Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Sixty

Книгата на Даниил – сто и шестдесетата

The Prophetic Significance of Daniel’s Last Vision: Unveiling Truth for the Last Days

Пророческото значение на последното видение на Даниил: разкриване на истината за последните дни

Author

Jeff Pippenger

Published

March 26, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Daniel is identified in chapter ten, as being resurrected from the days of mourning by the three-step process of the everlasting gospel. Gabriel then provides Daniel with the prophetic history of chapter eleven, thus identifying the history of the light of the great River Hiddekel.

В десета глава Даниил е представен като възкресен от дните на скръб чрез триестепенния процес на вечното благовестие. След това Гавриил предоставя на Даниил пророческата история от единадесета глава, като по този начин определя историята на светлината на великата река Хидекел.

> “There is need of a much closer study of the Word of God. Especially should Daniel and the Revelation have attention as never before in the history of our work. We may have less to say in some lines, in regard to the Roman power and the papacy, but we should call attention to what the prophets and the apostles have written under the inspiration of the Spirit of God. The Holy Spirit has so shaped matters, both in the giving of the prophecy, and in the events portrayed, as to teach that the human agent is to be kept out of sight, hid in Christ, and the Lord God of heaven and His law are to be exalted.

> „Необходимо е много по-задълбочено изучаване на Божието слово. Особено книгите Даниил и Откровението трябва да получат внимание, както никога преди в историята на нашето дело. Може да имаме по-малко да казваме в някои насоки относно римската власт и папството, но трябва да насочваме вниманието към онова, което пророците и апостолите са написали под вдъхновението на Божия Дух. Светият Дух така е устроил нещата — и при даването на пророчеството, и в събитията, изобразени в него, — че да поучи, че човешкият деятел трябва да бъде държан далеч от погледа, скрит в Христос, а Господ Бог небесен и Неговият закон да бъдат възвишени.

> “Read the book of Daniel. Call up, point by point, the history of the kingdoms there represented. Behold statesmen, councils, powerful armies, and see how God wrought to abase the pride of men, and lay human glory in the dust. God alone is represented as great. In the vision of the prophet He is seen casting down one mighty ruler and setting up another. He is revealed as the monarch of the universe, about to set up His everlasting kingdom—the Ancient of days, the living God, the Source of all wisdom, the Ruler of the present, the Revealer of the future. Read and understand how poor, how frail, how short-lived, how erring, how guilty, is man in lifting up his soul unto vanity.

> „Прочетете книгата на Даниил. Извикайте в ума си, точка по точка, историята на царствата, представени там. Вижте държавници, съвети, могъщи армии и вижте как Бог действаше, за да смири гордостта на човеците и да повали човешката слава в праха. Единствено Бог е представен като велик. Във видението на пророка Той се вижда как събаря един могъщ владетел и въздига друг. Той е разкрит като Монархът на вселената, Който предстои да установи Своето вечно царство — Старият по дни, живият Бог, Източникът на всяка мъдрост, Владетелят на настоящето, Разкривателят на бъдещето. Прочетете и разберете колко беден, колко немощен, колко краткотраен, колко заблуждаващ се, колко виновен е човекът, когато въздига душата си към суетата.“

> “The Holy Spirit through Isaiah points us to God, the living God, as the chief object of attention—to God as revealed in Christ. ‘Unto us a child is born, unto us a son is given: and the government shall be upon His shoulder: and His name shall be called Wonderful, Counsellor, The mighty God, The everlasting Father, The Prince of Peace’ [Isaiah 9:6].

> „Светият Дух чрез Исая ни насочва към Бога, живия Бог, като главен предмет на внимание — към Бога, както е открит в Христос. „Защото ни се роди Дете, Син ни се даде; и управлението ще бъде на рамото Му; и името Му ще се нарече Чуден, Съветник, Бог могъщ, Отец на вечността, Княз на мира“ [Исая 9:6].“

> “The light that Daniel received direct from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon have come to pass.” Manuscript Releases, volume 16, 333, 334.

> „Светлината, която Даниил получи непосредствено от Бога, бе дадена особено за тези последни дни. Виденията, които той видя при бреговете на Улай и Хидекел, великите реки на Сенаар, сега са в процес на изпълнение и всички предсказани събития скоро ще са се сбъднали.“ Manuscript Releases, volume 16, 333, 334.

