Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Eighty-Four

Книгата на Даниил — сто осемдесет и четири

The Sabbath and Incarnation: Cornerstones of the Millerite Sealing Process

Съботата и въплъщението: крайъгълни камъни на милеритския процес на запечатване

Author

Jeff Pippenger

Published

April 14, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The final test for the Millerite generation, who failed the testing process, began in 1856, with the arrival of increased light upon the “seven times” of Leviticus twenty-six. From 1856 to 1863 the Laodicean message marked a final period of time in the period that began with the arrival of the third angel on October 22, 1844. That period of time is represented by verses thirteen through fifteen of Daniel chapter eleven.

Последното изпитание за милеритското поколение, което не издържа процеса на изпитване, започна през 1856 година с идването на увеличена светлина върху „седемте времена“ от Левит двадесет и шеста глава. От 1856 до 1863 година лаодикийската вест отбелязваше един последен период от време в периода, който започна с идването на третия ангел на 22 октомври 1844 година. Този период от време е представен от стихове тринадесети до петнадесети от единадесета глава на Даниил.

That period of time is illustrated by not only those verses, but also by the history that fulfilled those verses, and also by the geographical witness of Panium, which is also Caesarea Philippi. Caesarea Philippi was purposely visited by Christ just before the cross, and the cross represents the Sunday law, that is represented by verse sixteen. On October 22, 1844 the Lion of the tribe of Judah identified the doctrine of the Sabbath in a special light. Then at the end of that testing process He introduced an increase of knowledge upon the “seven times,” and the “seven times” of Leviticus twenty-six is a doctrine of the Sabbath. It is the Sabbath commandment of the land resting that is a direct parallel to the Sabbath commandment of men resting. The time prophecy of the twenty-five hundred and twenty years and the twenty-three hundred years both ended on October 22, 1844.

Този период от време е илюстриран не само чрез тези стихове, но и чрез историята, която изпълни тези стихове, както и чрез географското свидетелство на Паниум, който е също и Кесария Филипова. Кесария Филипова бе посетена целенасочено от Христос непосредствено преди кръста, а кръстът представлява неделния закон, който е представен чрез стих шестнадесети. На 22 октомври 1844 г. Лъвът от Юдовото племе посочи учението за съботата в особена светлина. След това, в края на този процес на изпитване, Той въведе увеличение на познанието относно „седемте времена“, а „седемте времена“ от Левит двадесет и шеста глава са учение за съботата. Това е заповедта за съботата относно почивката на земята, която е пряк паралел на заповедта за съботата относно почивката на човеците. И двете времеви пророчества — за две хиляди петстотин и двадесетте години и за две хиляди и тристате години — завършиха на 22 октомври 1844 г.

The final period of the testing process, from 1856 to 1863, was a greater revelation of the Sabbath, which had been placed in a special light at the beginning of the sealing and testing process. The history represented by the fulfillment of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven represents the testing period where the seal of God is impressed for eternity upon the one hundred and forty-four thousand. In that history the two sticks of Ezekiel are joined. The joining of the two sticks represents the combination of Divinity with humanity, and the doctrine that shines in a special light in that history is the doctrine of the incarnation.

Последният период от изпитателния процес, от 1856 до 1863 г., представляваше по-велико откровение на съботата, която бе поставена в особена светлина в началото на процеса на запечатване и изпитване. Историята, представена чрез изпълнението на стихове тринадесет до петнадесет от Даниил единадесета глава, представлява периода на изпитване, в който Божият печат се отпечатва за вечността върху сто четиридесет и четирите хиляди. В тази история двата тояги на Езекиил се съединяват. Съединяването на двете тояги представя съчетаването на Божествеността с човечеството, а учението, което сияе в особена светлина в тази история, е учението за въплъщението.

For this reason, when Peter identified Christ as the Son of God in Caesarea Philippi, he was acknowledging that Christ, as the Son of God represented His dual nature of being the Divine Son of God, who had taken upon Himself human flesh, and in so doing became the Son of man.

