Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Eighty-Five

Книгата на Даниил — сто осемдесет и пета

Divinity Embodied: The Profound Confession of Peter and Its Implications

Божественост, въплътена: дълбокото изповедание на Петър и неговите последици

Author

Jeff Pippenger

Published

April 15, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

When Peter set forth his answer to Christ’s question of who the disciples say that Christ is he identified that Jesus was the anointed one, the Christ, the Messiah. He also said He was the Son of God.

Когато Петър изложи своя отговор на Христовия въпрос за това кого учениците казват, че е Христос, той посочи, че Исус е Помазаникът, Христос, Месията. Той също така каза, че Той е Божият Син.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am? And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:13–19.

> А когато Исус дойде в пределите на Кесария Филипова, попита учениците Си, казвайки: За кого Ме мислят човеците, Мене, Човешкия Син? А те рекоха: Едни казват, че си Йоан Кръстител; други — Илия; а трети — Еремия или един от пророците. Той им каза: А вие за кого Ме казвате, че съм? А Симон Петър отговори и рече: Ти си Христос, Синът на живия Бог. А Исус в отговор му рече: Блажен си ти, Симоне, сине Йонов, защото не плът и кръв са ти открили това, а Моят Отец, Който е на небесата. И Аз ти казвам още, че ти си Петър, и на тази канара ще съградя Моята църква; и портите на ада няма да ѝ надделеят. Ще ти дам ключовете на небесното царство; и каквото вържеш на земята, ще бъде вързано на небесата; и каквото развържеш на земята, ще бъде развързано на небесата. Матей 16:13–19.

Through Peter the Holy Spirit presented the essential truth for the one hundred and forty-four thousand to understand. He did so at Panium, which was Caesarea Philippi. Panium is the most sacred temple site in the worship of the dragon, for Greece represents the world, and the world in the last days is the United Nations, who is the dragon’s earthly representative. The “gates of hell” is a name for the temple of Pan, the Greek goat-god. The temple was built in front of a cave that contained the Spring of Panium. The Spring of Panium fed the Jordan River, which is a symbol of Christ.

Чрез Петър Светият Дух представи съществената истина, която сто четиридесет и четирите хиляди трябва да разберат. Той направи това в Паниум, което беше Кесария Филипова. Паниум е най-свещеното храмово място в поклонението на змея, защото Гърция представлява света, а светът в последните дни е Организацията на обединените нации, която е земният представител на змея. „Портите на ада“ е име за храма на Пан, гръцкия козел-бог. Храмът беше построен пред една пещера, която съдържаше извора на Паниум. Изворът на Паниум захранваше река Йордан, която е символ на Христос.

The name “Jordan” means “descender,” and it begins its course in the mountainous region of northern Israel, drawing its main source from the springs of Mount Hermon, the highest peak in the Hermon Range, where the spring called the “gates of hell” is located. Hermon means “sacred” and “Jordon” means “to descend.” The Jordan River flows from the highlands of Mount Hermon and descends through the Jordan Rift Valley, eventually reaching the Dead Sea, which is the lowest point on Earth’s surface.

Името „Йордан“ означава „слизащ“, и той започва течението си в планинската област на северен Израил, като черпи главния си извор от изворите на планината Ермон, най-високия връх в Ермонската верига, където се намира изворът, наречен „портите на ада“. Ермон означава „свещен“, а „Йордан“ означава „слизам“. Река Йордан извира от високите места на планината Ермон и се спуска през долината на Йорданския разлом, като накрая достига Мъртво море, което е най-ниската точка на земната повърхност.

The waters that feed the Jordan River, that originate in the temple of Pan, and that ultimately arrive at the lowest point on earth represent the descent the Son of God made when He left the highest sacred mountain to descend to the lowest “dead sea” of this world. Christ’s descent from heaven to the death of the cross also represents that He took upon Himself the flesh of fallen man, for his journey from heaven to the cross was fed by the waters that originated in the “gates of hell.”

Водите, които подхранват река Йордан, които извират от храма на Пан и които в крайна сметка достигат до най-ниската точка на земята, представляват снизхождението, което Божият Син извърши, когато напусна най-високата свещена планина, за да слезе до най-ниското „мъртво море“ на този свят. Снизхождението на Христос от небето до смъртта на кръста също така означава, че Той взе върху Себе Си плътта на падналия човек, защото Неговият път от небето до кръста бе подхранван от водите, които извираха от „портите на ада“.

The Dead Sea is not only the lowest place on earth, but it is the saltiest waters on earth, nine times saltier than the ocean. Christ’s death on the cross as typified by the Dead Sea is where He confirmed His covenant with many.

Мъртво море е не само най-ниското място на земята, но и най-солените води на земята — девет пъти по-солени от океана. Христовата смърт на кръста, предобразена от Мъртво море, е мястото, където Той потвърди Своя завет с мнозина.

> And every oblation of thy meat offering shalt thou season with salt; neither shalt thou suffer the salt of the covenant of thy God to be lacking from thy meat offering: with all thine offerings thou shalt offer salt. Leviticus 2:3.

