Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Seventy-Six

Книгата на Даниил – Сто седемдесет и шеста част

Divine Revelation and the Final Awakening: Insights from Daniel’s Vision

Божественото откровение и последното пробуждане: прозрения от видението на Даниил

Author

Jeff Pippenger

Published

April 6, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In Daniel chapter ten, Gabriel is accomplishing the work of presenting the complete interpretation of the book of Daniel to God’s last day people. Daniel represents God’s last day people, who, in the book of Revelation, are the one hundred and forty-four thousand. As such, the one hundred and forty-four thousand awaken to recognize they have been scattered, as represented by Daniel in chapter nine. They also awaken to the understanding that the great test by which their eternal destiny is decided is the image of the beast test, which takes place before they are sealed, and before probation closes at the Sunday law in the United States. They are mourning the disappointment that confronted them on July 18, 2020, and in that condition, they are given a view of Christ in the Most Holy Place, as represented by Isaiah in chapter six.

В десета глава на Даниил Гавриил извършва делото по представянето на пълното тълкувание на книгата Даниил на Божия народ в последните дни. Даниил представлява Божия народ в последните дни, който в книгата Откровение е сто четиридесет и четирите хиляди. Като такива, сто четиридесет и четирите хиляди се пробуждат, за да осъзнаят, че са били разпръснати, както е представено чрез Даниил в девета глава. Те също така се пробуждат за разбирането, че великото изпитание, чрез което се решава вечната им участ, е изпитанието на образа на звяра, което настъпва преди да бъдат запечатани и преди да приключи благодатното време при неделния закон в Съединените щати. Те скърбят за разочарованието, което ги сполетя на 18 юли 2020 г., и в това състояние им се дава видение за Христос в Пресветото място, както е представено чрез Исая в шеста глава.

That vision, as represented by both Daniel and Isaiah allows them to see their corrupted condition before the Lord of glory, and both are humbled into the dust. Isaiah then hears the question asking who God would send to His people, and Isaiah volunteers, but he is first purified.

Това видение, както е представено и при Даниил, и при Исая, им позволява да видят своето покварено състояние пред Господа на славата, и и двамата са смирени до праха. След това Исая чува въпроса кого Бог би изпратил при Своя народ, и Исая се предлага доброволно, но най-напред бива очистен.

> Then said I, Woe is me! for I am undone; because I am a man of unclean lips, and I dwell in the midst of a people of unclean lips: for mine eyes have seen the King, the Lord of hosts. Then flew one of the seraphims unto me, having a live coal in his hand, which he had taken with the tongs from off the altar: And he laid it upon my mouth, and said, Lo, this hath touched thy lips; and thine iniquity is taken away, and thy sin purged. Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. Isaiah 6:5–8.

> Тогава рекох: Горко ми! защото съм погубен; понеже съм човек с нечисти устни и живея сред народ с нечисти устни; защото очите ми видяха Царя, Господа на Силите. Тогава долетя при мене един от серафимите, като държеше в ръката си разпален въглен, който беше взел с клещи от олтара. И го допря до устата ми и каза: Ето, това се допря до устните ти; и беззаконието ти се отне, и грехът ти се очисти. Също чух гласа на Господа, Който казваше: Кого да изпратя и кой ще отиде за Нас? Тогава рекох: Ето ме; изпрати мене. Исая 6:5–8.

Isaiah was purified with a coal from off the altar, and Daniel was purified by beholding the looking glass causative vision, that causes the beholder to change into the image he beholds. Isaiah is told to take the message to a people who hearing do not hear, and seeing do not see.

Исая бе очистен с въглен от олтара, а Даниил бе очистен чрез съзерцаването на причиняващото видение като в огледало, което довежда съзерцаващия до промяна в образа, който съзерцава. На Исая е казано да занесе вестта на народ, който, като слуша, не чува, и, като гледа, не вижда.

> And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:9, 10.

> И Той рече: Иди и кажи на този народ: Слушайте наистина, но не разбирайте; и гледайте наистина, но не проумявайте. Направи сърцето на този народ тлъсто, и ушите му натежали, и затвори очите му, да не би да види с очите си, и да чуе с ушите си, и да разбере със сърцето си, и да се обърне, и да бъде изцелен. Исая 6:9, 10.

