Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred

Книгата на Даниил — сто и първа

The Ongoing Struggle for Justification by Faith: A Historical Analysis of Apostasy in Protestantism

Продължаващата борба за оправдание чрез вяра: исторически анализ на отстъплението в протестантизма

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The message brought by Elders Jones and Waggoner in the rebellion of 1888, was the message of justification by faith in verity. Apostate Protestantism argues that the justification provided by Christ’s death on the cross covers a man in his sins, but that His blood does not actually remove his sins. This false doctrine places the removal of sin at the Second Coming, when sinners are then magically transformed. Apostate Protestantism and officially since 1957, Laodicean Adventism, claim that Christ is exclusively our Substitute, but not our Example. A year before 1888, Sister White penned the following.

Вестта, донесена от старейшините Джоунс и Уагонър в бунта от 1888 година, беше вестта за оправдание чрез вяра в истинския ѝ смисъл. Отстъпническият протестантизъм поддържа, че оправданието, осигурено чрез Христовата смърт на кръста, покрива човека в греховете му, но че Неговата кръв всъщност не премахва греховете му. Тази лъжлива доктрина отлага премахването на греха за Второто пришествие, когато тогава грешниците биват магически преобразени. Отстъпническият протестантизъм и, официално от 1957 г. насам, лаодикийският адвентизъм твърдят, че Христос е изключително наш Заместник, но не и наш Пример. Една година преди 1888 г. сестра Уайт написа следното.

> “‘A new heart will I give you and a new spirit will I put within you.’ I believe with all my heart that the Spirit of God is being withdrawn from the world, and those who have had great light and opportunities and have not improved them, will be the first to be left. They have grieved away the Spirit of God. The present activity of Satan in working upon hearts, and upon churches and nations should startle every student of prophecy. The end is near. Let our churches arise. Let the converting power of God be experienced in the heart of the individual members, and then we shall see the deep moving of the Spirit of God. Mere forgiveness of sin is not the sole result of the death of Jesus. He made the infinite sacrifice not only that sin might be removed, but that human nature might be restored, rebeautified, reconstructed from its ruins, and made fit for the presence of God….

> „Ще ви дам ново сърце и нов дух ще вложа във вас.“ Вярвам с цялото си сърце, че Божият Дух се оттегля от света и че онези, които са имали голяма светлина и възможности и не са се възползвали от тях, ще бъдат първите, които ще бъдат оставени. Те са прогонили Божия Дух чрез своето огорчаване. Настоящата дейност на Сатана, който въздейства върху сърца, върху църкви и народи, би трябвало да стресне всеки изследовател на пророчествата. Краят е близо. Нека нашите църкви се надигнат. Нека преобразяващата сила на Бога бъде преживяна в сърцето на отделните членове и тогава ще видим дълбокото действие на Божия Дух. Самото опрощение на греха не е единственият резултат от смъртта на Исус. Той принесе безкрайната жертва не само за да бъде премахнат грехът, но и за да бъде възстановено човешкото естество, отново облагородено, съзидано наново от своите развалини и направено годно за Божието присъствие….

> “Christ is the ladder which Jacob saw whose base rested on the earth and whose topmost round reached the highest heavens. This shows the appointed method of salvation. We are to climb round after round of this ladder. If any one of us shall finally be saved, it will be by clinging to Jesus as to the rounds of a ladder. Christ is made unto the believer wisdom and righteousness, sanctification, and redemption….

> „Христос е стълбата, която Яков видя, чиято основа се опираше на земята и чийто най-горен прът достигаше до най-високите небеса. Това показва определения път на спасението. Ние трябва да се изкачваме прът след прът по тази стълба. Ако някой от нас накрая бъде спасен, това ще бъде чрез прилепване към Исус както към прътите на една стълба. Христос е станал за вярващия мъдрост и правда, освещение и изкупление….“

> “There will be some terrible falls by those who think they stand firm because they have the truth; but they have it not as it is in Jesus. A moment’s carelessness may plunge a soul into irretrievable ruin. One sin leads to the second, and the second prepares the way for a third and so on. We must as faithful messengers of God, plead with Him constantly to be kept by his power. If we swerve a single inch from duty we are in danger of following on in a course of sin that ends in perdition. There is hope for every one of us, but only in one way—by fastening ourselves to Christ, and exerting every energy to attain to the perfection of his character.