> И всяка жертва от хлебния ти принос да подправяш със сол; и да не допускаш солта на завета на твоя Бог да липсва от хлебния ти принос; при всичките си приноси да принасяш сол. Левит 2:3.

On the way from the springs of Mount Hermon, the Jordan River passes through the sea of Galilee, which is also known as Lake Tiberius and Lake Kinneret. Galilee means a “hinge” or a “turning point.” Tiberius is the name of the Roman ruler who followed Augustus Caesar, and due to the shape of the lake, it is called Kinneret, which means “a harp” or “a lyre.” The turning point for mankind was when Tiberius Caesar ruled and Jesus was crucified, and every harp in heaven was silenced. The geographical testimony of the Jordan River in connection with the “gates of hell,” which is the temple of the Greek god Pan, speaks to the testimony which Peter proclaimed through the inspiration of the Holy Spirit.

По пътя си от изворите на планината Ермон река Йордан преминава през Галилейското море, което е известно също като Тивериадското езеро и езерото Кинерет. Галилея означава „панта“ или „повратна точка“. Тиберий е името на римския владетел, който последва Август Кесар, а поради формата на езерото то се нарича Кинерет, което означава „арфа“ или „лира“. Повратната точка за човечеството настъпи, когато управляваше Тиберий Кесар и Исус бе разпънат на кръст, и всяка арфа на небето замлъкна. Географското свидетелство на река Йордан във връзка с „портите на ада“, тоест храма на гръцкия бог Пан, говори за свидетелството, което Петър провъзгласи чрез вдъхновението на Светия Дух.

The incarnation of Christ was the combination of Divinity and humanity that occurred when the Divine Son of God took upon Himself human flesh, thus combining Divinity with humanity, as represented by the waters from the spring of Pan feeding the Jordan River. What fed the spring of Pan was the dew, rain and snow that fell upon the mountains of Hermon, Hermon representing the “sacred” mountain, which is Jerusalem above.

Въплъщението на Христос бе съчетанието на Божествеността и човечеството, което настъпи, когато Божественият Божий Син прие върху Себе Си човешка плът, като по този начин съедини Божествеността с човечеството, както е представено от водите от извора на Пан, които подхранват река Йордан. А това, което подхранваше извора на Пан, бяха росата, дъждът и снегът, падащи върху планините Ермон, като Ермон представлява „свещената“ планина, която е горният Ерусалим.

> A Song of Degrees of David. Behold, how good and how pleasant it is for brethren to dwell together in unity! It is like the precious ointment upon the head, that ran down upon the beard, even Aaron’s beard: that went down to the skirts of his garments; As the dew of Hermon, and as the dew that descended upon the mountains of Zion: for there the Lord commanded the blessing, even life for evermore. Psalms 133:1–3.

> Песен на възкачванията. Давидова. Ето, колко е добро и колко е угодно братя да живеят заедно в единство! То е като скъпоценното миро върху главата, което се стича по брадата, Аароновата брада, което се стича до полите на одеждите му; като росата на Ермон и като росата, която слиза върху Сионските планини; защото там Господ заповяда благословението, живот до века. Псалми 133:1–3.

The “precious ointment” that ran down Aaron’s beard was the oil that was used when he and his sons were anointed as God’s priests.

„Скъпоценното миро“, което се стичаше по брадата на Аарон, беше елеят, който бе употребен, когато той и синовете му бяха помазани за Божии свещеници.

> And thou shalt take of the blood that is upon the altar, and of the anointing oil, and sprinkle it upon Aaron, and upon his garments, and upon his sons, and upon the garments of his sons with him: and he shall be hallowed, and his garments, and his sons, and his sons’ garments with him. Exodus 29:21.

> И да вземеш от кръвта, която е върху олтара, и от помазващото масло, и да поръсиш с тях Аарон и одеждите му, и синовете му, и одеждите на синовете му с него; и той ще бъде осветен, и одеждите му, и синовете му, и одеждите на синовете му с него. Изход 29:21.

Peter expressed the confession of all the disciples, and in so doing he expressed the confession of the one hundred and forty-four thousand, who are to be anointed as a unified priesthood that is lifted up as an ensign. The “oil” that anointed Aaron, was also as the dew of Mount Hermon and also the dew of the mountains of Zion. The “oil” and the “dew” are the message which represents the anointing of the Holy Spirit.

Петър изрази изповедта на всички ученици и, като стори това, изрази изповедта на сто четиридесет и четирите хиляди, които трябва да бъдат помазани като единно свещенство, издигнато като знаме. „Елеят“, с който беше помазан Аарон, беше също и като росата на Ермон и също росата на сионските планини. „Елеят“ и „росата“ са вестта, която представлява помазанието на Светия Дух.

> Give ear, O ye heavens, and I will speak; and hear, O earth, the words of my mouth. My doctrine shall drop as the rain, my speech shall distil as the dew, as the small rain upon the tender herb, and as the showers upon the grass: Because I will publish the name of the Lord: ascribe ye greatness unto our God. Deuteronomy 32:1–3.

