Article

# Rome Establishes the Vision - Number Two

Рим установява видението — номер две

Identifying Modern Rome and the Prophetic Vision in the Last Days

Разпознаването на съвременния Рим и пророческото видение в последните дни

Author

Jeff Pippenger

Published

July 5, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. Daniel 11:14.

> И в онези времена мнозина ще въстанат против южния цар; и насилниците от твоя народ ще се въздигнат, за да утвърдят видението; но ще паднат. Даниил 11:14.

The correct identification of the power in the last days that is represented as Modern Rome, and therefore the power that “establishes the vision” is essential and salvational. It represents an element of the final testing process of the one hundred and forty-four thousand. The word “vision” in the verse is the same Hebrew word which Solomon chose when he identified why God’s people perish.

Правилното разпознаване на силата в последните дни, която е представена като Съвременен Рим, и следователно на силата, която „утвърждава видението“, е съществено и спасително. То представлява елемент от последния изпитен процес на сто четиридесет и четирите хиляди. Думата „видение“ в стиха е същата еврейска дума, която Соломон избра, когато посочи защо Божият народ загива.

> Where there is no vision, the people perish: but he that keepeth the law, happy is he. Proverbs 29:18.

> Където няма видение, народът загива; а който пази закона, блажен е той. Притчи 29:18.

All the prophets are speaking more directly concerning the last days than any other period of sacred history, and Solomon’s warning about the need of possessing the “vision” is a life-or-death proposition. Truth always divides and produces two classes of worshippers. In the verse, there is a class that perishes and a class that happily keeps the law. It should be noted however, that Solomon’s counsel is placed in the context of a controversy over “truth.” It is also in the context of the parable of the ten virgins, for the parable of the ten virgins is a primary illustration of the experience of God’s people in the last days.

Всички пророци говорят по-пряко относно последните дни, отколкото за който и да е друг период от свещената история, а предупреждението на Соломон за необходимостта да се притежава „видението“ е въпрос на живот и смърт. Истината винаги разделя и поражда две категории поклонници. В стиха има една категория, която загива, и една категория, която с радост пази закона. Трябва обаче да се отбележи, че съветът на Соломон е поставен в контекста на спор относно „истината“. Той е също и в контекста на притчата за десетте девици, защото притчата за десетте девици е основна илюстрация на опитността на Божия народ в последните дни.

> A fool uttereth all his mind: but a wise man keepeth it in till afterwards. If a ruler hearken to lies, all his servants are wicked. The poor and the deceitful man meet together: the Lord lighteneth both their eyes. The king that faithfully judgeth the poor, his throne shall be established forever. The rod and reproof give wisdom: but a child left to himself bringeth his mother to shame. When the wicked are multiplied, transgression increaseth: but the righteous shall see their fall. Correct thy son, and he shall give thee rest; yea, he shall give delight unto thy soul. Where there is no vision, the people perish: but he that keepeth the law, happy is he. Proverbs 29:11–18.

> Безумецът изказва всичко, що е на ума му; а мъдрият го задържа до после. Ако владетел слуша лъжи, всичките му слуги са нечестиви. Бедният и измамливият човек се срещат заедно; Господ просветлява очите и на двамата. Царят, който вярно съди сиромасите, престолът му ще се утвърди довека. Жезълът и изобличението дават мъдрост; а дете, оставено на себе си, посрамва майка си. Когато нечестивите се умножават, престъплението се умножава; а праведните ще видят падението им. Наказвай сина си, и той ще ти даде покой; да, ще достави наслада на душата ти. Където няма видение, народът загива; а блажен е онзи, който пази закона. Притчи 29:11–18.

It is not my intent to point a finger at those that may hold to a different understanding of Modern Rome than I do. My intent is to illustrate that Solomon is addressing two classes of worshippers, which he identifies as a “wise man” and a “fool.” The “fool” is also identified as the “wicked.” The wise and foolish virgins of the parable are also identified in the prophetic line of Daniel chapter twelve as the wise and the wicked.

Не е моето намерение да соча с пръст онези, които може да поддържат различно от моето разбиране за Съвременния Рим. Моето намерение е да покажа, че Соломон се обръща към две категории поклонници, които той определя като „мъдър човек“ и „безумен“. „Безумният“ е определен и като „нечестив“. Мъдрите и неразумните девици от притчата също са определени в пророческата линия на дванадесета глава на Данаил като мъдрите и нечестивите.