> „Ще има някои страшни падения у онези, които мислят, че стоят твърдо, защото имат истината; но те не я притежават такава, каквато е в Исус. Един миг на небрежност може да хвърли една душа в непоправима гибел. Един грях води към втори, а вторият подготвя пътя за трети и така нататък. Ние трябва като верни Божии вестители постоянно да Го умоляваме да бъдем запазени чрез Неговата сила. Ако се отклоним и с един-единствен инч от дълга, ние сме в опасност да продължим по пътя на греха, който завършва в погибел. За всеки един от нас има надежда, но само по един начин — като се привържем към Христос и употребим всяка сила, за да достигнем до съвършенството на Неговия характер.“

> “This goody-goody religion that makes light of sin and that is forever dwelling upon the love of God to the sinner, encourages the sinner to believe that God will save him while he continues in sin and he knows it to be sin. This is the way that many are doing who profess to believe present truth. The truth is kept apart from their life, and that is the reason it has no more power to convict and convert the soul. There must be a straining of every nerve and spirit and muscle to leave the world, its customs, its practices, and its fashions….

> „Тази благонравна религия, която омаловажава греха и която непрестанно се спира върху Божията любов към грешника, насърчава грешника да вярва, че Бог ще го спаси, докато той продължава в греха и знае, че това е грях. Така постъпват мнозина, които изповядват, че вярват в настоящата истина. Истината се държи отделена от техния живот и това е причината тя да няма по-голяма сила да изобличи и обърне душата. Необходимо е напрягането на всеки нерв, дух и мускул, за да се напусне светът, неговите обичаи, неговите практики и неговите моди….“

> “If you put away sin and exercise living faith, the riches of heaven’s blessings will be yours.” Selected Messages, book 3, 155.

> „Ако отмахнете греха и упражнявате жива вяра, богатствата на небесните благословения ще бъдат ваши.“ Selected Messages, book 3, 155.

The false “goody-goody religion” of apostate Protestantism was established as an official doctrine at the outset of the fourth generation of Adventism in 1957. It presented a definition of justification that “encourages the sinner to believe that God will save him while he continues in sin.” The cross, teaches that “forgiveness of sin is not the sole result of the death of Jesus,” for “He made the infinite sacrifice not only that sin might be removed, but that human nature might be restored, rebeautified, reconstructed from its ruins, and made fit for the presence of God.”

Лъжливата „благовидна“ религия на отстъпническия протестантизъм бе установена като официално учение в самото начало на четвъртото поколение на адвентизма през 1957 г. Тя представи определение за оправдание, което „насърчава грешника да вярва, че Бог ще го спаси, докато той продължава в греха“. Кръстът учи, че „опрощението на греха не е единственият резултат от смъртта на Исус“, защото „Той принесе безкрайната жертва не само за да може грехът да бъде отстранен, но и за да може човешкото естество да бъде възстановено, отново облагородено, възсъздадено от своите развалини и направено годно за присъствието на Бога.“

The rebellion of 1957, demonstrates that the seed of the rebellion that was planted in 1863, and that then sprouted in 1888, and which was thereafter watered by the counterfeit message represented by the book published in 1919 (The Doctrine of Christ), had ultimately brought forth the fruit of an open pronouncement that the original “faith of the just” represented by Habakkuk’s two tables, was now removed and replaced with the corrupted definition of “justification by faith” that exists in apostate Protestantism. The disobedient prophet from Judah, had returned to the assembly of mockers and eaten with the lying prophet of Bethel.

Бунтът от 1957 г. показва, че семето на бунта, което бе посято през 1863 г., и което след това покълна през 1888 г., и което впоследствие бе напоявано от фалшивото послание, представено чрез книгата, публикувана през 1919 г. (The Doctrine of Christ), накрая бе принесло плода на едно открито провъзгласяване, че първоначалната „вяра на праведния“, представена от двете плочи на Авакум, сега е премахната и заменена с поквареното определение за „оправдание чрез вяра“, което съществува в отстъпническия протестантизъм. Непокорният пророк от Юда бе се завърнал в събранието на присмивачите и бе ял с лъжливия пророк от Ветил.