> Внимавайте, небеса, и ще говоря; и нека чуе земята думите на устата ми. Учението ми ще капе като дъжда, словото ми ще се излива като росата, като ситния дъжд върху крехката трева и като пороите върху тревата; защото ще възвестя името Господне: въздайте величие на нашия Бог. Второзаконие 32:1–3.

The “dew” is the “doctrine” that falls on the mountains of Zion, and it is the “oil” of anointing that unifies the one hundred and forty-four thousand, who are God’s priests in the last days. The doctrine drops as rain, and distills as dew because it is “published”. It is published because heaven and earth are to give ear and hear the words of His mouth, through a unified priesthood that is the ensign who proclaim the messages of the Midnight Cry and Loud Cry.

„Росата“ е „учението“, което пада върху хълмовете на Сион, и тя е „елейът“ на помазанието, който обединява сто четиридесет и четирите хиляди, които са Божиите свещеници в последните дни. Учението капе като дъжд и се стича като роса, защото е „публикувано“. То е публикувано, защото небето и земята трябва да внимават и да чуят думите на Неговите уста чрез едно обединено свещенство, което е знамето, провъзгласяващо вестите на Среднощния вик и Силния вик.

> How beautiful upon the mountains are the feet of him that bringeth good tidings, that publisheth peace; that bringeth good tidings of good, that publisheth salvation; that saith unto Zion, Thy God reigneth! Thy watchmen shall lift up the voice; with the voice together shall they sing: for they shall see eye to eye, when the Lord shall bring again Zion. Break forth into joy, sing together, ye waste places of Jerusalem: for the Lord hath comforted his people, he hath redeemed Jerusalem. The Lord hath made bare his holy arm in the eyes of all the nations; and all the ends of the earth shall see the salvation of our God. Isaiah 52:7–10.

> Колко са прекрасни върху планините нозете на онзи, който донася блага вест, който възвестява мир; който донася блага вест за добро, който възвестява спасение; който казва на Сион: Твоят Бог царува! Твоите стражи ще издигнат глас; заедно ще пеят с висок глас, защото ще видят лице в лице, когато Господ възвърне Сион. Избухнете в радост, запейте заедно, вие, запустели места на Йерусалим; защото Господ утеши Своя народ, изкупи Йерусалим. Господ оголи святата Си мишца пред очите на всички народи; и всички краища на земята ще видят спасението на нашия Бог. Исая 52:7–10.

The last-day watchmen, represented by Peter, publish salvation and peace, and they shall be unified, for they will see eye to eye. This happens when “the Lord brings again Zion.” The Hebrew word translated as “bring again” means to “reverse.” When the Lord reverses Zion, it means that Zion had been in captivity, as represented by the scattering, and it is reversed when the captivity ceases.

Стражите на последните дни, представени от Петър, възвестяват спасение и мир, и те ще бъдат единни, защото ще виждат очи в очи. Това се случва, когато „Господ възвърне Сион“. Еврейската дума, преведена като „възвърне“, означава „обръща“. Когато Господ обърне Сион, това означава, че Сион е бил в плен, както е представено чрез разпръсването, и това се обръща, когато пленът престане.

> For thus saith the Lord, That after seventy years be accomplished at Babylon I will visit you, and perform my good word toward you, in causing you to return to this place. For I know the thoughts that I think toward you, saith the Lord, thoughts of peace, and not of evil, to give you an expected end. Then shall ye call upon me, and ye shall go and pray unto me, and I will hearken unto you. And ye shall seek me, and find me, when ye shall search for me with all your heart. And I will be found of you, saith the Lord: and I will turn away your captivity, and I will gather you from all the nations, and from all the places whither I have driven you, saith the Lord; and I will bring you again into the place whence I caused you to be carried away captive. Jeremiah 29:10–14.

> Защото така казва Господ: Когато се изпълнят седемдесет години във Вавилон, Аз ще ви посетя и ще изпълня към вас благото Си слово, като ви върна на това място. Защото Аз зная мислите, които мисля за вас, казва Господ — мисли за мир, а не за зло, за да ви дам желан край. Тогава ще Ме призовете, и ще отидете и ще Ми се помолите, и Аз ще ви послушам. И ще Ме потърсите и ще Ме намерите, когато Ме потърсите с цялото си сърце. И Аз ще бъда намерен от вас, казва Господ; и ще обърна плена ви, и ще ви събера от всички народи и от всички места, където съм ви прогонил, казва Господ; и ще ви върна отново на мястото, откъдето ви направих да бъдете отведени в плен. Еремия 29:10–14.

All the prophets are addressing the last days, and in the last days His people are in a captivity that is to be reversed, in order to fulfill the testimony of prophecy.

Всички пророци говорят за последните дни, а в последните дни Неговият народ е в пленничество, което трябва да бъде обърнато, за да се изпълни свидетелството на пророчеството.

> The word that came to Jeremiah from the Lord, saying, Thus speaketh the Lord God of Israel, saying, Write thee all the words that I have spoken unto thee in a book. For, lo, the days come, saith the Lord, that I will bring again the captivity of my people Israel and Judah, saith the Lord: and I will cause them to return to the land that I gave to their fathers, and they shall possess it. Jeremiah 30:1–3.

