Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Eight

Скритата история на четиридесети стих — номер осем

The Mount

Планината

Author

Jeff Pippenger

Published

April 5, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

The Mount of Transfiguration for Peter took place between Panium and the cross, and on another line, Peter is between Christ’s baptism at the beginning of His ministry and just after the triumphal entry at the ending of His ministry. Those three waymarks of the baptism, the mount and the conclusion of the triumphal entry are marked by the three times the heavenly Father spoke. The third time in John 12 is when the Greeks were seeking Jesus. The baptism is 9/11, the mount is in the history of Panium unto the Sunday law of verse sixteen. For Peter it was Panium, then the mount unto the conclusion of the triumphal entry, which was just before Christ would be glorified a second time.

Планината на Преображението за Петър се случи между Паниум и кръста, а по друга линия Петър се намира между Христовото кръщение в началото на Неговото служение и момента непосредствено след тържественото влизане в края на Неговото служение. Тези три ориентирни точки — кръщението, планината и завършека на тържественото влизане — са отбелязани от трите пъти, когато небесният Отец проговори. Третият път в Йоан 12 е, когато гърците търсеха Исус. Кръщението е 9/11, планината е в историята от Паниум до неделния закон от стих шестнадесети. За Петър това беше Паниум, след това планината до завършека на тържественото влизане, което беше тъкмо преди Христос да бъде прославен втори път.

> Now is my soul troubled; and what shall I say? Father, save me from this hour: but for this cause came I unto this hour. Father, glorify thy name. Then came there a voice from heaven, saying, I have both glorified it, and will glorify it again. The people therefore, that stood by, and heard it, said that it thundered: others said, An angel spake to him. Jesus answered and said, This voice came not because of me, but for your sakes. Now is the judgment of this world: now shall the prince of this world be cast out. And I, if I be lifted up from the earth, will draw all men unto me. This he said, signifying what death he should die. John 12:27–33.

> Сега е смутена душата Ми; и що да кажа? Отче, избави Ме от този час; но затова дойдох на този час. Отче, прослави името Си. Тогава дойде глас от небето, който каза: И Го прославих, и пак ще Го прославя. А народът, който стоеше наоколо и чу това, казваше, че е прогърмяло; други казваха: Ангел Му говори. Иисус отговори и каза: Този глас не дойде заради Мен, а заради вас. Сега е съдът на този свят; сега князът на този свят ще бъде изхвърлен вън. А Аз, когато бъда издигнат от земята, ще привлека всички при Себе Си. А това казваше, за да покаже от каква смърт щеше да умре. Йоан 12:27–33.

The line that is framed by Leviticus twenty-three and the Pentecostal season has a beginning waymark of three steps followed by five days and an ending waymark with the identical characteristics. Between those waymarks thirty days represent the period of the priests, which ends at the feast of trumpets. The feast of trumpets, the ascension of Christ after forty days teaching His disciples face to face after His resurrection and the day of atonement represents the three steps of the ending of the line in Leviticus twenty-three. Those three steps are followed by five days unto both Pentecost and the feast of Tabernacles. The third time the heavenly Father spoke was just before the Greeks, representing those who are called out of Babylon at the Sunday law, were seeking an audience with Jesus. Just before the Sunday law Jesus identifies the lifting up of the ensign at the cross. The earth was lightened with His glory at 9/11 and it is lightened again at the Sunday law.

Линията, която е рамкирана от Левит двадесет и трета глава и периода на Петдесетница, има начален ориентир от три стъпки, следвани от пет дни, и краен ориентир със същите характеристики. Между тези ориентири тридесет дни представляват периода на свещениците, който завършва при празника на тръбите. Празникът на тръбите, възнесението на Христос след четиридесет дни, през които Той поучаваше учениците Си лице в лице след Своето възкресение, и Денят на умилостивението представляват трите стъпки на края на линията в Левит двадесет и трета глава. Тези три стъпки са последвани от пет дни до Петдесетница и до празника Шатроразпъване. Третият път, когато небесният Отец проговори, беше тъкмо преди гърците, представляващи онези, които са призовани да излязат от Вавилон при неделния закон, да потърсят среща с Исус. Тъкмо преди неделния закон Исус посочва издигането на знамето на кръста. Земята бе осветена от Неговата слава на 11 септември и отново се осветява при неделния закон.

Caesarea Philippi, which is Panium is the third hour and Caesarea Maritima is the ninth hour of the cross when the call to come out of Babylon is sounded. Before the cross, while in the prophetic history of Panium, Peter is at the mount, but still before the ending of the triumphal entry. Panium continues unto the cross of verse sixteen. Peter in Panium is just before the three-step history of Leviticus twenty-three’s feast of trumpets, ascension and atonement. Peter is in the thirty days of the priest’s special instruction.

Кесария Филипова, която е Паниум, е третият час, а Кесария Маритима е деветият час на кръста, когато прозвучава призивът да се излезе от Вавилон. Преди кръста, докато е в пророческата история на Паниум, Петър е на планината, но все още преди завършека на тържественото влизане. Паниум продължава до кръста на стих шестнадесети. Петър в Паниум е непосредствено преди тройно-степенната история на празника на тръбите, възнесението и умилостивението от Левит двадесет и трета глава. Петър е в тридесетте дни на специалното наставление на свещеника.

Simon becomes Peter at Panium, and has one step at the mount before the triumphal entry. The triumphal entry illustrates the parable of the ten virgins. Only five enter into the marriage, and the five days between the threefold waymark and Pentecost is the beginning of the triumphal entry. It begins at the feast of trumpets, but that waymark consists of a combination of three waymarks. As a single waymark they identify the attack upon Nashville with the feast of trumpets. The message of the Midnight Cry will have just been confirmed and the procession of the five wise virgins begins the process that leads to the death, burial and resurrection of the cross, which is the Sunday law.