Поради тази причина, когато Петър посочи Христос като Божия Син в Кесария Филипова, той признаваше, че Христос, като Божия Син, представляваше Своята двойна природа — на Божествения Божий Син, Който бе приел върху Себе Си човешка плът и чрез това бе станал Човешки Син.

> “As the disciples searched the prophecies that testified of Christ, they were brought into fellowship with the Deity, and learned of Him who had ascended to heaven to complete the work He had begun on earth. They recognized the fact that in Him dwelt knowledge which no human being, unaided by divine agency, could comprehend. They needed the help of Him whom kings, prophets, and righteous men had foretold. With amazement they read and reread the prophetic delineations of His character and work. How dimly had they comprehended the prophetic scriptures! how slow they had been in taking in the great truths which testified of Christ! Looking upon Him in His humiliation, as He walked a man among men, they had not understood the mystery of His incarnation, the dual character of His nature. Their eyes were holden, so that they did not fully recognize divinity in humanity. But after they were illuminated by the Holy Spirit, how they longed to see Him again, and to place themselves at His feet!” The Desire of Ages, 507.

> „Когато учениците изследваха пророчествата, които свидетелстваха за Христос, те бяха въведени в общение с Божеството и научиха за Него, Който се бе възнесъл на небето, за да довърши делото, което бе започнал на земята. Те осъзнаха факта, че в Него обитаваше знание, което никое човешко същество, без помощта на божествено действие, не би могло да проумее. Те се нуждаеха от помощта на Онзи, Когото царе, пророци и праведни мъже бяха предсказали. С удивление те четяха и препрочитаха пророческите очертания на Неговия характер и дело. Колко смътно бяха разбирали пророческите писания! колко бавни бяха били да възприемат великите истини, които свидетелстваха за Христос! Гледайки Го в Неговото унижение, докато Той ходеше като човек между човеците, те не бяха разбрали тайната на Неговото въплъщение, двойствения характер на Неговото естество. Очите им бяха възпрепятствани, така че не разпознаваха напълно божествеността в човечността. Но след като бяха просветени от Светия Дух, колко силно копнееха да Го видят отново и да се положат в нозете Му!“ Копнежът на вековете, 507.

October 22, 1844 through to 1863 represents the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. That period began with the Sabbath being highlighted as the special truth among the many truths that are unsealed during the period of the sealing. The period began the sounding of the seventh trumpet which identifies when the mystery of God was to be finished.

22 октомври 1844 г. до 1863 г. представлява времето на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди. Този период започна с това, че съботата бе изтъкната като специалната истина сред многото истини, които биват разпечатвани през периода на запечатването. Този период положи началото на звученето на седмата тръба, която посочва кога тайната Божия трябваше да бъде довършена.

> But in the days of the voice of the seventh angel, when he shall begin to sound, the mystery of God should be finished, as he hath declared to his servants the prophets. Revelation 10:7.

> Но в дните на гласа на седмия ангел, когато той започне да затръбява, тайната Божия ще се извърши, както Той е благовестил на Своите слуги, пророците. Откровение 10:7.

The seventh angel is also the third woe, for the sealing takes place in the history when the warfare of Islam is active. Had Millerite Adventism been faithful in the period that followed October 22, 1844, Islam that had been restrained on August 11, 1840, would have been released.

Седмият ангел е също и третото горко, защото запечатването се извършва в историята, когато войната на исляма е действена. Ако милеритският адвентизъм беше останал верен през периода, последвал 22 октомври 1844 г., ислямът, който беше възпрян на 11 август 1840 г., щеше да бъде пуснат.

> “Had Adventists, after the great disappointment in 1844, held fast their faith and followed on unitedly in the opening providence of God, receiving the message of the third angel and in the power of the Holy Spirit proclaiming it to the world, they would have seen the salvation of God, the Lord would have wrought mightily with their efforts, the work would have been completed, and Christ would have come ere this to receive His people to their reward. But in the period of doubt and uncertainty that followed the disappointment, many of the advent believers yielded their faith. . . . Thus the work was hindered, and the world was left in darkness. Had the whole Adventist body united upon the commandments of God and the faith of Jesus, how widely different would have been our history!” Evangelism, 695.