Isaiah wishes to know how long he must interact with the people who understand and perceive not, so he asks the question of, “how long?”

Исая желае да узнае докога трябва да общува с народа, който не разбира и не схваща, затова задава въпроса: „Докога?“

> Then said I, Lord, how long? And he answered, Until the cities be wasted without inhabitant, and the houses without man, and the land be utterly desolate, And the Lord have removed men far away, and there be a great forsaking in the midst of the land. Isaiah 6:11, 12.

> Тогава рекох: Господи, докога? А Той отговори: Докле градовете запустеят без жител, и къщите останат без човек, и земята стане съвсем пуста, и Господ отдалечи човеците, и настъпи голямо запустение всред земята. Исая 6:11, 12.

The land that is the subject of Bible prophecy in the last days is the United States, who is “utterly desolated,” when national ruin is brought about by the national apostasy of the Sunday law. Verse forty-one of Daniel eleven, has been typified by verse sixteen of the same chapter. In verse forty-one the “great forsaking in the midst of the land” is identified as “many” being overthrown. Isaiah’s message, which was referred to by Jesus, when He addressed the quibbling Jews in His history among men, identifies that when a former covenant people are being passed by, they then have ears and eyes that do not understand or perceive. Isaiah’s message represents the final call to Laodicean Adventism, which ends at the Sunday law, where Laodicean Adventism is spewed out of the mouth of the Lord.

Земята, която е предмет на библейското пророчество в последните дни, са Съединените щати, които биват „напълно опустошени“, когато националното разорение се причинява от националното отстъпление на неделния закон. Стих четиридесет и първи на Даниил единадесета глава е бил предобразен от стих шестнадесети на същата глава. В стих четиридесет и първи „голямото оставяне всред земята“ е определено като „мнозина“ да бъдат съборени. Вестта на Исая, към която Исус се позова, когато се обърна към придирчивите юдеи по време на Своята история сред човеците, установява, че когато един предишен заветен народ бива отминат, тогава той има уши и очи, които не разбират и не възприемат. Вестта на Исая представлява последния призив към лаодикийския адвентизъм, който завършва при неделния закон, където лаодикийският адвентизъм бива изплют от устата на Господа.

> He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. Daniel 11:41.

> Ще навлезе и в славната земя; и много страни ще бъдат съборени; но от ръката му ще се избавят тия: Едом, Моав и първенците на амонците. Даниил 11:41.

Isaiah and Daniel are given the responsibility to present the final call to Laodicea, and at Daniel’s third touch in chapter ten he is strengthened for the task.

На Исая и Даниил е възложена отговорността да отправят последния призив към Лаодикия, и при третото докосване до Даниил в десета глава той бива укрепен за тази задача.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Daniel 10:18, 19.

> Тогава пак дойде и ме докосна един, който приличаше на човек, и ме укрепи, и каза: О, мъжо много възлюбен, не бой се; мир да бъде на тебе; бъди силен, да, бъди силен. И когато ми говори, аз се укрепих и казах: Нека говори господарят ми, защото ти ме укрепи. Даниил 10:18, 19.

Daniel was strengthened to give the message that he came to understand when Michael descended in chapter ten. Isaiah was informed that he would need to give the message until the Sunday law. At the Sunday law a remnant would be established.

Даниил бе укрепен, за да предаде вестта, която дойде да разбере, когато Михаил слезе в десета глава. На Исая бе известено, че ще трябва да предава вестта до неделния закон. При неделния закон един остатък щеше да бъде установен.

> Then said I, Lord, how long? And he answered, Until the cities be wasted without inhabitant, and the houses without man, and the land be utterly desolate, And the Lord have removed men far away, and there be a great forsaking in the midst of the land. But yet in it shall be a tenth, and it shall return, and shall be eaten: as a teil tree, and as an oak, whose substance is in them, when they cast their leaves: so the holy seed shall be the substance thereof. Isaiah 6:11–13.

> Тогава казах аз: Господи, докога? А Той отговори: Докато градовете запустеят и останат без жители, и къщите — без човек, и земята стане съвсем пуста, и Господ не отдалечи човеците надалеч, и насред земята не настъпи голямо запустение. Но още в нея ще остане една десетина, и тя ще се върне, и ще бъде изядена; както при теревинта и при дъба, чиято същност остава в тях, когато окапят листата си, така светият род ще бъде нейната същност. Исая 6:11–13.