The Holy Spirit “so shaped matters” in the giving of the prophecy “and events” of Daniel’s last vision that the first chapter (ten), represents the experience of God’s people in the latter days, as does the last chapter (twelve). The shaping of those three chapters that make up the light of the Hiddekel River, that “was given especially for these last days,” was designed to bear the three-step definition of “truth.” In the first agreeing with the last, and the middle representing rebellion, we have not only the structure of the Hebrew word “truth,” which was created by the first, thirteenth and last letter of the Hebrew alphabet, but we also see the signature of Alpha and Omega.

Светият Дух „така оформи обстоятелствата“ при даването на пророчеството „и събитията“ на последното видение на Даниил, че първата глава (десета) представя опитността на Божия народ в последните дни, както и последната глава (дванадесета). Оформянето на тези три глави, които съставляват светлината на река Хидекел, която „бе дадена особено за тези последни дни“, бе предназначено да носи трисъставното определение на „истината“. В това, че първата съответства на последната, а средната представлява бунт, ние имаме не само строежа на еврейската дума „истина“, която бе образувана от първата, тринадесетата и последната буква на еврейската азбука, но виждаме също и подписа на Алфа и Омега.

Daniel chapter ten identifies the one hundred and forty-four thousand who understand both the “chazon” vision of the twenty-five hundred and twenty years, and the “mareh” vision of the twenty-three hundred years. Not only do they understand those two visions, but they possess the experience of justification by faith that is produced by the feminine and causative “marah” vision of “the appearance”.

Десета глава на Даниил идентифицира сто четиридесет и четирите хиляди, които разбират както видението „хазон“ за две хиляди петстотин и двадесетте години, така и видението „маре“ за двете хиляди и триста години. Те не само разбират тези две видения, но и притежават опитността на оправдание чрез вяра, която се произвежда от женското и каузативно видение „мара“ на „явяването“.

> “For the mind and the soul, as well as for the body, it is God’s law that strength is acquired by effort. It is exercise that develops. In harmony with this law, God has provided in His word the means for mental and spiritual development.

> „За ума и душата, както и за тялото, Божият закон е, че силата се придобива чрез усилие. Упражнението е това, което развива. В съгласие с този закон Бог е осигурил в Своето слово средствата за умствено и духовно развитие.

> “The Bible contains all the principles that men need to understand in order to be fitted either for this life or for the life to come. And these principles may be understood by all. No one with a spirit to appreciate its teaching can read a single passage from the Bible without gaining from it some helpful thought. But the most valuable teaching of the Bible is not to be gained by occasional or disconnected study. Its great system of truth is not so presented as to be discerned by the hasty or careless reader. Many of its treasures lie far beneath the surface, and can be obtained only by diligent research and continuous effort. The truths that go to make up the great whole must be searched out and gathered up, ‘here a little, and there a little.’ Isaiah 28:10.

> „Библията съдържа всички принципи, които хората трябва да разбират, за да бъдат подготвени или за този живот, или за живота, който предстои. И тези принципи могат да бъдат разбрани от всички. Никой, който има дух да оцени нейното учение, не може да прочете дори един-единствен откъс от Библията, без да придобие от него някаква полезна мисъл. Но най-ценното учение на Библията не може да се придобие чрез случайно или несвързано изучаване. Нейната велика система на истината не е представена така, че да бъде разпозната от прибързания или невнимателния читател. Много от нейните съкровища лежат далеч под повърхността и могат да бъдат придобити само чрез прилежно изследване и непрестанно усилие. Истините, които съставят великото цяло, трябва да бъдат издирени и събрани, „тук малко, там малко“. Исая 28:10.

> “When thus searched out and brought together, they will be found to be perfectly fitted to one another. Each Gospel is a supplement to the others, every prophecy an explanation of another, every truth a development of some other truth. The types of the Jewish economy are made plain by the gospel. Every principle in the word of God has its place, every fact its bearing. And the complete structure, in design and execution, bears testimony to its Author. Such a structure no mind but that of the Infinite could conceive or fashion.

> „Когато бъдат така издирени и събрани заедно, ще се установи, че са съвършено пригодени едно към друго. Всяко Евангелие е допълнение към другите, всяко пророчество — обяснение на друго, всяка истина — развитие на някоя друга истина. Образите на юдейския домострой се изясняват чрез Евангелието. Всеки принцип в Божието слово има своето място, всеки факт — своето значение. И завършеното цяло, по замисъл и изпълнение, свидетелства за своя Автор. Такова съграждение никой ум освен ума на Безкрайния не би могъл нито да замисли, нито да изгради.“

> “In searching out the various parts and studying their relationship, the highest faculties of the human mind are called into intense activity. No one can engage in such study without developing mental power.

