Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Three

Книгата на Йоил и Лаодикийската църква на адвентистите от седмия ден — тридесет и трета част

Number Thirty-Three

Число тридесет и три

Author

Jeff Pippenger

Published

January 21, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

At the Sunday law the one hundred and forty-four thousand prophetically meet the eleventh-hour workers. The one hundred and forty-four thousand are already sealed, and are then calling for the great multitude to come out of Babylon and to stand with them for the seventh-day Sabbath. Judgment for God’s house ends at the Sunday law, and judgment then moves unto the Gentiles, the great multitude—God’s other flock. Revelation seven identifies both groups, and in the fifth seal the martyrs from the Dark Ages ask “how long” until God judges the papal power for their martyrdom? They are told to rest in their graves until a second group of martyrs of papal persecution is made up, and they are given white robes. The great multitude of Revelation chapter seven wear white robes, for they represent the second group of papal martyrs in the soon-coming Sunday law crisis. Revelation seven and the fifth seal address these two groups, as does the churches of Smyrna and Philadelphia. Smyrna represents the martyrs of the final papal blood bath, and Philadelphia the one hundred and forty-four thousand.

При неделния закон сто четиридесет и четирите хиляди пророчески се срещат с работниците от единадесетия час. Сто четиридесет и четирите хиляди вече са запечатани и тогава призовават голямото множество да излезе от Вавилон и да застане с тях за съботата на седмия ден. Съдът за Божия дом приключва при неделния закон, а след това съдът преминава към езичниците, голямото множество — Божието друго стадо. Седма глава на Откровение определя и двете групи, а в петия печат мъчениците от Тъмните векове питат: „Докога?“, докато Бог съди папската власт за тяхното мъченичество? Казано им е да почиват в гробовете си, докато се попълни втора група мъченици от папското гонение, и им се дават бели дрехи. Голямото множество от седма глава на Откровение носи бели дрехи, защото то представлява втората група папски мъченици в скоро настъпващата криза на неделния закон. Седма глава на Откровение и петият печат разглеждат тези две групи, както и църквите Смирна и Филаделфия. Смирна представлява мъчениците от последната папска кървава баня, а Филаделфия — сто четиридесет и четирите хиляди.

Peter is at the third hour at Caesarea Philippi, and after “six days,” not six hours, he would be at the edge of the Sunday law, which is the ninth hour.

Петър е в третия час при Кесария Филипова и след „шест дни“, а не шест часа, той би се намирал на самия праг на неделния закон, който е деветият час.

> And after six days Jesus taketh Peter, James, and John his brother, and bringeth them up into an high mountain apart, And was transfigured before them: and his face did shine as the sun, and his raiment was white as the light. And, behold, there appeared unto them Moses and Elias talking with him. Matthew 17:1–3.

> И след шест дни Исус взема Петра, Якова и Йоана, брат му, и ги извежда насаме на една висока планина. И се преобрази пред тях; и лицето Му светна като слънцето, а дрехите Му станаха бели като светлината. И ето, явиха им се Моисей и Илия, които разговаряха с Него. Матей 17:1–3.

At the Sunday law the one hundred and forty-four thousand prophetically meet the great multitude. Elijah represents the one hundred and forty-four thousand who do not taste of death, and Moses represents those who die in the Lord. They are standing with Christ at the Sunday law, which is where Christ anoints His kingdom of glory as He established His kingdom of grace at the cross. If you are still engaged in the logic we are setting forth in connection with the six-hour period from the third to ninth hour, then it is necessary to see something that is a very special illustration.

При неделния закон сто четиридесет и четирите хиляди пророчески се срещат с голямото множество. Илия представлява сто четиридесет и четирите хиляди, които не вкусват смърт, а Мойсей представлява онези, които умират в Господа. Те стоят с Христос при неделния закон, където Христос помазва Своето царство на слава, както установи Своето царство на благодат при кръста. Ако все още следвате логиката, която излагаме във връзка с шестчасовия период от третия до деветия час, тогава е необходимо да видите нещо, което е една съвсем особена илюстрация.

The third hour of Caesarea Philippi is the alpha of the ninth hour’s omega of Caesarea Maritima. I am identifying that not six hours, but six days later, Peter is at the Mount of Transfiguration, that also illustrates the history that culminates at the Sunday law, which is the ninth hour. The six-day period aligns with the six-hour period, but only as a fractal of Caesarea to Caesarea. What is very special is that this phenomenon of a fractal of the history being within the history of the six-hour period is exactly what happens when you consider the Pentecostal season. The six hours from the death of Christ unto Pentecost is a fractal of the period of the cross unto 34 AD, when the sacred week concluded and the gospel went to the Gentiles.

Третият час на Кесария Филипова е алфата на омегата на деветия час на Кесария Приморска. Посочвам, че не шест часа, а шест дни по-късно Петър е на Планината на преображението, което също така илюстрира историята, достигаща своята кулминация при неделния закон, който е деветият час. Шестдневният период съответства на шестчасовия период, но само като фрактал от Кесария до Кесария. Особено забележително е, че това явление — фрактал на историята, намиращ се вътре в историята на шестчасовия период — е именно онова, което се случва, когато разгледате петдесятния сезон. Шестте часа от смъртта на Христос до Петдесетница са фрактал на периода от кръста до 34 сл. Хр., когато свещената седмица приключи и благовестието отиде при езичниците.

> “Now pride and envy closed the door against the light. If the reports brought by the shepherds and the wise men were credited, they would place the priests and rabbis in a most unenviable position, disproving their claim to be the exponents of the truth of God. These learned teachers would not stoop to be instructed by those whom they termed heathen. It could not be, they said, that God had passed them by, to communicate with ignorant shepherds or uncircumcised Gentiles. They determined to show their contempt for the reports that were exciting King Herod and all Jerusalem. They would not even go to Bethlehem to see whether these things were so. And they led the people to regard the interest in Jesus as a fanatical excitement. Here began the rejection of Christ by the priests and rabbis. From this point their pride and stubbornness grew into a settled hatred of the Saviour. While God was opening the door to the Gentiles, the Jewish leaders were closing the door to themselves.” The Desire of Ages, 62.

> „Ала сега гордостта и завистта затвориха вратата пред светлината. Ако вестите, донесени от овчарите и мъдреците, бъдат приети за достоверни, те биха поставили свещениците и равините в крайно незавидно положение, опровергавайки претенцията им, че са тълкуватели на Божията истина. Тези учени учители не искаха да се смирят, за да бъдат поучавани от онези, които наричаха езичници. Не можело, казваха те, Бог да е отминал тях, за да общува с невежи овчари или с необрязани езичници. Те решиха да покажат презрението си към вестите, които вълнуваха цар Ирод и целия Йерусалим. Не пожелаха дори да отидат във Витлеем, за да видят дали това е така. И подтикнаха народа да гледа на интереса към Исус като на фанатично възбуждение. Тук започна отхвърлянето на Христос от страна на свещениците и равините. От този момент тяхната гордост и упорство нараснаха в трайна омраза към Спасителя. Докато Бог отваряше вратата за езичниците, юдейските водачи затваряха вратата за самите себе си.“ Копнежът на вековете, 62.