When there would be “a great forsaking in the midst of the land” (at the Sunday law), there would be manifested a “tenth,” whose “substance” is “the holy seed.” The root of the Hebrew word translated as “tenth,” is “tithe.” The Lord will have a “tithe” that have “returned,” at the Sunday law.

Когато щеше да настъпи „голямо запустение сред земята“ (при неделния закон), щеше да се яви „една десета“, чиято „същност“ е „светото семе“. Коренът на еврейската дума, преведена като „десета“, е „десятък“. Господ ще има „десятък“, който е „се върнал“, при неделния закон.

> And all the tithe of the land, whether of the seed of the land, or of the fruit of the tree, is the Lord’s: it is holy unto the Lord. And if a man will at all redeem ought of his tithes, he shall add thereto the fifth part thereof. And concerning the tithe of the herd, or of the flock, even of whatsoever passeth under the rod, the tenth shall be holy unto the Lord. Leviticus 27:30–32.

> И целият десятък от земята, било от посева на земята, било от плода на дърветата, е Господен: свят е на Господа. И ако човек пожелае по какъвто и да било начин да откупи нещо от десятъка си, нека прибави към него и петата му част. А относно десятъка от едър добитък или от дребен добитък, от всичко, що минава под жезъла, всяко десето да бъде свято на Господа. Левит 27:30–32.

The “tenth” that “returns” are holy unto the Lord, and they are the Lord’s portion.

„Десетата част“, която „се завръща“, е свята за Господа и е Господният дял.

> For the Lord’s portion is his people; Jacob is the lot of his inheritance. Deuteronomy 32:9.

> Защото Господният дял е Неговият народ; Яков е жребият на Неговото наследство. Второзаконие 32:9.

Those who have returned before the Sunday law, are those represented by Jeremiah who have suffered the first disappointment, to whom the Lord had promised that if they would return, they would be the Lord’s mouth, or His spokesmen.

Онези, които са се завърнали преди неделния закон, са представени от Еремия като тези, които са претърпели първото разочарование, на които Господ бе обещал, че ако се завърнат, ще бъдат устата на Господа, или Негови говорители.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brazen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:16–21.

> Думите Ти се намериха и аз ги изядох; и Твоето слово беше за мене радост и веселие на сърцето ми; защото нося Твоето име, о, Господи Боже Саваоте. Не седях в събранието на присмивачите, нито се веселях; седях сам поради Твоята ръка; защото Ти ме изпълни с негодувание. Защо е болката ми непрестанна и раната ми неизцелима, която отказва да се изцели? Нима ще бъдеш за мене съвсем като лъжлив поток, като води, които пресъхват? Затова така казва Господ: Ако се върнеш, тогава ще те възстановя, и ти ще стоиш пред Мене; и ако отделиш скъпоценното от нищожното, ще бъдеш като устата Ми; нека те се обърнат към теб, а ти не се обръщай към тях. И ще те направя за този народ укрепена медна стена; и те ще воюват против теб, но няма да ти надделеят; защото Аз съм с теб, за да те спася и да те избавям, казва Господ. И ще те избавя от ръката на нечестивите, и ще те изкупя от ръката на страшните. Еремия 15:16–21.

The remnant or tenth that returns in Isaiah’s testimony were to be eaten, for they were given God’s message, and His Word was to be eaten. They were those who would be God’s mouth, and in so doing they would present God’s Word that was to be eaten by those seeking salvation. Jeremiah did not sit in the “assembly of mockers,” for, as with Daniel, when he saw the vision the “assembly of mockers” fled. Jeremiah had thought God lied to him, for God’s hand had allowed the first disappointment of April 19, 1844 in Millerite history, and July 18, 2020 in the last days. The promise for Jeremiah was that if he would “return,” and in Isaiah’s passage, the “tenth” “returns.”

Остатъкът, или десятъкът, който се връща в свидетелството на Исая, трябваше да бъде изяден, защото на тях беше дадено Божието послание и Неговото Слово трябваше да бъде изядено. Те бяха онези, които щяха да бъдат Божии уста, и като вършеха това, те щяха да представят Божието Слово, което трябваше да бъде изядено от онези, които търсят спасение. Еремия не седеше в „събранието на присмивателите“, защото, както и при Данаил, когато той видя видението, „събранието на присмивателите“ побягна. Еремия бе помислил, че Бог го е излъгал, защото Божията ръка бе допуснала първото разочарование от 19 април 1844 г. в милеритската история и 18 юли 2020 г. в последните дни. Обещанието към Еремия беше, че ако той „се върне“, а в пасажа на Исая „десятъкът“ „се връща“.