Симон става Петър при Паниум и има една стъпка на планината преди тържественото влизане. Тържественото влизане онагледява притчата за десетте девици. Само пет влизат в брака, а петте дни между тройния ориентир и Петдесетница са началото на тържественото влизане. То започва при празника на тръбите, но този ориентир се състои от съчетание на три ориентира. Като един-единствен ориентир те отъждествяват нападението срещу Нешвил с празника на тръбите. Вестта на Среднощния вик току-що ще е била потвърдена и шествието на петте мъдри девици започва процеса, който води до смъртта, погребението и възкресението на кръста, което е неделният закон.

Peter is in Panium when he corrects the prediction of the fireballs of Nashville, and before the feast of trumpets is sounded at the fulfillment of the prediction. He must of prophetic necessity first go to the mount, for the mount was before the triumphal entry. Before Abraham went to the mount his name was changed, and Peter’s name was changed at Panium, before he went to the mount. The mount is Peter’s test before the prediction of the fireballs of Nashville is fulfilled. The fulfillment is the third and litmus test where character is manifested as either joy or shame.

Петър се намира в Паниум, когато поправя предсказанието за огнените кълба на Нашвил, и преди празникът на тръбите да бъде възвестен при изпълнението на предсказанието. По пророческа необходимост той трябва най-напред да отиде на планината, защото планината беше преди тържественото влизане. Преди Авраам да отиде на планината, името му беше променено, и името на Петър беше променено в Паниум, преди той да отиде на планината. Планината е изпитанието на Петър преди да се изпълни предсказанието за огнените кълба на Нашвил. Изпълнението е третото и лакмусово изпитание, при което характерът се проявява или като радост, или като срам.

The line of 457 BC ends between Raphia and Panium, the covenant of chapter seventeen of Genesis aligns with Raphia and the covenant of chapter sixteen of Matthew sixteen aligns with Panium. From Panium, Peter goes to the mount, as Abraham went to the sacrifice of Isaac. The mount of Peter’s line aligns with the mount of Abraham’s time.

Линията на 457 г. пр. Хр. завършва между Рафия и Паниум; заветът от седемнадесета глава на Битие се съгласува с Рафия, а заветът от шестнадесета глава на Матей се съгласува с Паниум. От Паниум Петър отива на планината, както Авраам отиде към жертвоприношението на Исаак. Планината в линията на Петър се съгласува с планината от времето на Авраам.

Abraham’s waymark consisted of three days. At the triumphal entry, two disciples were sent to fetch an ass to carry Christ, and in Abraham’s line his three-day journey begins with his selection of two servants and an ass to carry the wood for the offering of Isaac. Peter’s eight- or six-day journey to the mount was three days for Abraham. Peter in Panium is before the mount and before the loosing of the ass beginning the entry into Jerusalem, which is where Abraham’s three days began. In the triumphal entry Christ stopped upon the Mount of Olives and wept for Jerusalem, thus marking the conclusion of the covenant relationship between God and ancient literal Israel. Peter’s mount is before the triumphal entry; Christ’s mount is during the triumphal entry and Abraham’s mount is at the conclusion of the entry.

Ориентирът на Авраам се състоеше от три дни. При тържественото влизане двама ученици бяха изпратени да доведат ослица, за да носи Христос, а в реда на Авраам неговото тридневно пътуване започва с избирането на двама слуги и ослица, която да носи дървата за принасянето на Исаак. Осем- или шестдневното пътуване на Петър до планината беше три дни за Авраам. Петър в Паний е преди планината и преди отвързването на ослицата, с което започва влизането в Ерусалим, където започнаха трите дни на Авраам. При тържественото влизане Христос се спря на Елеонския хълм и заплака за Ерусалим, като по този начин отбеляза заключението на заветната връзка между Бога и древния буквален Израил. Планината на Петър е преди тържественото влизане; планината на Христос е по време на тържественото влизане, а планината на Авраам е в заключението на влизането.

2026 is the midterm elections when the two-hundred and fiftieth year of the sixth kingdom of Bible prophecy celebrates its glorious reign. That celebration as a prophetic midpoint aligns with Antiochus the Great in 207 BC, the midpoint between Raphia and Panium that marks the end of the two hundred and fifty years from 457 BC.

2026 е годината на междинните избори, когато двеста и петдесетата година на шестото царство от библейското пророчество празнува своето славно царуване. Това празнуване като пророческа средна точка съответства на Антиох Велики през 207 г. пр. Хр., средната точка между Рафа и Панион, която отбелязва края на двеста и петдесетте години от 457 г. пр. Хр.

As we consider the four lines that consist of chapters eleven through unto chapter twenty-two that have been unsealed so far, (perhaps there are other examples) we now take up those chapters in The Desire of Ages. Chapter eleven is The Baptism, and chapter twenty-two is Imprisonment and Death of John. John is at the beginning and the ending, and chapter seventeen, the middle chapter is Nicodemus.

Когато разглеждаме четирите линии, състоящи се от глави единадесета до двадесет и втора, които досега са били разпечатани, (може би има и други примери), сега насочваме вниманието си към онези глави в „Копнежът на вековете“. Глава единадесета е „Кръщението“, а глава двадесет и втора е „Затварянето в тъмница и смъртта на Йоан“. Йоан е в началото и в края, а глава седемнадесета, средната глава, е „Никодим“.

> “Nicodemus had come to the Lord thinking to enter into a discussion with Him, but Jesus laid bare the foundation principles of truth. He said to Nicodemus, It is not theoretical knowledge you need so much as spiritual regeneration. You need not to have your curiosity satisfied, but to have a new heart. You must receive a new life from above before you can appreciate heavenly things. Until this change takes place, making all things new, it will result in no saving good for you to discuss with Me My authority or My mission.