In the midst of the sacred week Christ was crucified. Three and a half years later Stephen was stoned and Cornelius called for Peter. Three and a half years after the cross, probation is fully finished for ancient Israel. Stephen then looked into heaven and saw Christ standing, which is the symbol of the close of probation in Daniel twelve verse one. The door closed for ancient Israel and opened for the Gentiles.

Посред свещената седмица Христос беше разпнат. Три години и половина по-късно Стефан беше убит с камъни и Корнилий повика Петър. Три години и половина след кръста изпитателното време за древния Израил напълно приключва. Тогава Стефан погледна към небето и видя Христос да стои, което е символ на приключването на изпитателното време в Даниил 12:1. Вратата се затвори за древния Израил и се отвори за езичниците.

In the period from the death of Christ at the ninth hour to the death of Stephen and Peter’s calling at the ninth hour, Cornelius and Stephen are two witnesses that the twelve hundred and sixty prophetic days were fulfilled. From the ninth hour of death to the ninth hour of death, was 1,260 prophetic days. The ninth hour of death unto the ninth hour of Pentecost identifies a fractal of the 1,260 days, in the space of fifty-two days.

В периода от смъртта на Христос в деветия час до смъртта на Стефан и призоваването на Петър в деветия час, Корнилий и Стефан са двама свидетели, че хилядата двеста и шестдесетте пророчески дни са били изпълнени. От деветия час на смъртта до деветия час на смъртта имаше 1 260 пророчески дни. Деветият час на смъртта до деветия час на Петдесетница разкрива фрактал на 1 260-те дни в рамките на петдесет и два дни.

The fractal that was the Pentecostal season is at the beginning of those 1,260 days, and at the end of those days Peter is prophetically located at both the third and ninth hour in Caesarea. The two Caesarea’s represent the alpha and omega of a prophetic six-hour period. Within the prophetic six-hour period of the two Caesarea’s, Peter travels for six days and gets to the Mount of Transfiguration. The Mount represents the sealing that culminates at the Sunday law, which is where the church triumphant is lifted up above all the mountains. Those six days represent the six-hour period from Caesarea to Caesarea and are a fractal within the period, as was the Pentecostal season a fractal at the beginning of the very same sacred period.

Фракталът, който беше Петдесятният период, е в началото на онези 1 260 дни, а в края на тези дни Петър е пророчески поставен както в третия, така и в деветия час в Кесария. Двете Кесарии представляват алфата и омегата на един пророчески шестчасов период. В рамките на пророческия шестчасов период на двете Кесарии Петър пътува шест дни и стига до Планината на преображението. Планината представлява запечатването, което достига своята кулминация при неделния закон, където побеждаващата църква е издигната над всички планини. Тези шест дни представляват шестчасовия период от Кесария до Кесария и са фрактал в рамките на периода, както и Петдесятният период беше фрактал в началото на същия този свещен период.

The beginning fractal was a fulfillment of the Spring feasts associated with the Pentecostal season. The ending fractal of Caesarea Philippi to the Mount of Transfiguration is also prophetically tied together with the sacred week. At the Mount the Father spoke, as He had done at Christ’s baptism, and as He would just before the cross. The Father audibly spoke three times from the start of the sacred week unto the cross. Once at the baptism, then at the Mount of Transfiguration and then He spoke in the shadow of the approaching cross.

Началният фрактал беше изпълнение на пролетните празници, свързани с петдесятния сезон. Завършващият фрактал от Кесария Филипова до Планината на Преображението също е пророчески свързан със свещената седмица. На Планината Отец проговори, както беше сторил при Христовото кръщение и както щеше да стори непосредствено преди кръста. Отец проговори чутно три пъти — от началото на свещената седмица до кръста: веднъж при кръщението, после на Планината на Преображението, и след това проговори в сянката на приближаващия кръст.

The cross is the omega of the 1,260 days that began at His baptism. The baptism and the cross are specific waymarks of the sacred week of Daniel nine, thus identifying the Mount of Transfiguration as part of the sacred week. If the first and last fulfill waymarks of the prophecy of the sacred week, then the middle waymark must of prophetic necessity do the same.

Кръстът е омегата на 1 260-те дни, започнали при Неговото кръщение. Кръщението и кръстът са определени ориентири на свещената седмица от Даниил 9, като по този начин определят Планината на преображението като част от свещената седмица. Ако първият и последният изпълняват ролята на ориентири в пророчеството за свещената седмица, тогава средният ориентир по пророческа необходимост трябва да прави същото.

The baptism is the first angel; the Mount of Transfiguration is the second and the cross is the third. At the Mount, God identified Moses and Elijah as waymarks of the remnant church. The application is tied together with the threefold symbol of Peter, James and John. There were three times that Jesus took Peter, James and John with Him. The first time it was the resurrection of Jairus’ daughter, the second was the Transfiguration and the third was Gethsemane. The first time Peter, James and John witnessed a resurrected twelve-year-old virgin.

Кръщението е първият ангел; Планината на Преображението е вторият, а кръстът е третият. На Планината Бог посочи Моисей и Илия като ориентири на църквата на остатъка. Приложението е свързано в едно с тройния символ на Петър, Яков и Йоан. Имаше три случая, когато Исус взе със Себе Си Петър, Яков и Йоан. Първият път това бе възкресението на дъщерята на Яир, вторият — Преображението, а третият — Гетсимания. Първия път Петър, Яков и Йоан станаха свидетели на възкресена дванадесетгодишна девица.

> And it came to pass, that, when Jesus was returned, the people gladly received him: for they were all waiting for him. And, behold, there came a man named Jairus, and he was a ruler of the synagogue: and he fell down at Jesus’ feet, and besought him that he would come into his house: For he had one only daughter, about twelve years of age, and she lay a dying. But as he went the people thronged him. Luke 8:40–42.

> И стана тъй, че, когато Иисус се върна, народът Го прие с радост; защото всички Го очакваха. И ето, дойде един човек на име Иаир, който беше началник на синагогата; и той падна при нозете на Иисус и Го молеше да влезе в дома му, защото имаше една единствена дъщеря, на около дванадесет години, и тя лежеше на умиране. А когато Той отиваше, народът Го притискаше. Лука 8:40–42.