If Jeremiah “returns,” he is part of Isaiah’s “tenth,” which is holy, and is the Lord’s portion, whose “substance,” is in them. The Hebrew word “substance” means a pillar, and to be made into a “pillar,” is the promise given to the Philadelphians.

Ако Йеремия „се върне“, той е част от Исаиевата „десета част“, която е свята и е Господният дял, чиято „същина“ е в тях. Еврейската дума „същина“ означава стълб, а да бъдеш направен в „стълб“ е обещанието, дадено на филаделфийците.

> Him that overcometh will I make a pillar in the temple of my God, and he shall go no more out: and I will write upon him the name of my God, and the name of the city of my God, which is new Jerusalem, which cometh down out of heaven from my God: and I will write upon him my new name. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:12, 13.

> Който побеждава, ще го направя стълб в храма на Моя Бог, и той няма вече да излезе вън; и ще напиша върху него името на Моя Бог, и името на града на Моя Бог, новия Йерусалим, който слиза от небето от Моя Бог; и ще напиша върху него Моето ново име. Който има ухо, нека слуша какво говори Духът към църквите. Откровение 3:12, 13.

The “pillar,” that is their “substance,” represents the combination of Divinity and humanity, for Christ is the “pillar” that supports the temple.

„Стълбът“, тоест тяхната „същност“, представлява съчетанието на Божествеността и човечеството, защото Христос е „стълбът“, който поддържа храма.

> “While in this state of despondency I had a dream that made a deep impression upon my mind. I dreamed of seeing a temple, to which many persons were flocking. Only those who took refuge in that temple would be saved when time should close. All who remained outside would be forever lost. The multitudes without who were going about their various ways, derided and ridiculed those who were entering the temple, and told them that this plan of safety was a cunning deception, that in fact there was no danger whatever to avoid. They even laid hold of some to prevent them from hastening within the walls.

> „Докато бях в това състояние на униние, сънувах сън, който направи дълбоко впечатление върху ума ми. Сънувах, че виждам храм, към който се стичаха много хора. Само онези, които намереха убежище в този храм, щяха да бъдат спасени, когато времето се изпълни. Всички, които останеха вън, щяха да бъдат завинаги изгубени. Множествата отвън, които вървяха по различните си пътища, се надсмиваха и присмиваха на онези, които влизаха в храма, и им казваха, че този план за безопасност е хитра измама, че всъщност изобщо няма никаква опасност, която да трябва да се избягва. Те дори хващаха някои, за да им попречат да побързат навътре зад стените.“

> “Fearing to be ridiculed, I thought best to wait until the multitude dispersed, or until I could enter unobserved by them. But the numbers increased instead of diminishing, and fearful of being too late, I hastily left my home and pressed through the crowd. In my anxiety to reach the temple I did not notice or care for the throng that surrounded me. On entering the building, I saw that the vast temple was supported by one immense pillar, and to this was tied a lamb all mangled and bleeding. We who were present seemed to know that this lamb had been torn and bruised on our account. All who entered the temple must come before it and confess their sins.

> „Страхувайки се да не бъда осмяна, аз помислих за най-добре да почакам, докато множеството се разотиде, или докато мога да вляза незабелязано от тях. Но вместо да намалява, броят им се увеличаваше, и от страх да не закъснея, аз прибързано напуснах дома си и си пробих път през тълпата. В тревогата си да стигна до храма не забелязвах и не обръщах внимание на множеството, което ме заобикаляше. Когато влязох в сградата, видях, че огромният храм се поддържаше от един необятен стълб, и към него беше вързано едно агне, цялото обезобразено и кървящо. Ние, които присъствахме, сякаш знаехме, че това агне беше разкъсано и наранено заради нас. Всички, които влизаха в храма, трябваше да застанат пред него и да изповядат греховете си.