> Словото, което дойде към Йеремия от Господа, казвайки: Така говори Господ, Израилевият Бог: Напиши си в книга всички думи, които ти говорих. Защото, ето, идат дни, казва Господ, когато ще върна от плена Своя народ Израил и Юда, казва Господ; и ще ги върна в земята, която дадох на бащите им, и те ще я притежават. Йеремия 30:1–3.

After three and a half days of sleeping, just as Lazarus slept for four days, and Daniel mourned for twenty-one days, Michael resurrects the two witnesses, who are His last-day people and brings them into unity and also anoints them through a message that is published around the world. That message is the “dew” of Mount Hermon (the sacred mountain), that feeds the spring of Pan, which thereafter feeds the Jordan River. The anointing that is accomplished by that message represents the anointing of Jesus, that marked when He became the Christ, which Peter identified.

След три дни и половина сън, както Лазар спа четири дни, а Даниил жалееше двадесет и един дни, Михаил възкресява двамата свидетели, които са Неговият народ в последните дни, и ги привежда в единство, а също така ги помазва чрез една вест, която бива публикувана по целия свят. Тази вест е „росата“ на планината Ермон (свещената планина), която подхранва извора на Пан, а той след това подхранва река Йордан. Помазанието, което се извършва чрез тази вест, представлява помазанието на Исус, което отбеляза момента, когато Той стана Христос, както Петър посочи.

When Peter identified Christ as the Son of God, he represented Christ as both the Son of God and the Son of man, as represented by the waters of the “gates of hell” feeding the Jordan River. The confession of Peter was produced by the inspiration of the Holy Spirit, and it was that truth, that Jesus was the Christ, the Anointed One, and that He was both God and man which was identified by Jesus as the truth which would be the focus of the battle against God’s last-day people, who Christ promised would be victorious, for the “gates of hell,” will not prevail against this truth.

Когато Петър определи Христос като Божия Син, той представи Христос като едновременно Божия Син и Човешкия Син, както е представено чрез водите на „портите на ада“, които захранват река Йордан. Изповедта на Петър бе породена чрез вдъхновението на Светия Дух и именно тази истина — че Исус е Христос, Помазаникът, и че Той е едновременно Бог и човек — бе посочена от Исус като истината, която ще бъде средоточието на битката срещу Божия народ в последните дни, народ, за който Христос обеща, че ще бъде победоносен, защото „портите на ада“ няма да надделеят над тази истина.

The truth is that on September 11, 2001, just as Jesus was anointed at His baptism, the sealing of the one hundred and forty-four thousand began, and in that history there would be a disappointment which would slay His last-day people, until He resurrected them and reversed their captivity. The process of resurrection includes the unifying of His people into a mighty army that is lifted up as an ensign. The work of resurrecting, purifying, unifying and lifting up, after the death in the streets, is illustrated in verses ten through fifteen of Daniel chapter eleven, as well as other biblical passages. But in verses thirteen through fifteen Christ has once again brought His disciples to Caesarea Philippi, to Panium, and it is there that the seal of God is impressed for eternity.

Истината е, че на 11 септември 2001 г., точно както Исус бе помазан при Своето кръщение, започна запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, и в тази история щеше да има едно разочарование, което щеше да порази Неговия народ в последните дни, докато Той не ги възкреси и не обърне плена им. Процесът на възкресение включва обединяването на Неговия народ в могъща войска, която бива издигната като знаме. Делото на възкресяване, очистване, обединяване и издигане след смъртта по улиците е илюстрирано в стихове десети до петнадесети от единадесета глава на Даниил, както и в други библейски пасажи. Но в стихове тринадесети до петнадесети Христос отново е довел Своите ученици в Кесария Филипова, в Паниум, и именно там Божият печат се отпечатва за вечността.

Only when we understand the profundity of these facts, can we recognize the revelations of truth located in the witness of Caesarea Philippi. In verse eighteen of chapter sixteen of Matthew, Simon Barjonah’s name is changed to Peter, which symbolizes the one hundred and forty-four thousand as previously noted in a recent article. The mathematical revelation established in the verse magnifies Jesus as the Wonderful Numberer, for not only can Peter be understood to represent one hundred and forty-four thousand, but Mathew 16:18 is also the mathematical symbol of “phi”.

Едва когато разберем дълбочината на тези факти, можем да разпознаем откровенията на истината, съдържащи се в свидетелството на Кесария Филипова. В осемнадесети стих на шестнадесета глава от Матей името на Симон Варйона е променено на Петър, което символизира сто четиридесет и четирите хиляди, както беше отбелязано по-рано в неотдавнашна статия. Математическото откровение, установено в стиха, възвеличава Исус като Чудния Изчислител, защото не само Петър може да бъде разбран като представящ сто четиридесет и четирите хиляди, но и Матей 16:18 е също математическият символ на „фи“.