The name Jairus means “the enlightener” and “to be luminous and glorious.” Of the three times when Peter, James and John were exclusively guests of Christ, this was the first time, and Jairus’ represents the first angel who lightens the earth with its glory. The twelve-year old virgin represents the virgins who are to be resurrected as the one hundred and forty-four thousand. Christ reached the home of the virgin daughter, after His interaction of a woman who had an issue of blood for twelve years.

Името Яир означава „просветителят“ и „да бъде сияен и славен“. От трите случая, когато Петър, Яков и Йоан бяха изключително гости на Христос, това беше първият, и Яир представлява първия ангел, който осветява земята със славата си. Дванадесетгодишната девица представлява девиците, които трябва да бъдат възкресени като сто четиридесет и четирите хиляди. Христос достигна дома на девицата-дъщеря след Своето взаимодействие с една жена, която имаше кръвотечение в продължение на дванадесет години.

> And a woman having an issue of blood twelve years, which had spent all her living upon physicians, neither could be healed of any, Came behind him, and touched the border of his garment: and immediately her issue of blood stanched. Luke 8:43, 44.

> И една жена, която дванадесет години имаше кръвотечение и бе изхарчила целия си имот за лекари, но не можеше да бъде изцелена от никого, се приближи отзад и се допря до края на дрехата Му; и веднага кръвотечението ѝ спря. Лука 8:43, 44.

A twelve-year old virgin is identified, and then in the next verse a woman who has a blood issue for twelve years is then identified. The woman had the issue of blood the entire life of the virgin. Jesus was about to pass by the woman with the issue of blood, in order to reach the virgin daughter. The woman represents the first angel’s message as represented by the message to Laodicea. Christ was about to resurrect and raise the virgin to life, and the sick woman, the Laodicean woman, still had a brief opportunity to touch Divinity. A child represents the last generation, and Jesus is passing by a sickly woman, Laodicea to raise up the virgin of the last days. When the virgin is resurrected, the woman has been either healed or passed by.

Определена е дванадесетгодишна девица, а след това в следващия стих е определена жена, която има кръвотечение от дванадесет години. Жената е имала кръвотечението през целия живот на девицата. Исус се канеше да отмине жената с кръвотечението, за да достигне до девицата-дъщеря. Жената представлява вестта на първия ангел, както е представена чрез вестта към Лаодикия. Христос се канеше да възкреси и да издигне девицата към живот, а болната жена, лаодикийската жена, все още имаше кратка възможност да се докосне до Божествеността. Дете представлява последното поколение, а Исус отминава край една болнава жена, Лаодикия, за да въздигне девицата на последните дни. Когато девицата бъде възкресена, жената или е била изцелена, или е била отмината.

A characteristic of the first angel is fear, and there are two types of fear.

Характерна особеност на първия ангел е страхът, а страхът е два вида.

> While he yet spake, there cometh one from the ruler of the synagogue’s house, saying to him, Thy daughter is dead; trouble not the Master. But when Jesus heard it, he answered him, saying, Fear not: believe only, and she shall be made whole. Luke 8:49, 50.

> Докато още говореше, дойде човек от дома на началника на синагогата и му каза: Дъщеря ти умря; не безпокой Учителя. Но Исус, като чу това, му отговори, казвайки: Не бой се; само вярвай, и тя ще бъде изцелена. Лука 8:49, 50.

Then Peter, James and John go into the room where the resurrection, symbolized by Christ’s baptism, represented the empowerment of the first and third angels. The Mount of Transfiguration is the second time Peter, James and John are witnesses. The Mount of Transfiguration is the second angel, and when Christ took the same disciples to Gethsemane, it represented the third angel. At the second step, the Mount of Transfiguration there is a “doubling,” for the waymark of the Mount is the middle of the three times that the Father spoke. The first was at His baptism, which aligns with the resurrection of the twelve-year-old virgin, the second was the Mount, and the third was just before the cross. The three times the Father spoke and the three times the three disciples went by themselves with Jesus are tied together by the fact that the second waymark in either line is the Mount of Transfiguration.

Тогава Петър, Яков и Йоан влизат в стаята, където възкресението, символизирано чрез Христовото кръщение, представяше овластяването на първия и третия ангел. Планината на Преображението е вторият път, когато Петър, Яков и Йоан са свидетели. Планината на Преображението е вторият ангел, а когато Христос взе същите ученици в Гетсимания, това представяше третия ангел. При втората стъпка, на Планината на Преображението, има едно „удвояване“, защото ориентирът на Планината е средата на трите пъти, когато Отец проговори. Първият беше при Неговото кръщение, което се съгласува с възкресението на дванадесетгодишната девица; вторият беше Планината, а третият беше непосредствено преди кръста. Трите пъти, когато Отец проговори, и трите пъти, когато тримата ученици отидоха насаме с Исус, са свързани чрез факта, че вторият ориентир и в двете линии е Планината на Преображението.

> And when he came into the house, he suffered no man to go in, save Peter, and James, and John, and the father and the mother of the maiden. And all wept, and bewailed her: but he said, Weep not; she is not dead, but sleepeth. And they laughed him to scorn, knowing that she was dead. And he put them all out, and took her by the hand, and called, saying, Maid, arise. And her spirit came again, and she arose straightway: and he commanded to give her meat. And her parents were astonished: but he charged them that they should tell no man what was done. Luke 8:51–56.

> И когато влезе в къщата, не позволи никому да влезе, освен на Петър, Иаков и Йоан, и на бащата и майката на девойката. А всички плачеха и я оплакваха; но Той рече: Не плачете; тя не е умряла, а спи. И Му се присмиваха, понеже знаеха, че е умряла. А Той ги отпрати всички вън и като я хвана за ръката, извика, казвайки: Момиче, стани. И духът ѝ се върна, и тя веднага стана; и Той заповяда да ѝ дадат да яде. И родителите ѝ се изумиха; но Той им заръча да не казват никому станалото. Лука 8:51–56.

Peter, James and John witness the first angel at the resurrection of the virgin, who had been asleep, as was Lazarus. When she awoke, she immediately rose and was given food. When Elijah and Moses are resurrected in Revelation eleven, they immediately rise, and then the Holy Spirit is poured out without measure, representing the virgin’s food. The Mount of Transfiguration was six days after Caesarea Philippi, except when Luke records the events.

Петър, Яков и Йоан са свидетели на първия ангел при възкресението на девицата, която бе заспала, както и Лазар. Когато тя се събуди, веднага стана и ѝ дадоха храна. Когато Илия и Мойсей са възкресени в Откровение единадесета глава, те веднага се изправят, а след това Светият Дух се излива без мярка, представлявайки храната на девицата. Преображението на планината беше шест дни след Кесария Филипова, освен в случая, когато Лука записва събитията.