> “Just before the lamb were elevated seats, upon which sat a company looking very happy. The light of heaven seemed to shine upon their faces, and they praised God and sang songs of glad thanksgiving that seemed like the music of the angels. These were they who had come before the lamb, confessed their sins, received pardon, and were now waiting in glad expectation of some joyful event.

> „Тъкмо пред Агнето имаше издигнати седалища, върху които седеше множество, изглеждащо твърде щастливо. Светлината на небето сякаш озаряваше лицата им и те прославяха Бога и пееха песни на радостна благодарност, които звучаха като музиката на ангелите. Това бяха онези, които бяха дошли пред Агнето, изповядали греховете си, получили прощение и сега очакваха с радостно предвкусване някакво радостно събитие.“

> “Even after I had entered the building, a fear came over me, and a sense of shame that I must humble myself before these people. But I seemed compelled to move forward, and was slowly making my way around the pillar in order to face the lamb, when a trumpet sounded, the temple shook, shouts of triumph arose from the assembled saints, an awful brightness illuminated the building, then all was intense darkness. The happy people had all disappeared with the brightness, and I was left alone in the silent horror of night. I awoke in agony of mind and could hardly convince myself that I had been dreaming. It seemed to me that my doom was fixed, that the Spirit of the Lord had left me, never to return.” Testimonies, volume 1, 27.

> „Дори след като бях влязла в сградата, страх ме обзе и чувство на срам, че трябва да се смиря пред тези хора. Но сякаш бях принудена да продължа напред и бавно си проправях път около стълба, за да застана с лице към агнето, когато прозвуча тръба, храмът се разтресе, от събраните светии се надигнаха възгласи на тържество, страховито сияние озари сградата, а после всичко потъна в дълбок мрак. Щастливите хора всички бяха изчезнали заедно със сиянието и аз останах сама в безмълвния ужас на нощта. Събудих се в душевна агония и едва можех да се убедя, че съм сънувала. Струваше ми се, че участта ми е запечатана, че Духът Господен ме е оставил и никога няма да се върне.“ Свидетелства, том 1, 27.

The “substance,” that is within the tenth that returns is the “pillar” who supports the temple. Daniel saw the causative vision of the Lamb that was hung upon the pillar, and the Lamb was the “pillar”. When Daniel saw that great vision, he was changed into the image of the pillar, and Isaiah’s tenth, likewise have the “substance” (the pillar), within them, and that substance is to be “eaten”, by all who would enter the temple. Those who enter the temple, and eat the substance, are God’s other flock who respond to the message of the ensign that is lifted up at the Sunday law, when there is a great forsaking in the land. The “holy seed,” that is Isaiah’s substance, is the Lamb that was slain from the foundation of the world.

„Същината“, която е вътре в десятъка, завръщащ се обратно, е „стълбът“, който поддържа храма. Даниил видя причинителното видение на Агнеца, Който бе окачен на стълба, и Агнецът беше „стълбът“. Когато Даниил видя това велико видение, той бе променен в образа на стълба, и така и Исаиевият десятък има в себе си „същината“ (стълба), и тази същина трябва да бъде „ядена“ от всички, които биха влезли в храма. Онези, които влизат в храма и ядат същината, са другото Божие стадо, което откликва на вестта на знамето, издигнато при неделния закон, когато има голямо оставяне в земята. „Святото семе“, което е Исаиевата същина, е Агнецът, заклан от създанието на света.

The tenth who return will be delivered out of the hand of the wicked, when at the Sunday law the separation of Philadelphia and Laodicea is fixed for eternity, and many are then overthrown. Those overthrown are identified as the wicked who do not understand. They will also be delivered out of the hand of the terrible, for they will not receive the mark of the beast.

Десетият, които се завръщат, ще бъде избавен от ръката на нечестивия, когато при неделния закон разделението между Филаделфия и Лаодикия бъде установено за вечността и тогава мнозина бъдат повалени. Повалените са определени като нечестивите, които не разбират. Те ще бъдат избавени и от ръката на страшния, защото няма да приемат белега на звяра.

> Thus saith the Lord God; I will also make the multitude of Egypt to cease by the hand of Nebuchadrezzar king of Babylon. He and his people with him, the terrible of the nations, shall be brought to destroy the land: and they shall draw their swords against Egypt, and fill the land with the slain. And I will make the rivers dry, and sell the land into the hand of the wicked: and I will make the land waste, and all that is therein, by the hand of strangers: I the Lord have spoken it. Isaiah 30:10–12.