> „Никодим бе дошъл при Господа с мисълта да влезе в разискване с Него, но Исус разкри основните принципи на истината. Той каза на Никодим: Не от теоретично знание се нуждаеш толкова, колкото от духовно новораждане. Не е нужно любопитството ти да бъде задоволено, а да получиш ново сърце. Трябва да приемеш нов живот отгоре, преди да можеш да оцениш небесните неща. Докато не настъпи тази промяна, която прави всичко ново, за теб няма да има никаква спасителна полза да разискваш с Мен за Моята власт или за Моята мисия.“

> “Nicodemus had heard the preaching of John the Baptist concerning repentance and baptism, and pointing the people to One who should baptize with the Holy Spirit. He himself had felt that there was a lack of spirituality among the Jews, that, to a great degree, they were controlled by bigotry and worldly ambition. He had hoped for a better state of things at the Messiah’s coming. Yet the heart-searching message of the Baptist had failed to work in him conviction of sin. He was a strict Pharisee, and prided himself on his good works. He was widely esteemed for his benevolence and his liberality in sustaining the temple service, and he felt secure of the favor of God. He was startled at the thought of a kingdom too pure for him to see in his present state.” The Desire of Ages, 171.

> „Никодим бе чул проповядването на Йоан Кръстител относно покаянието и кръщението, както и как насочваше народа към Онзи, Който щеше да кръщава със Светия Дух. Самият той бе почувствал, че сред юдеите липсва духовност, че в голяма степен те бяха управлявани от тесногръдие и светски честолюбиви стремежи. Той се бе надявал на по-добро състояние на нещата при идването на Месията. И все пак проникващата в сърцето вест на Кръстителя не бе породила у него убеждение за грях. Той беше строг фарисей и се гордееше с добрите си дела. Беше широко уважаван заради своето благотворителство и щедростта си в поддържането на храмовата служба и се чувстваше уверен в Божието благоволение. Бе смаян от мисълта за едно царство, твърде чисто, за да може той да го види в сегашното си състояние.“ Копнежът на вековете, 171.

The midpoint in The Desire of Ages is found in the line of Nicodemus, who represents the last call to Adventism in the line of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. He represents a class who heard the message of the forerunner of Christ, but who were unaware of their Laodicean condition.

Средищната точка в „Копнежът на вековете“ се намира в образа на Никодим, който представлява последния призив към адвентизма в линията на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди. Той представлява една категория хора, които са чули вестта на предтечата на Христос, но не са осъзнавали своето лаодикийско състояние.

> “In the interview with Nicodemus, Jesus unfolded the plan of salvation, and His mission to the world. In none of His subsequent discourses did He explain so fully, step by step, the work necessary to be done in the hearts of all who would inherit the kingdom of heaven. At the very beginning of His ministry He opened the truth to a member of the Sanhedrin, to the mind that was most receptive, and to an appointed teacher of the people. But the leaders of Israel did not welcome the light. Nicodemus hid the truth in his heart, and for three years there was little apparent fruit.” The Desire of Ages, 176.

> „В разговора с Никодим Исус разкри плана на спасението и Своята мисия към света. В нито една от последвалите Си беседи Той не обясни така пълно, стъпка по стъпка, делото, което трябва да се извърши в сърцата на всички, които биха наследили небесното царство. Още в самото начало на Своето служене Той откри истината на един член на Синедриона, на ума, който беше най-възприемчив, и на един определен учител на народа. Но водачите на Израил не приеха светлината. Никодим скри истината в сърцето си и в продължение на три години имаше малко видим плод.“ Копнежът на вековете, 176.

John’s message and his baptism of Christ represented the first angel’s message of fearing God. John’s message was the Laodicean message of justification by faith and that message was empowered at Christ’s baptism, just as was the message of Jones and Waggoner was the message to Laodicea in 1888. The baptism of Christ and 1888 typified the arrival of the message to Laodicea at 9/11, which ends at the midpoint between Raphia and Panium.

Вестта на Йоан и неговото кръщение на Христос представляваха вестта на първия ангел за боязън от Бога. Вестта на Йоан беше Лаодикийската вест за оправдание чрез вяра и тази вест беше овластена при кръщението на Христос, също както вестта на Джоунс и Уагонър беше вестта към Лаодикия през 1888 година. Кръщението на Христос и 1888 година бяха образ на пристигането на вестта към Лаодикия на 11 септември, което завършва в средната точка между Рафия и Паниум.

Nicodemus means “victory of the people,” and justification by faith is the sealing message that arrived with the message of John, was empowered at the baptism and defined by Nicodemus midnight encounter with Christ. Chapter twenty-two describes the death of John producing a recognition by his disciples of the ensign that would be lifted up and draw all men to Himself. The baptism was both 9/11 and July 18, 2020 unto December 31, 2023, for the baptism illustrates death (2020), burial (three and a half days) and the resurrection (December 31, 2023). Then the midnight encounter where the victory of the people is illustrated as being born again, from the blindness of Laodicea unto the twenty-twenty vision of a Philadelphian. Then the works of Christ are set forth as the lifting up of the ensign.

Никодим означава „победа на народа“, а оправданието чрез вяра е запечатващата вест, която пристигна с вестта на Йоан, бе овластена при кръщението и бе определена от среднощната среща на Никодим с Христос. Двадесет и втора глава описва смъртта на Йоан, която поражда у неговите ученици разпознаване на знамето, което щеше да бъде издигнато и да привлече всички човеци при Себе Си. Кръщението беше едновременно 11/9 и 18 юли 2020 г. до 31 декември 2023 г., защото кръщението илюстрира смъртта (2020), погребението (три дни и половина) и възкресението (31 декември 2023 г.). След това идва среднощната среща, при която победата на народа е илюстрирана като новорождение — от слепотата на Лаодикия към зрението двадесет-двадесет на един филаделфиец. После делата на Христос са изложени като издигането на знамето.

For Abraham the works of Christ in the line of John aligns with the sacrifice of Isaac. For Peter the line ends at Caesarea by the sea, Caesarea Maritima at the ninth hour, where the cross calls all men to the victory of justification by faith, which is the message of the third angel. The message of the third angel is the message of the third woe of Islam that arrived at 9/11 in Balaam’s first encounter with the ass of Islam, then a doubling of strikes against the literal glorious land on October 7, 2023, and then the second strike at Nashville as Balaam navigates the ass of Islam through the vineyards of the ancient literal and modern spiritual glorious land. The third strike is the earthquake of the soon coming Sunday law. There Isaac is offered, there the disciples of John, a symbol of the great multitude who are given the white robes of martyrdom, heard and saw the works of the ensign. The midpoints of Genesis, Matthew and The Desire of Ages identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand and the calling of the Gentiles.

