои характеристики на вестите от милеритската история, за да разбера как те предобразяват нашата история. И трите ангела от Откровение четиринадесета глава държат в ръцете си вест. Вторият и третият ангел са представени като имащи със себе си „свитък“, докато слизат със своята вест. Всеки ангел представлява една вест, а идването на всяка вест предизвиква определен ефект.

We will continue this subject in the next article.

Ще продължим тази тема в следващата статия.

Back to Articles