> „Ако адвентистите, след голямото разочарование през 1844 г., бяха държали твърдо вярата си и бяха последвали единно разкриващото се Божие провидение, приемайки вестта на третия ангел и в силата на Светия Дух я бяха прогласили на света, те щяха да видят Божието спасение, Господ щеше мощно да действа чрез техните усилия, делото щеше да бъде завършено и Христос още преди това щеше да дойде, за да приеме Своя народ за наградата му. Но в периода на съмнение и несигурност, който последва разочарованието, мнозина от адвентните вярващи се отказаха от вярата си.... Така делото бе възпрепятствано и светът бе оставен в тъмнина. Ако цялото адвентно тяло се беше обединило върху Божиите заповеди и вярата в Исус, колко различна щеше да бъде нашата история!“ Евангелизъм, 695.

On October 22, 1844 the seventh trumpet began to sound and the Jubilee trumpet also began to sound.

На 22 октомври 1844 г. седмата тръба започна да звучи и юбилейната тръба също започна да звучи.

> And thou shalt number seven sabbaths of years unto thee, seven times seven years; and the space of the seven sabbaths of years shall be unto thee forty and nine years. Then shalt thou cause the trumpet of the jubilee to sound on the tenth day of the seventh month, in the day of atonement shall ye make the trumpet sound throughout all your land. And ye shall hallow the fiftieth year, and proclaim liberty throughout all the land unto all the inhabitants thereof: it shall be a jubilee unto you; and ye shall return every man unto his possession, and ye shall return every man unto his family. Leviticus 25:8–10.

> И да си изброиш седем съботи от години, седем пъти по седем години; и времето на седемте съботи от години да ти бъде четиридесет и девет години. Тогава да накараш юбилейната тръба да затръби на десетия ден от седмия месец; в Деня на умилостивението да накарате тръбата да затръби по цялата ви земя. И да осветите петдесетата година, и да прогласите свобода по цялата земя на всичките ѝ жители: тя да ви бъде юбилей; и всеки човек да се върне във владението си, и всеки човек да се върне при семейството си. Левит 25:8–10.

When the sealing time of the one hundred and forty-four thousand begins there is a trumpet that identifies that the warfare accomplished by Islam has arrived, and a trumpet that proclaims liberty for those who have been slaves of sin. One trumpet identifies the external history, and the other represents the internal experience of those last-day covenant people. Their slavery is relieved when their humanity is joined with His Divinity for eternity. Line upon line, those two trumpets are one Trumpet, for the Jubilee trumpet is only blown on the Day of Atonement, and the Day of Atonement begins when the seventh trumpet of the third woe is sounded. The doctrine that represented both trumpets in the Millerite movement was the light of the Sabbath. The light that represents both Trumpets in these last days is the doctrine of the incarnation. Line upon line, the Sabbath and the doctrine of the incarnation are the same doctrine.

Когато започва времето на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, има тръба, която показва, че войната, осъществена чрез исляма, е настъпила, и тръба, която прогласява свобода за онези, които са били роби на греха. Едната тръба обозначава външната история, а другата представя вътрешната опитност на онзи заветен народ на последните дни. Тяхното робство бива премахнато, когато тяхната човешка природа се съедини с Неговата Божественост за вечността. Ред след ред, тези две тръби са една Тръба, защото юбилейната тръба се надува само в Деня на умилостивението, а Денят на умилостивението започва, когато прозвучи седмата тръба на третото горко. Учението, което представяше и двете тръби в милеритското движение, беше светлината за съботата. Светлината, която представя и двете Тръби в тези последни дни, е учението за въплъщението. Ред след ред, съботата и учението за въплъщението са едно и също учение.

Peter’s confession identified the Messiah, and also the Son of God. The Messiah is the Son of God. The Messiah is the creator represented by the Sabbath.

Изповеданието на Петър посочи Месията, а също и Божия Син. Месията е Божият Син. Месията е Творецът, представен чрез съботата.