> And it came to pass about an eight days after these sayings, he took Peter and John and James, and went up into a mountain to pray. And as he prayed, the fashion of his countenance was altered, and his raiment was white and glistering. And, behold, there talked with him two men, which were Moses and Elias. Luke 9:28–30.

> И стана около осем дни след тия думи, че взе Петър, Йоан и Яков и се изкачи на планината да се помоли. И когато се молеше, видът на лицето Му се измени, и облеклото Му стана бяло и бляскаво. И ето, двама мъже разговаряха с Него, които бяха Моисей и Илия. Лука 9:28–30.

Matthew and Mark both say decisively “after six days,” and Luke says “about” eight days. The Bible authors employed two reckonings of time; one called inclusive and the other exclusive. At first glance it might appear as contradictions, but the fact that Luke said “about” identifies that he was speaking in inclusive terms, and when Matthew and Mark say, “after six days,” they are identifying that they were counting whole days, and not the day that started the eight-day period, or the day that ended the eight-day period. The difference produces two numerical symbols of the same period; one is the number eight and the other is the six days.

Матей и Марк и двамата категорично казват „след шест дни“, а Лука казва „около“ осем дни. Библейските автори са използвали два начина на отчитане на времето: единият се нарича включително, а другият — изключително. На пръв поглед това може да изглежда като противоречие, но фактът, че Лука казва „около“, показва, че той говори във включителен смисъл, а когато Матей и Марк казват „след шест дни“, те показват, че са броели пълни дни, а не деня, с който е започнал осемдневният период, нито деня, с който е завършил осемдневният период. Тази разлика поражда два числови символа за един и същ период: единият е числото осем, а другият — шестте дни.

What is established with the two testimonies of the six or eight day period from Caesarea Philippi and the Mount of Transfiguration is that in the period when Christ seals the one hundred and forty-four thousand, the number eight represents the eight souls on Noah’s Ark, and the six represents the sixth church of Philadelphia, who is destined to be the church that is the eighth, that is of the seven. They are transformed into the eighth at the glorification of Moses, Elijah and Christ. The glorification on the mountain is also typified by the glorification on the mountain in the history of Moses.

Това, което се установява чрез двете свидетелства за периода от шест или осем дни от Кесария Филипова и Планината на преображението, е, че в периода, когато Христос запечатва сто четиридесет и четирите хиляди, числото осем представлява осемте души в Ноевия ковчег, а шест представлява шестата църква, Филаделфийската, която е определена да бъде църквата, която е осмата, която е от седемте. Те се преобразяват в осмата при прославянето на Мойсей, Илия и Христос. Прославянето на планината е също така предобразено от прославянето на планината в историята на Мойсей.

When Moses ascended the mountain he took seventy elders and Joshua with him.

Когато Моисей се изкачи на планината, той взе със себе си седемдесет старейшини и Иисус Навин.

> Then went up Moses, and Aaron, Nadab, and Abihu, and seventy of the elders of Israel: And they saw the God of Israel: and there was under his feet as it were a paved work of a sapphire stone, and as it were the body of heaven in his clearness. And upon the nobles of the children of Israel he laid not his hand: also they saw God, and did eat and drink. And the Lord said unto Moses, Come up to me into the mount, and be there: and I will give thee tables of stone, and a law, and commandments which I have written; that thou mayest teach them.

> Тогава възлязоха Моисей и Аарон, Надав и Авиуд, и седемдесет от Израилевите старейшини. И видяха Израилевия Бог; и под нозете Му имаше като че дело от сапфирен камък, и като самото небе в яснотата му. А върху първенците на Израилевите синове Той не простря ръката Си; и те видяха Бога, и ядоха, и пиха. И Господ каза на Моисей: Възлез при Мен на планината и бъди там; и Аз ще ти дам каменни плочи, и закона, и заповедите, които съм написал, за да ги научиш.

> And Moses rose up, and his minister Joshua: and Moses went up into the mount of God. And he said unto the elders, Tarry ye here for us, until we come again unto you: and, behold, Aaron and Hur are with you: if any man have any matters to do, let him come unto them.

> И стана Моисей, и служителят му Иисус Навин; и Моисей се възкачи на Божията планина. И каза на старейшините: Постойте тук за нас, докле се върнем при вас; и, ето, Аарон и Ор са с вас; ако някой има някаква работа, нека се обърне към тях.

> And Moses went up into the mount, and a cloud covered the mount. And the glory of the Lord abode upon mount Sinai, and the cloud covered it six days: and the seventh day he called unto Moses out of the midst of the cloud. And the sight of the glory of the Lord was like devouring fire on the top of the mount in the eyes of the children of Israel. And Moses went into the midst of the cloud, and gat him up into the mount: and Moses was in the mount forty days and forty nights. Exodus 24:9–18.

> И Моисей се изкачи на планината, и облак покри планината. И славата Господня пребъдваше върху планината Синай, и облакът я покриваше шест дни; а на седмия ден Той повика Моисея отсред облака. И видът на славата Господня беше като пояждащ огън на върха на планината пред очите на израилевите чада. И Моисей влезе всред облака и се изкачи на планината; и Моисей остана на планината четиридесет дни и четиридесет нощи. Изход 24:9–18.

The first angel’s message was the resurrection of Jairus’ daughter, aligning with Christ’s baptism. Then six days later, came the Mount of Transfiguration which is the second angel, that led to the cross, which is the third angel. As the second angel, the Mount has a double witness, in that the speaking of the Father at the Mount, connects with a second line of the three. The three times Peter, James and John were exclusive guests of Christ, and the three times the Father spoke, both identify the second manifestation of the Father’s voice, and the second time Jesus took Peter, James and John was the Mount of Transfiguration. The second waymark of the Mount has a double witness of the Father’s voice and the three disciples, for the second message always identifies a “doubling.”

Вестта на първия ангел беше възкресението на дъщерята на Яир, съответстващо на кръщението на Христос. След това, шест дни по-късно, дойде Планината на преображението, която е вторият ангел, и която доведе до кръста, който е третият ангел. Като втори ангел, Планината има двойно свидетелство, тъй като говоренето на Отца на Планината се свързва с втората линия от трите. Трите пъти, когато Петър, Яков и Йоан бяха изключителни гости на Христос, и трите пъти, когато Отец говори, и двете посочват второто проявление на гласа на Отца, а вторият път, когато Исус взе Петър, Яков и Йоан, беше Планината на преображението. Втората пътна отметка на Планината има двойно свидетелство на гласа на Отца и на тримата ученици, защото втората вест винаги обозначава „удвояване“.