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:10.

> Мнозина ще се очистят, ще се избелят и ще бъдат изпитани; а нечестивите ще вършат нечестие; и никой от нечестивите няма да разбере; но разумните ще разберат. Даниил 12:10.

Solomon and Daniel agree with one another, for all the prophetic testimony aligns in the last days. The wise understand the “increase of knowledge.”

Соломон и Даниил са в съгласие един с друг, защото цялото пророческо свидетелство се съгласува в последните дни. Мъдрите разбират „увеличаването на знанието“.

> And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars for ever and ever. But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Daniel 12:3, 4.

> И разумните ще сияят като светлината на небесния свод; и ония, които обръщат мнозина към правда — като звездите до вечни векове. А ти, Данииле, затвори думите и запечатай книгата до времето на края: мнозина ще тичат насам-натам, и знанието ще се умножи. Даниил 12:3, 4.

Verse ten identifies the three-step testing process that sifts the virgins, who are called to be among the one hundred and forty-four thousand. In both cases the sifting and testing process is based upon whether the virgins understand the increase of knowledge (the vision) that was unsealed at the time of the end in 1989.

Десети стих определя трите стъпки на изпитателния процес, който пресява девиците, призовани да бъдат сред сто четиридесет и четирите хиляди. И в двата случая процесът на пресяване и изпитване се основава на това дали девиците разбират увеличаването на знанието (видението), което беше разпечатано във времето на края през 1989 година.

“The time of the end” in the last days was 1989, when verses forty through forty-five of Daniel eleven were unsealed. It was then established that the subject of the verses was the final rise and fall of the king of the north. It was then established that the king of the north in the verses is the papal power of the last days. Inspiration never uses the expression “Modern Rome.” The expression was invented by me, to represent the papal power of the last days, for prophetically “modern” represents the last days. Ellen White never used the expression “Modern Rome.”

„Времето на края“ в последните дни беше 1989 година, когато стихове четиридесет до четиридесет и пет от Даниил единадесета глава бяха разпечатани. Тогава беше установено, че предметът на тези стихове е окончателното въздигане и падение на северния цар. Тогава беше установено, че северният цар в тези стихове е папската власт на последните дни. Вдъхновението никога не използва израза „Съвременният Рим“. Този израз беше въведен от мен, за да представя папската власт на последните дни, защото в пророчески смисъл „съвременен“ представя последните дни. Елън Уайт никога не е използвала израза „Съвременният Рим“.“

There are incorrect views of who the king of the north represents in the last six verses of Daniel eleven, but there is only one correct understanding. The understanding that the king of the north in the verses is the papal power was derived from many prophetic witnesses. Verse forty begins by identifying the papacy receiving a deadly wound in 1798, then verses forty-one through forty-three identify the dynamics involved with the healing of the deadly wound. Verse forty-four describes the message that enrages the papacy and leads into verse forty-five when the papal power comes to its final and complete end. The vision that was unsealed in 1989, is the vision of the final rise and fall of the papal power in the last days. That vision is the increase of knowledge that produces and manifests two classes of worshippers, based upon their acceptance or rejection of the knowledge located in those verses.

Съществуват погрешни възгледи относно това кого представлява северният цар в последните шест стиха на Даниил единадесета глава, но има само едно правилно разбиране. Разбирането, че северният цар в тези стихове е папската власт, е изведено от много пророчески свидетели. Стих четиридесети започва, като посочва, че папството получава смъртоносна рана през 1798 година, а след това стихове четиридесет и първи до четиридесет и трети определят динамиката, свързана с изцеляването на смъртоносната рана. Стих четиридесет и четвърти описва вестта, която изпълва папството с ярост и води към стих четиридесет и пети, когато папската власт достига до своя окончателен и пълен край. Видението, което беше разпечатано през 1989 година, е видението за окончателното въздигане и падение на папската власт в последните дни. Това видение е увеличението на знанието, което поражда и проявява две категории поклонници въз основа на тяхното приемане или отхвърляне на знанието, съдържащо се в тези стихове.

According to the very same chapter where the increase of knowledge was unsealed in 1989, the “robbers of thy people,” who “exalt themselves” and ultimately “fall” are the symbol that establishes the “vision.” In the final sifting, the first testing question is who is represented as the “robbers of thy people,” for they are the prophetic symbol that establishes the “vision.” Are the robbers the papal power or are they the United States?