The message to the Laodicean church which was first presented to the movement of the Millerites in 1856, and then again to the Laodicean church in 1888, was rejected every step of the way. That message of Jones and Waggoner, which according to Sister White was both the message to Laodicea, and the message of justification by faith, was rejected, under the premise that the rebels who were rejecting it, were actually defending the old landmarks! The landmarks they were defending was a foundation of their own human construction, that is built upon sand.

Вестта към Лаодикийската църква, която най-напред бе представена на движението на милеритите през 1856 година, а след това отново на Лаодикийската църква през 1888 година, бе отхвърляна на всяка стъпка. Тази вест на Джоунс и Уагонър, която според сестра Уайт беше едновременно и вестта към Лаодикия, и вестта за оправдание чрез вяра, бе отхвърлена под предлога, че бунтовниците, които я отхвърляха, всъщност защитават старите ориентири! Ориентирите, които те защитаваха, представляваха основа на тяхно собствено човешко изграждане, построена върху пясък.

The message of “justification by faith” that was presented by Jones and Waggoner in 1888, included the fact of the true gospel, which identifies that those who are justified, are also sanctified. It emphasized that to be justified was to “actually” be made holy, not simply to be legally “proclaimed” as holy. The message of Jones and Waggoner, which Sister White identified she had been presenting for years before the rebellion of 1888, identifies that when justification is imputed, sanctification is simultaneously imparted.

Вестта за „оправдание чрез вяра“, която бе представена от Джоунс и Уагонър през 1888 година, включваше факта на истинското благовестие, което разкрива, че онези, които са оправдани, са също и осветени. Тя подчертаваше, че да бъдеш оправдан означава „действително“ да бъдеш направен свят, а не просто юридически да бъдеш „обявен“ за свят. Вестта на Джоунс и Уагонър, която сестра Уайт посочи, че е представяла години наред преди бунта от 1888 година, разкрива, че когато оправданието се вменява, освещението едновременно се предава.

It cannot be otherwise, for both justification and sanctification are accomplished by the presence of the Holy Spirit in the believer. Justification and sanctification are simply two words that describe two elements of one work that is accomplished within the believer by the presence of the Holy Spirit.

Не може да бъде иначе, защото както оправданието, така и освещението се извършват чрез присъствието на Светия Дух във вярващия. Оправданието и освещението са просто две думи, които описват два елемента на едно дело, извършвано вътре във вярващия чрез присъствието на Светия Дух.

It was the very message of Moses that Korah’s rebels rejected, that was again rejected in 1856, then again in 1888, and then publicly enshrined as the salvation theology of Laodicean Adventism in 1957. The continuous rebellion wearied God, for the people said, “Everyone that doeth evil is good in the sight of the Lord, and he delighteth in them; or, Where is the God of judgment?”

Тъкмо вестта на Моисей, която бунтовниците на Корей отхвърлиха, бе отново отхвърлена през 1856 г., после отново през 1888 г., а след това публично утвърдена като богословието на спасението на лаодикийския адвентизъм през 1957 г. Непрестанният бунт умори Бога, защото народът каза: „Всеки, който върши зло, е добър в очите на Господа, и Той благоволи в тях“; или: „Къде е Бог на съда?“

They said “those that are sinning are justified by Christ’s blood, and God delights in them, even though they continue to sin.” This is the spiritual deception that is represented by the message to Laodicea (a people judged), for in spite of the fact that Christ identifies the Laodiceans as “wretched, and miserable, and poor, and blind, and naked,” they believe that they are “rich, and increased with goods, and have need of nothing.” And in that condition, they are actually on the verge of being spewed out of the mouth of the Lord.

Те казваха: „онези, които съгрешават, са оправдани чрез кръвта на Христос, и Бог благоволи в тях, макар че продължават да грешат.“ Това е духовната измама, която е представена чрез вестта към Лаодикия (народ, съден), защото, въпреки че Христос определя лаодикийците като „окаяни, и нещастни, и сиромаси, и слепи, и голи“, те вярват, че са „богати, и забогатели, и нямат нужда от нищо.“ И в това състояние те всъщност са на самия праг да бъдат избълвани от устата на Господа.