> Тъй казва Господ Бог: Аз ще направя и множеството на Египет да престане чрез ръката на Навуходоносор, вавилонския цар. Той и народът му с него, най-страшните между народите, ще бъдат доведени, за да погубят земята; и ще изтеглят мечовете си против Египет и ще напълнят земята с убити. И ще пресуша реките, и ще предам земята в ръката на нечестивите; и ще опустоша земята и всичко, що е в нея, чрез ръката на чужденци: Аз, Господ, го изрекох. Исая 30:10–12.

The “terrible of nations” is the proxy army of the king of the north. The ensign that is lifted up at the Sunday law are delivered out of the hand of the foolish, or wicked virgins, and are also delivered out of the hand of the terrible of nations. The issue that we are addressing here is that Isaiah, and Daniel, and Jeremiah, and Ezekiel, and John are all used to represent the resurrection and empowerment of the one hundred and forty-four thousand who return from the disappointment of July 18, 2020. In Daniel’s final vision, the vision given by the river Hiddekel, Daniel is made to understand both the internal and external visions of God’s prophetic Word, and he is strengthened to present that message.

„Страшилището на народите“ е войската заместител на северния цар. Знамето, което се издига при неделния закон, бива избавено от ръката на неразумните, или нечестивите девици, а също така бива избавено и от ръката на страшилището на народите. Въпросът, който разглеждаме тук, е, че Исая, и Даниил, и Еремия, и Езекиил, и Йоан всички са употребени, за да представят възкресението и овластяването на сто четиридесет и четирите хиляди, които се завръщат от разочарованието на 18 юли 2020 г. В последното видение на Даниил, видението, дадено при река Хидекел, на Даниил му е дадено да разбере както вътрешните, така и външните видения на Божието пророческо Слово, и той е укрепен, за да представи тази вест.

The message of the internal and external is brought together with the prophetic definition of the head, or “fortress,” in verse ten, which identifies the Ukraine war that is currently being carried out by Putin. That key of identifying the head, has an internal and external application, and the beginning of that war marks the period when both heads become a subject of prophecy. The fortress or head as Russia identifies the second proxy war, that leads to the third proxy war, which marks the beginning of World War III, as typified by the battle of Panium in verse fifteen.

Посланието за вътрешното и външното се съчетава с пророческото определение за главата, или „крепостта“, в десети стих, което посочва войната в Украйна, която понастоящем се води от Путин. Този ключ за разпознаване на главата има вътрешно и външно приложение и началото на тази война бележи периода, когато и двете глави стават предмет на пророчество. Крепостта, или главата, като Русия, определя втората прокси война, която води към третата прокси война, отбелязваща началото на Третата световна война, както е представено чрез битката при Паниум в петнадесети стих.

Verse sixteen is the Sunday law, and therefore from 2014, when the Ukrainian war commenced, as represented in verses eleven and twelve, until the Sunday law the final work involved with the sealing of God’s people is accomplished. Gabriel’s interpretation in Daniel chapter eleven, represents the message that sanctifies, or seals God’s people. To miss that fact is to miss everything. The prophecy that is unsealed, which in the book of Revelation is called the Revelation of Jesus Christ, and which the book of Revelation identifies as being unsealed just before the close of probation, is a specific passage from the book of Daniel.

Шестнадесетият стих е неделният закон и следователно от 2014 година, когато започна украинската война, представена в стихове единадесет и дванадесет, до неделния закон се извършва последното дело, свързано със запечатването на Божия народ. Тълкуването на Гавриил в единадесета глава на Даниил представлява вестта, която освещава, или запечатва, Божия народ. Да се пропусне този факт означава да се пропусне всичко. Пророчеството, което е разпечатано и което в книгата Откровение е наречено Откровението на Исус Христос, и което книгата Откровение посочва като разпечатано тъкмо преди края на благодатното време, е определен откъс от книгата на Даниил.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> И ми каза: Не запечатвай думите на пророчеството на тази книга, защото времето е близо. Който върши неправда, нека върши неправда още; и който е осквернен, нека се осквернява още; и който е праведен, нека върши правда още; и който е свят, нека бъде свят още. Откровение 22:10, 11.