> „При изследването на различните части и изучаването на тяхната взаимовръзка най-висшите способности на човешкия ум биват призовани към напрегната дейност. Никой не може да се занимава с такова изучаване, без да развива умствена сила.

> “And not alone in searching out truth and bringing it together does the mental value of Bible study consist. It consists also in the effort required to grasp the themes presented. The mind occupied with commonplace matters only, becomes dwarfed and enfeebled. If never tasked to comprehend grand and far-reaching truths, it after a time loses the power of growth. As a safeguard against this degeneracy, and a stimulus to development, nothing else can equal the study of God’s word. As a means of intellectual training, the Bible is more effective than any other book, or all other books combined. The greatness of its themes, the dignified simplicity of its utterances, the beauty of its imagery, quicken and uplift the thoughts as nothing else can. No other study can impart such mental power as does the effort to grasp the stupendous truths of revelation. The mind thus brought in contact with the thoughts of the Infinite cannot but expand and strengthen.

> „И не само в издирването на истината и в събирането ѝ се състои умствената стойност на изучаването на Библията. Тя се състои също и в усилието, необходимо, за да бъдат схванати представените теми. Умът, зает единствено с обикновени неща, закърнява и отслабва. Ако никога не бъде натоварван да разбира велики и далечни по обхват истини, след време той губи способността си да се развива. Като предпазно средство срещу това израждане и като подтик за развитие, нищо друго не може да се сравни с изучаването на Божието слово. Като средство за умствено възпитание Библията е по-действена от която и да било друга книга или от всички други книги, взети заедно. Величието на нейните теми, величествената простота на нейните изкази, красотата на нейните образи оживяват и възвисяват мислите така, както нищо друго не може. Никое друго изследване не може да придаде такава умствена сила, както усилието да бъдат схванати поразителните истини на откровението. Умът, доведен по този начин в досег с мислите на Безкрайния, не може да не се разшири и укрепне.“

> “And even greater is the power of the Bible in the development of the spiritual nature. Man, created for fellowship with God, can only in such fellowship find his real life and development. Created to find in God his highest joy, he can find in nothing else that which can quiet the cravings of the heart, can satisfy the hunger and thirst of the soul. He who with sincere and teachable spirit studies God’s word, seeking to comprehend its truths, will be brought in touch with its Author; and, except by his own choice, there is no limit to the possibilities of his development.

> „И още по-велика е силата на Библията в развитието на духовното естество. Човекът, създаден за общение с Бога, може единствено в такова общение да намери своя истински живот и развитие. Създаден да намира в Бога най-висшата си радост, той не може в нищо друго да намери онова, което да уталожи копнежите на сърцето, да насити глада и жаждата на душата. Онзи, който с искрен и възприемчив дух изучава Божието слово, стремейки се да разбере неговите истини, ще бъде доведен в досег с неговия Автор; и, освен по свой собствен избор, няма предел за възможностите на неговото развитие.

> “In its wide range of style and subjects the Bible has something to interest every mind and appeal to every heart. In its pages are found history the most ancient; biography the truest to life; principles of government for the control of the state, for the regulation of the household—principles that human wisdom has never equaled. It contains philosophy the most profound, poetry the sweetest and the most sublime, the most impassioned and the most pathetic. Immeasurably superior in value to the productions of any human author are the Bible writings, even when thus considered; but of infinitely wider scope, of infinitely greater value, are they when viewed in their relation to the grand central thought. Viewed in the light of this thought, every topic has a new significance. In the most simply stated truths are involved principles that are as high as heaven and that compass eternity.

> „С широкия си диапазон от стилове и теми Библията съдържа нещо, което да заинтересува всеки ум и да привлече всяко сърце. На нейните страници се намира най-древната история; биографията, най-вярна на живота; принципи на управление за ръководството на държавата, за уреждането на дома — принципи, на които човешката мъдрост никога не се е равнявала. Тя съдържа най-дълбока философия, най-сладка и най-възвишена поезия, най-пламенна и най-трогателна. Неизмеримо превъзхождащи по стойност произведенията на който и да е човешки автор са писанията на Библията дори и когато се разглеждат така; но с безкрайно по-широк обхват, с безкрайно по-голяма стойност са те, когато бъдат видени в тяхната връзка с великата централна мисъл. Разглеждана в светлината на тази мисъл, всяка тема придобива ново значение. В най-просто изразените истини са включени принципи, които са високи като небето и обхващат вечността.“

> “The central theme of the Bible, the theme about which every other in the whole book clusters, is the redemption plan, the restoration in the human soul of the image of God. From the first intimation of hope in the sentence pronounced in Eden to that last glorious promise of the Revelation, ‘They shall see His face; and His name shall be in their foreheads’ (Revelation 22:4), the burden of every book and every passage of the Bible is the unfolding of this wondrous theme,—man’s uplifting,—the power of God, ‘which giveth us the victory through our Lord Jesus Christ.’ 1 Corinthians 15:57.” Education, 123–125.