Before we address the mathematics associated with “phi,” it should be noted that “phi” is part of the word “Philippi,” the second of the two names of the town of Panium. Verse eighteen identifies that Jesus spoke to Peter in Hebrew, which was recorded in Greek, and later translated into English. Those three steps address Christ’s control over His Word. When the word is considered with the mathematical system of multiplying the numbered positions, it identifies that the name Peter equates to one hundred and forty-four thousand, thus emphasizing Jesus as the Wonderful Numberer. In the very same verse, where Jesus proclaims that He will build His church the Wonderful Numberer controlled the translation process to ensure that the truth represented in verse eighteen in chapter sixteen, would represent the mathematical symbol of “phi.”

Преди да разгледаме математиката, свързана с „phi“, трябва да се отбележи, че „phi“ е част от думата „Philippi“, второто от двете имена на града Паниум. Осемнадесети стих посочва, че Исус е говорил на Петър на еврейски, което е било записано на гръцки, а по-късно преведено на английски. Тези три стъпки свидетелстват за Христовия контрол над Неговото Слово. Когато думата се разглежда във връзка с математическата система за умножаване на номерираните позиции, се установява, че името Петър е равно на сто четиридесет и четири хиляди, като по този начин се подчертава Исус като Чудесния Броител. В същия този стих, където Исус прогласява, че ще съгради Своята църква, Чудесният Броител е управлявал процеса на превода, за да се увери, че истината, представена в осемнадесети стих на шестнадесета глава, ще представя математическия символ „phi“.

> And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. Matthew 16:18.

> И Аз ти казвам още: ти си Петър, и на тази канара ще съградя Моята църква; и портите на ада няма да ѝ надделеят. Матей 16:18.

His church is not simply built upon the doctrine that Jesus is the Christ, and that He is the Son of God, but also the fact that He is the Word, and the Word created and controls all things, including mathematics, grammar and the works of men.

Неговата църква не е изградена просто върху учението, че Исус е Христос и че Той е Божият Син, но и върху факта, че Той е Словото, и че Словото е сътворило и управлява всичко, включително математиката, граматиката и делата на човеците.

> In whom also we have obtained an inheritance, being predestinated according to the purpose of him who worketh all things after the counsel of his own will. Ephesians 1:11.

> В Него и ние придобихме наследство, като бяхме предопределени според намерението на Онзи, Който върши всичко по решението на Своята воля. Ефесяни 1:11.

Phi, often represented by the Greek letter φ (phi), is a mathematical constant approximately equal to 1.618033988749895. This number is known as the golden ratio or the divine proportion. It is an “irrational number”, meaning it cannot be expressed as a simple fraction, and its decimal representation goes on infinitely without repeating.

Фи, често означавано с гръцката буква φ (фи), е математическа константа, приблизително равна на 1.618033988749895. Това число е известно като златното сечение или божествената пропорция. То е „ирационално число“, което означава, че не може да бъде изразено като проста дроб, а десетичното му представяне продължава безкрайно, без да се повтаря.

The golden ratio has many remarkable properties and appears in various contexts in mathematics, art, architecture, nature, and other fields. It is often found in geometric shapes, such as rectangles, pentagons, and dodecahedrons, where the ratio of the longer side to the shorter side is equal to phi.

Златното сечение притежава множество забележителни свойства и се проявява в различни контексти в математиката, изкуството, архитектурата, природата и други области. То често се среща в геометрични фигури, като правоъгълници, петоъгълници и додекаедри, при които отношението на по-дългата страна към по-късата страна е равно на фи.

In art and architecture, the golden ratio is believed to create aesthetically pleasing proportions. It has been used by artists and architects throughout history, from ancient civilizations to the Renaissance and beyond, to design compositions, buildings, and artworks. In mathematics, the golden ratio appears in various mathematical equations and sequences, including the Fibonacci sequence, where each term is the sum of the two preceding terms. As the terms of the Fibonacci sequence increase, the ratio of consecutive terms approaches phi.

В изкуството и архитектурата се смята, че златното сечение създава естетически приятни пропорции. То е било използвано от художници и архитекти през цялата история — от древните цивилизации до Ренесанса и отвъд него — за проектирането на композиции, сгради и произведения на изкуството. В математиката златното сечение се среща в различни математически уравнения и редици, включително редицата на Фибоначи, в която всеки член е сбор от двата предходни члена. С нарастването на членовете на редицата на Фибоначи отношението на последователните членове се приближава до фи.

In verse 16:18, we find the mathematical phi (1.618…). Jesus, the God “who worketh all things after the counsel of his own will,” determined to place His signature of being Palmoni, the Wonderful Number, or the Numberer of Secrets in the prophetic geography that identifies the battleground of His church against the gates of hell in the last days. At that prophetic battleground, through His control of numbers, He represented the one hundred and forty-four thousand with “Peter”, who had his name changed from “Simon” the one who hears the message of the dove, to “Peter”, thus marking the one hundred and forty-four thousand as His last days covenant people.

В стих 16:18 намираме математическото фи (1.618…). Исус, Богът, „Който върши всичко по решението на Своята воля“, благоволи да постави Своя подпис като Палмони, Чудното Число, или Преброителят на Тайните, в пророческата география, която определя бойното поле на Неговата църква срещу портите на ада в последните дни. На това пророческо бойно поле, чрез Своя контрол над числата, Той представи сто четиридесет и четирите хиляди чрез „Петър“, чието име беше променено от „Симон“ — онзи, който чува посланието на гълъба — на „Петър“, като по този начин отбеляза сто четиридесет и четирите хиляди като Своя заветен народ на последните дни.