In the last days, there is a specific time when the final prophecy is unsealed, for the verse says “the time is at hand.” That very expression located in the final chapter of Revelation is found also in the first chapter.

В последните дни има определено време, когато последното пророчество се разпечатва, защото стихът казва: „времето е близо“. Именно този израз, намиращ се в последната глава на Откровение, се среща и в първата глава.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:1–3.

> Откровението на Исус Христос, което Бог Му даде, за да покаже на слугите Си онова, което трябва скоро да стане; и Той го изпрати и извести чрез Своя ангел на слугата Си Йоан, който свидетелства за Божието слово и за свидетелството на Исус Христос, и за всичко, което е видял. Блажен е онзи, който чете, и онези, които слушат думите на това пророчество и пазят написаното в него; защото времето е близо. Откровение 1:1–3.

Two hundred and twenty, and therefore twenty-two, are symbols of the combination of Divinity with humanity, and the final work of the third angel, which is the sealing of the one hundred and forty-four thousand, is accomplished within the prophetic context of the parable of the ten virgins. The wise virgins of the last days suffered their first disappointment on July 18, 2020, and they were scattered as dead bones in the street of Revelation chapter eleven, until July of 2023, twenty-two years after the sealing process began in 2001. The “time was then at hand,” and the Lord then raised up a “voice in the wilderness” who had received the message from Gabriel, who had received it from Christ, who had received it from the Father.

Двеста и двадесет, а следователно и двадесет и две, са символи на съчетаването на Божествеността с човечеството, а заключителното дело на третия ангел, което е запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, се извършва в пророческия контекст на притчата за десетте девици. Мъдрите девици на последните дни претърпяха първото си разочарование на 18 юли 2020 г. и бяха разпръснати като мъртви кости по улицата от единадесета глава на Откровение до юли 2023 г., двадесет и две години след като процесът на запечатването започна през 2001 г. Тогава „времето беше наближило“ и Господ тогава издигна „глас в пустинята“, който бе получил вестта от Гавриил, който я бе получил от Христос, Който я бе получил от Отца.

The voice then began to send the message to the churches, and it has been sent in the electronic fashion where it can be read and or heard, currently in over sixty languages. The portion of prophecy that was unsealed, that is that message is found in the book of Daniel.

Тогава гласът започна да изпраща посланието до църквите, и то бе изпратено по електронен път, така че да може да бъде четено и/или слушано, понастоящем на повече от шестдесет езика. Онази част от пророчеството, която бе разпечатана — сиреч това послание — се намира в книгата на Даниил.

> “The book that was sealed is not the Revelation, but that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days. The angel commanded, ‘But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end.’ Daniel 12:4.” Acts of the Apostles, 585.

> „Книгата, която беше запечатана, не е Откровението, а онази част от пророчеството на Даниил, която се отнася до последните дни. Ангелът заповяда: „А ти, Данииле, затвори думите и запечатай книгата до времето на края.“ Даниил 12:4.“ Деяния на апостолите, 585.

The “portion of the prophecy of Daniel relating to the last days,” is verse forty. It is not simply verse forty, it is the portion of verse forty that is represented after the time of the end in 1989, and before the Sunday law of verse forty-one. The history of verse forty that has no mention within the verse itself is the portion of prophecy relating to the last days that was sealed up, and that since July, 2023 has been being unsealed for those who choose to see and hear.

„Частта от пророчеството на Даниил, отнасяща се до последните дни“, е четиридесети стих. Не става дума просто за четиридесети стих, а за онази част от четиридесети стих, която е представена след времето на края през 1989 г. и преди неделния закон на четиридесет и първи стих. Историята на четиридесети стих, за която в самия стих не се споменава, е онази част от пророчеството, отнасяща се до последните дни, която беше запечатана и която от юли 2023 г. насам бива разпечатвана за онези, които избират да виждат и да чуват.

Verse forty records nothing of the history that follows the collapse of the Soviet Union in 1989, until the Sunday law of verse forty-one, but it does provide the prophetic platform that other lines of prophecy are to be placed upon. Those who are unwilling to see and hear that the methodology of line upon line is the latter rain methodology do not have the ability to see the hidden history of verse forty, and that is the history that is the Revelation of Jesus Christ, which Gabriel came to interpret for John and Daniel.