The six-hour-period between the evening and morning sacrifices, which is represented by Matthew and Marks’ six days from Caesarea Philippi and the Mount, are represented by Moses’ six days, until he is called into the cloud on the seventh day.

Шестчасовият период между вечерната и утринната жертва, който е представен чрез шестте дни в Матей и Марк — от Кесария Филипова до планината, — е представен и чрез шестте дни на Моисей, докато на седмия ден той бива призован в облака.

The line begins with the tarrying time of the second angel, as Moses instructs the seventy elders to “tarry” until he returns. The first six-days in the line are isolated, but still form part of the overall 46 days. The six days are a period that leads to the third test, represented by forty days. The 46 days symbolize the temple, the sixth days are the six hours from Christ’s death to Pentecost, the six hours from His crucifixion to His death, the six hours of Caesarea to Caesarea and the six hours of Peter in the upper room to the temple. Moses is receiving the Law of the covenant, and getting the instructions upon how to raise the temple. Though the Bible says no man has seen God, the elders “saw the God of Israel.” The glorification of God on the mount with Moses and the elders typified the glorification on the Mount of Transfiguration. Both contain the six-day period. Moses’ line includes the tarrying time of the second angel and the full forty-six days representing the temple. The forty days he received the law, represents the sealing.

Линията започва с времето на забавяне на втория ангел, както Моисей наставлява седемдесетте старейшини да „почакат“, докато се върне. Първите шест дни в линията са обособени, но все пак съставляват част от общите 46 дни. Тези шест дни са период, който води към третото изпитание, представено от четиридесет дни. Четиридесет и шестте дни символизират храма; шестте дни са шестте часа от смъртта на Христос до Петдесетница, шестте часа от Неговото разпятие до Неговата смърт, шестте часа от Кесария до Кесария и шестте часа на Петър в горницата до храма. Моисей получава закона на завета и наставленията как да бъде издигнат храмът. Макар Библията да казва, че никой човек не е видял Бога, старейшините „видяха Израилевия Бог“. Прославянето на Бога на планината с Моисей и старейшините предобразяваше прославянето на Планината на преображението. И двете съдържат шестдневния период. Линията на Моисей включва времето на забавяне на втория ангел и пълните четиридесет и шест дни, представляващи храма. Четиридесетте дни, през които той получаваше закона, представляват запечатването.

Peter was at Caesarea Philippi at the third hour, on his way to Caesarea Maritima at the ninth hour and in six to eight days he is at the Mount, tarrying with Moses’ seventy elders when He sees a vision of the glorified Lord, just as Daniel did in chapter ten. Daniel saw the Lord face to face, as did Gideon and the seventy elders. The Mount of Transfiguration is where the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand are transformed into the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand. They become the eighth church that is the sixth church, thus we see six days and eight days.

Петър беше в Кесария Филипова в третия час, на път за Кесария Маритима в деветия час, и след шест до осем дни е на Планината, пребъдвайки със седемдесетте старейшини на Моисей, когато вижда видение на прославения Господ, точно както Даниил направи в десета глава. Даниил видя Господа лице в лице, както и Гедеон и седемдесетте старейшини. Планината на Преображението е мястото, където лаодикийското движение на сто четиридесет и четирите хиляди се преобразява във филаделфийското движение на сто четиридесет и четирите хиляди. Те стават осмата църква, която е шестата църква; така виждаме шест дни и осем дни.

The six hours from the crucifixion to His death, the six hours of Pentecost, the six hours of Caesarea to Caesarea, the six days to the Mount of Transfiguration and the six days of Moses that led to the forty days are the same line. Between Caesarea Philippi, which is Panium and the Sunday law, the one hundred and forty-four thousand are sealed. That sealing causes a division.

Шестте часа от разпятието до Неговата смърт, шестте часа на Петдесятница, шестте часа от Кесария до Кесария, шестте дни до Планината на Преображението и шестте дни на Мойсей, които доведоха до четиридесетте дни, са една и съща линия. Между Кесария Филипова, която е Паниум, и неделния закон, сто четиридесет и четирите хиляди са запечатани. Това запечатване причинява разделение.

> And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Daniel 10:7.

> И аз, Даниил, сам видях видението; а мъжете, които бяха с мене, не видяха видението; но голям трепет ги обзе, тъй че побягнаха да се скрият. Даниил 10:7.

Moses separated from the elders when he said, “Tarry ye here for us, until we come again unto you.” Moses separated from seventy at the tarrying time, and seventy weeks represents probationary time for the former covenant people. When the seventieth week ended, and that seventieth week was the sacred week that Christ confirmed the covenant with many, Christ then fully separated from the former covenant people. The period when the former covenant people could resolve their issue of blood, which for them was believing they were saved by the blood of Abraham, was over and the virgin of twelve years was resurrected to serve. Once the tarrying time began, Moses received the law of the covenant, and the instructions of raising the temple.

Моисей се отдели от старейшините, когато каза: „Почакайте ни тук, докле се върнем при вас.“ Моисей се отдели от седемдесетте във времето на забавянето, а седемдесет седмици представляват изпитателното време за народа на предишния завет. Когато седемдесетата седмица приключи, и тази седемдесета седмица беше свещената седмица, през която Христос потвърди завета с мнозина, тогава Христос напълно се отдели от народа на предишния завет. Периодът, през който народът на предишния завет можеше да разреши своя проблем с кръвотечението, което за тях беше вярата, че са спасени чрез кръвта на Авраам, беше приключил и дванадесетгодишната девица беше възкресена, за да служи. Щом времето на забавянето започна, Моисей получи закона на завета и наставленията за издигането на храма.

When Peter, James and John were at the Mount, the sealing of God’s people, and their subsequent raising up as an ensign represents those covenant people as the temple of the one hundred and forty-four thousand. The eleventh-hour workers are then joined to that temple.

Когато Петър, Яков и Йоан бяха на Планината, запечатването на Божия народ и последващото му издигане като знаме представя тези заветни люде като храма на сто четиридесет и четирите хиляди. Тогава към този храм се присъединяват работниците от единадесетия час.

> Thus saith the Lord, Keep ye judgment, and do justice: for my salvation is near to come, and my righteousness to be revealed. Blessed is the man that doeth this, and the son of man that layeth hold on it; that keepeth the sabbath from polluting it, and keepeth his hand from doing any evil. Neither let the son of the stranger, that hath joined himself to the Lord, speak, saying, The Lord hath utterly separated me from his people: neither let the eunuch say, Behold, I am a dry tree. For thus saith the Lord unto the eunuchs that keep my sabbaths, and choose the things that please me, and take hold of my covenant; Even unto them will I give in mine house and within my walls a place and a name better than of sons and of daughters: I will give them an everlasting name, that shall not be cut off. Also the sons of the stranger, that join themselves to the Lord, to serve him, and to love the name of the Lord, to be his servants, every one that keepeth the sabbath from polluting it, and taketh hold of my covenant; Even them will I bring to my holy mountain, and make them joyful in my house of prayer: their burnt offerings and their sacrifices shall be accepted upon mine altar; for mine house shall be called an house of prayer for all people.