> “Paul had never seen Christ while he dwelt upon the earth. He had indeed heard of him and his works, but he could not believe that the promised Messiah, the Creator of all worlds, the Giver of all blessings, would appear upon earth as a mere man.” Sketches from the Life of Paul, 256.

> „Павел никога не бе виждал Христос, докато Той пребиваваше на земята. Наистина бе чувал за Него и за Неговите дела, но не можеше да повярва, че обещаният Месия, Създателят на всички светове, Подателят на всички благословения, би се явил на земята като обикновен човек.“ Sketches from the Life of Paul, 256.

The Sabbath identifies the Creator and the Creator was the Christ that Peter identified. The Son of God, who Peter identified is He who combined with human flesh to become the Son of man. The Son of God represents the incarnation.

Съботата посочва Твореца, а Творецът беше Христос, Когото Петър посочи. Божият Син, Когото Петър посочи, е Този, Който се съедини с човешка плът, за да стане Човешкият Син. Божият Син представлява въплъщението.

> “Christ brought men and women power to overcome. He came to this world in human form, to live a man amongst men. He assumed the liabilities of human nature, to be proved and tried. In His humanity He was a partaker of the divine nature. In His incarnation He gained in a new sense the title of the Son of God. Said the angel to Mary, ‘The power of the Highest shall overshadow thee: therefore also that holy thing which shall be born of thee shall be called the Son of God’ (Luke 1:35). While the Son of a human being, He became the Son of God in a new sense. Thus He stood in our world—the Son of God, yet allied by birth to the human race.” Selected Messages, book 1, 226.

> „Христос донесе на мъжете и жените сила да побеждават. Той дойде в този свят в човешки образ, за да живее като човек сред човеци. Той прие върху Себе Си отговорностите на човешкото естество, за да бъде изпитан и опитан. В Своята човешка природа Той беше причастник на Божественото естество. В Своето въплъщение Той придоби в нов смисъл названието Божий Син. Ангелът каза на Мария: „Силата на Всевишния ще те осени; затова и святото, което ще се роди от тебе, ще се нарече Божий Син“ (Лука 1:35). Макар и Син на човешко същество, Той стана Божий Син в нов смисъл. Така Той стоеше в нашия свят — Божий Син, и все пак свързан по рождение с човешкия род.“ Избрани вести, кн. 1, с. 226.

At Caesarea Philippi, Peter’s twofold confession represented the one hundred and forty-four thousand who understand that Jesus is the Christ, the Son of God and the doctrine of the Sabbath that was lightened in 1844, along with the doctrine of the incarnation that is recognized in the last days. The light of the twofold truth is opened up at the beginning and ending of the period of the sealing, as witnessed by the history of the sealing from October 22, 1844 to 1863, and the history of Revelation chapter eighteen’s two voices.

В Кесария Филипова двойното изповедание на Петър представяше сто четиридесет и четирите хиляди, които разбират, че Исус е Христос, Божият Син, както и учението за съботата, което бе озарено през 1844 г., заедно с учението за въплъщението, което се разпознава в последните дни. Светлината на тази двойна истина се разкрива в началото и в края на периода на запечатването, както свидетелстват историята на запечатването от 22 октомври 1844 г. до 1863 г. и историята на двете гласове в осемнадесета глава на Откровение.

In both the Millerite line of the sealing process, and the prophetic line of the sealing in Revelation eighteen, there is a test at the very end of the period where one class is manifested as foolish virgins, as was the case from 1856 to 1863, and a class is manifested as wise virgins from July 2023 unto the soon coming Sunday law. That final period of testing repeats the beginning of the period. The same angel that descended on September 11, 2001 arrived as Michael to call the dead to life in 2023 some to everlasting life and some to everlasting death. When He arrived, He led His people back to the foundations. Some refuse to walk in the old paths, some do walk in the old paths. Some hearken to the sound of the trumpet, some refuse to hear.