За Авраам делата на Христос в линията на Йоан съответстват на жертвоприношението на Исаак. За Петър линията завършва в Кесария край морето, Кесария Маритима, в деветия час, където кръстът призовава всички човеци към победата на оправданието чрез вяра, което е вестта на третия ангел. Вестта на третия ангел е вестта на третото горко на исляма, което настъпи на 11 септември в първата среща на Валаам с ослицата на исляма, след това с удвояване на ударите срещу буквалната славна земя на 7 октомври 2023 г., а после с втория удар в Нашвил, докато Валаам направлява ослицата на исляма през лозята на древната буквална и съвременната духовна славна земя. Третият удар е земетресението на скоро идващия неделен закон. Там Исаак е принесен, там учениците на Йоан, символ на голямото множество, на което се дават белите дрехи на мъченичеството, чуха и видяха делата на знамето. Средищните точки на Битие, Матей и „Копнежът на вековете“ посочват запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди и призоваването на езичниците.

The explanation given by Christ to Nicodemus was the work of the wind, though its work is unseen.

Обяснението, дадено от Христос на Никодим, бе делото на вятъра, макар действието му да е невидимо.

> “Nicodemus was still perplexed, and Jesus used the wind to illustrate His meaning: ‘The wind bloweth where it listeth, and thou hearest the sound thereof, but canst not tell whence it cometh, and whither it goeth: so is everyone that is born of the Spirit.”

> „Никодим все още беше недоумяващ и Исус използва вятъра, за да онагледи значението на Своите думи: „Вятърът духа, дето иска, и гласа му чуваш, но не знаеш откъде иде и накъде отива; така е всеки, който е роден от Духа.“

> “The wind is heard among the branches of the trees, rustling the leaves and flowers; yet it is invisible, and no man knows whence it comes or whither it goes. So with the work of the Holy Spirit upon the heart. It can no more be explained than can the movements of the wind. A person may not be able to tell the exact time or place, or to trace all the circumstances in the process of conversion; but this does not prove him to be unconverted. By an agency as unseen as the wind, Christ is constantly working upon the heart. Little by little, perhaps unconsciously to the receiver, impressions are made that tend to draw the soul to Christ. These may be received through meditating upon Him, through reading the Scriptures, or through hearing the word from the living preacher. Suddenly, as the Spirit comes with more direct appeal, the soul gladly surrenders itself to Jesus. By many this is called sudden conversion; but it is the result of long wooing by the Spirit of God,—a patient, protracted process.

> „Вятърът се чува сред клоните на дърветата, като шумоли в листата и цветята; и все пак е невидим, и никой човек не знае откъде идва и накъде отива. Така е и с делото на Светия Дух върху сърцето. То не може да бъде обяснено повече, отколкото могат да бъдат обяснени движенията на вятъра. Човек може да не е способен да посочи точното време или място, нито да проследи всички обстоятелства в процеса на обръщението; но това не доказва, че той не е обърнат. Чрез действие, също тъй невидимо като вятъра, Христос постоянно въздейства върху сърцето. Малко по малко, може би несъзнателно за приемащия, се създават впечатления, които имат за цел да привлекат душата към Христос. Те могат да бъдат приети чрез размишление върху Него, чрез четене на Писанията или чрез слушане на словото от живия проповедник. Изведнъж, когато Духът дойде с по-пряк призив, душата с радост се предава на Исус. От мнозина това се нарича внезапно обръщение; но то е резултат от дълго увещаване от Божия Дух — търпелив, продължителен процес.

> “While the wind is itself invisible, it produces effects that are seen and felt. So the work of the Spirit upon the soul will reveal itself in every act of him who has felt its saving power. When the Spirit of God takes possession of the heart, it transforms the life. Sinful thoughts are put away, evil deeds are renounced; love, humility, and peace take the place of anger, envy, and strife. Joy takes the place of sadness, and the countenance reflects the light of heaven. No one sees the hand that lifts the burden, or beholds the light descend from the courts above. The blessing comes when by faith the soul surrenders itself to God. Then that power which no human eye can see creates a new being in the image of God.” The Desire of Ages, 172, 173.

> „Макар самият вятър да е невидим, той поражда въздействия, които се виждат и усещат. Така и действието на Духа върху душата ще се разкрие във всеки постъпка на онзи, който е почувствал Неговата спасителна сила. Когато Божият Дух завладее сърцето, Той преобразява живота. Греховните мисли се отстраняват, злите дела се отхвърлят; любов, смирение и мир заемат мястото на гнева, завистта и раздора. Радостта заема мястото на тъгата и лицето отразява светлината на небето. Никой не вижда ръката, която повдига бремето, нито съзира светлината да слиза от небесните дворове. Благословението идва, когато чрез вяра душата се предаде на Бога. Тогава онази сила, която никое човешко око не може да види, създава ново същество по Божия образ.“ Копнежът на вековете, 172, 173.

At 9/11 the latter rain began to sprinkle. At 9/11 Islam, represented as the “east wind” in Bible prophecy arrived as the sealing of the one hundred and forty-four thousand began. The latter rain, which is a message represented as the “golden oil” that descends from Zechariah’s two golden pipes, began the calling of Laodicean Seventh-day Adventists unto repentance. The wind of the Holy Spirit began its work of teaching all things that are written, and employing the message of Jeremiah’s old paths to speak to the hearts of blind Laodiceans. The work of the Holy Spirit represented to Nicodemus explained more fully, the “step by step,” “work necessary to be done in the hearts of all who would inherit the kingdom of heaven.” The process was compared to the work of the wind by Christ, and the process occurs during the period of “the east wind,” that arrived at 9/11. Isaiah addresses this same period in terms of the rough wind.