The “rock” that He chose to build His church on, is the foundation rock, the foundation and chief cornerstone of the “seven times” of Leviticus twenty-six, for there is no true foundation that is not Christ. From the baptism of Christ, when Simon “heard” the message of the dove unto the cross of the Dead Sea, for twelve hundred and sixty days, twice each day, there was a morning and evening sacrifice, except on the final day of the twelve hundred and sixty days, for on that day, the evening sacrifice escaped from the priest, and on the cross Christ died as the twenty-five hundred and twentieth offering.

„Канарата“, която Той избра, за да изгради върху нея Своята църква, е основополагащата канара, основанието и главният краеъгълен камък на „седемте времена“ от Левит двадесет и шеста глава, защото няма истинско основание, което да не е Христос. От кръщението на Христос, когато Симон „чу“ вестта на гълъба, до кръста на Мъртво море, в продължение на хиляда двеста и шестдесет дни, два пъти всеки ден, имаше сутрешна и вечерна жертва, освен в последния ден от хилядата двеста и шестдесет дни, защото в онзи ден вечерната жертва се изплъзна от свещеника, и на кръста Христос умря като две хиляди петстотин и двадесетото приношение.

> “All is terror and confusion. The priest is about to slay the victim; but the knife drops from his nerveless hand, and the lamb escapes. Type has met antitype in the death of God’s Son. The great sacrifice has been made. The way into the holiest is laid open. A new and living way is prepared for all. No longer need sinful, sorrowing humanity await the coming of the high priest.” The Desire of Ages, 757.

> „Всичко е ужас и смут. Свещеникът е на път да заколи жертвата; но ножът пада от безсилната му ръка и агнето се изплъзва. Образът е срещнал своя първообраз в смъртта на Божия Син. Великата жертва е принесена. Пътят към Пресветото място е открит. Нов и жив път е приготвен за всички. Вече не е нужно грешното, скърбящо човечество да очаква идването на първосвещеника.“ Копнежът на вековете, 757.

The “rock” He would build His church upon is the foundation stone that the builders rejected, its number is “twenty-five hundred and twenty.” In one short verse Christ presents Himself as the Master of all things, and when He does so He is standing and speaking in verses thirteen through fifteen of Daniel chapter eleven.

„Канарата“, върху която Той щеше да изгради Своята църква, е крайъгълният камък, който зидарите отхвърлиха; нейното число е „две хиляди петстотин и двадесет“. В един кратък стих Христос представя Себе Си като Господар на всичко, и когато прави това, Той стои и говори в стихове тринадесети до петнадесети от единадесета глава на Даниил.

> And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. Matthew 16:18.

> И Аз ти казвам още: ти си Петър; и на тази канара ще съградя Моята църква, и портите на ада няма да ѝ надделеят. Матей 16:18.

We will continue this study in the next article.

Ще продължим това изследване в следващата статия.

> “‘The secret things belong unto the Lord our God: but those things which are revealed belong unto us and to our children forever.’ Deuteronomy 29:29. Just how God accomplished the work of creation He has never revealed to men; human science cannot search out the secrets of the Most High. His creative power is as incomprehensible as His existence.

> „Скритите неща принадлежат на Господа, нашия Бог; а онези неща, които са открити, принадлежат на нас и на децата ни довека.“ Второзаконие 29:29. Как точно Бог е извършил делото на сътворението, Той никога не е разкрил на хората; човешката наука не може да издири тайните на Всевишния. Неговата творческа сила е също тъй непостижима, както и Неговото съществуване.

> “God has permitted a flood of light to be poured upon the world in both science and art; but when professedly scientific men treat upon these subjects from a merely human point of view, they will assuredly come to wrong conclusions. It may be innocent to speculate beyond what God’s word has revealed, if our theories do not contradict facts found in the Scriptures; but those who leave the word of God, and seek to account for His created works upon scientific principles, are drifting without chart or compass upon an unknown ocean. The greatest minds, if not guided by the word of God in their research, become bewildered in their attempts to trace the relations of science and revelation. Because the Creator and His works are so far beyond their comprehension that they are unable to explain them by natural laws, they regard Bible history as unreliable. Those who doubt the reliability of the records of the Old and New Testaments, will be led to go a step further, and doubt the existence of God; and then, having lost their anchor, they are left to beat about upon the rocks of infidelity.