И в милеристката линия на процеса на запечатване, и в пророческата линия на запечатването в Откровение осемнадесета глава, има изпитание в самия край на периода, при което една класа се явява като неразумни девици, както беше в периода от 1856 до 1863 година, а една класа се явява като разумни девици — от юли 2023 година до скоро предстоящия неделен закон. Този заключителен период на изпитване повтаря началото на периода. Същият ангел, Който слезе на 11 септември 2001 година, дойде като Михаил, за да призове мъртвите към живот през 2023 година — едни към вечен живот, а други към вечна смърт. Когато Той дойде, поведе Своя народ обратно към основите. Някои отказват да ходят по старите пътеки, а някои ходят по старите пътеки. Някои се вслушват в звука на тръбата, а някои отказват да чуят.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Jeremiah 6:16, 17.

> Така казва Господ: „Застанете на пътищата и вижте, и попитайте за старите пътеки, где е добрият път, и ходете по него, и ще намерите покой за душите си.“ Но те казаха: „Няма да ходим по него.“ Поставих още и стражи над вас, казвайки: „Слушайте звука на тръбата.“ Но те казаха: „Няма да слушаме.“ Еремия 6:16, 17.

The message represented by the trumpet which the watchmen blows is twofold. It is the seventh trumpet of Islam and the Jubilee trumpet of deliverance. It is the message of the combination of Divinity with humanity, which is accomplished by the mystery of the incarnation, and that produces a character prepared for the seal of God, which is the Sabbath. The message, the work and the circumstances associated with that final period of the sealing which began in July 2023, twenty-two years after 2001, is represented by verses thirteen to fifteen of Daniel chapter eleven, and by Christ’s visit to Caesarea Philippi in Matthew chapter sixteen.

Посланието, представено чрез тръбата, която стражите надуват, е двояко. То е седмата тръба на исляма и юбилейната тръба на избавлението. То е вестта за съчетаването на Божественото с човешкото, осъществявано чрез тайната на въплъщението, и това произвежда характер, подготвен за Божия печат, който е съботата. Вестта, делото и обстоятелствата, свързани с онзи заключителен период на запечатването, започнал през юли 2023 година, двадесет и две години след 2001 година, са представени в стихове тринадесет до петнадесет от единадесета глава на Даниил и чрез посещението на Христос в Кесария Филипова в шестнадесета глава на Матей.

In the parable of the ten virgins all the virgins fell asleep during the tarrying time. Jesus told His disciples that Lazarus sleepeth.

В притчата за десетте девици всички девици заспаха през времето на забавянето. Исус каза на Своите ученици, че Лазар спи.

> These things said he: and after that he saith unto them, Our friend Lazarus sleepeth; but I go, that I may awake him out of sleep. Then said his disciples, Lord, if he sleep, he shall do well. Howbeit Jesus spake of his death: but they thought that he had spoken of taking of rest in sleep. Then said Jesus unto them plainly, Lazarus is dead. John 11:10–14.

> Това каза Той; и след това им рече: Нашият приятел Лазар заспа; но отивам, за да го събудя от съня. Тогава учениците Му казаха: Господи, ако е заспал, ще оздравее. Но Исус говореше за смъртта му; а те мислеха, че говори за обикновен сън. Тогава Исус им каза ясно: Лазар умря. Йоан 11:10–14.

At the end of twenty-one days, Daniel saw the vision, and he was in a deep sleep.

В края на двадесет и един дни Даниил видя видението и беше в дълбок сън.

> And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore I was left alone, and saw this great vision, and there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength. Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. Daniel 10:7–9.

> И аз, Даниил, сам видях видението; а мъжете, които бяха с мене, не видяха видението; но голям трепет ги обзе, тъй че побягнаха и се скриха. И тъй, останах сам и видях това велико видение, и не остана сила в мене; защото благообразието ми се превърна в мене в тление и не запазих сила. Но чух гласа на думите му; и когато чух гласа на думите му, изпаднах в дълбок сън с лице към земята, и лицето ми беше към земята. Даниил 10:7–9.

