Article

# The Book of Daniel - Number Ten

Книгата на Даниил — номер десет

The Process

Процесът

Author

Jeff Pippenger

Published

December 5, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

In Daniel chapter one, Daniel was carried into the captivity of seventy years prophesied by Jeremiah, and continued until the first year of Cyrus.

В първата глава на Даниил Даниил бе отведен в пленничеството от седемдесет години, пророкувано от Еремия, и остана там до първата година на Кир.

> And Daniel continued even unto the first year of king Cyrus. Daniel 1:21.

> И Даниил остана до първата година на цар Кир. Даниил 1:21.

Thus, Daniel lived through the entire history of the seventy years of captivity, until the decree that allowed the return of ancient Israel to rebuild and restore Jerusalem.

Така Даниил преживя цялата история на седемдесетте години на пленничеството, до указа, който позволи завръщането на древния Израил, за да възстанови и изгради отново Йерусалим.

> Now in the first year of Cyrus king of Persia, that the word of the Lord by the mouth of Jeremiah might be fulfilled, the Lord stirred up the spirit of Cyrus king of Persia, that he made a proclamation throughout all his kingdom, and put it also in writing, saying. Ezra 1:1.

> А в първата година на Кир, персийския цар, за да се изпълни словото Господне, изречено чрез устата на Еремия, Господ подбуди духа на Кир, персийския цар, така че той обяви по цялото си царство и го даде и писмено, като каза: Ездра 1:1.

Daniel therefore is the symbol of the testing process of the one hundred and forty-four thousand that began on September 11, 2001, and continues until the “decree,” which marks the call out of Babylon.

Следователно Даниил е символът на изпитателния процес на сто четиридесет и четирите хиляди, който започна на 11 септември 2001 г. и продължава до „указа“, който бележи призива за излизане от Вавилон.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Revelation 18:4, 5.

> И чух друг глас от небето, който казваше: Излезте от нея, люде Мои, за да не участвате в греховете ѝ и да не приемете от язвите ѝ. Защото греховете ѝ стигнаха до небето, и Бог си спомни нейните беззакония. Откровение 18:4, 5.

The seventy years of captivity is the testing and purification period of the one hundred and forty-four thousand. On September 11, 2001 the third Woe of Islam arrived. This is only recognized by those who accept the foundational truths of Adventism. The first Woe and the second Woe were both correctly identified as Islam by the pioneers. On both the 1843 and the 1850 pioneer charts, which Ellen White endorsed, and which are identified as a fulfillment of Habakkuk chapter two, Islam is identified as the fifth and sixth Trumpets. The last three Trumpets are Woe Trumpets.

Седемдесетте години на пленничество са периодът на изпитване и очистване на сто четиридесет и четирите хиляди. На 11 септември 2001 г. дойде третото горко на исляма. Това се разпознава единствено от онези, които приемат основополагащите истини на адвентизма. Първото горко и второто горко бяха и двете правилно определени от пионерите като исляма. И на пионерската карта от 1843 г., и на тази от 1850 г., които Елън Уайт одобри и които са посочени като изпълнение на втора глава от Авакум, ислямът е определен като петата и шестата Тръба. Последните три Тръби са Тръби на горко.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> И видях и чух един ангел, който летеше посред небето и казваше със силен глас: Горко, горко, горко на жителите на земята поради останалите гласове на тръбата на тримата ангели, които предстои още да затръбят! Откровение 8:13.

If there are three Woe Trumpets, and the first and second Woe Trumpets are Islam, it is pretty simple to recognize that the third Woe Trumpet is also Islam. An element of the symbol of Islam as Woe Trumpets, is their restraint, and then when they’re released. Sister White identifies the four winds of Revelation seven, as an “angry horse,” seeking to “break loose” and “bring death and destruction” in its wake.

Ако има три Тръби на горко, и първата и втората Тръба на горко са ислямът, тогава е съвсем просто да се разпознае, че и третата Тръба на горко също е ислямът. Един елемент от символа на исляма като Тръби на горко е тяхното възпиране, а след това и времето, когато биват пуснати. Сестра Уайт определя четирите ветрове от Откровение седма глава като „разярен кон“, който се стреми да „се откъсне“ и да „донесе след себе си смърт и разорение“.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> „Ангели задържат четирите ветрове, представени като разгневен кон, стремящ се да се откъсне и да се втурне по лицето на цялата земя, носейки разорение и смърт по пътя си.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> „Нима ще спим на самия праг на вечния свят? Нима ще бъдем вяли, студени и мъртви? О, дано в нашите църкви имаме Духа и диханието на Бога, вдъхнати в Неговия народ, за да може той да се изправи на нозете си и да живее. Нужно е да видим, че пътят е тесен и вратата — тясна. Но когато преминем през тясната врата, нейната широта е без предел.“ Manuscript Releases, volume 20, 217.