> „Централната тема на Библията, темата, около която се групира всяка друга в цялата книга, е планът на изкуплението, възстановяването в човешката душа на Божия образ. От първия намек за надежда в присъдата, произнесена в Едем, до онова последно славно обещание в Откровението: „Те ще гледат лицето Му; и Неговото име ще бъде на челата им“ (Откровение 22:4), основната мисъл на всяка книга и на всеки откъс от Библията е разкриването на тази чудна тема — въздигането на човека — Божията сила, „която ни дава победата чрез нашия Господ Исус Христос“. 1 Коринтяни 15:57.“ Възпитание, 123–125.

In the passage just cited it is identified that the Bible, when considered from any avenue of literature, is by far superior to any human production. Sister White stated, “In its pages are found history the most ancient; biography the truest to life; principles of government for the control of the state, for the regulation of the household—principles that human wisdom has never equaled. It contains philosophy the most profound, poetry the sweetest and the most sublime, the most impassioned and the most pathetic,” and that “such a structure no mind but that of the Infinite could conceive or fashion.”

В току-що цитирания откъс се посочва, че Библията, разглеждана от която и да е област на литературата, е далеч по-превъзходна от всяко човешко произведение. Сестра Уайт заявява: „На нейните страници се намират най-древната история; биографията, най-вярна на живота; принципи на управление за ръководенето на държавата, за уреждането на домакинството — принципи, с които човешката мъдрост никога не се е изравнила. Тя съдържа най-дълбока философия, най-сладка и най-възвишена поезия, най-пламенна и най-трогателна“, и че „такъв строеж никой ум освен Ума на Безкрайния не би могъл нито да замисли, нито да изгради“.

All the recognized rules of humanity that identify the rules that provide the structure of literature are surpassed by the Bible. The principles that are presented in universities of humanity, which identify the difference between average or lesser literature, all the way to the masterpieces of human literature, are all surpassed by the Bible. With that in mind, it is worth recognizing that the climax, the grand conclusion of the prophetic testimony of the entire Bible, is represented in Daniel’s last vision. It is the capstone of the prophetic testimony, and there is no climax in human literature that comes close to the testimony of Daniel chapter eleven, beginning in verse one and continuing on through chapter twelve verse four.

Всички признати правила на човечеството, чрез които се определят правилата, осигуряващи структурата на литературата, са превъзхождани от Библията. Принципите, представяни в университетите на човечеството, чрез които се различава посредствената или по-нисшата литература от шедьоврите на човешката литература, също са превъзхождани от Библията. Имайки това предвид, заслужава да се признае, че кулминацията, великият завършек на пророческото свидетелство на цялата Библия, е представена в последното видение на Даниил. То е крайъгълният камък на пророческото свидетелство, и в човешката литература няма кулминация, която да се доближава до свидетелството на единадесета глава на Даниил, започвайки от първи стих и продължавайки до четвърти стих на дванадесета глава.

In the book of Revelation, all the books of the Bible meet and end, and in the revelation the same lines of prophecy are taken up as in the book of Daniel, but in relation to one-another the book of Daniel is the first mention, and Revelation the last. Everything exists in the first mention, and everything exists in the book of Daniel, and the climax to the book is the vision given by the Hiddekel River. The climax to the events represented in that vision begin in verse forty, and continue until the book is sealed in verse four of chapter twelve. Those verses represent the grand finale of every prophetic truth ever uttered or recorded by the holy men of old, including Sister White.

В книгата Откровение всички книги на Библията се срещат и завършват, а в Откровението същите линии на пророчество са подхванати както в книгата на Даниил, но по отношение една към друга книгата на Даниил е първото споменаване, а Откровение — последното. Всичко съществува в първото споменаване и всичко съществува в книгата на Даниил, а кулминацията на книгата е видението, дадено при река Хидекел. Кулминацията на събитията, представени в това видение, започва в четиридесети стих и продължава, докато книгата бъде запечатана в четвъртия стих на дванадесета глава. Тези стихове представляват великия финал на всяка пророческа истина, която някога е била изговорена или записана от светите мъже от древността, включително сестра Уайт.