The two witnesses of Revelation chapter eleven, were dead in the street for three and a half days, and Ezekiel’s dead bones were in the valley. On July 18, 2020 the tarrying time of spiritual death and sleeping was brought upon the virgins of the movement of the third angel. Three years later the process of awakening and preparing God’s last-day people as His ensign and mighty army began. The angel that descended on July 18, 2020 unsealed a truth, as angels always do when they descend.

Двамата свидетели от единадесета глава на Откровението лежаха мъртви на улицата три дни и половина, а мъртвите кости на Езекиил бяха в долината. На 18 юли 2020 г. върху девиците от движението на третия ангел бе докарано времето на забавяне — на духовна смърт и сън. Три години по-късно започна процесът на пробуждане и приготвяне на Божия народ за последните дни като Негово знаме и могъща войска. Ангелът, който слезе на 18 юли 2020 г., разпечата една истина, както ангелите винаги правят, когато слизат.

The truth he unsealed was the experience of the tarrying time and first disappointment. God’s last-day people were then scattered, and when the process of awakening them arrived in history, they would be required to recognize and acknowledge that they had been scattered and that they were in the tarrying time. There was then sent many angels, or many messages to strengthen the message of the tarrying time.

Истината, която той разпечата, бе опитността на времето на забавянето и първото разочарование. Тогава Божият народ на последните дни бе разпръснат, и когато в историята настъпи процесът на тяхното пробуждане, от тях щеше да се изисква да разпознаят и да признаят, че са били разпръснати и че се намират във времето на забавянето. Тогава бяха изпратени много ангели, или много вести, за да укрепят вестта за времето на забавянето.

> “Near the close of the second angel’s message, I saw a great light from heaven shining upon the people of God. The rays of this light seemed bright as the sun. And I heard the voices of angels crying, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’

> „Към края на вестта на втория ангел видях велика светлина от небето, която сияеше върху Божия народ. Лъчите на тази светлина изглеждаха ярки като слънцето. И чух гласовете на ангели да викат: „Ето, Младоженецът иде; излезте да Го посрещнете!““

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’ Those entrusted with the cry made haste, and in the power of the Holy Spirit sounded the message, and aroused their discouraged brethren. This work did not stand in the wisdom and learning of men, but in the power of God, and His saints who heard the cry could not resist it. The most spiritual received this message first, and those who had formerly led in the work were the last to receive and help swell the cry, “Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’

> „Това беше среднощният вик, който трябваше да придаде сила на вестта на втория ангел. Ангели бяха изпратени от небето, за да събудят обезсърчените светии и да ги подготвят за великото дело пред тях. Най-способните мъже не бяха първите, които приеха тази вест. Ангели бяха изпратени при смирените, посветени люде и ги подтикнаха да издигнат вика: „Ето, Младоженецът иде; излезте да Го посрещнете!“ На онези, на които беше поверен този вик, им се наложи да побързат и в силата на Светия Дух да възвестят вестта и да събудят обезсърчените си братя. Това дело не се основаваше на човешка мъдрост и ученост, а на Божията сила, и Неговите светии, които чуха вика, не можеха да му се противят. Най-духовните приеха тази вест първи, а онези, които преди бяха водили в делото, я приеха последни и помогнаха да се усили викът: „Ето, Младоженецът иде; излезте да Го посрещнете!““

> “In every part of the land, light was given upon the second angel’s message, and the cry melted the hearts of thousands. It went from city to city, and from village to village, until the waiting people of God were fully aroused. In many churches the message was not permitted to be given, and a large company who had the living testimony left these fallen churches. A mighty work was accomplished by the midnight cry. The message was heart-searching, leading the believers to seek a living experience for themselves. They knew that they could not lean upon one another.” Early Writings, 238.

> „Във всяка част на страната беше дадена светлина върху вестта на втория ангел и викът разтопи сърцата на хиляди. Той преминаваше от град на град и от село на село, докато чакащият Божий народ не бе напълно пробуден. В много църкви не беше позволено вестта да бъде дадена и голямо множество от онези, които имаха живото свидетелство, напуснаха тези паднали църкви. Могъщо дело беше извършено чрез среднощния вик. Вестта изпитваше сърцата, подтиквайки вярващите да търсят за себе си живо опитно познание. Те знаеха, че не могат да се облягат един на друг.“ Early Writings, 238.