The four angels who are restraining the four winds are restraining the “angry horse” of Bible prophecy that produces death and destruction. In Revelation chapter nine, where the first and second Woe Trumpet are identified, there is a king that is identified. He is identified in Revelation “nine-eleven”.

Четирите ангела, които възпират четирите ветрове, възпират „гневния кон“ на библейското пророчество, който произвежда смърт и разорение. В девета глава на Откровение, където са посочени първата и втората тръба на Горко, е посочен и един цар. Той е посочен в Откровение 9:11.

> And they had a king over them, which is the angel of the bottomless pit, whose name in the Hebrew tongue is Abaddon, but in the Greek tongue hath his name Apollyon. as being over them. Revelation 9:11.

> И имаха над себе си цар, ангела на бездънната пропаст, чието име на еврейски е Авадон, а на гръцки името му е Аполион. като стоящ над тях. Откровение 9:11.

The name, and therefore the character of the king of Islam is Abaddon in the Hebrew and Apollyon in the Greek. In both the Old and New Testaments, represented by the Hebrew and the Greek, the character of Islam is found in the definition of the two names. In both words the definition is “death and destruction.” Sister White says the “angry horse” that the four angels are restraining while the one hundred and forty-four thousand are being sealed is seeking to break loose and bring “death and destruction” in its path.

Името, а следователно и характерът на царя на исляма, е Авадон на еврейски и Аполион на гръцки. И в Стария, и в Новия завет, представени съответно чрез еврейския и гръцкия език, характерът на исляма се открива в значението на двете имена. И в двете думи значението е „смърт и погибел“. Сестра Уайт казва, че „разгневеният кон“, който четирите ангела възпират, докато сто четиридесет и четирите хиляди биват запечатвани, се стреми да се откъсне и да донесе „смърт и погибел“ по пътя си.

The first reference in the Scriptures to Islam is Ishmael, the father of those who uphold the religion of Islam. In that first reference he is identified as a wild man, and the word translated as “wild” means “the wild Arabian ass”. The first prophetic reference to Islam, is a symbol of the horse family, and a horse is how the pioneers illustrated Islam of the first and second Woes on the two sacred charts. The four winds of Revelation chapter seven, are held in check, or “restrained”, until God seals His people. The sealing process of the one hundred and forty-four thousand is also the testing process and purification process.

Първото споменаване в Писанията за исляма е Исмаил, бащата на онези, които изповядват религията ислям. В това първо споменаване той е определен като див човек, а думата, преведена като „див“, означава „дивият арабски осел“. Първото пророческо споменаване за исляма е символ от семейството на конете, и конят е начинът, по който пионерите изобразяват исляма на първото и второто горко върху двете свещени карти. Четирите ветрове от Откровение, глава седма, са държани в сдържане, или „възпирани“, докато Бог запечатва Своя народ. Процесът на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди е също така процесът на изпитване и процесът на очистване.

All these prophetic illustrations are represented by Daniel’s captivity for seventy years, beginning with Jehoiakim, the symbol of the empowerment of the first message, until the “decree” that calls men and women out of Babylon. The restraining and then the releasing of Islam is a prophetic characteristic of Islam as a symbol of biblical prophecy.

Всички тези пророчески илюстрации са представени чрез седемдесетгодишния плен на Даниил, започващ с Йоаким — символа на упълномощаването на първата вест — до „указа“, който призовава мъже и жени да излязат от Вавилон. Възпирането, а след това и освобождаването на исляма, е пророческа характеристика на исляма като символ в библейското пророчество.

When they are referred to as the “four winds”, they are held in check while God’s servants are sealed. At the beginning of the second Woe, in the time prophecy of three hundred and ninety-one years and fifteen days that was fulfilled on August 11, 1840, four angels, representing Islam of the second Woe, were “loosed.” At the end of the prophecy, they were “restrained”.