The faithful of Millerite history who had persevered through the experience of the first disappointment in 1844, as represented by Jeremiah in chapter fifteen, verse fifteen through twenty-one, as the faithful builders of the temple, who had been promised that if they would not return to the “assembly of mockers,” that they would become God’s “mouth,” did return to “the assembly of mockers” (represented by the lying prophet of Bethel), and transitioned into Laodiceans, on the verge of being spewed out of God’s mouth, and they know it not.

Верните от историята на милеритите, които бяха устояли през преживяването на първото разочарование през 1844 година, както са представени от Йеремия в глава петнадесета, стихове петнадесет до двадесет и първи, като верните строители на храма, на които бе обещано, че ако не се върнат в „събранието на присмивателите“, ще станат Божиите „уста“, се върнаха в „събранието на присмивателите“ (представено от лъжливия пророк от Ветил) и преминаха в лаодикийци, на прага да бъдат избълвани от Божиите уста, и не знаят това.

The condition of Laodicean Adventism on September 11, 2001, was typified by the condition of the Protestants on August 11, 1840. Those two histories were typified by the quibbling Jews, when the Holy Spirit descended at the baptism of Christ. In each of the three histories a former chosen people were, and are in the process now, of being passed by. The Messenger of the Covenant in the time of John the Baptist, was to enter into covenant with those whom Peter identified as a “chosen generation.”

Състоянието на лаодикийския адвентизъм на 11 септември 2001 г. бе предобразено от състоянието на протестантите на 11 август 1840 г. Тези две истории бяха предобразени от заядливите юдеи, когато Светият Дух слезе при кръщението на Христос. Във всяка от трите истории един някогашен избран народ е бил — и сега е в процес — да бъде отминат. Вестителят на Завета, във времето на Йоан Кръстител, трябваше да влезе в завет с онези, които Петър определи като „избран род“.

> But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should show forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:9, 10.

> Но вие сте избран род, царствено свещенство, свят народ, люде придобити от Бога, за да възвестявате превъзходствата на Онзи, Който ви призова от тъмнината в Своята чудна светлина; вие, които някога не бяхте народ, а сега сте Божий народ; които не бяхте получили милост, а сега сте получили милост. 1 Peter 2:9, 10.

Peter was identifying the new chosen people of his period, which then was the Christian church. They had been selected as a “chosen generation,” during a period when Christ and John the Baptist both identified the former chosen people, as a generation of vipers.

Петър посочваше новия избран народ на своята епоха, а това тогава беше християнската църква. Те бяха избрани като „избран род“ в период, когато Христос и Йоан Кръстител и двамата определяха предишния избран народ като рожба ехидни.

> O generation of vipers, how can ye, being evil, speak good things? for out of the abundance of the heart the mouth speaketh. Matthew 12:34.

> Рожби ехиднини, как можете вие, бидейки зли, да говорите добри неща? Защото от изобилието на сърцето говорят устата. Матей 12:34.

The generation that is passed by, is a “generation of vipers,” which is a symbol of Satan—the reptile of Bible prophecy. The generation that is passed by had filled up their cup of probationary time, and through four generations they had settled into the character of the viper. They had developed the forehead of a whore. This is why the twenty-five ancient men in Ezekiel chapter eight, are willing to bow to the sun. They had formed the character of the papacy.

Поколението, което е отминато, е „рожби ехиднини“, което е символ на Сатана — влечугото на библейското пророчество. Поколението, което е отминато, бе изпълнило чашата на своето изпитателно време и в течение на четири поколения се бе утвърдило в характера на ехидната. Те бяха развили челото на блудница. Ето защо двадесет и петимата старейшини в осма глава на Езекиил са готови да се поклонят на слънцето. Те бяха оформили характера на папството.

> “The third angel’s message has been sent forth to the world, warning men against receiving the mark of the beast or of his image in their foreheads or in their hands. To receive this mark means to come to the same decision as the beast has done, and to advocate the same ideas, in direct opposition to the Word of God.” Review and Herald, July 13, 1897.