На 11 септември късният дъжд започна да поръсва. На 11 септември ислямът, представен в библейското пророчество като „източния вятър“, се яви, когато започна запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди. Късният дъжд, който е вест, представена като „златното масло“, слизащо от двете златни тръби на Захария, започна призоваването на лаодикийските адвентисти от седмия ден към покаяние. Вятърът на Светия Дух започна своето дело да поучава на всичко, което е писано, и чрез вестта за старите пътеки на Йеремия да говори на сърцата на слепите лаодикийци. Делото на Светия Дух, представено пред Никодим, по-пълно обяснява „стъпка по стъпка“ „делото, което е необходимо да бъде извършено в сърцата на всички, които биха наследили небесното царство“. Процесът беше сравнен от Христос с действието на вятъра и този процес протича през периода на „източния вятър“, който настъпи на 11 септември. Исая разглежда същия този период в термините на бурния вятър.

> In measure, when it shooteth forth, thou wilt debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind. By this therefore shall the iniquity of Jacob be purged; and this is all the fruit to take away his sin; when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up. Isaiah 27:8, 9.

> С мярка, когато поникне, Ти ще се препираш с него; Той възпира силния Си вятър в деня на източния вятър. Затова чрез това ще се очисти беззаконието на Яков; и това е целият плод — да се отнеме грехът му: когато направи всички камъни на олтара като варовикови камъни, строшени на късове, горичките и кумирите няма да се издигнат. Исая 27:8, 9.

All the prophets align with one another in the latter days, and Isaiah’s “rough wind” is John’s winds of strife that are held in check during the sealing of the one hundred and forty-four thousand. Isaiah’s rough wind is the east wind that is “stayed” in Isaiah’s testimony, and held in check in John’s. John’s winds of strife are held while God’s people are sealed, and Isaiah’s east wind is identified as the period when “the iniquity of Jacob” is “purged.” The Hebrew word “purged” means atoned for. John’s sealing is the same as Ezekiel chapter nine and is the same as the purging of Jacob’s iniquity. The angel who goes through Jerusalem placing a mark upon those that sigh and cry is the angel who ascends from the “east.”

Всички пророци са в съгласие помежду си относно последните дни, и „бурният вятър“ на Исая е „ветровете на раздор“ на Йоан, които се държат възпирани по време на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди. Бурният вятър на Исая е източният вятър, който е „спрян“ в свидетелството на Исая и възпиран в това на Йоан. Ветровете на раздор на Йоан се задържат, докато Божият народ бива запечатван, а източният вятър на Исая е посочен като периода, когато „нечестието на Яков“ бива „очистено“. Еврейската дума, преведена като „очистено“, означава, че е извършено умилостивение за него. Запечатването при Йоан е същото като в девета глава на Езекиил и е същото като очистването на нечестието на Яков. Ангелът, който минава през Йерусалим, поставяйки белег върху онези, които въздишат и плачат, е ангелът, който се възкачва от „изток“.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> И след това видях четири ангела да стоят на четирите краища на земята, като държаха четирите ветрове на земята, за да не духа вятър нито по земята, нито по морето, нито върху някое дърво. И видях друг ангел, възлизащ от изток, който имаше печата на живия Бог; и той извика със силен глас към четирите ангела, на които бе дадено да повредят земята и морето, казвайки: Не повреждайте нито земята, нито морето, нито дърветата, докато не запечатаме слугите на нашия Бог на челата им. Откровение 7:1–3.

The angel is Christ and He ascended at the end of forty days of teaching the disciples face to face in the Pentecostal season, and He ascends at the feast of trumpets in Leviticus twenty-three at the end of the thirty days of face-to-face teaching with the priests who are represented by the number thirty.

Ангелът е Христос и Той се възнесе в края на четиридесет дни, през които поучаваше учениците лице в лице в Петдесятния период; и Той се възнася на празника на тръбите в Левит двадесет и трета глава в края на тридесетте дни на поучение лице в лице със свещениците, които са представени чрез числото тридесет.

2026 is the midterm elections, and the elections have already been confirmed as prophetic waymarks. Without the Democrats stealing the election of 2020 Trump would not have fulfilled the enigma of Rome. The enigma of Rome being that it is eighth and is of the seven. That enigma identifies Trump as the representative of the image of the beast, who always comes up eighth, yet is of the seven. In Daniel seven, three of pagan Rome’s ten horns needed to be removed for the little horn to ascend. There papal Rome came up as the eighth among seven other horns, yet it came forth from pagan Rome, for it was to be of the seven. In Daniel eight the Medo-Persian empire was represented by two horns, then Greece was a single horn, that when broken produced four horns, thus before Rome arrives there have been seven horns, and the little horn of Rome is the eighth. There are other witnesses to the fact that Rome always comes up eighth and is of the seven, but the enigma’s primary point of reference is Revelation chapter seventeen.

2026 е годината на междинните избори, а самите избори вече са потвърдени като пророчески ориентири. Ако демократите не бяха откраднали изборите през 2020 г., Тръмп не би изпълнил загадката на Рим. Загадката на Рим е, че той е осми и е от седемте. Тази загадка определя Тръмп като представителя на образа на звяра, който винаги се появява като осмия, и все пак е от седемте. В Даниил 7 три от десетте рога на езическия Рим трябваше да бъдат отстранени, за да се въздигне малкият рог. Там папският Рим се появи като осмия сред други седем рога, и все пак произлезе от езическия Рим, защото трябваше да бъде от седемте. В Даниил 8 Мидо-Персийската империя беше представена с два рога, след това Гърция беше един рог, който, когато бе строшен, произведе четири рога; така преди да се появи Рим, вече има седем рога, а малкият рог на Рим е осмият. Има и други свидетелства за факта, че Рим винаги се появява като осмия и е от седемте, но основната отправна точка на загадката е Откровение, глава 17.

> And here is the mind which hath wisdom. The seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth. And there are seven kings: five are fallen, and one is, and the other is not yet come; and when he cometh, he must continue a short space. And the beast that was, and is not, even he is the eighth, and is of the seven, and goeth into perdition. Revelation 17:9–11.

> И тук е умът, който има мъдрост. Седемте глави са седем планини, на които седи жената. И има седем царе: петима са паднали, единият е, а другият още не е дошъл; и когато дойде, трябва да пребъде за кратко време. И звярът, който беше и не е, той е осмият и е от седмината, и отива в погибел. Откровение 17:9–11.