> Тъй казва Господ: Пазете правосъдие и вършете правда; защото Моето спасение е близо да дойде и Моята правда да се открие. Блажен е човекът, който върши това, и човешкият син, който се държи за него; който пази съботата, за да не я оскверни, и въздържа ръката си да не върши никакво зло. И чужденецът, който се е прилепил към Господа, да не говори, казвайки: Господ съвсем ме е отделил от Своя народ; нито скопецът да казва: Ето, аз съм сухо дърво. Защото тъй казва Господ на скопците, които пазят Моите съботи и избират онова, което Ми е угодно, и се държат за Моя завет: на тях ще дам в дома Си и вътре в стените Си място и име, по-добро от синове и дъщери; ще им дам вечно име, което няма да се изличи. Също и чужденците, които се прилепят към Господа, за да Му служат и да любят името на Господа, за да бъдат Негови слуги, всеки, който пази съботата, за да не я оскверни, и се държи за Моя завет — и тях ще доведа на светата Си планина и ще ги развеселя в Моя молитвен дом; техните всеизгаряния и жертви ще бъдат приети на олтара Ми; защото домът Ми ще се нарече молитвен дом за всички народи.

> The Lord God which gathereth the outcasts of Israel saith, Yet will I gather others to him, beside those that are gathered unto him. Isaiah 56:1–8.

> Така казва Господ Бог, Който събира изгонените от Израиля: „Още и други ще събера при него, освен вече събраните при него.“ Исая 56:1–8.

Peter, James and John, as well as Moses represent the “outcasts of Israel,” who are cast out by their brethren which hated them.

Петър, Яков и Йоан, както и Моисей, представляват „изгонените от Израил“, които са изхвърлени от своите братя, които ги намразиха.

> Thus saith the Lord, The heaven is my throne, and the earth is my footstool: where is the house that ye build unto me? and where is the place of my rest?

> Така казва Господ: Небето е Мой престол, а земята — подножие на нозете Ми; къде е домът, който Ми градите? И къде е мястото на Моя покой?

> For all those things hath mine hand made, and all those things have been, saith the Lord: but to this man will I look, even to him that is poor and of a contrite spirit, and trembleth at my word. He that killeth an ox is as if he slew a man; he that sacrificeth a lamb, as if he cut off a dog’s neck; he that offereth an oblation, as if he offered swine’s blood; he that burneth incense, as if he blessed an idol. Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before mine eyes, and chose that in which I delighted not.

> Защото всичко това Моята ръка е създала, и всичко това е станало, казва Господ; но към този ще погледна — към онзи, който е беден и със съкрушен дух, и трепери пред словото Ми. Който коли вол, е като че убива човек; който принася в жертва агне — като че пречупва врата на куче; който принася хлебен принос — като че принася свинска кръв; който кади с тамян — като че благославя идол. Да, те избраха своите собствени пътища, и душата им се наслаждава в мерзостите им. И Аз ще избера техните заблуди и ще докарам върху тях онова, от което се боят; защото, когато виках, никой не отговаряше; когато говорех, те не слушаха; но вършеха зло пред очите Ми и избраха онова, в което не благоволих.

> Hear the word of the Lord, ye that tremble at his word; Your brethren that hated you, that cast you out for my name’s sake, said, Let the Lord be glorified: but he shall appear to your joy, and they shall be ashamed. Isaiah 66:1–5.

> Чуйте словото Господне, вие, които треперите от словото Му; Вашите братя, които ви намразиха, които ви изпъдиха заради Моето име, казаха: Нека се прослави Господ; но Той ще се яви за ваша радост, а те ще се посрамят. Исая 66:1–5.

The word “joy” occurs numerous times and ways in the Scriptures, as does the word “ashamed.” In the context of Peter’s message from the book of Joel, the shame versus joy is a parallel, such as the wise and the foolish or the wheat and the tares. Shame and joy represent, in the context of Joel, those who have the oil, or the latter rain message, versus those who don’t. It is only when you see this detail that you can get to the deeper meaning of, “Your brethren that hated you, that cast you out for my name’s sake.” Those brethren are those who in Spalding and Magan, page one and two, are the “nominal Adventists, like Judas,” that will “betray us to the Catholics,” “for they hated us on account of the Sabbath, for they could not refute it.” Your brethren that hate you, cast you out over the message of the Sabbath of the land, Moses seven times, which cannot be refuted. The point here is that you get cast out over a doctrinal argument, a debate, as Isaiah calls it, and the doctrinal debate is the message of the latter rain.

Думата „радост“ се среща многократно и в различни форми в Писанията, както и думата „засрамен“. В контекста на Петровата вест от книгата на Йоил засрамването в противоположност на радостта представлява паралел, както мъдрите и неразумните или житото и плевелите. Срамът и радостта представят, в контекста на Йоил, онези, които имат маслото, или вестта на късния дъжд, в противоположност на онези, които го нямат. Само когато видите тази подробност, можете да достигнете до по-дълбокото значение на: „Вашите братя, които ви намразиха, които ви изгониха заради Моето име.“ Тези братя са онези, които в Spalding and Magan, page one and two, са „номиналните адвентисти, като Юда“, които ще „ни предадат на католиците“, „защото ни намразиха заради съботата, понеже не можеха да я опровергаят“. Вашите братя, които ви мразят, ви изгонват заради вестта за съботата на земята, Моисей седем пъти, която не може да бъде опровергана. Тук същността е, че бивате изгонени поради доктринален спор, дебат, както го нарича Исая, а доктриналният дебат е вестта на късния дъжд.

Joel calls that message “new wine,” and if you have that message, you have joy. If you do not have it, you awaken as the drunkards of Joel do to find that the new wine is cut off from your mouth. At that point you are prophetically “ashamed.” The class that has the oil, has joy and the class that has no oil is ashamed. The oil is also new wine, and it is associated with joy. This is why Isaiah says, “Hear the word of the Lord.” One class chooses to hear, and the other hearkens not to the sound of the trumpet. Isaiah specifically identifies the class who hear, when he states, “ye that tremble at his word.” The Lord gathers those who have been cast out over the message that arrived at 9/11, and at the Sunday law, He gathers Isaiah’s eunuchs, who are represented as dry trees. If they will take hold of the covenant, they will no longer be separated from God’s holy mountain.