> „Вестта на третия ангел бе изпратена към света, за да предупреждава човеците да не приемат белега на звяра или на неговия образ върху челата си или върху ръцете си. Да се приеме този белег означава да се стигне до същото решение, до което е стигнал звярът, и да се защитават същите идеи, в пряка противоположност на Божието Слово.“ Review and Herald, 13 юли 1897 г.

The mark of the beast, is the mark of the man of sin, who is the pope of Rome and the earthly representative of Satan. To come to the same mind as the beast, is to come to the same mind as Satan, who is symbolized as a viper.

Белегът на звяра е белегът на човека на греха, който е римският папа и земният представител на Сатана. Да се достигне до същото мислене като звяра, означава да се достигне до същото мислене като Сатана, който е символично представен като пепелянка.

> “To secure worldly gains and honors, the church was led to seek the favor and support of the great men of earth; and having thus rejected Christ, she was induced to yield allegiance to the representative of Satan—the bishop of Rome.” The Great Controversy, 50.

> „За да си осигури светски придобивки и почести, църквата бе подведена да търси благоволението и подкрепата на великите мъже на земята; и след като така отхвърли Христос, тя бе склонена да отдаде вярност на представителя на Сатана — римския епископ.“ Великата борба, 50.

In the last generation of a former chosen people, their character reflects the character of Satan. The “chosen generation” who in times past, were not the people of God, are chosen through a process of testing, purging and purification. Those that pass the testing process are chosen to be in a covenant relationship with God. The Lord entered into covenant with the Christian church, then again with Millerite Adventism, and He does so again with the one hundred and forty-four thousand.

В последното поколение на един предишен избран народ техният характер отразява характера на Сатана. „Избраният род“, който в минали времена не беше Божий народ, бива избран чрез процес на изпитване, пресяване и очистване. Онези, които преминават успешно през процеса на изпитване, са избрани, за да бъдат в заветни взаимоотношения с Бога. Господ влезе в завет с християнската църква, после отново с милеритския адвентизъм, и Той прави това отново със сто четиридесет и четирите хиляди.

When the Lord enters into covenant with the newly chosen people of God (who in times past were not the people of God), He comes to them as the Messenger of the Covenant. In each of the three histories that fulfill Malachi chapter three, there is a messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant. The first messenger was John the Baptist, who typified the second and third messenger. The second messenger was William Miller. Together the prophetic characteristics of John the Baptist and William Miller establish the characteristics of the messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant to come and enter into covenant with the one hundred and forty-four thousand.

Когато Господ влиза в завет с новоизбрания Божий народ (който в предишни времена не беше Божий народ), Той идва при тях като Вестителя на Завета. Във всяка от трите истории, които изпълняват трета глава на Малахия, има вестител, който приготвя пътя за Вестителя на Завета. Първият вестител беше Йоан Кръстител, който беше прообраз на втория и третия вестител. Вторият вестител беше Уилям Милър. Заедно пророческите характеристики на Йоан Кръстител и Уилям Милър установяват характеристиките на вестителя, който приготвя пътя за идването на Вестителя на Завета и Неговото встъпване в завет със сто четиридесет и четирите хиляди.

The three messengers that prepare the way for Christ, who is the Messenger of the Covenant, to suddenly come to His temple, illustrate a work that is accomplished in the time of the investigative judgment, which concludes at the executive judgment.

Тримата вестители, които подготвят пътя за Христос, Който е Вестителят на Завета, за да дойде внезапно в Своя храм, онагледяват едно дело, което се извършва във времето на изследователния съд и завършва при изпълнителния съд.

> “In the last days of this earth’s history, God’s covenant with his commandment-keeping people is to be renewed. ‘In that day I will make a covenant for them with the beasts of the field, and with the fowls of heaven, and with the creeping things of the ground: and I will break the bow and the sword and the battle out of the earth, and I will make them to lie down safely. And I will betroth thee unto me forever; yea, I will betroth thee unto me in righteousness, and in judgment, and in loving-kindness, and in mercies. I will even betroth thee unto me in faithfulness; and thou shalt know the Lord.’