The stolen election of 2020 identified an election as a prophetic waymark. A second witness to this fact is with President Carter. Reagan was the first of the presidents that lead to Trump being the eighth that is of the seven, as he forms an image of Rome. Reagan was the first of the line of eight presidents since the time of the end in 1989. 1989 was fulfilled in Daniel eleven, verses one through four, and it sets forth the testimony of the richest president. Reagan was preceded by the worst President in history up to that point. Carter left office with a crisis of Islam unresolved. Forty-seven years later and Trump is currently resolving the problem left to Reagan by the Democrat Carter. Because the first and alpha Reagan was a Republican typifying a Republican at the ending and omega, Trump would also need to inherit a crisis of Islam created by the previous Democrat president, who would of prophetic necessity be the worst president in history up to that point. Obama, of course fulfilled all those prophetic characteristics, and so did Biden. In order for Reagan to typify the last, he also had to typify not only the eighth, but also the sixth. In doing so the Lion of the tribe of Judah had to control the elections to secure a progression of failed presidencies that preceded Trump in both instances. The elections are a prophetic waymark, and 2026 is the midterms for the president that is the eighth that is of the seven.

Откраднатите избори през 2020 година посочиха едни избори като пророчески ориентир. Второ свидетелство за този факт е свързано с президента Картър. Рейгън беше първият от президентите, които водят до Тръмп като осмия, който е от седемте, тъй като той образува образ на Рим. Рейгън беше първият в редицата от осем президенти от времето на края през 1989 година. 1989 година се изпълни в Даниил единадесета глава, стихове от първи до четвърти, и тя излага свидетелството за най-богатия президент. Рейгън беше предшестван от най-лошия президент в историята до онзи момент. Картър напусна длъжността, оставяйки неразрешена една ислямска криза. Четиридесет и седем години по-късно Тръмп понастоящем разрешава проблема, оставен на Рейгън от демократа Картър. Понеже първият и алфа, Рейгън, беше републиканец, предобразяващ един републиканец при завършека и омега, Тръмп също трябваше да наследи ислямска криза, създадена от предишния президент демократ, който по пророческа необходимост трябваше да бъде най-лошият президент в историята до онзи момент. Обама, разбира се, изпълни всички тези пророчески характеристики, както и Байдън. За да може Рейгън да предобразява последния, той трябваше да предобразява не само осмия, но и шестия. Като правеше това, Лъвът от Юдовото племе трябваше да контролира изборите, за да осигури последователност от неуспешни президентства, които предшестваха Тръмп и в двата случая. Изборите са пророчески ориентир, а 2026 година са междинните избори за президента, който е осмият, който е от седемте.

The two-hundred and fifty year line of the United States began in 1776 and culminates in 2026. The two-hundred and fifty year line of 457 BC culminated in 207 BC, between verses eleven and fifteen, the battles of Raphia and Panium. Raphia is prophetically aligned with Genesis seventeen covenant of circumcision, and Panium is prophetically aligned with Matthew sixteen’s covenant of the one hundred and forty-four thousand. 2026, aligns with 207 BC, between verses eleven and fifteen—between Raphia and Panium, which is also between God’s first covenant with a chosen people and God’s last covenant with a chosen people.

Двеста и петдесетгодишната линия на Съединените щати започва през 1776 г. и достига своята кулминация през 2026 г. Двеста и петдесетгодишната линия от 457 г. пр. Хр. достига своята кулминация през 207 г. пр. Хр., между стихове единадесет и петнадесет, при битките при Рафиа и Паниум. Рафиа е пророчески съотнесена към завета на обрязването от Битие 17, а Паниум е пророчески съотнесен към завета за сто четиридесет и четирите хиляди от Матей 16. 2026 г. се съотнася към 207 г. пр. Хр., между стихове единадесет и петнадесет — между Рафиа и Паниум, което е също и между Божия първи завет с избран народ и Божия последен завет с избран народ.

The two-hundred and fifty year lines that end at the midpoint of 207 BC and 2026 align with the two-hundred and fifty year line of persecution that began when the city of Rome burned in the year 64. Beginning there, seven years of warning of the coming destruction, by a strange man were proclaimed to the inhabitants of Jerusalem. When the year seventy arrived and Jerusalem was destroyed God’s church was scattered and they spread the gospel to the entire world. At the same time that the church of Ephesus was proclaiming the Pentecostal message of the resurrection, the persecution represented by the church of Smyrna began, for the two churches of prophetic necessity would run parallel for a period of time. Paul was a leader of the prophetic church of Ephesus, yet he penned of both histories.

Двете двеста и петдесетгодишни линии, които завършват в средата на 207 г. пр. Хр. и 2026 г., се съгласуват с двеста и петдесетгодишната линия на гонение, която започна, когато град Рим изгоря в 64 година. Оттам, в продължение на седем години, на жителите на Ерусалим бе възвестявано предупреждение за предстоящото разрушение от един странен човек. Когато настъпи седемдесетата година и Ерусалим бе разрушен, Божията църква бе разпръсната и те разпространиха евангелието по целия свят. В същото време, когато църквата в Ефес прогласяваше петдесятното послание за възкресението, започна гонението, представено от църквата в Смирна, защото двете църкви поради пророческа необходимост трябваше да протичат успоредно за известен период от време. Павел беше водач на пророческата църква в Ефес, но той писа и за двете истории.

> Persecutions, afflictions, which came unto me at Antioch, at Iconium, at Lystra; what persecutions I endured: but out of them all the Lord delivered me. Yea, and all that will live godly in Christ Jesus shall suffer persecution. 2 Timothy 3:11, 12.

> Гоненията и страданията, които ме постигнаха в Антиохия, в Икония, в Листра; какви гонения претърпях; но от всички тях Господ ме избави. Да! И всички, които желаят да живеят благочестиво в Христос Исус, ще бъдат гонени. 2 Тимотей 3:11, 12.