What leads up to that conclusion in chapter eleven are histories within the chapter that provide witnesses to the correct understanding of the last six verses of chapter eleven, where the threefold enemies of the dragon, the beast and the false prophet are now leading the world to the close of human probation. Sister White directly identifies this internal principle.

Това, което води до този извод в единадесета глава, са истории в рамките на самата глава, които дават свидетелства за правилното разбиране на последните шест стиха на единадесета глава, където тройните врагове — змеят, звярът и лъжепророкът — сега водят света към края на човешкото време на изпитване. Сестра Уайт пряко определя този вътрешен принцип.

> “We have no time to lose. Troublous times are before us. The world is stirred with the spirit of war. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place. The prophecy in the eleventh of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated. In the thirtieth verse a power is spoken of that ‘shall be grieved, and return, and have indignation against the holy covenant: so shall he do; he shall even return, and have intelligence with them that forsake the holy covenant. And arms shall stand on his part, and they shall pollute the sanctuary of strength, and shall take away the daily sacrifice, and they shall place the abomination that maketh desolate. And such as do wickedly against the covenant shall he corrupt by flatteries: but the people that do know their God shall be strong, and do exploits. And they that understand among the people shall instruct many: yet they shall fall by the sword, and by flame, by captivity, and by spoil, many days. Now when they shall fall, they shall be holpen with a little help: but many shall cleave to them with flatteries. And some of them of understanding shall fall, to try them, and to purge, and to make them white, even to the time of the end: because it is yet for a time appointed. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvellous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished: for that that is determined shall be done.’ Daniel 11:30–36.

> „Нямаме време за губене. Смутни времена са пред нас. Светът е раздвижен от духа на война. Скоро ще се разиграят сцените на смут, за които се говори в пророчествата. Пророчеството в единадесета глава на Даниил е почти достигнало пълното си изпълнение. Голяма част от историята, която се е осъществила в изпълнение на това пророчество, ще се повтори. В тридесети стих се говори за сила, която „ще се огорчи и ще се върне, и ще негодува против святия завет; така ще постъпи; дори ще се върне и ще се съюзи с ония, които изоставят светия завет. И въоръжени сили ще застанат на негова страна, и ще осквернят светилището, крепостта, и ще отнемат всекидневната жертва, и ще поставят мерзостта, която докарва запустение. А онези, които вършат нечестие против завета, ще поквари с ласкателства; но людете, които познават своя Бог, ще се укрепят и ще вършат подвизи. И разумните между людете ще вразумят мнозина; но ще падат от меч и от пламък, чрез плен и чрез грабеж, много дни. А когато падат, ще бъдат подпомогнати с малка помощ; но мнозина ще се прилепят към тях с ласкателства. И някои от разумните ще паднат, за да бъдат изпитани, и очистени, и избелени, до времето на края; защото то е още за определеното време. И царят ще постъпва според волята си; и ще се възвиси и ще превъзнесе себе си над всеки бог, и ще говори чудни неща против Бога на боговете, и ще благоуспява, докато се извърши гневът; защото определеното ще се изпълни.“ Даниил 11:30–36.

> “Scenes similar to those described in these words will take place. We see evidence that Satan is fast obtaining the control of human minds who have not the fear of God before them. Let all read and understand the prophecies of this book, for we are now entering upon the time of trouble spoken of:

> „Ще се разиграят сцени, подобни на описаните в тези думи. Виждаме доказателства, че Сатана бързо завладява умовете на хора, които нямат страх от Бога пред себе си. Нека всички прочетат и разберат пророчествата на тази книга, защото сега навлизаме във времето на скръбта, за което е говорено:“

> “‘And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars for ever and ever. But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased.’ Daniel 12:1–4.” Manuscript Releases, number 13, 394.

> „И в онова време ще се надигне Михаил, великият княз, който стои за синовете на твоя народ; и ще настане време на скръб, каквото не е имало, откакто съществува народ, до онова време; и в онова време твоят народ ще бъде избавен — всеки, който се намери записан в книгата. И мнозина от онези, които спят в пръстта на земята, ще се събудят, едни за вечен живот, а други за срам и вечно презрение. И разумните ще сияят като светлината на небесния свод; и онези, които обръщат мнозина към правда — като звездите до вечни векове. А ти, Данииле, затвори думите и запечатай книгата до времето на края: мнозина ще тичат насам-натам и знанието ще се умножи.“ Даниил 12:1–4. Manuscript Releases, number 13, 394.