Когато са назовани „четирите ветрове“, те се държат възпрени, докато слугите на Бога бъдат запечатани. В началото на второто Горко, в пророчеството за време от триста деветдесет и една години и петнадесет дни, което се изпълни на 11 август 1840 г., четири ангела, представляващи исляма на второто Горко, бяха „пуснати“. В края на пророчеството те бяха „възпрени“.

> Saying to the sixth angel which had the trumpet, Loose the four angels which are bound in the great river Euphrates. And the four angels were loosed, which were prepared for an hour, and a day, and a month, and a year, for to slay the third part of men. Revelation 9:14, 15.

> като казваше на шестия ангел, който имаше тръбата: Развържи четирите ангела, които са вързани при голямата река Ефрат. И четирите ангела бяха развързани, които бяха приготвени за час, и ден, и месец, и година, за да убият третата част от човеците. Откровение 9:14, 15.

On September 11, 2001, the first message in the history of the one hundred and forty-four thousand was empowered, when Islam of the third Woe was “loosed.” But it was immediately “restrained”. Sister White explains why this happened, but first we should remember that the purpose of Islam in its first biblical reference was to anger the nations, for Ishmael’s hand would be against every man, and every man’s hand would be against Islam.

На 11 септември 2001 г. първата вест в историята на сто четиридесет и четирите хиляди бе овластена, когато ислямът на третото Горко бе „пуснат“. Но той незабавно бе „възпрян“. Сестра Уайт обяснява защо се случи това, но първо трябва да си припомним, че целта на исляма в първото му библейско споменаване беше да разгневи народите, защото ръката на Исмаил щеше да бъде против всеки човек, и ръката на всеки човек — против исляма.

> And the angel of the Lord said unto her, Behold, thou art with child, and shalt bear a son, and shalt call his name Ishmael; because the Lord hath heard thy affliction. And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:11, 12.

> И ангелът Господен ѝ рече: Ето, ти си бременна и ще родиш син, и ще му наречеш името Исмаил; защото Господ чу страданието ти. И той ще бъде див човек; ръката му ще бъде против всеки човек, и ръката на всеки човек — против него; и ще живее пред лицето на всичките си братя. Битие 16:11, 12.

The purpose of Islam in Bible prophecy is to unite all nations against Islam, in advance of the United Nations turning their wrath upon Sabbath keepers. On September 11, 2001 everyone who understands 9/11 as marking the beginning of the repeat of the sequence of the Millerite events has become as “Daniel” when he was taken to Babylon for seventy years. Jehoiakim identifies the starting of that testing process, and Islam of the third Woe was then released, but immediately held in check, so God could seal His people.

Целта на исляма в библейското пророчество е да обедини всички народи против исляма, преди Обединените нации да насочат гнева си срещу пазителите на съботата. На 11 септември 2001 г. всеки, който разбира 11 септември като бележещо началото на повторението на последователността на милеритските събития, е станал като „Даниил“, когато той бе отведен във Вавилон за седемдесет години. Йоаким обозначава началото на този процес на изпитване, а ислямът на третото „Горко“ тогава бе пуснат, но незабавно възпрян, за да може Бог да запечата Своя народ.

> “This view was given in 1847 when there were but very few of the Advent brethren observing the Sabbath, and of these but few supposed that its observance was of sufficient importance to draw a line between the people of God and unbelievers. Now the fulfillment of that view is beginning to be seen. ‘The commencement of that time of trouble,’ here mentioned does not refer to the time when the plagues shall begin to be poured out, but to a short period just before they are poured out, while Christ is in the sanctuary. At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> „Това видение бе дадено през 1847 година, когато имаше само твърде малцина измежду адвентните братя, които пазеха съботата, и от тях само малцина смятаха, че нейното спазване е от достатъчно значение, за да прокара разграничителна линия между Божия народ и невярващите. Сега започва да се вижда изпълнението на това видение. „Началото на онова време на скръб“, споменато тук, не се отнася за времето, когато язвите ще започнат да се изливат, а за кратък период непосредствено преди те да бъдат излети, докато Христос е в светилището. По онова време, докато делото на спасението се привършва, скръб ще настава по земята, и народите ще се гневят, но ще бъдат възпирани, така че да не възпрепятстват делото на третия ангел. По онова време ще дойде „късният дъжд“, или освежаването от присъствието на Господа, за да даде сила на високия вик на третия ангел и да приготви светиите да устоят в периода, когато ще бъдат излети седемте последни язви.“ Ранни писания, 85.