A.T. Jones identifies the two-hundred and fifty year period that begins in the year 64 and ends at the Edict of Milan in 313. For those years persecution against God’s people was carried on by pagan Rome, but the message to the church in Smyrna identified ten days, that represent the very worst persecution of that period.

А. Т. Джоунс посочва двеста и петдесетгодишния период, който започва през 64 година и завършва с Миланския едикт през 313 година. През тези години гонението против Божия народ бе извършвано от езическия Рим, но вестта към църквата в Смирна посочва десет дни, които представляват най-тежкото гонение през този период.

> Fear none of those things which thou shalt suffer: behold, the devil shall cast some of you into prison, that ye may be tried; and ye shall have tribulation ten days: be thou faithful unto death, and I will give thee a crown of life. Revelation 2:10.

> Не бой се от онова, което ти предстои да претърпиш: ето, дяволът ще хвърли някои от вас в тъмница, за да бъдете изпитани; и ще имате скръб десет дни. Бъди верен до смърт, и Аз ще ти дам венеца на живота. Откровение 2:10.

That period of persecution represented by the Emperor Diocletian was for ten years, beginning in 303 and ending in 313, when the Emperor Constantine the Great was ruling, as he would be at the first Sunday law of 321, and when he divided Rome into east and west in 330. 313 was prophetically marked by the diplomatic marriage in Milan when Emperor Constantine (ruler of the West) arranged the marriage of his half-sister, Flavia Julia Constantia to Licinius, the emperor who controlled the eastern (or soon-to-be eastern) part of the Roman Empire. The marriage was symbolically ended when Constantine divided the kingdom into east and west in 330.

Този период на гонение, представен от император Диоклетиан, беше за десет години, започвайки през 303 и завършвайки през 313, когато управляваше император Константин Велики, както щеше да управлява и при първия неделен закон от 321 г., и когато раздели Рим на изток и запад през 330 г. 313 г. беше пророчески отбелязана от дипломатическия брак в Милано, когато император Константин (владетел на Запада) уреди брака на своята полусестра Флавия Юлия Констанция с Лициний, императора, който контролираше източната (или онова, което скоро щеше да стане източната) част на Римската империя. Бракът беше символично прекратен, когато Константин раздели царството на изток и запад през 330 г.

Nero’s 250-year period begins with a seven-year period that begins and ends with a siege that typifies the end of the world. At the end of the period there was a distinct ten years of persecution. The period began in the time of Ephesus, then covered the history of Smyrna until Constantine’s church of compromise, when the church of Pergamos arrived in 313.

Двеста и петдесетгодишният период на Нерон започва със седемгодишен период, който започва и завършва с обсада, предобразяваща края на света. В края на периода имаше ясно изразени десет години на гонение. Периодът започна по времето на Ефес, след това обхвана историята на Смирна до компромисната църква на Константин, когато църквата в Пергам настъпи през 313 година.

Those seventeen years from 313 to 330 find their counterpoint in the history of Raphia and Panium, where the battle of 217 BC and the battle of 200 BC are separated by seventeen years. At the battle of Raphia, Ptolemy prevailed, but he would be dead and gone before the battle of Panium. Yet he reigned for seventeen years from 221 BC unto 204 BC. Three lines of 250 years tied together by three seventeens force the consideration that 313 aligns with 2026.

Онези седемнадесет години от 313 до 330 намират своя съответен отзвук в историята на Ра̀фия и Панион, където битката при Рафия през 217 г. пр. Хр. и битката при Панион през 200 г. пр. Хр. са разделени от седемнадесет години. В битката при Рафия Птолемей надделя, но преди битката при Панион той вече щеше да е мъртъв и отминал. И все пак той царува седемнадесет години — от 221 г. пр. Хр. до 204 г. пр. Хр. Три линии от по 250 години, свързани помежду си чрез три седемнадесетици, налагат да се вземе предвид, че 313 съответства на 2026.

313 was a distinct transition from persecution unto compromise, thus marking 313 as a symbol of a change of some prophetic nature that was typified by the change from Smyrna to Pergamos. The first step was represented by a diplomatic marriage that ended in divorce seventeen years later. The second step was the first Sunday law. Inspiration informs us that the Sunday law is preceded by a progressive step by step process that includes Sunday laws that precede the Sunday law defined as forcing you to observe Sunday and also persecuting you for observing God’s seventh-day Sabbath.

313 беше ясно изразен преход от гонение към компромис, като по този начин 313 се отбелязва като символ на промяна от някакво пророческо естество, предобразена от прехода от Смирна към Пергам. Първата стъпка беше представена чрез дипломатически брак, завършил с развод седемнадесет години по-късно. Втората стъпка беше първият неделен закон. Вдъхновението ни осведомява, че неделният закон е предшестван от постепенно, стъпка по стъпка, развитие, което включва неделни закони, предхождащи неделния закон, определен като принуждаване да спазваш неделята и също така преследване за това, че спазваш Божията събота на седмия ден.

> “If the reader would understand the agencies to be employed in the soon-coming contest, he has but to trace the record of the means which Rome employed for the same object in ages past. If he would know how papists and Protestants united will deal with those who reject their dogmas, let him see the spirit which Rome manifested toward the Sabbath and its defenders.

> „Ако читателят желае да разбере какви средства ще бъдат използвани в предстоящата скоро борба, нужно е само да проследи историята на средствата, които Рим е употребявал за същата цел в миналите векове. Ако иска да знае как паписти и протестанти, обединени, ще се отнасят към онези, които отхвърлят техните догми, нека види духа, който Рим е проявявал към съботата и към нейните защитници.“

> “Royal edicts, general councils, and church ordinances sustained by secular power were the steps by which the pagan festival attained its position of honor in the Christian world. The first public measure enforcing Sunday observance was the law enacted by Constantine. (A.D. 321.) This edict required townspeople to rest on ‘the venerable day of the sun,’ but permitted countrymen to continue their agricultural pursuits. Though virtually a heathen statute, it was enforced by the emperor after his nominal acceptance of Christianity.” The Great Controversy, 573, 574.