In this passage Sister White first references Daniel chapter eleven and then identifies the principle “that much of the history which has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated.” She then directly quotes verse thirty to thirty-six and follows with the statement that, “scenes similar to those described in these words will take place.” After identifying verse thirty to thirty-six, and saying scenes similar to those verses will take place, she then identifies the close of probation, when Michael stands up in verse one of chapter twelve. In doing so, she is isolating those seven verses, and placing them in the history which immediately precedes Michael standing up.

В този пасаж сестра Уайт първо се позовава на единадесета глава от книгата на Даниил, а след това посочва принципа, „че голяма част от историята, която се е осъществила в изпълнение на това пророчество, ще се повтори“. След това тя непосредствено цитира стихове тридесети до тридесет и шести и ги последва с твърдението, че „ще се разиграят сцени, подобни на описаните в тези думи“. След като посочва стихове тридесети до тридесет и шести и казва, че ще се разиграят сцени, подобни на тези стихове, тя след това посочва края на благодатното време, когато Михаил се повдига в първия стих на дванадесета глава. По този начин тя обособява тези седем стиха и ги поставя в историята, която непосредствено предхожда повдигането на Михаил.

More than once we have addressed the history of verses thirty to thirty-six, and how they parallel verses forty to forty-five of Daniel eleven, and we will now begin to consider other periods of prophetic history in chapter eleven that is repeated in those final six verses. However, before we do we will once again present a brief summary of the parallel of verses thirty to thirty-six with verses forty to forty-five.

Нееднократно сме разглеждали историята на стихове тридесет до тридесет и шест и начина, по който те съответстват на стихове четиридесет до четиридесет и пет от Даниил единадесета глава, и сега ще започнем да разглеждаме други периоди от пророческата история в единадесета глава, които се повтарят в тези последни шест стиха. Но преди да сторим това, ще представим още веднъж кратко обобщение на паралела между стихове тридесет до тридесет и шест и стихове четиридесет до четиридесет и пет.

Verse thirty marks the transition from pagan Rome to papal Rome. That transitional history is addressed in a variety of prophetic passages that identify such dates as the years 330, 508, 533 and 538. There are other prophetic markers in the transition from the fourth kingdom to the fifth kingdom of Bible prophecy, but in verse thirty-one pagan Rome stands up for the papacy, as represented by Clovis in the year 496. The pagan powers initially represented by Clovis in the verse accomplish the work of removing any pagan resistance (the daily) to the rise of the papacy by the year 508. The warfare of those times brings destruction against the City of Rome during that history as represented by the “sanctuary of strength”, and by the year 538, the pagan powers place the papacy on the throne of the earth, and she then passes a Sunday law at the Council of Orleans.

Тридесети стих бележи прехода от езическия Рим към папския Рим. Тази преходна история е разгледана в различни пророчески пасажи, които посочват такива дати като годините 330, 508, 533 и 538. Има и други пророчески белези в прехода от четвъртото царство към петото царство на библейското пророчество, но в тридесет и първи стих езическият Рим се изправя в подкрепа на папството, както е представен чрез Хлодвиг в 496 година. Езическите сили, първоначално представени чрез Хлодвиг в стиха, извършват делото по премахването на всяка езическа съпротива („всекидневната“) срещу възхода на папството до 508 година. Войната от онези времена донася разрушение върху град Рим през тази история, както е представено чрез „светилището на силата“, а до 538 година езическите сили поставят папството на трона на земята и тогава то приема неделен закон на Орлеанския събор.

Verses thirty-two through thirty-six identify the murderous warfare the papacy then brought against God’s faithful during the twelve hundred and sixty years of the Dark Ages. Ultimately the papacy comes to her end in verse thirty-six. In verse forty, Reagan formed a secret alliance with the antichrist, marking when the resistance of Protestantism had been taken away, as represented by the year 508. Reagan’s commitment of finances and military might had been typified by the “arms” standing up for the papacy in 496. The destruction of pagan Rome’s sanctuary of strength, represented by the city of Rome, typifies the destruction of the US Constitution at the soon coming Sunday law, for the Constitution is the sanctuary of strength for the United States. At the Sunday law the papacy will once again be placed upon the throne of the earth, as represented by the year 538.