Йоил нарича тази вест „ново вино“, и ако имате тази вест, имате радост. Ако не я притежавате, ще се събудите, както пияниците у Йоил, за да установите, че новото вино е отсечено от устата ви. В този момент в пророчески смисъл сте „посрамени“. Класата, която има елея, има радост, а класата, която няма елей, е посрамена. Елеят е също и ново вино и е свързан с радостта. Ето защо Исая казва: „Слушайте словото Господне.“ Едната класа избира да слуша, а другата не се вслушва в звука на тръбата. Исая ясно посочва класата, която слуша, когато казва: „вие, които треперите от словото Му“. Господ събира онези, които са били изхвърлени заради вестта, пристигнала на 11 септември, и при неделния закон Той събира скопците на Исая, които са представени като сухи дървета. Ако се държат здраво за завета, те вече няма да бъдат отделени от святата Божия планина.

A eunuch or a dry tree represent death. A eunuch cannot reproduce and a dry tree has no life. The promise is that if those Gentiles, or eleventh-hour workers will accept the covenant represented by Sabbath, they will have sons and daughters. First He gathers the outcasts of Israel, then lifts those outcasts up as an ensign and then gathers His other flock. The first and second gatherings represent the period from 9/11 unto the Sunday law when the Holy Spirit is sprinkling, and also the period from the Sunday law until Michael stands up and the latter rain is poured out without measure. In both periods the latter rain is a message, which if you have, brings joy, and if you don’t have, brings shame.

Скопецът или сухото дърво представляват смърт. Скопецът не може да се възпроизвежда, а сухото дърво няма живот. Обещанието е, че ако тези езичници, или работници на единадесетия час, приемат завета, представен чрез съботата, ще имат синове и дъщери. Най-напред Той събира изгонените от Израил, после издига тези изгонени като знаме и тогава събира другото Си стадо. Първото и второто събиране представляват периода от 11 септември до неделния закон, когато Светият Дух поръсва, а също и периода от неделния закон, докато Михаил се изправи и късният дъжд се излее без мярка. И в двата периода късният дъжд е вест, която, ако я имаш, носи радост, а ако я нямаш, носи срам.

The book of Matthew is divided into three lines, that represent the three angels of Revelation fourteen. Each of the three lines also contain fractals of the three angels. The second line from chapter eleven unto chapter twenty-two is the center, for it is the second angel, which is positioned between the first and third angels. The book of Matthew is itself a center line, when we consider chapters eleven through twenty-two in the context of Genesis and Revelation’s covenant chapters.

Книгата на Матей е разделена на три линии, които представят трите ангела от Откровение четиринадесета глава. Всяка от трите линии също съдържа фрактали на трите ангела. Втората линия, от единадесета до двадесет и втора глава, е центърът, защото тя е вторият ангел, който е поставен между първия и третия ангел. Самата книгата на Матей е централна линия, когато разглеждаме глави единадесета до двадесет и втора в контекста на заветните глави на Битие и Откровение.

The center of the twelve covenant chapters is Matthew’s, and the center line of Matthew’s three lines is found in the same twelve chapters. The center of those twelve chapters is the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That center point is represented by three verses, which align with the three center verses of Genesis and Revelation’s twelve covenant chapters.

Центърът на дванадесетте заветни глави е този на Матей, а централният ред от трите реда на Матей се намира в същите тези дванадесет глави. Центърът на тези дванадесет глави е запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди. Тази централна точка е представена от три стиха, които съответстват на трите централни стиха от дванадесетте заветни глави на Битие и Откровение.

Peter is a the center point of the center point of the center point, and he represents the first and last Christian bride. That is the signature of Alpha and Omega. Palmoni also placed His signature upon Peter’s name change, when He designed the enigma of Peter’s name in English. Jesus spoke to Peter in Hebrew, and the conversation was recorded in Greek and thereafter put into English. In English, Palmoni named Peter by using the 16th letter of the English alphabet, followed by the 5th letter, that is followed by the 20th, that is followed by the 5th that is followed by the 18th, fully knowing that when He, as Palmoni created the name that would go from Hebrew, to Greek to English. He also designed that the English name would allow an enigma of multiplying those five letters in order to reach the number one hundred and forty-four thousand. Palmoni, who is also the first and the last, designed that the first of those five and last of the five English letters that make up the name Peter are the 16th and 18th letters, for the name Peter was to occur in Matthew 16:18.

Петър е централната точка на централната точка на централната точка и той представлява първата и последната християнска невеста. Това е подписът на Алфа и Омега. Палмони също положи Своя подпис върху промяната на името на Петър, когато устрои загадката на името Петър на английски. Исус говори на Петър на еврейски, разговорът беше записан на гръцки и след това предаден на английски. На английски Палмони нарече Петър, като използва 16-ата буква от английската азбука, следвана от 5-ата буква, след това от 20-ата, след това от 5-ата, след това от 18-ата, като напълно знаеше, че когато Той, като Палмони, създаде името, то ще премине от еврейски към гръцки и към английски. Той също така устрои английското име така, че да допуска загадка, при която тези пет букви да бъдат умножени, за да се достигне числото сто четиридесет и четири хиляди. Палмони, Който е също и първият, и последният, устрои така, че първата от тези пет и последната от петте английски букви, които съставят името Петър, са 16-ата и 18-ата буква, защото името Петър трябваше да се появи в Матей 16:18.

With all of that about Peter, we still need to address the “golden ratio.” The golden ratio is represented by Matthew 16:18, for the ratio is 1.618. The golden ratio is associated with nature’s fractals, and when Palmoni locates Peter in Matthew 16:18, Palmoni is identifying that the prophetic key that is placed upon the shoulder of Eliakim in Isaiah 22:22, and the prophetic keys that are given to Peter and the church in the passage, includes prophetic fractals.

При всичко това относно Петър, все още трябва да разгледаме „златното сечение“. Златното сечение е представено от Матей 16:18, тъй като съотношението е 1,618. Златното сечение се свързва с фракталите в природата, и когато Палмони локализира Петър в Матей 16:18, Палмони посочва, че пророческият ключ, положен върху рамото на Елиаким в Исая 22:22, и пророческите ключове, дадени на Петър и на църквата в този пасаж, включват пророчески фрактали.

Caesarea Philippi at the third hour unto Caesarea Maritima at the ninth hour represents a fractal of the third hour when Christ was crucified until the ninth hour of Cornelius sending for Peter. The Pentecostal season from the third hour of the crucifixion until Peter in the temple at Pentecost at the ninth hour, is a fractal of the 1,260 days from the cross to Cornelius. The three times the Father spoke is a fractal of the three angels, as is the three times Jesus took only Peter, James and John. The prophetic information that is encoded into the verses where Peter illustrates the one hundred and forty-four thousand is as profound as any truth has ever been, and yet we have not yet placed Peter at Panium in Daniel eleven.