The arrival of the message of the Midnight Cry in the parable identifies when the two classes of virgins’ manifest whether they have oil. The wise have oil, the foolish do not. The parable was fulfilled by the work of Samuel Snow in the Millerite history, and in that work the message Snow presented was developed as represented by his articles in the Millerite publications of that time period. Then when he arrived at the Exeter camp meeting, which was from August 12th to the 17th, 1844, a period is also represented that ultimately led to those at the meeting leaving the meeting and proclaiming the message.

Появата на вестта на Среднощния вик в притчата определя кога двата вида девици проявяват дали имат масло. Мъдрите имат масло, неразумните нямат. Притчата се изпълни чрез делото на Самюъл Сноу в историята на милеритите, и в това дело вестта, която Сноу представи, бе развита, както е представено в неговите статии в милеритските издания от онзи период. След това, когато той пристигна на лагерното събрание в Ексетър, което продължи от 12 до 17 август 1844 г., се представя и един период, който в крайна сметка доведе до това присъстващите на събранието да го напуснат и да прогласяват вестта.

There is a “point in time” when the message of the Midnight Cry is fully established, and at that point, based upon the parable, probation closes upon the virgins. That “point in time” is preceded by “a period” when the message is being developed. Since July, 2023 the message of the Midnight Cry has been developing, and unlike the Millerite fulfillment, the message has been transmitted across the world in advance of the “close of probation”. When probation closed at the end of the Exeter meeting the message then went to “every part of the land,” and “light was given upon the second angel’s message, and the cry melted the hearts of thousands. It went from city to city, and from village to village, until the waiting people of God were fully aroused.”

Съществува една „точка във времето“, когато вестта на Среднощния вик е напълно установена, и в тази точка, въз основа на притчата, изпитателният срок за девиците приключва. Тази „точка във времето“ е предшествана от „период“, през който вестта се развива. От юли 2023 г. вестта на Среднощния вик се развива и, за разлика от милеритското изпълнение, вестта е била предадена по целия свят предварително, преди „приключването на изпитателния срок“. Когато изпитателният срок приключи в края на събранието в Ексетър, тогава вестта отиде до „всяка част на страната“ и „бе дадена светлина върху вестта на втория ангел, и викът разтопи сърцата на хиляди. Той отиде от град в град и от село в село, докато чакащият Божий народ бе напълно пробуден.“

In our current history the message that began to be published in July of 2023 is now in one hundred and twenty countries around the world, and the articles that represent the development of the message of the Midnight Cry are available in over sixty languages, and the articles can either be read or listened to.

В нашата настояща история вестта, която започна да се публикува през юли 2023 година, сега е разпространена в сто и двадесет страни по света, а статиите, които представят развитието на вестта на Среднощния вик, са достъпни на повече от шестдесет езика и могат както да бъдат четени, така и да бъдат слушани.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:1–3.

> Откровението на Иисус Христос, което Бог Му даде, за да покаже на Своите слуги онова, което трябва скоро да стане; и Той го изпрати и го яви чрез Своя ангел на Своя слуга Иоан: който засвидетелства Божието слово и свидетелството на Иисус Христос, и всичко, което видя. Блажен е оня, който чете, и ония, които слушат думите на това пророчество и пазят написаното в него; защото времето е близо. Откровение 1:1–3.

The light of this message as represented with the articles has been accomplished in roughly six months by two persons.

Светлината на тази вест, представена чрез статиите, бе осъществена приблизително за шест месеца от двама души.

> “Unless those who can help in — are aroused to a sense of their duty, they will not recognize the work of God when the loud cry of the third angel shall be heard. When light goes forth to lighten the earth, instead of coming up to the help of the Lord, they will want to bind about His work to meet their narrow ideas. Let me tell you that the Lord will work in this last work in a manner very much out of the common order of things, and in a way that will be contrary to any human planning. There will be those among us who will always want to control the work of God, to dictate even what movements shall be made when the work goes forward under the direction of the angel who joins the third angel in the message to be given to the world. God will use ways and means by which it will be seen that He is taking the reins in His own hands. The workers will be surprised by the simple means that He will use to bring about and perfect His work of righteousness.” Testimonies to Ministers, 300.