Daniel’s seventy years began on September 11, 2001 when Islam was released and angered the nations by suddenly and unexpectedly striking the earth beast of Revelation thirteen. Islam was then restrained, so the work of the third angel can be finished. The work of the third angel is the sealing of God’s people, and when that work began on September 11, 2001 the Latter Rain began to “sprinkle”. Daniel chapter one is illustrating the testing process of the one hundred and forty-four thousand, beginning on September 11, 2001, and continuing until the second “voice” of Revelation eighteen calls God’s other flock out of Babylon. Daniel therefore represents a people who are now in spiritual captivity, until the very conclusion of the testing process. The conclusion of the testing period in Daniel chapter one is identified as the “end of the days.”

Седемдесетте години на Даниил започнаха на 11 септември 2001 г., когато ислямът бе пуснат и разгневи народите, като внезапно и неочаквано порази земния звяр от Откровение тринадесета глава. След това ислямът бе възпрян, за да може делото на третия ангел да бъде завършено. Делото на третия ангел е запечатването на Божия народ, и когато това дело започна на 11 септември 2001 г., Късният дъжд започна да „поръсва“. Първа глава на книгата Даниил онагледява процеса на изпитване на сто четиридесет и четирите хиляди, започвайки от 11 септември 2001 г. и продължавайки, докато вторият „глас“ от Откровение осемнадесета глава не призове другото Божие стадо да излезе от Вавилон. Следователно Даниил представлява един народ, който сега е в духовен плен, до самото заключение на процеса на изпитване. Заключението на периода на изпитване в първа глава на книгата Даниил е обозначено като „края на дните“.

> Now at the end of the days that the king had said he should bring them in, then the prince of the eunuchs brought them in before Nebuchadnezzar. And the king communed with them; and among them all was found none like Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: therefore stood they before the king. And in all matters of wisdom and understanding, that the king enquired of them, he found them ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm. Daniel 1:18–20.

> А в края на дните, след които царят бе казал да ги доведат, началникът на евнусите ги доведе пред Навуходоносор. И царят разговаряше с тях; и между всички тях не се намери никой като Даниил, Анания, Мисаил и Азария; затова те стояха пред царя. И във всяко дело на мъдрост и разум, за което царят ги разпитваше, намери ги десет пъти по-добри от всички влъхви и звездобройци, които бяха в цялото му царство. Даниил 1:18–20.

The third test, which represents a prophetic litmus test for Daniel and the three worthies, was when they were judged by Nebuchadnezzar, and found to be “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm.” The third test is represented by judgment, and the judgment occurred at “the end of the days.” In the book of Daniel, the “end of the days,” is where Daniel stands in his lot.

Третото изпитание, което представлява пророчески лакмусов тест за Даниил и тримата достойни мъже, бе тогава, когато те бяха изпитани от Навуходоносор и бяха намерени „десет пъти по-добри от всички влъхви и звездобройци, които бяха в цялото му царство“. Третото изпитание е представено чрез съд, и съдът настъпи „в края на дните“. В книгата на Даниил „краят на дните“ е мястото, където Даниил застава в своя дял.

> “‘Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand…. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou (Daniel) thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days.’

> „Мнозина ще бъдат очистени, избелени и изпитани; а нечестивите ще вършат нечестие; и никой от нечестивите няма да разбере; а мъдрите ще разберат…. Блажен е онзи, който чака и достигне до хилядата триста тридесет и пет дни. А ти, Данииле, върви по пътя си до края; защото ще починеш и ще застанеш в своя дял в края на дните.“

> “The time has come for Daniel to stand in his lot. The time has come for the light given him to go to the world as never before. If those for whom the Lord has done so much will walk in the light, their knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased as they near the close of this earth’s history.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1174.

> „Настъпило е времето Даниил да застане в своя дял. Настъпило е времето светлината, дадена му, да отиде по света както никога преди. Ако онези, за които Господ е сторил толкова много, ходят в светлината, познанието им за Христос и за пророчествата, отнасящи се до Него, ще се увеличи значително, докато се приближават към края на историята на тази земя.“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1174.

Sister White identifies the “end of the days” in association with the purification process of verse ten of Daniel chapter twelve. She often employs verse ten, with verse thirteen’s, “end of the days.”