От Кесария Филипова в третия час до Кесария Маритима в деветия час представлява фрактал на периода от третия час, когато Христос бе разпнат, до деветия час, когато Корнилий изпрати да повикат Петър. Петдесятният период от третия час на разпятието до Петър в храма на Петдесетница в деветия час е фрактал на 1 260-те дни от кръста до Корнилий. Трите пъти, когато Отец проговори, са фрактал на трите ангела, както и трите пъти, когато Исус взе само Петър, Яков и Йоан. Пророческата информация, кодирана в стиховете, където Петър илюстрира сто четиридесет и четирите хиляди, е толкова дълбока, колкото някога е била която и да било истина, и все пак още не сме поставили Петър в Паниум в Даниил единадесета глава.

We will continue this study in the next article.

Ще продължим това изследване в следващата статия.

> Peter, an apostle of Jesus Christ, to the strangers scattered throughout Pontus, Galatia, Cappadocia, Asia, and Bithynia, Elect according to the foreknowledge of God the Father, through sanctification of the Spirit, unto obedience and sprinkling of the blood of Jesus Christ: Grace unto you, and peace, be multiplied. Blessed be the God and Father of our Lord Jesus Christ, which according to his abundant mercy hath begotten us again unto a lively hope by the resurrection of Jesus Christ from the dead, To an inheritance incorruptible, and undefiled, and that fadeth not away, reserved in heaven for you, Who are kept by the power of God through faith unto salvation ready to be revealed in the last time.

> Петър, апостол на Исус Христос, до пришълците, пръснати по Понт, Галатия, Кападокия, Азия и Витиния, избрани по предузнанието на Бога Отца, чрез освещението на Духа, за послушание и поръсване с кръвта на Исус Христос: благодат и мир да ви се умножат. Благословен да бъде Бог и Отец на нашия Господ Исус Христос, Който според голямата Си милост ни е възродил за жива надежда чрез възкресението на Исус Христос от мъртвите, за наследство нетленно, неосквернимо и неувяхващо, запазено на небесата за вас, които сте пазени чрез Божията сила, посредством вяра, за спасение, готово да се открие в последно време.

> Wherein ye greatly rejoice, though now for a season, if need be, ye are in heaviness through manifold temptations: That the trial of your faith, being much more precious than of gold that perisheth, though it be tried with fire, might be found unto praise and honour and glory at the appearing of Jesus Christ: Whom having not seen, ye love; in whom, though now ye see him not, yet believing, ye rejoice with joy unspeakable and full of glory: Receiving the end of your faith, even the salvation of your souls.

> В което твърде много се радвате, макар сега за малко, ако трябва, да сте наскърбени чрез разни изпитания; за да се окаже изпитването на вашата вяра, много по-скъпоценно от златото, което загива, макар и изпитвано с огън, за похвала, чест и слава при явяването на Иисус Христос; Когото, без да сте Го видели, любите; в Когото, макар сега да не Го виждате, но като вярвате, се радвате с неизказана и преславна радост, като получавате края на вашата вяра — спасението на душите си.

> Of which salvation the prophets have enquired and searched diligently, who prophesied of the grace that should come unto you: Searching what, or what manner of time the Spirit of Christ which was in them did signify, when it testified beforehand the sufferings of Christ, and the glory that should follow. Unto whom it was revealed, that not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.

> За това спасение пророците издирваха и усърдно изследваха, онези, които пророкуваха за благодатта, предназначена за вас; изследвайки кое или какво време означаваше Христовият Дух, Който беше в тях, когато предварително свидетелстваше за Христовите страдания и за славата, която щеше да последва. На тях им бе открито, че не на себе си, а на нас служеха с тези неща, които сега ви бяха известени чрез онези, които ви проповядваха благовестието чрез Светия Дух, изпратен от небето; в които неща ангелите желаят да надникнат.

> Wherefore gird up the loins of your mind, be sober, and hope to the end for the grace that is to be brought unto you at the revelation of Jesus Christ; As obedient children, not fashioning yourselves according to the former lusts in your ignorance: But as he which hath called you is holy, so be ye holy in all manner of conversation; Because it is written, Be ye holy; for I am holy.

> Затова, препашете чреслата на ума си, бъдете трезвени и се надявайте докрай на благодатта, която ще ви бъде принесена при откровението на Исус Христос; като послушни чеда, не се съобразявайте с предишните страсти, които имахте в своето незнание; но както е свят Онзи, Който ви е призовал, така бъдете и вие святи във всякакъв вид поведение; понеже е писано: „Бъдете святи; защото Аз съм свят.“

> And if ye call on the Father, who without respect of persons judgeth according to every man’s work, pass the time of your sojourning here in fear: Forasmuch as ye know that ye were not redeemed with corruptible things, as silver and gold, from your vain conversation received by tradition from your fathers; But with the precious blood of Christ, as of a lamb without blemish and without spot: Who verily was foreordained before the foundation of the world, but was manifest in these last times for you, Who by him do believe in God, that raised him up from the dead, and gave him glory; that your faith and hope might be in God. Seeing ye have purified your souls in obeying the truth through the Spirit unto unfeigned love of the brethren, see that ye love one another with a pure heart fervently: Being born again, not of corruptible seed, but of incorruptible, by the word of God, which liveth and abideth forever. For all flesh is as grass, and all the glory of man as the flower of grass. The grass withereth, and the flower thereof falleth away: But the word of the Lord endureth forever. And this is the word which by the gospel is preached unto you. 1 Peter 1:1–25.

> И ако призовавате като Отец Онзи, Който без лицеприятие съди според делото на всеки човек, прекарвайте времето на вашето пришелстване тук в страх; като знаете, че не с тленни неща, със сребро или злато, сте били изкупени от суетния си живот, предаден по бащино предание; а със скъпоценната кръв на Христа, като на агне без недостатък и без петно; Който наистина бе предопределен преди създанието на света, но се яви в тези последни времена заради вас, които чрез Него вярвате в Бога, Който Го възкреси от мъртвите и Му даде слава, та вярата и надеждата ви да бъдат в Бога. Понеже очистихте душите си в послушание на истината чрез Духа за нелицемерна братска любов, любете се усърдно един другиго от чисто сърце; като новородени не от тленно семе, а от нетленно, чрез Божието слово, което живее и пребъдва до века. Защото всяка плът е като трева, и всичката слава на човека — като цвят на трева. Тревата изсъхва и цветът ѝ окапва; но словото Господне пребъдва до века. И това е словото, което ви бе благовестено. 1 Петрово 1:1–25.

Back to Articles