Според същата тази глава, в която увеличаването на знанието бе разпечатано през 1989 г., „грабителите измежду твоя народ“, които „се въздигат“ и накрая „падат“, са символът, който утвърждава „видението“. В последното пресяване първият изпитателен въпрос е кого представят „грабителите измежду твоя народ“, защото те са пророческият символ, който утвърждава „видението“. Дали грабителите са папската власт, или са Съединените щати?

The books of Daniel and Revelation are the same book, representing two witnesses of the same line of prophecy. Daniel is the beginning and Revelation is the ending, and together they represent two witnesses of the truth that is unsealed at the time of the end in 1989.

Книгите на Даниил и Откровение са една и съща книга, представляваща двама свидетели на една и съща пророческа линия. Даниил е началото, а Откровение е краят, и заедно те представляват двама свидетели на истината, която е разпечатана във времето на края през 1989 година.

Daniel describes the purification process that was produced when the Lion of the tribe of Judah unsealed verses forty to forty-five in 1989. At that time a testing process began to determine and manifest who would be the “priests” that make up the covenant people who are the one hundred and forty-four thousand in the last days. Hosea contributes that those who reject the increase of knowledge of the last days will not become one of the priests who make up the one hundred and forty-four thousand.

Даниил описва процеса на очистване, който бе предизвикан, когато Лъвът от Юдовото племе разпечата стихове четиридесет до четиридесет и пет през 1989 година. По онова време започна изпитателен процес, за да се определи и изяви кои ще бъдат „свещениците“, които съставляват заветния народ, а именно сто четиридесет и четирите хиляди в последните дни. Осия допълва, че онези, които отхвърлят увеличаването на познанието в последните дни, няма да станат част от свещениците, които съставляват сто четиридесет и четирите хиляди.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Народът Ми загива поради липса на знание; понеже ти отхвърли знанието, и Аз ще те отхвърля, за да не Ми бъдеш свещеник; понеже си забравил закона на своя Бог, и Аз ще забравя твоите чада. Осия 4:6.

The book of Revelation identifies that the knowledge that is unsealed and rejected by one class accomplishes their rejection just before probation closes.

Книгата Откровение посочва, че знанието, което е разпечатано и отхвърлено от една група, довежда до тяхното отхвърляне непосредствено преди да приключи изпитателното време.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> И ми каза: Не запечатвай думите на пророчеството на тази книга, защото времето е близо. Който върши неправда, нека върши неправда още; и който е нечист, нека бъде нечист още; и който е праведен, нека бъде праведен още; и който е свят, нека бъде свят още. Откровение 22:10, 11.

The Millerite history illustrates the history of the one hundred and forty-four thousand, and together the Millerites and the one hundred and forty-four thousand represent the beginning and ending of the message and work of the three angels of Revelation chapter fourteen. The parallel histories identify the events connected with the close of probation. The work of both histories has been typified by Elijah and John the Baptist.

Историята на милеритите илюстрира историята на сто четиридесет и четирите хиляди, а заедно милеритите и сто четиридесет и четирите хиляди представят началото и края на вестта и делото на трите ангела от Откровение, четиринадесета глава. Паралелните истории разкриват събитията, свързани с приключването на изпитателното време. Делото и на двете истории е било предобразено от Илия и Йоан Кръстител.

> “With trembling, William Miller began to unfold to the people the mysteries of the kingdom of God, carrying his hearers down through the prophecies to the second advent of Christ. With every effort he gained strength. As John the Baptist heralded the first advent of Jesus and prepared the way for His coming, so William Miller and those who joined with him proclaimed the second advent of the Son of God.” Early Writings, 229, 230.

> „С трепет Уилям Милър започна да разкрива пред народа тайните на Божието царство, водейки слушателите си чрез пророчествата до второто пришествие на Христос. С всяко усилие той придобиваше сила. Както Йоан Кръстител възвести първото пришествие на Исус и подготви пътя за Неговото идване, така и Уилям Милър и онези, които се присъединиха към него, прогласяваха второто пришествие на Божия Син.“ Early Writings, 229, 230.

The Millerite message identified the “events” connected with the close of probation, as represented by both Elijah and John the Baptist.