> „Царски укази, вселенски събори и църковни наредби, подкрепяни от светската власт, бяха стъпките, чрез които езическият празник достигна своето почетно положение в християнския свят. Първата обществена мярка за налагане на спазването на неделята беше законът, издаден от Константин. (сл. Хр. 321 г.) Този указ изискваше жителите на градовете да почиват в „почитаемия ден на слънцето“, но позволяваше на селяните да продължат земеделските си занимания. Макар по същество да беше езически закон, той беше наложен от императора след формалното му приемане на християнството.“ Великата борба, 573, 574.

The Edict of Milan in 313, was the “royal edict” that was followed by “general councils and church ordinances sustained by secular power were the steps.” These were progressive steps which led to the first Sunday law in 321. One of those steps is “church ordinances,” such as Sunday observance, “sustained by secular power.” The period of 1888 identifies a series of Sunday laws introduced into the Senate by Senator Blair that never went anywhere, but during the same history several states were passing state enforced Sunday laws. These two witnesses identify 313 as a waymark where “royal edicts,” such as an executive order would mark a transition in the history of the earth beast, who is destined to speak as a dragon.

Миланският едикт от 313 г. беше „царският едикт“, след който „всеобщи събори и църковни наредби, подкрепяни от светска власт, бяха следващите стъпки“. Това бяха последователни стъпки, които доведоха до първия неделен закон през 321 г. Една от тези стъпки са „църковните наредби“, като например неделното празнуване, „подкрепяни от светска власт“. Периодът от 1888 г. посочва поредица от неделни закони, внесени в Сената от сенатор Блеър, които не доведоха до никъде, но в същата историческа линия няколко щата приемаха неделни закони, налагани от щатската власт. Тези двама свидетели определят 313 г. като белег, при който „царски едикти“, като например изпълнителна заповед, биха отбелязали преход в историята на земния звяр, комуто е отредено да говори като змей.

When the United States speaks as a dragon it ends as the sixth kingdom of Bible prophecy, and it does by speaking the same as it did in the beginning of its reign as the sixth kingdom. In 1798, the United States passed the Alien and Sedition Acts, that typified the Sunday law. The Alien and Sedition Acts of 1798 were the third of three steps that began in 1776 with the Declaration of Independence followed by the Constitution in 1789. Those three steps align with 313, 321 and 330.

Когато Съединените щати заговорят като змей, те завършват като шестото царство на библейското пророчество, и това става, като заговорят по същия начин, както в началото на своето царуване като шестото царство. През 1798 г. Съединените щати приеха Законите за чужденците и за подстрекателството към бунт, които предобразяваха неделния закон. Законите за чужденците и за подстрекателството към бунт от 1798 г. бяха третата от три стъпки, започнали през 1776 г. с Декларацията за независимост, последвана от Конституцията през 1789 г. Тези три стъпки съответстват на 313, 321 и 330.

1776, 1789 and 1798 were all actions that are defined as speaking, for inspiration informs us that the “speaking of the nation is the action of its legislative and judicial authorities.” 313, 321 and 330 are all waymarks associated with Constantine the Great. The ending of ancient literal Israel, both the northern and southern kingdoms, is symbolized as a divorce, which is what is represented by 330. A divorce between east and west in a marriage that began seventeen years before, at the marriage of the Edict of Milan. At the Sunday law the United States will have filled up its cup of probationary time and it will be divorced from God in terms of its prophetic purpose, as typified by the land flowing with milk and honey for ancient Israel. Inspiration says national apostasy is followed by national ruin. That happens when God divorces the glorious land as represented by the year 330. From the marriage of 313 unto the first in a series of escalating Sunday laws in 321 unto the divorce of 330. 1776 aligns with 313, and 1789 aligns with 321 and 1798 aligns with 330.

1776, 1789 и 1798 бяха все действия, които се определят като говорене, защото Вдъхновението ни осведомява, че „говоренето на една нация е действието на нейните законодателни и съдебни власти“. 313, 321 и 330 са все ориентири, свързани с Константин Велики. Краят на древния буквален Израил, както на северното, така и на южното царство, е символизиран като развод, което е онова, което е представено от 330. Развод между изтока и запада в един брак, започнал седемнадесет години по-рано, при брака на Миланския едикт. При неделния закон Съединените щати ще са изпълнили чашата на своето изпитателно време и ще бъдат разведени с Бога по отношение на своята пророческа цел, както е предобразено от земята, в която текат мляко и мед, за древния Израил. Вдъхновението казва, че след националното отстъпление следва национална разруха. Това се случва, когато Бог се развежда със славната земя, както е представено от годината 330. От брака през 313 до първия в поредица от ескалиращи неделни закони през 321, до развода през 330. 1776 съответства на 313, 1789 съответства на 321, а 1798 съответства на 330.

330 is also the fulfillment of the 360 years since the battle of Actium in 31 BC. Actium was Rome’s third obstacle and thus typifies the Sunday law where modern Rome conquers its second and third obstacles. At the waymark of 330 the battle of Panium joins the battle of Actium. The battle of Raphia in 217 BC aligns with the Ukrainian war in 2014, then in 2015 Trump launched his first presidential campaign, 2020 both horns of the earth beast were slain, 2023 they were both resurrected. 2024 the test of the foundations began and in 2025 the prophetic alliance of the eighth president and his papal counterpart were marked by their mutual inaugurations.

330 е също и изпълнението на 360-те години от битката при Актиум през 31 г. пр. Хр. Актиум беше третото препятствие на Рим и по този начин е предобраз на неделния закон, когато съвременният Рим покорява своето второ и трето препятствие. На ориентирната точка 330 битката при Паниум се съединява с битката при Актиум. Битката при Рафия през 217 г. пр. Хр. се съпоставя с украинската война през 2014 г.; след това през 2015 г. Тръмп започна първата си президентска кампания; през 2020 г. двата рога на земния звяр бяха убити; през 2023 г. и двата бяха възкресени. През 2024 г. започна изпитът на основите, а през 2025 г. пророческият съюз на осмия президент и неговия папски съответник беше отбелязан от взаимните им встъпвания в длъжност.

We will continue these things in the next article.

Ще продължим с тези неща в следващата статия.

Back to Articles