> „Бог е допуснал поток от светлина да се излее върху света както в науката, така и в изкуството; но когато мъже, които претендират за научност, разглеждат тези въпроси от една чисто човешка гледна точка, те несъмнено ще стигнат до погрешни заключения. Може да е безобидно да се разсъждава отвъд онова, което Божието слово е разкрило, ако нашите теории не противоречат на фактите, намиращи се в Писанията; но онези, които изоставят Божието слово и се стремят да обяснят Неговите творчески дела въз основа на научни принципи, се носят без карта и компас по непознат океан. Най-великите умове, ако не бъдат ръководени от Божието слово в своите изследвания, се объркват в опитите си да проследят взаимоотношенията между науката и откровението. Понеже Творецът и Неговите дела са толкова далеч отвъд тяхното разбиране, че те не са способни да ги обяснят чрез природни закони, те приемат библейската история за ненадеждна. Онези, които се съмняват в достоверността на повествованията на Стария и Новия Завет, ще бъдат подтикнати да отидат още една стъпка по-нататък и да се усъмнят в съществуването на Бога; а след това, изгубили своята котва, те са оставени да бъдат блъскани в скалите на неверието.“

> “These persons have lost the simplicity of faith. There should be a settled belief in the divine authority of God’s Holy Word. The Bible is not to be tested by men’s ideas of science. Human knowledge is an unreliable guide. Skeptics who read the Bible for the sake of caviling, may, through an imperfect comprehension of either science or revelation, claim to find contradictions between them; but rightly understood, they are in perfect harmony. Moses wrote under the guidance of the Spirit of God, and a correct theory of geology will never claim discoveries that cannot be reconciled with his statements. All truth, whether in nature or in revelation, is consistent with itself in all its manifestations.

> „Тези хора са загубили простотата на вярата. Трябва да има твърда вяра в божествения авторитет на Божието свято Слово. Библията не трябва да бъде изпитвана чрез човешките представи за науката. Човешкото знание е ненадежден водач. Скептиците, които четат Библията с цел да придирят, могат поради несъвършено разбиране или на науката, или на откровението да твърдят, че намират противоречия между тях; но, правилно разбрани, те са в съвършена хармония. Моисей писа под ръководството на Божия Дух и една правилна теория на геологията никога няма да претендира за открития, които не могат да бъдат съгласувани с неговите изявления. Всяка истина, било в природата, било в откровението, е съгласувана със себе си във всичките си проявления.

> “In the word of God many queries are raised that the most profound scholars can never answer. Attention is called to these subjects to show us how much there is, even among the common things of everyday life, that finite minds, with all their boasted wisdom, can never fully understand.

> „В Божието слово се повдигат множество въпроси, на които и най-дълбокомислените учени никога не могат да отговорят. Вниманието ни се насочва към тези теми, за да ни се покаже колко много има, дори сред обикновените неща от всекидневния живот, което ограничените умове, с цялата си хвалена мъдрост, никога не могат напълно да разберат.“

> “Yet men of science think that they can comprehend the wisdom of God, that which He has done or can do. The idea largely prevails that He is restricted by His own laws. Men either deny or ignore His existence, or think to explain everything, even the operation of His Spirit upon the human heart; and they no longer reverence His name or fear His power. They do not believe in the supernatural, not understanding God’s laws or His infinite power to work His will through them. As commonly used, the term ‘laws of nature’ comprises what men have been able to discover with regard to the laws that govern the physical world; but how limited is their knowledge, and how vast the field in which the Creator can work in harmony with His own laws and yet wholly beyond the comprehension of finite beings!

> „Ала хората на науката мислят, че могат да разберат Божията мъдрост — онова, което Той е извършил или може да извърши. Широко е разпространена представата, че Той е ограничен от собствените Си закони. Хората или отричат, или пренебрегват Неговото съществуване, или си въобразяват, че могат да обяснят всичко, дори действието на Неговия Дух върху човешкото сърце; и вече не благоговеят пред Неговото име, нито се боят от Неговата сила. Те не вярват в свръхестественото, понеже не разбират Божиите закони, нито Неговата безпределна мощ да извършва волята Си чрез тях. Както обикновено се употребява, изразът „закони на природата“ обхваща онова, което хората са могли да открият относно законите, управляващи физическия свят; но колко ограничено е тяхното познание и колко необятна е областта, в която Творецът може да действа в съгласие със собствените Си закони и все пак напълно отвъд разбирането на крайните същества!“

> “Many teach that matter possesses vital power—that certain properties are imparted to matter, and it is then left to act through its own inherent energy; and that the operations of nature are conducted in harmony with fixed laws, with which God Himself cannot interfere. This is false science, and is not sustained by the word of God. Nature is the servant of her Creator. God does not annul His laws or work contrary to them, but He is continually using them as His instruments. Nature testifies of an intelligence, a presence, an active energy, that works in and through her laws. There is in nature the continual working of the Father and the Son. Christ says, ‘My Father worketh hitherto, and I work.’ John 5:17.