Милеритската вест посочи „събитията“, свързани с приключването на благодатното време, както са представени както от Илия, така и от Йоан Кръстител.

> “It was needful that men should be awakened to their danger; that they should be roused to prepare for the solemn events connected with the close of probation.” The Great Controversy, 310.

> „Необходимо беше хората да бъдат събудени за опасността, в която се намират; да бъдат подтикнати да се приготвят за тържествените събития, свързани с края на благодатното време.“ Великата борба, 310.

In 1989, with the collapse of the Soviet Union the portion of the book of Daniel that related to the last days was unsealed and a testing process began. The test was based upon the ability or inability of God’s people to understand or reject the increase of knowledge that is represented in the last six verses of Daniel chapter eleven; verses that lead to the first verse of chapter twelve, which identifies the “close of probation.” The message of the “events connected with the close of probation” was then unsealed, and the work of those who were the candidates to be the “priests” of the one hundred and forty-four thousand began. Their work was to “understand” and proclaim the message represented in the passage. The message and the work of the one hundred and forty-four thousand, was to present the unsealed message in order to rouse men “to prepare for the solemn events connected with the close of probation.”

През 1989 г., с разпадането на Съветския съюз, бе разпечатана онази част от книгата на Даниил, която се отнасяше до последните дни, и започна процес на изпитване. Изпитът се основаваше върху способността или неспособността на Божия народ да разбере или да отхвърли увеличението на знанието, представено в последните шест стиха на единадесета глава от Даниил — стихове, които водят към първия стих на дванадесета глава, където се посочва „краят на благодатното време“. Тогава бе разпечатана вестта за „събитията, свързани с края на благодатното време“, и започна делото на онези, които бяха кандидати да бъдат „свещениците“ на сто четиридесет и четирите хиляди. Тяхното дело беше да „разберат“ и да прогласят вестта, представена в този откъс. Вестта и делото на сто четиридесет и четирите хиляди трябваше да представят разпечатаната вест, за да пробудят хората „да се приготвят за тържествените събития, свързани с края на благодатното време“.

> “Today, in the spirit and power of Elias and of John the Baptist, messengers of God’s appointment are calling the attention of a judgment-bound world to the solemn events soon to take place in connection with the closing hours of probation and the appearance of Christ Jesus as King of kings and Lord of lords. Soon every man is to be judged for the deeds done in the body. The hour of God’s judgment has come, and upon the members of His church on earth rests the solemn responsibility of giving warning to those who are standing as it were on the very brink of eternal ruin. To every human being in the wide world who will give heed must be made plain the principles at stake in the great controversy being waged, principles upon which hang the destinies of all mankind.” Prophets and Kings, 715, 716.

> „Днес, в духа и силата на Илия и на Йоан Кръстител, вестители, определени от Бога, насочват вниманието на един свят, обречен на съд, към тържествените събития, които предстои скоро да се случат във връзка със заключителните часове на благодатното време и явяването на Христос Исус като Цар на царете и Господ на господарите. Скоро всеки човек ще бъде съден за делата, извършени в тялото. Настанал е часът на Божия съд, и върху членовете на Неговата църква на земята лежи тържествената отговорност да отправят предупреждение към онези, които стоят, тъй да се каже, на самия ръб на вечна гибел. На всяко човешко същество по целия широк свят, което ще обърне внимание, трябва ясно да бъдат представени принципите, поставени на карта във великата борба, която се води — принципи, от които зависят съдбините на цялото човечество.“ Пророци и царе, 715, 716.

The history of John the Baptist and Christ, as well as the history of the Millerites illustrates the message and work of the one hundred and forty-four thousand. Both John and Christ understood their message as representing the close of probation.

Историята на Йоан Кръстител и на Христос, както и историята на милеристите, илюстрира вестта и делото на сто четиридесет и четирите хиляди. И Йоан, и Христос разбираха своята вест като представляваща края на благодатното време.

> But when he saw many of the Pharisees and Sadducees come to his baptism, he said unto them, O generation of vipers, who hath warned you to flee from the wrath to come? Matthew 3:7.

> Но когато видя, че мнозина от фарисеите и садукеите идват при кръщението му, каза им: Рожби ехиднини, кой ви предупреди да бягате от идещия гняв? Матей 3:7.

Christ presented the destruction of Jerusalem, the same destruction which John had warned the quibbling Jews about, as approaching. Jesus employed the destruction as a symbol of the “wrath” that begins when He, as Michael, stands up in Daniel chapter twelve, verse one.