Стихове тридесет и втори до тридесет и шести определят кръвопролитната война, която папството тогава поведе срещу Божиите верни през хилядата двеста и шестдесет години на Тъмните векове. В крайна сметка папството достига своя край в стих тридесет и шести. В стих четиридесети Рейгън сключи таен съюз с антихриста, отбелязвайки момента, когато съпротивата на протестантизма бе отстранена, както е представено от годината 508. Ангажиментът на Рейгън във финансово отношение и чрез военна мощ бе предобразен от „военните сили“, които се изправиха в подкрепа на папството през 496 г. Унищожаването на светилището-крепост на езическия Рим, представено от град Рим, е предобраз на унищожаването на Конституцията на Съединените щати при скоро идващия неделен закон, защото Конституцията е светилището-крепост на Съединените щати. При неделния закон папството отново ще бъде поставено на престола на земята, както е представено от годината 538.

Then will begin the final period of murderous papal persecution brought against God’s faithful as occurred in the Dark Ages from 538 unto 1798. This will lead to the close of human probation, when Michael stands up, as represented by 1798, when the papacy, who had prospered for twelve hundred and sixty years, received the indignation of the deadly wound.

Тогава ще започне последният период на убийствено папско преследване, насочено срещу Божиите верни, както се случи през Тъмните векове от 538 до 1798 година. Това ще доведе до края на човешкото изпитателно време, когато Михаил се надига, както е представено от 1798 година, когато папството, което бе благоденствало хиляда двеста и шестдесет години, получи възмущението на смъртоносната рана.

We will continue this study in the next article.

Ще продължим това изследване в следващата статия.

> “On one occasion, when in New York City, I was in the night season called upon to behold buildings rising story after story toward heaven. These buildings were warranted to be fireproof, and they were erected to glorify their owners and builders. Higher and still higher these buildings rose, and in them the most costly material was used. Those to whom these buildings belonged were not asking themselves: ‘How can we best glorify God?’ The Lord was not in their thoughts.

> „Веднъж, когато бях в Ню Йорк, в нощно видение бях призована да гледам сгради, издигащи се етаж след етаж към небето. За тези сгради се даваше гаранция, че са огнеупорни, и те бяха построени, за да прославят своите собственици и строители. Все по-високо и по-високо се издигаха тези сгради и в тях бяха употребени най-скъпите материали. Онези, на които принадлежаха тези сгради, не си задаваха въпроса: „Как можем най-добре да прославим Бога?“ Господ не беше в мислите им.

> “I thought: ‘Oh, that those who are thus investing their means could see their course as God sees it! They are piling up magnificent buildings, but how foolish in the sight of the Ruler of the universe is their planning and devising. They are not studying with all the powers of heart and mind how they may glorify God. They have lost sight of this, the first duty of man.’

> „Помислих си: „О, дано онези, които така влагат средствата си, можеха да видят своя път така, както го вижда Бог! Те трупат великолепни здания, но колко безумни в очите на Владетеля на вселената са техните кроежи и замисли. Те не изследват с всички сили на сърцето и ума как биха могли да прославят Бога. Изгубили са от поглед това — първия дълг на човека.“

> “As these lofty buildings went up, the owners rejoiced with ambitious pride that they had money to use in gratifying self and provoking the envy of their neighbors. Much of the money that they thus invested had been obtained through exaction, through grinding down the poor. They forgot that in heaven an account of every business transaction is kept; every unjust deal, every fraudulent act, is there recorded. The time is coming when in their fraud and insolence men will reach a point that the Lord will not permit them to pass, and they will learn that there is a limit to the forbearance of Jehovah.

> „Когато тези величествени сгради се издигаха, собствениците им се радваха с честолюбива гордост, че имат средства, с които да угаждат на себе си и да предизвикват завистта на своите съседи. Голяма част от парите, които така влагали, бе придобита чрез изнудване, чрез смазване на бедните. Те забравяха, че на небето се води отчет за всяка делова сделка; там е записана всяка неправедна уговорка, всяко измамно дело. Идва време, когато в своята измама и дързост хората ще достигнат до точка, която Господ няма да им позволи да преминат, и ще научат, че има предел на дълготърпението на Йехова.״

> “The scene that next passed before me was an alarm of fire. Men looked at the lofty and supposedly fire-proof buildings and said: ‘They are perfectly safe.’ But these buildings were consumed as if made of pitch. The fire engines could do nothing to stay the destruction. The firemen were unable to operate the engines.