> „В последните дни от историята на тази земя Божият завет с Неговия народ, който пази Неговите заповеди, трябва да бъде подновен. „В онзи ден ще сключа за тях завет с полските зверове, с небесните птици и с пълзящите по земята твари; и ще строша лъка, меча и войната от лицето на земята, и ще ги направя да почиват в безопасност. И ще те сгодя за Себе Си завинаги; да, ще те сгодя за Себе Си в правда, и в съд, и в милост, и в милосърдия. Ще те сгодя за Себе Си и във вярност; и ти ще познаеш Господа.“

> “‘And it shall come to pass in that day, I will hear, saith the Lord, I will hear the heavens, and they shall hear the earth; and the earth shall hear the corn, and the wine, and the oil; and they shall hear Jezreel. And I will sow her unto me in the earth; and I will have mercy upon her that had not obtained mercy; and I will say to them which were not my people, Thou art my people; and they shall say, Thou art my God.’ Hosea 2:14–23.

> „И ще стане в оня ден: Аз ще послушам, казва Господ, ще послушам небесата, и те ще послушат земята; и земята ще послуша житото, и виното, и елея; а те ще послушат Езраел. И ще я посея за Себе Си в земята; и ще покажа милост към оная, която не беше помилвана; и ще кажа на онези, които не бяха Мой народ: Ти си Мой народ; а те ще кажат: Ти си мой Бог.“ Осия 2:14–23.

> “‘In that day, . . . the remnant of Israel, and such as are escaped of the house of Jacob, . . . shall stay upon the Lord, the Holy One of Israel, in truth.’ Isaiah 10:20. From ‘every nation, and kindred, and tongue, and people’ there will be those who will gladly respond to the message, ‘Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come.’ They will turn from every idol that binds them to this earth, and will ‘worship him at that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters.’ They will free themselves from every entanglement, and will stand before the world as monuments of God’s mercy. Obedient to every divine requirement, they will be recognized by angels and by men as those that ‘keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ Revelation 14:6–7, 12.

> „„В оня ден... остатъкът Израилев и избавените от дома Яковов... ще се подпрат на Господа, Светия Израилев, с истина.“ Исая 10:20. От „всеки народ и племе, език и люде“ ще има такива, които с радост ще откликнат на вестта: „Бойте се от Бога и въздайте Нему слава, защото настана часът на Неговия съд.“ Те ще се отвърнат от всеки идол, който ги привързва към тази земя, и ще „се поклонят на Този, Който е направил небето и земята, морето и водните извори“. Те ще се освободят от всяко заплитане и ще застанат пред света като паметници на Божията милост. Послушни на всяко Божествено изискване, те ще бъдат признати от ангели и от човеци като онези, които „пазят Божиите заповеди и вярата Исусова.“ Откровение 14:6–7, 12.

> “‘Behold, the days come, saith the Lord, that the plowman shall overtake the reaper, and the treader of grapes him that soweth seed; and the mountains shall drop sweet wine, and all the hills shall melt. And I will bring again [reverse] the captivity of my people of Israel, and they shall build the waste cities, and inhabit them; and they shall plant vineyards, and drink the wine thereof; they shall also make gardens, and eat the fruit of them. And I will plant them upon their land, and they shall no more be pulled up out of their land which I have given them, saith the Lord thy God. Amos 9:13–15.’” Review and Herald, February 26, 1914.

> „Ето, идат дни, казва Господ, когато орачът ще настигне жетваря, и гроздоберецът — онзи, който сее семе; и планините ще капят сладко вино, и всички хълмове ще се разтопят. И ще върна [обърна] плена на Моя народ Израил, и те ще съградят пустите градове и ще ги населят; ще насадят лозя и ще пият виното им; ще направят и градини и ще ядат плодовете им. И ще ги насадя на земята им, и те вече няма да бъдат изтръгнати от земята си, която Аз им дадох, казва Господ, твоят Бог. Амос 9:13–15.“ Review and Herald, 26 февруари 1914 г.

Malachi chapter three, was fulfilled in the time of Christ, and in the time of the Millerites, and those two histories identify its fulfillment in the last days. Sister White aligns the fulfillment of Malachi chapter three, with Christ’s work of cleansing the temple.