Христос представи разрушението на Йерусалим — същото разрушение, за което Йоан бе предупредил придирчивите юдеи — като приближаващо. Исус използва това разрушение като символ на „гнева“, който започва, когато Той, като Михаил, се изправя в Даниил, глава дванадесета, стих първи.

> “Christ saw in Jerusalem a symbol of the world hardened in unbelief and rebellion, and hastening on to meet the retributive judgments of God. The woes of a fallen race, pressing upon His soul, forced from His lips that exceeding bitter cry. He saw the record of sin traced in human misery, tears, and blood; His heart was moved with infinite pity for the afflicted and suffering ones of earth; He yearned to relieve them all. But even His hand might not turn back the tide of human woe; few would seek their only Source of help. He was willing to pour out His soul unto death, to bring salvation within their reach; but few would come to Him that they might have life.

> „Христос виждаше в Йерусалим символ на света, закоравял в неверие и бунт, и устремен да посрещне въздаващите Божии съдби. Горестите на падналия човешки род, натежали върху душата Му, изтръгнаха от устните Му този извънредно горчив вик. Той виждаше летописа на греха, очертан в човешка нищета, сълзи и кръв; сърцето Му бе развълнувано от безкрайно състрадание към онеправданите и страдащите на земята; Той копнееше да облекчи всички тях. Но дори Неговата ръка не можеше да върне назад прилива на човешкото страдание; малцина щяха да потърсят своя единствен Източник на помощ. Той бе готов да излее душата Си до смърт, за да направи спасението достъпно за тях; но малцина щяха да дойдат при Него, за да имат живот.“

> “The Majesty of heaven in tears! the Son of the infinite God troubled in spirit, bowed down with anguish! The scene filled all heaven with wonder. That scene reveals to us the exceeding sinfulness of sin; it shows how hard a task it is, even for Infinite Power, to save the guilty from the consequences of transgressing the law of God. Jesus, looking down to the last generation, saw the world involved in a deception similar to that which caused the destruction of Jerusalem. The great sin of the Jews was their rejection of Christ; the great sin of the Christian world would be their rejection of the law of God, the foundation of His government in heaven and earth. The precepts of Jehovah would be despised and set at nought. Millions in bondage to sin, slaves of Satan, doomed to suffer the second death, would refuse to listen to the words of truth in their day of visitation. Terrible blindness! strange infatuation!” The Great Controversy, 22.

> „Величието на небето в сълзи! Синът на безкрайния Бог смутен в духа, приведен под тежестта на скръбта! Тази сцена изпълни цялото небе с удивление. Тази сцена ни разкрива крайната греховност на греха; тя показва колко тежка задача е, дори и за Безкрайната Сила, да спаси виновния от последиците на престъпването на Божия закон. Исус, взирайки се към последното поколение, видя света въвлечен в измама, подобна на онази, която причини разрушението на Ерусалим. Големият грях на юдеите беше отхвърлянето на Христос; големият грях на християнския свят ще бъде отхвърлянето на Божия закон, основата на Неговото управление на небето и на земята. Предписанията на Йехова ще бъдат презрени и потъпкани. Милиони в робство на греха, роби на Сатана, обречени да понесат втората смърт, ще откажат да чуят думите на истината в деня на своето посещение. Ужасна слепота! странно заслепение!“ Великата борба, 22.

The warning message proclaimed by John the Baptist and also by Christ was the same warning message, just as the warning message of the Millerites was the same message identifying the events connected with the close of probation as the one hundred and forty-four thousand will proclaim. Three witnesses; John the Baptist, Christ and the Millerites testifying that the work and message of the one hundred and forty-four thousand is a life-or-death testing process accomplished by the increase of knowledge that was unsealed in 1989. The message unsealed at that time is the last day vision that must be understood by the wise if they are to be the “priests” that make up the one hundred and forty-four thousand. If those candidates do not understand that vision, they are identified as wicked, or as fools, and they perish. They and their children are rejected in agreement with their rejection of the vision that is the increase of knowledge.