> „Ако онези, които могат да помогнат в —, не бъдат пробудени за чувството на своя дълг, те няма да разпознаят Божието дело, когато се чуе силният вик на третия ангел. Когато светлината излезе, за да освети земята, вместо да се притекат на помощ на Господа, те ще пожелаят да обвържат Неговото дело, така че да го пригодят към своите тесни представи. Нека ви кажа, че Господ ще действа в това последно дело по начин твърде далеч от обикновения ред на нещата и по начин, който ще бъде в противоречие с всяко човешко планиране. Между нас ще има такива, които винаги ще искат да контролират Божието дело, да предписват дори какви действия да бъдат предприемани, когато делото напредва под ръководството на ангела, който се присъединява към третия ангел във вестта, която трябва да бъде дадена на света. Бог ще употреби пътища и средства, чрез които ще се види, че Той взема юздите в Собствените Си ръце. Работниците ще бъдат изненадани от простите средства, които Той ще използва, за да извърши и усъвършенства Своето дело на правда.“ Свидетелства към служителите, 300.

The Lion of the tribe of Judah has now brought His last-day people to verses thirteen through fifteen of Daniel eleven, opening the history represented by the history of 200 BC to 63 BC, and also Matthew chapter sixteen, and the history of Christ’s visit to Caesarea Philippi. Both the predictions and the history of their fulfillments align with the portion of the book of Daniel that was sealed until the last days. The books of Daniel and Revelation are one book, so in the last days, just before probation closes, the Revelation of Jesus Christ is unsealed, and that Revelation includes the portion of Daniel that relates to the last days. The time is at hand for the conclusion of the Exeter camp meeting.

Лъвът от Юдовото племе сега е довел Своя народ на последните дни до стихове тринадесети до петнадесети на Даниил единадесета глава, като разгръща историята, представена чрез историята от 200 г. пр. Хр. до 63 г. пр. Хр., а също и Матей, глава шестнадесета, и историята на Христовото посещение в Кесария Филипова. И предсказанията, и историята на тяхното изпълнение съответстват на онази част от книгата Даниил, която бе запечатана до последните дни. Книгите Даниил и Откровение са една книга, така че в последните дни, непосредствено преди да се затвори благодатното време, Откровението на Исус Христос се разпечатва, а това Откровение включва и онази част от Даниил, която се отнася до последните дни. Времето за заключението на лагерното събрание в Ексетър е близо.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> И ми каза: Не запечатвай думите на пророчеството на тази книга, защото времето е близо. Нека неправедният върши неправда още; и нечистият нека се осквернява още; и праведният нека върши правда още; и светият нека се освещава още. Откровение 22:10, 11.

We will continue this study in the next article.

Ще продължим това изследване в следващата статия.

> Behold, the days come, saith the Lord God, that I will send a famine in the land, not a famine of bread, nor a thirst for water, but of hearing the words of the Lord: And they shall wander from sea to sea, and from the north even to the east, they shall run to and fro to seek the word of the Lord, and shall not find it. In that day shall the fair virgins and young men faint for thirst. They that swear by the sin of Samaria, and say, Thy god, O Dan, liveth; and, The manner of Beersheba liveth; even they shall fall, and never rise up again. Amos 8:11–14.

> Ето, идат дни, казва Господ Бог, когато ще изпратя глад по земята — не глад за хляб, нито жажда за вода, а за слушане на Господните думи. И ще се скитат от море до море, и от север дори до изток; ще тичат насам-натам, за да търсят словото Господне, и няма да го намерят. В оня ден хубавите девици и младите мъже ще прималеят от жажда. Онези, които се кълнат в греха на Самария и казват: Жив е твоят бог, Дане! и: Жив е обичаят на Вирсавее! — и те ще паднат и никога вече няма да станат. Амос 8:11–14.

Back to Articles