Трета глава на Малахия се изпълни във времето на Христос и във времето на милеритите, и тези две истории определят нейното изпълнение в последните дни. Сестра Уайт съотнася изпълнението на трета глава на Малахия с Христовото дело по очистването на храма.

> “In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. Malachi 3:1–3 quoted.” The Desire of Ages, 161.

> „Като очисти храма от купувачите и продавачите на света, Исус възвести Своята мисия да очисти сърцето от осквернението на греха — от земните желания, себелюбивите похоти, злите навици, които покваряват душата. Цитира се Малахия 3:1–3.“ Копнежът на вековете, с. 161.

The cleansing of the temple by Christ represented His work of cleansing the heart of the repentant sinner. In His ministry among men, He twice cleansed the earthly temple.

Очистването на храма от Христос представляваше Неговото дело по очистването на сърцето на каещия се грешник. В Своето служене сред човеците Той два пъти очисти земния храм.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).

> „Пророкът казва: „И видях друг ангел да слиза от небето, който имаше голяма власт; и земята се освети от славата му. И извика мощно със силен глас, казвайки: Падна, падна великият Вавилон, и стана жилище на бесове“ (Откровение 18:1, 2). Това е същата вест, която бе дадена от втория ангел. Вавилон падна, „защото тя напои всички народи с виното на яростта на своето блудство“ (Откровение 14:8). Що е това вино? — Нейните лъжливи учения. Тя е дала на света една фалшива събота вместо съботата на четвъртата заповед и е повторила лъжата, която Сатана най-напред каза на Ева в Едем — естественото безсмъртие на душата. Много сродни заблуди тя е разпространила надлъж и нашир, „като преподават за поучения човешки заповеди“ (Матей 15:9).“

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> „Когато Исус започна Своето обществено служение, Той очисти храма от неговото светотатствено оскверняване. Сред последните действия на Неговото служение беше второто очистване на храма. Така и в последното дело за предупреждението на света към църквите се отправят два отделни призива. Вестта на втория ангел е: „Падна, падна Вавилон, великият град, защото с виното на яростта на своето блудство напои всичките народи“ (Откровение 14:8). И в силния вик на вестта на третия ангел се чува глас от небето, който казва: „Излезте от нея, люде Мои, за да не участвате в греховете ѝ и да не приемете от язвите ѝ; защото греховете ѝ стигнаха до небето, и Бог си спомни нейните беззакония“ (Откровение 18:4, 5).“ Избрани вести, книга 2, 118.

In the fulfillment of Malachi chapter three, John the Baptist was the messenger who prepared for Jesus, as the Messenger of the Covenant, to suddenly come to His temple and twice cleanse it. In His ministry of three and a half years, He cleansed the temple at the beginning and ending of His ministry, thus identifying that the cleansing work has a beginning that represents the ending. Jesus always illustrates the ending with the beginning, and in agreement with His work as Alpha and Omega the three and a half years began and ended with a temple cleansing.

В изпълнението на Малахия, глава трета, Йоан Кръстител беше вестителят, който подготви пътя за Исус, за да дойде Той, като Вестителя на Завета, внезапно в Своя храм и два пъти да го очисти. В Своето служение от три години и половина Той очисти храма в началото и в края на Своето служение, като по този начин показа, че делото на очистването има начало, което представлява края. Исус винаги илюстрира края чрез началото и, в съгласие с делото Си като Алфа и Омега, трите години и половина започнаха и завършиха с очистване на храма.

At the conclusion of the three and a half years, He shed the blood that confirmed the covenant that fulfilled the prediction of Daniel chapter nine that He would confirm the covenant with many for one week, in the midst of which He would be cut off.

В края на трите години и половина Той проля кръвта, която потвърди завета, изпълнявайки предсказанието от девета глава на Даниил, че ще потвърди завета с мнозина за една седмица, в средата на която ще бъде отсечен.

> And after threescore and two weeks shall Messiah be cut off, but not for himself: and the people of the prince that shall come shall destroy the city and the sanctuary; and the end thereof shall be with a flood, and unto the end of the war desolations are determined. And he shall confirm the covenant with many for one week: and in the midst of the week he shall cause the sacrifice and the oblation to cease, and for the overspreading of abominations he shall make it desolate, even until the consummation, and that determined shall be poured upon the desolate. Daniel 9:26, 27.