Сестра Уайт определя „края на дните“ във връзка с процеса на очистване от десетия стих на дванадесета глава на Даниил. Тя често използва десетия стих заедно с израза от тринадесетия стих: „края на дните“.

> “‘Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand…. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou (Daniel) thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days.’

> „Мнозина ще се очистят, ще се избелят и ще бъдат изпитани; а нечестивите ще постъпват нечестиво; и никой от нечестивите няма да разбере; но мъдрите ще разберат…. Блажен е онзи, който чака и достигне до хилядата триста тридесет и пет дни. А ти върви по пътя си до края; защото ще почиваш и ще застанеш в дела си в края на дните.“

> “Daniel is today standing in his lot, and we are to give him place to speak to the people. Our message is to go forth as a lamp that burneth. ‘At that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars forever and ever.’

> „Даниил днес стои в своя дял и ние трябва да му дадем място да говори на народа. Нашата вест трябва да излезе като светилник, който гори. „И в онова време ще се надигне Михаил, великият княз, който стои за синовете на твоя народ; и ще настане време на скръб, каквато никога не е имало, откакто съществува народ до онова време; и в онова време твоят народ ще бъде избавен, всеки, който се намери записан в книгата. И мнозина от спящите в пръстта на земята ще се събудят, едни за вечен живот, а други за срам и вечно презрение. И разумните ще сияят като светлината на небесния простор; и онези, които обръщат мнозина към правда — като звездите до вечни векове.“

> “These words present the work that we are to do in these last days. We are not one-half awake. We have not the power that is essential to the doing of the work that must be done. We must come into life, come into union. Now, just now, we must stand in that position where repentance and pardon shall be the striking features of our work. There must be no quarrelling. It is too late to engage with Satan in his work of blinding eyes. It is too late to give heed to seducing spirits and doctrines of devils.

> „Тези думи представят делото, което трябва да вършим в тези последни дни. Ние не сме и наполовина будни. Нямаме силата, която е съществено необходима за извършването на делото, което трябва да бъде извършено. Трябва да влезем в живот, да влезем в единство. Сега, тъкмо сега, трябва да застанем в такова положение, че покаянието и прощението да бъдат отличителните белези на нашето дело. Не трябва да има никакви разпри. Твърде късно е да се включваме със Сатана в неговото дело на заслепяване на очите. Твърде късно е да обръщаме внимание на прелъстителни духове и бесовски учения.“

> “I am instructed to say that when the Holy Spirit gives tongue and utterance, we shall see a work done similar to that done on the day of Pentecost. The representatives of Christ will work intelligently. There will not be found one man here and another there seeking to tear down and destroy.

> „Получих наставление да кажа, че когато Светият Дух даде език и слово, ще видим извършено дело, подобно на онова, извършено в деня на Петдесетница. Представителите на Христос ще действат разумно. Няма да се намери тук един човек и там друг, които да се стремят да събарят и разрушават.“

> “‘Before the decree bring forth, before the day pass as the chaff, before the fierce anger of the Lord come upon you, before the day of the Lord’s anger come upon you, seek ye the Lord, all ye meek of the earth, which have wrought His judgment; seek righteousness, seek meekness: it may be ye shall be hid in the day of the Lord’s anger.’” Australian Union Conference Record, March 11, 1907.

> „Преди да излезе определението, преди денят да премине като плява, преди да дойде върху вас пламенният гняв на Господа, преди да дойде върху вас денят на Господния гняв, потърсете Господа, всички вие, кротки на земята, които сте вършили Неговия съд; потърсете правда, потърсете кротост: може би ще бъдете скрити в деня на Господния гняв.“ Australian Union Conference Record, 11 март 1907 г.

The sealing of the one hundred and forty-four thousand that is represented by the seventy years of Daniel’s captivity in Babylon, is represented in Daniel chapter twelve, and verse ten. The verse possesses the signature of “truth” for it identifies the three-steps that are the characteristics of the Hebrew word “truth.” Many shall be purified, made white and then tried. Daniel and the three worthies were purified by the fear of God in chapter one, for they determined not to eat the Babylonian diet. They then demonstrated a countenance that was made fairer and fatter than those who ate the Babylonian food. Their countenance was the righteousness of Christ which is the white garments. They then were tried when they went into the judgment of Nebuchadnezzar, at the end of the days.

Запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, което е представено чрез седемдесетте години на Данииловия плен във Вавилон, е представено в дванадесета глава на Даниил, десети стих. Стихът носи белега на „истината“, защото посочва трите стъпки, които са отличителните характеристики на еврейската дума „истина“. Мнозина ще се очистят, ще станат бели и след това ще бъдат изпитани. Даниил и тримата достойни се очистиха чрез страха от Бога в първа глава, защото решиха да не ядат вавилонската храна. След това те показаха лице, станало по-красиво и по-пълно от лицето на онези, които ядяха вавилонската храна. Техният вид беше правдата на Христос, която е белите одежди. След това те бяха изпитани, когато влязоха в съда на Навуходоносор, в края на дните.

At “the end of the days,” when Daniel stands “in his lot”, “knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased” for God’s people. Nebuchadnezzar noted that in “all matters of wisdom and understanding,” Daniel and the three worthies were “found” to be “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm.”

В „края на дните“, когато Даниил застане „в дела си“, „познанието за Христос и за пророчествата, отнасящи се до Него, ще се умножи твърде много“ за Божия народ. Навуходоносор отбеляза, че „по всички въпроси на мъдрост и разум“ Даниил и тримата достойни мъже били „намерени“ „десет пъти по-добри от всички влъхви и астролози, които бяха в цялото му царство“.

Daniel chapter one is illustrating the experience of the one hundred and forty-four thousand, who go through a three-step testing process. Commenting on that process, Sister White says, “These words present the work that we are to do in these last days. We are not one-half awake. We have not the power that is essential to the doing of the work that must be done. We must come into life, come into union. Now, just now, we must stand in that position where repentance and pardon shall be the striking features of our work. There must be no quarrelling.”

Първата глава на Даниил илюстрира опитността на сто четиридесет и четирите хиляди, които преминават през трисъставен процес на изпитване. Коментирайки този процес, сестра Уайт казва: „Тези думи представят делото, което ние трябва да извършим в тези последни дни. Ние не сме и наполовина будни. Нямаме силата, която е съществено необходима за извършването на делото, което трябва да бъде извършено. Трябва да влезем в живот, да влезем в единение. Сега, тъкмо сега, трябва да застанем на онази позиция, при която покаянието и прощението да бъдат най-отличителните черти на нашето дело. Не трябва да има никакви разпри.“

The testing process that leads to the “end of the days,” leads to the resurrection of the two witnesses in Revelation chapter eleven. The work we are to do now is to accept the message of September 11, 2001 and wake up, as represented by the dead dry bones. “We must come to life, come into union.” When we do this, the striking features of our work will be our “repentance and pardon.” The striking feature of our work is represented by Daniel in chapter nine, when he prays the Leviticus twenty-six prayer, asking for forgiveness of his sins, and the sins of his fathers, while also acknowledging that he had been walking contrary to God ever since the disappointment that marked the beginning of the tarrying time on July 18, 2020. He must also acknowledge that God had been walking contrary to him during that same period. Daniel represents those that have gone through a captivity of “seventy years”, ever since July 18, 2020.

Изпитателният процес, който води до „края на дните“, води до възкресението на двамата свидетели в единадесета глава на Откровение. Делото, което трябва да вършим сега, е да приемем вестта от 11 септември 2001 г. и да се пробудим, както е представено чрез мъртвите сухи кости. „Трябва да оживеем, да влезем в единство.“ Когато сторим това, отличителните черти на нашето дело ще бъдат нашите „покаяние и прощение“. Отличителната черта на нашето дело е представена чрез Даниил в девета глава, когато той се моли с молитвата от Левит двадесет и шеста глава, като иска прошка за своите грехове и за греховете на бащите си, като същевременно признава, че е ходил противно на Бога още от разочарованието, белязало началото на времето на забавянето на 18 юли 2020 г. Той трябва също да признае, че Бог е ходил противно на него през същия този период. Даниил представлява онези, които са преминали през пленничество от „седемдесет години“, още от 18 юли 2020 г.

The seventy years is a symbol of the “seven times” of Leviticus twenty-six. The book of Chronicles informs us that the seventy years was the period that the land would “enjoy” the sabbaths which she was not allowed to enjoy due to ancient Israel’s rebellion against the covenant of Leviticus twenty-five.