Предупредителната вест, прогласявана от Йоан Кръстител, и също от Христос, беше една и съща предупредителна вест, както и предупредителната вест на милеритите беше същата вест, която сто четиридесет и четирите хиляди ще прогласят, посочвайки събитията, свързани с края на благодатното време. Трима свидетели — Йоан Кръстител, Христос и милеритите — свидетелстват, че делото и вестта на сто четиридесет и четирите хиляди представляват изпитателен процес на живот или смърт, осъществен чрез увеличението на знанието, което беше разпечатано през 1989 година. Вестта, разпечатана по онова време, е видението за последните дни, което мъдрите трябва да разберат, ако ще бъдат „свещениците“, които съставят сто четиридесет и четирите хиляди. Ако тези кандидати не разбират това видение, те са определени като нечестиви, или като безумни, и погиват. Те и децата им са отхвърлени в съгласие с отхвърлянето им на видението, което е увеличението на знанието.

God’s Word identifies that Rome is the power that exalts itself, robs God’s people, and then falls and establishes the vision. The question of whether Modern Rome is the papal power or the United States is the test that identifies that those candidates are either wise or foolish virgins. The test is a prophetic test derived from the book of Daniel, that is thereafter confirmed and brought to perfection in the book of Revelation. The subject of Modern Rome is not simply a choice between the papal power or the United States, it is the final test for the one hundred and forty-four thousand. It is a prophetic test, and correctly understood it encompasses every representation of the final testing process that is set forth within God’s sanctified prophetic testimony.

Божието Слово посочва, че Рим е силата, която се превъзнася, ограбва Божия народ, а след това пада и утвърждава видението. Въпросът дали Съвременният Рим е папската власт или Съединените щати е изпитът, който разкрива дали тези възможни представители са разумни или неразумни девици. Това е пророческо изпитание, произтичащо от книгата на Даниил, което впоследствие е потвърдено и доведено до съвършенство в книгата Откровение. Темата за Съвременния Рим не е просто избор между папската власт или Съединените щати; тя е последното изпитание за сто четиридесет и четирите хиляди. Това е пророческо изпитание и, правилно разбрано, то обхваща всяко представяне на последния процес на изпитване, изложен в Божието осветено пророческо свидетелство.

The testing process of the time of John the Baptist and Christ was derived from the book of Daniel, as was the testing process in the time of the Millerites. As a prophetic test, the methodology of how truth is established is as essential for those candidates to correctly apply, as is simply holding to the correct view of who is Modern Rome. Whether the correct identification of Modern Rome, or the application of the correct methodology is considered, both elements of the test are couched in the book of Daniel. In Daniel chapter one, Daniel navigated through a three-step testing process beginning with diet, then a visual test, followed by a test accomplished by Nebuchadnezzar, a biblical symbol of the King of the North, the papal power of the last days.

Процесът на изпитване във времето на Йоан Кръстител и Христос произтичаше от книгата Даниил, както и процесът на изпитване във времето на милеритите. Като пророческо изпитание, методологията за това как се установява истината е също тъй съществена, за да я прилагат правилно тези кандидати, както и простото придържане към правилния възглед за това кой е Съвременният Рим. Независимо дали се разглежда правилното идентифициране на Съвременния Рим, или прилагането на правилната методология, и двата елемента на изпитанието са заложени в книгата Даниил. В първата глава на Даниил Даниил премина през тристепенен процес на изпитване, започващ с храната, след това с видимо изпитание, последвано от изпитание, осъществено от Навуходоносор — библейски символ на Северния цар, папската власт на последните дни.

> As for these four children, God gave them knowledge and skill in all learning and wisdom: and Daniel had understanding in all visions and dreams. Now at the end of the days that the king had said he should bring them in, then the prince of the eunuchs brought them in before Nebuchadnezzar. And the king communed with them; and among them all was found none like Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: therefore stood they before the king. And in all matters of wisdom and understanding, that the king inquired of them, he found them ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm. Daniel 1:17–20.

> А на тези четири деца Бог даде знание и умение във всяко учение и мъдрост; а Даниил имаше разбиране във всички видения и сънища. И в края на дните, за които царят бе казал да ги доведат, началникът на скопците ги доведе пред Навуходоносор. И царят говори с тях; и между всички тях не се намери никой като Даниил, Анания, Мисаил и Азария; затова те застанаха пред царя. И във всеки въпрос на мъдрост и разум, за който царят ги разпитваше, намери ги десет пъти по-добри от всички влъхви и астролози, които бяха в цялото му царство. Даниил 1:17–20.