> „Картината, която след това премина пред мен, беше пожарна тревога. Хора гледаха високите и уж огнеупорни сгради и казваха: „Те са съвършено сигурни.“ Но тези сгради бяха погълнати, сякаш бяха направени от катран. Пожарните машини не можеха да направят нищо, за да спрат разрушението. Пожарникарите не бяха в състояние да задействат машините.“

> “I am instructed that when the Lord’s time comes, should no change have taken place in the hearts of proud, ambitious human beings, men will find that the hand that had been strong to save will be strong to destroy. No earthly power can stay the hand of God. No material can be used in the erection of buildings that will preserve them from destruction when God’s appointed time comes to send retribution on men for their disregard of His law and for their selfish ambition.

> „Получих наставление, че когато настъпи Господното време, ако не е настъпила никаква промяна в сърцата на горди, честолюбиви човешки същества, хората ще открият, че ръката, която е била силна да спасява, ще бъде силна да погубва. Никоя земна сила не може да възпре Божията ръка. Никакъв материал не може да бъде използван при издигането на сгради, който да ги запази от разрушение, когато настъпи определеното от Бога време да въздаде възмездие на хората за тяхното пренебрежение към Неговия закон и за тяхното себелюбиво честолюбие.

> “There are not many, even among educators and statesmen, who comprehend the causes that underlie the present state of society. Those who hold the reins of government are not able to solve the problem of moral corruption, poverty, pauperism, and increasing crime. They are struggling in vain to place business operations on a more secure basis. If men would give more heed to the teaching of God’s word, they would find a solution of the problems that perplex them.

> „Не са мнозина, дори сред възпитателите и държавниците, които разбират причините, лежащи в основата на сегашното състояние на обществото. Онези, които държат юздите на управлението, не са в състояние да разрешат проблема за нравствената поквара, бедността, нищетата и нарастващата престъпност. Напразно се борят да поставят стопанската дейност върху по-сигурна основа. Ако хората обръщаха повече внимание на учението на Божието слово, биха намерили разрешение на проблемите, които ги смущават.“

> “The Scriptures describe the condition of the world just before Christ’s second coming. Of the men who by robbery and extortion are amassing great riches, it is written: ‘Ye have heaped treasure together for the last days. Behold, the hire of the laborers who have reaped down your fields, which is of you kept back by fraud, crieth: and the cries of them which have reaped are entered into the ears of the Lord of Sabaoth. Ye have lived in pleasure on the earth, and been wanton; ye have nourished your hearts, as in a day of slaughter. Ye have condemned and killed the just; and he doth not resist you.’ James 5:3–6.

> „Писанията описват състоянието на света непосредствено преди второто пришествие на Христос. За хората, които чрез грабеж и изнудване трупат големи богатства, е писано: „Събрали сте си съкровище за последните дни. Ето, заплатата на работниците, които пожънаха нивите ви, задържана от вас чрез измама, вика; и виковете на жетварите са влезли в ушите на Господа Саваота. Живели сте разкошно на земята и сте се отдали на разпътство; угоили сте сърцата си като в ден на клане. Осъдили сте и убили праведния; той не ви се противи.“ Яков 5:3–6.

> “But who reads the warnings given by the fast-fulfilling signs of the times? What impression is made upon worldlings? What change is seen in their attitude? No more than was seen in the attitude of the inhabitants of the Noachian world. Absorbed in worldly business and pleasure, the antediluvians ‘knew not until the Flood came, and took them all away.’ Matthew 24:39. They had heaven-sent warnings, but they refused to listen. And today the world, utterly regardless of the warning voice of God, is hurrying on to eternal ruin.

> „Но кой разчита предупрежденията, дадени чрез бързо изпълняващите се знамения на времето? Какво впечатление се произвежда върху светските хора? Каква промяна се вижда в тяхното отношение? Не повече, отколкото се виждаше в отношението на жителите на ноевия свят. Погълнати от светски занимания и удоволствия, предпотопните „не усетиха, докато дойде потопът и ги отнесе всички“. Матей 24:39. Те имаха изпратени от небето предупреждения, но отказаха да ги послушат. И днес светът, напълно безразличен към предупреждаващия Божи глас, бърза към вечна гибел.

> “The world is stirred with the spirit of war. The prophecy of the eleventh chapter of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place.” Testimonies, volume 9, 12–14.

> „Светът е раздвижен от духа на война. Пророчеството на единадесетата глава на Даниил почти е достигнало пълното си изпълнение. Скоро ще се осъществят сцените на смут, за които се говори в пророчествата.“ Свидетелства, том 9, 12–14.

Back to Articles