Седемдесетте години са символ на „седемте времена“ от Левит двадесет и шеста глава. Книгата Летописи ни уведомява, че седемдесетте години са били периодът, през който земята щяла да „се наслаждава“ на съботите, на които не ѝ било позволено да се наслаждава поради бунта на древния Израил против завета от Левит двадесет и пета глава.

> To fulfil the word of the Lord by the mouth of Jeremiah, until the land had enjoyed her sabbaths: for as long as she lay desolate she kept sabbath, to fulfil threescore and ten years. 2 Chronicles 36:21.

> За да се изпълни словото Господне чрез устата на Йеремия, докле земята се насити със съботите си; през всичкото време, докато лежеше запустяла, тя пазеше събота, за да се изпълнят седемдесет години. 2 Летописи 36:21.

As a symbol of a prophetic “wilderness,” the “three and a half days” that the two witnesses of Revelation eleven were dead in the street after July 18, 2020 is a symbol of the “seventy years”, and also a symbol of the “seven times”. At the “end of the days,” is a symbol of the end of the prophetic days that were sealed up in the book of Daniel.

Като символ на пророческа „пустиня“, „трите дни и половина“, през които двамата свидетели от Откровение единадесета глава лежаха мъртви на улицата след 18 юли 2020 г., са символ на „седемдесетте години“, а също и символ на „седемте времена“. Изразът „в края на дните“ е символ на края на пророческите дни, които бяха запечатани в книгата на Даниил.

In 1798, the book of Daniel was unsealed and Daniel stood in his lot, ready to fulfill his purpose.

През 1798 г. книгата на Даниил беше разпечатана и Даниил застана в своя дял, готов да изпълни предназначението си.

> “When God gives a man a special work to do, he is to stand in his lot and place as did Daniel, ready to answer the call of God, ready to fulfill His purpose.” Manuscript Releases, volume 6, 108.

> „Когато Бог възлага на един човек особено дело, той трябва да застане в своя дял и на своето място, както направи Даниил, готов да откликне на Божия призив, готов да изпълни Неговото намерение.“ Manuscript Releases, том 6, 108.

On October 22, 1844, in fulfillment of Daniel chapter eight, and verse fourteen, the book of Daniel once again stood in its lot. 1798, and 1844, are the conclusion of the first and second indignations, and therefore mark the end of “seven times.” The “end of the days” in the book of Daniel is a symbol of the conclusion of a captivity that is represented by the “seven times.” In Daniel chapter four, Nebuchadnezzar lived as a beast while “seven times” passed over him. At “the end of the days,” his kingdom and reason was restored to him.

На 22 октомври 1844 г., в изпълнение на Данаил, глава осма, стих четиринадесети, книгата на Данаил отново застана в своя дял. 1798 и 1844 г. са завършекът на първото и второто негодувание и следователно бележат края на „седемте времена“. „Краят на дните“ в книгата на Данаил е символ на завършека на един плен, представен чрез „седемте времена“. В Данаил, глава четвърта, Навуходоносор живя като звяр, докато „седем времена“ минаваха над него. При „края на дните“ царството и разумът му бяха възстановени.

> And at the end of the days I Nebuchadnezzar lifted up mine eyes unto heaven, and mine understanding returned unto me, and I blessed the most High, and I praised and honoured him that liveth forever, whose dominion is an everlasting dominion, and his kingdom is from generation to generation: And all the inhabitants of the earth are reputed as nothing: and he doeth according to his will in the army of heaven, and among the inhabitants of the earth: and none can stay his hand, or say unto him, What doest thou? At the same time my reason returned unto me; and for the glory of my kingdom, mine honour and brightness returned unto me; and my counsellors and my lords sought unto me; and I was established in my kingdom, and excellent majesty was added unto me. Daniel 4:34–36.

> И в края на дните аз, Навуходоносор, издигнах очите си към небето, и разумът ми се възвърна; и благослових Всевишния, и прославих и почетох Онзи, Който живее довека, Чието владичество е вечно владичество, и Чието царство е от поколение в поколение. И всички земни жители се считат за нищо; и Той постъпва според волята Си сред небесното воинство и между земните жители; и никой не може да възпре ръката Му, нито да Му каже: Какво правиш? В същото време разумът ми се възвърна; и за славата на царството ми се възвърнаха честта и блясъкът ми; и съветниците ми и вельможите ми ме потърсиха; и аз се утвърдих в царството си, и превъзходно величие ми бе прибавено. Даниил 4:34–36.