Четиридесетият стих не отбелязва нищо от историята, която следва след разпадането на Съветския съюз през 1989 г., чак до неделния закон в четиридесет и първия стих, но все пак той предоставя пророческата основа, върху която трябва да бъдат поставени другите пророчески линии. Онези, които не желаят да видят и да чуят, че методологията „ред след ред“ е методологията на късния дъжд, нямат способността да видят скритата история на четиридесетия стих, а именно историята, която е Откровението на Исус Христос, което Гавриил дойде да изтълкува на Йоан и Даниил.

We will continue this study in the next article.

Ще продължим това изследване в следващата статия.

> “At Berea Paul again commenced his work by going into the synagogue of the Jews to preach the gospel of Christ. He says of them, ‘These were more noble than those in Thessalonica, in that they received the word with all readiness of mind, and searched the Scriptures daily, whether those things were so. Therefore many of them believed; also of honorable women which were Greeks, and of men, not a few.’

> „В Берия Павел отново започна делото си, като влезе в синагогата на юдеите, за да проповядва Христовото благовестие. За тях той казва: „Тези бяха по-благородни от онези в Солун, защото приеха словото с пълна готовност на ума и всеки ден изследваха Писанията дали това е така. Затова мнозина от тях повярваха; също и немалко от почтените жени, които бяха гъркини, и от мъжете.“

> “In the presentation of the truth, those who honestly desire to be right will be awakened to a diligent searching of the Scriptures. This will produce results similar to those that attended the labors of the apostles in Berea. But those who preach the truth in these days meet many who are the opposite of the Bereans. They cannot controvert the doctrine presented to them, yet they manifest the utmost reluctance to investigate the evidence offered in its favor, and assume that even if it is the truth it is a matter of little consequence whether or not they accept it as such. They think that their old faith and customs are good enough for them. But the Lord, who sent out his ambassadors with a message to the world, will hold the people responsible for the manner in which they treat the words of his servants. God will judge all according to the light which has been presented to them, whether it is plain to them or not. It is their duty to investigate as did the Bereans. The Lord says through the prophet Hosea: ‘My people are destroyed for lack of knowledge; because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee.’

> „При представянето на истината онези, които искрено желаят да бъдат прави, ще бъдат подбудени към усърдно изследване на Писанията. Това ще произведе резултати, подобни на онези, които съпътстваха трудовете на апостолите в Берия. Но онези, които проповядват истината в тези дни, срещат мнозина, които са противоположни на беряните. Те не могат да опровергаят учението, представено им, но проявяват крайно нежелание да изследват доказателствата, предложени в негова подкрепа, и приемат, че дори и да е истината, няма особено значение дали я приемат като такава, или не. Те мислят, че старата им вяра и обичаи са достатъчно добри за тях. Но Господ, Който изпрати Своите посланици с вест към света, ще държи народа отговорен за начина, по който се отнася към думите на Своите служители. Бог ще съди всички според светлината, която им е била представена, независимо дали тя им е ясна, или не. Техен дълг е да изследват, както направиха беряните. Господ казва чрез пророк Осия: „Людете Ми загиват поради липса на знание; понеже ти отхвърли знанието, и Аз ще те отхвърля.““

> “The minds of the Bereans were not narrowed by prejudice, and they were willing to investigate and receive the truths preached by the apostles. If the people of our time would follow the example of the noble Bereans, in searching the Scriptures daily, and in comparing the messages brought to them with what is there recorded, there would be thousands loyal to God’s law where there is one today. But many who profess to love God have no desire to change from error to truth, and they cling to the pleasing fables of the last days. Error blinds the mind and leads from God; but truth gives light to the mind, and life to the soul.” Sketches from the Life of Paul, 87, 88.

> „Умовете на береяните не бяха стеснени от предразсъдък и те бяха готови да изследват и да приемат истините, проповядвани от апостолите. Ако хората в наше време следваха примера на благородните береяни, като всекидневно изследват Писанията и сравняват вестите, донасяни до тях, с онова, което е записано там, днес биха имали хиляди, верни на Божия закон, там, където сега има един. Но мнозина, които изповядват, че любят Бога, нямат желание да се променят от заблудата към истината и се придържат към приятните басни на последните дни. Заблудата заслепява ума и отвежда от Бога; а истината дава светлина на ума и живот на душата.“ Sketches from the Life of Paul, 87, 88.

Back to Articles