“At the end of the days,” which is prophetically the last days when the one hundred and forty-four thousand are tested, Daniel and the three worthies were found “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm,” and Daniel had “understanding in all visions and dreams.” Daniel represents the one hundred and forty four thousand, who in the last days understand the increase of knowledge that arrived when Christ, as the Lion of the tribe of Judah, unsealed “that portion of the book of Daniel that related to the last days,” in 1989.

„В края на дните“, което в пророчески смисъл са последните дни, когато сто четиридесет и четирите хиляди биват изпитвани, Даниил и тримата достойни мъже бяха намерени „десет пъти по-добри от всички влъхви и звездочетци, които бяха в цялото му царство“, а Даниил имаше „разумение във всички видения и сънища“. Даниил представлява сто четиридесет и четирите хиляди, които в последните дни разбират увеличението на знанието, настъпило, когато Христос, като Лъвът от Юдовото племе, разпечата „онази част от книгата на Даниил, която се отнасяше до последните дни“, през 1989 г.

Daniel did not simply understand more than others concerning dreams and visions, he had “understanding in all visions and dreams.” He represents those who employ the methodology of line upon line, for that methodology brings “all visions and dreams” together into one cohesive message. The message that brings together all dreams and visions into one prophetic line identifies the “events connected with the close of probation.” That message is established by the prophetic symbol that is Modern Rome, the power who exalts itself, robs God’s people, and falls.

Даниил не просто разбираше повече от другите относно сънища и видения; той имаше „разбиране във всички видения и сънища“. Той представлява онези, които прилагат методологията „ред след ред“, защото тази методология събира „всички видения и сънища“ в една цялостна вест. Вестта, която събира всички сънища и видения в една пророческа линия, посочва „събитията, свързани с приключването на благодатното време“. Тази вест е установена чрез пророческия символ, който е Съвременният Рим — силата, която превъзнася себе си, ограбва Божия народ и пада.

That power can only be established by applying the correct methodology. Most who profess to study the Bible reject the methodology of line upon line, and some who profess to employ it, misapply the rules that make up the methodology of line upon line. Those rules were first put into the public record by the Millerites, and God’s last day people have been forewarned that those who are actually the messengers of the third angel will be using William Miller’s rules of prophetic interpretation.

Тази сила може да бъде установена единствено чрез прилагането на правилната методология. Повечето, които изповядват, че изучават Библията, отхвърлят методологията „ред след ред“, а някои, които твърдят, че я използват, неправилно прилагат правилата, съставящи методологията „ред след ред“. Тези правила бяха за пръв път въведени в публичния запис от милеритите и Божият народ в последните дни е бил предварително предупреден, че онези, които действително са вестителите на третия ангел, ще използват правилата на Уилям Милър за пророческо тълкуване.

> “Those who are engaged in proclaiming the third angel’s message are searching the Scriptures upon the same plan that Father Miller adopted.” Review and Herald, November 25, 1884.

> „Онези, които са заети с прогласяването на вестта на третия ангел, изследват Писанията по същия план, който възприе отец Милър.“ Review and Herald, 25 ноември 1884 г.

William Miller represented the beginning of the three angels of Revelation fourteen, and he was typified by John the Baptist, who was the beginning of the message of which Christ was the ending. Sister White directly aligns the testing process of John the Baptist to Christ with the testing process of the three angels. John began the message, and it was not until just before the cross, when Christ had taken His disciples to Caesarea Philippi, that Jesus then added the details of the message that John had begun. The first truth John identified when He saw Christ, was identifying Christ as the Lamb of God, that takes away the sins of the world.

Уилям Милър представляваше началото на трите ангела от Откровение 14 и беше предобразен от Йоан Кръстител, който беше началото на вестта, на която Христос беше краят. Сестра Уайт пряко съотнася изпитателния процес от времето на Йоан Кръстител към Христос с изпитателния процес на трите ангела. Йоан започна вестта и едва непосредствено преди кръста, когато Христос беше отвел учениците Си в Кесария Филипова, Исус тогава прибави подробностите към вестта, която Йоан беше започнал. Първата истина, която Йоан посочи, когато видя Христос, беше, че определи Христос като Божия Агнец, Който взема греховете на света.