The end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand is represented as the “end of the days,” and therefore represents the symbolic conclusion of the “seventy years” and also of the “seven times.” At that time, “repentance and pardon” will be the features that represent the work of those who were previously dead in the street that runs through the valley of dead dry bones.

Краят на времето на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди е представен като „края на дните“ и следователно представлява символичния завършек на „седемдесетте години“, а също и на „седемте времена“. В онова време „покаяние и опрощение“ ще бъдат белезите, които представят делото на онези, които преди това бяха мъртви на улицата, която минава през долината на сухите мъртви кости.

The visible feature of the work of repentance of the one hundred and forty-four thousand is represented in Ezekiel chapter nine, as “sighing and crying.” When God’s people confess and put away their personal sins, when they acknowledge that they have repeated the same sins of their fathers, when they set aside their pride of opinion and admit that they have been walking contrary to God, and also that He has been walking contrary to them since the tarrying time arrived on July 18, 2020, they will then be found to have “ten times” more prophetic power than all the other professed wise men in the kingdom.

Видимата особеност на делото на покаянието на сто четиридесет и четирите хиляди е представена в деветата глава на Езекиил като „въздишащи и плачещи“. Когато Божият народ изповяда и отстрани личните си грехове, когато признае, че е повторил същите грехове на бащите си, когато остави настрана гордостта на собственото си мнение и признае, че е ходил противно на Бога, а също и че Той е ходил противно на тях, откакто времето на забавянето настъпи на 18 юли 2020 г., тогава ще се установи, че те имат „десет пъти“ повече пророческа сила от всички останали, които изповядват, че са мъдри мъже в царството.

The sealing process began with the loosing and then the restraining of Islam. That process ends as it began, when Islam is once again released. It is released at the end of the days of the sealing time, which for Daniel was the decree of Cyrus that called men out of Babylon. It is there, at the end of the days of purification, at the judgment of the Sunday law “decree” in the United States, that the faithful will be found to possess “ten times more” prophetic power.

Процесът на запечатването започна с развързването, а след това и с възпирането на исляма. Този процес завършва така, както е започнал, когато ислямът отново бъде пуснат. Той е пуснат в края на дните на времето на запечатването, което за Даниил беше указът на Кир, който призова хората да излязат от Вавилон. Именно там, в края на дните на очистването, при съда над „указа“ за неделния закон в Съединените щати, ще се установи, че верните притежават „десет пъти повече“ пророческа сила.

> “You are getting the coming of the Lord too far off. I saw the latter rain was coming as [suddenly as] the midnight cry, and with ten times the power.” Spalding and Magan, 5.

> „Вие отмествате идването на Господа твърде далеч. Видях, че късният дъжд идваше така [внезапно, както] среднощният вик, и с десетократно по-голяма сила.“ Spalding and Magan, 5.

We will begin the consideration of Daniel chapter two in the next article.

Ще започнем разглеждането на втора глава от Данаил в следващата статия.

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’ Those entrusted with the cry made haste, and in the power of the Holy Spirit sounded the message, and aroused their discouraged brethren. This work did not stand in the wisdom and learning of men, but in the power of God, and His saints who heard the cry could not resist it. The most spiritual received this message first, and those who had formerly led in the work were the last to receive and help swell the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’” Early Writings, 238.

> „Това беше среднощният вик, който трябваше да даде сила на вестта на втория ангел. Ангели бяха изпратени от небето, за да събудят обезсърчените светии и да ги подготвят за великото дело пред тях. Най-даровитите мъже не бяха първите, които приеха тази вест. Ангели бяха изпратени при смирените, посветени хора и ги подтикнаха да издигнат вика: „Ето, Младоженецът иде; излезте да Го посрещнете!“ На онези, на които бе поверен този вик, им се наложи да побързат и в силата на Светия Дух да прогласят вестта и да събудят своите обезсърчени братя. Това дело не стоеше в мъдростта и учеността на човеците, а в Божията сила, и Неговите светии, които чуха вика, не можеха да му се противопоставят. Най-духовните приеха тази вест най-напред, а онези, които по-рано бяха водили в делото, бяха последните, които я приеха и помогнаха да се усили викът: „Ето, Младоженецът иде; излезте да Го посрещнете!““ Early Writings, 238.

Back to Articles