> И след шейсет и двете седмици Месия ще бъде отсечен, но не заради Себе Си; и людете на княза, който ще дойде, ще разрушат града и светилището; и краят му ще бъде с потоп, и до края на войната опустошения са определени. И той ще потвърди завет с мнозина за една седмица; а в средата на седмицата ще направи да престанат жертвата и приносът, и поради разпространяването на мерзостите ще го направи пусто, дори до свършека; и определеното ще се излее върху пустото. Даниил 9:26, 27.

We will continue this study in the next article.

Ще продължим това изследване в следващата статия.

> “Page after page might be written in regard to these things. Whole conferences are becoming leavened with the same perverted principles. ‘For the rich men thereof are full of violence, and the inhabitants thereof have spoken lies, and their tongue is deceitful in their mouth.’ The Lord will work to purify his church. I tell you in truth, the Lord is about to turn and overturn in the institutions called by his name.

> „Страница след страница би могла да бъде написана във връзка с тези неща. Цели конференции се заквасват със същите извратени принципи. „Защото богатите му мъже са пълни с насилие, и жителите му са говорили лъжи, и езикът им е измамен в устата им.“ Господ ще действа, за да очисти Своята църква. Казвам ви истината: Господ е на път да обърне и преобърне институциите, наречени с Неговото име.

> “Just how soon this refining process will begin, I cannot say, but it will not be long deferred. He whose fan is in his hand will cleanse his temple of its moral defilement. He will thoroughly purge his floor. God has a controversy with all who practice the least injustice; for in so doing they reject the authority of God, and imperil their interest in the atonement, the redemption which Christ has undertaken for every son and daughter of Adam. Will it pay to take a course abhorrent to God? Will it pay to put upon your censers strange fire to offer before God, and say it makes no difference?

> „Колко скоро ще започне този очистителен процес, не мога да кажа, но той няма да се забави дълго. Онзи, Чиято лопата е в ръката Му, ще очисти храма Си от нравственото му осквернение. Той напълно ще очисти хармана Си. Бог има спор с всички, които вършат дори и най-малката неправда; защото с това те отхвърлят Божията власт и излагат на опасност своя дял в умилостивението, в изкуплението, което Христос е предприел за всеки син и дъщеря на Адам. Ще си струва ли да следвате път, ненавистен на Бога? Ще си струва ли да сложите в кадилниците си чужд огън, за да го принесете пред Бога, и да кажете, че това няма значение?“

> “It has not been after God’s order to center so much in Battle Creek. The state of things now exists that was presented before me as a warning. I am sick at heart at the representation. The Lord gave warnings to prevent this demoralizing condition of things, but they have not been heeded. ‘Ye are the salt of the earth: but if the salt have lost his savor, wherewith shall it be salted? It is thenceforth good for nothing, but to be cast out, and to be trodden under foot of men.’

> „Не е било според Божия ред толкова много да се съсредоточава в Батъл Крийк. Сегашното състояние на нещата е онова, което ми бе представено като предупреждение. Душата ми е болна от тази картина. Господ даде предупреждения, за да предотврати това деморализиращо състояние на нещата, но на тях не бе обърнато внимание. „Вие сте солта на земята; но ако солта обезсолее, с какво ще се осоли? Тя вече не струва за нищо, освен да бъде изхвърлена вън и тъпкана от човеците.“

> “I appeal to my brethren to wake up. Unless a change takes place speedily, I must give the facts to the people; for this state of things must change; unconverted men must no longer be managers and directors in so important and sacred work. With David we are forced to say, ‘It is time for thee, Lord, to work: for they have made void thy law.’” Special Testimonies, 30, 31.

> „Апелирам към моите братя да се събудят. Ако не настъпи бързо промяна, ще трябва да изложа фактите пред народа; защото това състояние на нещата трябва да се промени; необърнати мъже не бива повече да бъдат управители и ръководители в едно тъй важно и свято дело. Заедно с Давид сме принудени да кажем: „Време е Ти, Господи, да действаш; защото те обезсилиха Твоя закон.““ Special Testimonies, 30, 31.

Back to Articles