> These things were done in Bethabara beyond Jordan, where John was baptizing. The next day John seeth Jesus coming unto him, and saith, Behold the Lamb of God, which taketh away the sin of the world. This is he of whom I said, After me cometh a man which is preferred before me: for he was before me. John 1:28–30.

> Това стана във Витавара отвъд Йордан, където Йоан кръщаваше. На следващия ден Йоан вижда Исус да идва към него и казва: Ето Божия Агнец, Който взема греха на света. Той е, за Когото казах: След мене иде Мъж, Който се предпочита пред мене, защото беше преди мене. Йоан 1:28–30.

Then began the three-and-a-half-year period of testing that ended at the cross. After John was murdered just before the cross, Jesus then began to explain that very first statement of John.

Тогава започна три и половина годишният период на изпитание, който завърши на кръста. След като Йоан беше убит малко преди кръста, Исус тогава започна да обяснява онова първо изявление на Йоан.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am? And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. From that time forth began Jesus to show unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day. Matthew 16:13–21.

> А когато Иисус дойде в пределите на Кесария Филипова, попита учениците Си, казвайки: За кого Ме мислят човеците, Мене, Сина Човечески? А те казаха: Едни — за Иоан Кръстител; други — за Илия; а други — за Иеремия или за един от пророците. Той им казва: А вие за кого Ме мислите? А Симон Петър отговори и рече: Ти си Христос, Синът на живия Бог. А Иисус в отговор му рече: Блажен си ти, Симоне, сине Ионин, защото плът и кръв не са ти открили това, а Моят Отец, Който е на небесата. И Аз ти казвам още: ти си Петър, и на тая канара ще съградя Моята църква, и портите адови няма да ѝ надделеят. И ще ти дам ключовете на небесното царство; и каквото вържеш на земята, ще бъде вързано на небесата; и каквото развържеш на земята, ще бъде развързано на небесата. Тогава заръча на учениците Си да не казват никому, че Той е Иисус Христос. Оттогава Иисус почна да открива на учениците Си, че трябва да отиде в Иерусалим и да пострада много от старейшините, първосвещениците и книжниците, и да бъде убит, и на третия ден да възкръсне. Матей 16:13–21.

Caesarea Philippi is the name of Panium in the time of Christ, and Panium is identified in the verse which follows verse fourteen of Daniel eleven, where the robbers of thy people, who exalt themselves, but fall, are introduced. The message of John the Baptist, inspired and perfect, was the message at the beginning that represented the Millerite message, that had been established upon Miller’s rules. Christ’s message at the ending, built upon and expanded John’s message, and it typified the message at the ending of the three angels, that is based upon Miller’s rules and the details that are added to Miller’s message when the methodology of line upon line arrives at the ending.

Кесария Филипова е наименованието на Паниум по времето на Христос, а Паниум е посочен в стиха, който следва четиринадесетия стих на Даниил единадесета глава, където са въведени грабителите на твоя народ, които се възвисяват, но падат. Вдъхновената и съвършена вест на Йоан Кръстител беше вестта в началото, която представяше Милеритовата вест, утвърдена върху правилата на Милър. Вестта на Христос в края, изградена върху вестта на Йоан и разширяваща я, беше неин прообраз на вестта в края на трите ангела, която се основава на правилата на Милър и на подробностите, които се прибавят към вестта на Милър, когато методологията „ред след ред“ достига до края.

To arrive at an incorrect understanding of the symbol that establishes the vision with the symbol of Modern Rome parallels those in the history of Christ that rejected the message of the cross. We are informed that the Jews who rejected the message of John the Baptist could not be benefitted by the teachings of Jesus, and that the history of those Jews that did that very thing represents those who rejected the first angel’s message. The Millerites identified the robbers of thy people, which I later coined with the words, “Modern Rome,” as the papal power.

Да се достигне до погрешно разбиране на символа, който установява видението със символа на Съвременния Рим, е паралелно на онези в историята на Христос, които отхвърлиха вестта на кръста. Уведомени сме, че юдеите, които отхвърлиха вестта на Йоан Кръстител, не можеха да се възползват от ученията на Исус, и че историята на онези юдеи, които сториха именно това, представлява онези, които отхвърлиха вестта на първия ангел. Милеритите отъждествиха грабителите от твоя народ, които по-късно аз назовах с думите „Съвременният Рим“, като папската власт.

We will continue these considerations in the next article.

Ще продължим тези разсъждения в следващата статия.

Back to Articles