> „Мнозина учат, че материята притежава жизнена сила — че на материята са придадени определени свойства и след това тя е оставена да действа чрез собствената си вътрешно присъща енергия; и че действията в природата се осъществяват в съгласие с неизменни закони, в които Сам Бог не може да се намесва. Това е лъжлива наука и не се подкрепя от Божието слово. Природата е служителка на своя Създател. Бог не отменя Своите закони и не действа против тях, но непрестанно ги използва като Свои оръдия. Природата свидетелства за разум, за присъствие, за действена енергия, която действа в и чрез нейните закони. В природата има непрестанно действие на Отца и Сина. Христос казва: „Отец Ми работи досега, и Аз работя.“ Йоан 5:17.“

> “The Levites, in their hymn recorded by Nehemiah, sang, ‘Thou, even Thou, art Lord alone; Thou hast made heaven, the heaven of heavens, with all their host, the earth, and all things therein, … and Thou preservest them all.’ Nehemiah 9:6. As regards this world, God’s work of creation is completed. For ‘the works were finished from the foundation of the world.’ Hebrews 4:3. But His energy is still exerted in upholding the objects of His creation. It is not because the mechanism that has once been set in motion continues to act by its own inherent energy that the pulse beats and breath follows breath; but every breath, every pulsation of the heart, is an evidence of the all-pervading care of Him in whom ‘we live, and move, and have our being.’ Acts 17:28. It is not because of inherent power that year by year the earth produces her bounties and continues her motion around the sun. The hand of God guides the planets and keeps them in position in their orderly march through the heavens. He ‘bringeth out their host by number: He calleth them all by names by the greatness of His might, for that He is strong in power; not one faileth.’ Isaiah 40:26. It is through His power that vegetation flourishes, that the leaves appear and the flowers bloom. He ‘maketh grass to grow upon the mountains’ (Psalm 147:8), and by Him the valleys are made fruitful. ‘All the beasts of the forest … seek their meat from God,’ and every living creature, from the smallest insect up to man, is daily dependent upon His providential care. In the beautiful words of the psalmist, ‘These wait all upon Thee…. That Thou givest them they gather: Thou openest Thine hand, they are filled with good.’ Psalm 104:20, 21, 27, 28. His word controls the elements; He covers the heavens with clouds and prepares rain for the earth. ‘He giveth snow like wool: He scattereth the hoarfrost like ashes.’ Psalm 147:16. ‘When He uttereth His voice, there is a multitude of waters in the heavens, and He causeth the vapors to ascend from the ends of the earth; He maketh lightnings with rain, and bringeth forth the wind out of His treasuries.’ Jeremiah 10:13.

> „Левитите, в своята песен, записана от Неемия, пееха: „Ти, само Ти, си Господ; Ти си направил небето, небето на небесата, с цялото им воинство, земята и всичко, което е в нея, … и Ти ги запазваш всички.“ Неемия 9:6. Що се отнася до този свят, Божието дело на творението е завършено. Защото „делата бяха свършени още от създанието на света“. Евреи 4:3. Но Неговата сила все още действа, за да поддържа предметите на Неговото творение. Не защото веднъж приведен в движение механизмът продължава да действа чрез собствената си присъща енергия, пулсът бие и дишането следва след дишане; но всеки дъх, всяко биене на сърцето е свидетелство за всепроникващата грижа на Онзи, в Когото „живеем, и се движим, и съществуваме“. Деяния 17:28. Не поради присъща сила земята година след година принася своите плодове и продължава движението си около слънцето. Божията ръка направлява планетите и ги държи на мястото им в техния подреден ход през небесата. Той „извежда множеството им с число; нарича ги всички по име; поради величието на могъществото Му и защото е силен във власт, ни едно не липсва“. Исая 40:26. Чрез Неговата сила растителността процъфтява, листата се появяват и цветята разцъфтяват. Той „прави да расте трева по планините“ (Псалм 147:8), и чрез Него долините стават плодородни. „Всички зверове на гората … търсят храната си от Бога“, и всяко живо същество, от най-малкото насекомо до човека, е ежедневно зависимо от Неговата промислителна грижа. С прекрасните думи на псалмиста: „Всички те очакват от Тебе…. Това, което им даваш, те събират; отваряш ръката Си, насищат се с блага.“ Псалм 104:20, 21, 27, 28. Неговото слово управлява стихиите; Той покрива небето с облаци и приготвя дъжд за земята. „Дава сняг като вълна; разпръсква скрежа като пепел.“ Псалм 147:16. „Когато издава гласа Си, има множество води в небесата, и прави парите да се издигат от краищата на земята; прави светкавици с дъжд и изважда вятъра от съкровищниците Си.“ Еремия 10:13.

> “God is the foundation of everything. All true science is in harmony with His works; all true education leads to obedience to His government. Science opens new wonders to our view; she soars high, and explores new depths; but she brings nothing from her research that conflicts with divine revelation. Ignorance may seek to support false views of God by appeals to science, but the book of nature and the written word shed light upon each other. We are thus led to adore the Creator and to have an intelligent trust in His word.” Patriarchs and Prophets, 113–115.

> „Бог е основата на всичко. Всяка истинска наука е в съгласие с Неговите дела; всяко истинско образование води до послушание към Неговото управление. Науката открива пред погледа ни нови чудеса; тя се възнася високо и изследва нови дълбини; но от своите изследвания не донася нищо, което да противоречи на Божественото откровение. Невежеството може да се стреми да поддържа лъжливи възгледи за Бога, като се позовава на науката, но книгата на природата и писаното слово хвърлят светлина една върху друга. Така биваме водени да се прекланяме пред Твореца и да имаме разумно доверие в Неговото слово.“ Патриарси и пророци, 113–115.

Back to Articles