Article

# The Book of Daniel - Number Two

Книгата на Даниил – номер две

Paganism

Езичество

Author

Jeff Pippenger

Published

November 23, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

I intend to demonstrate how the “seven times” of Leviticus twenty-six is “hidden in plain sight” in the book of Daniel, while also identifying that it was hidden through the human instruments which God employed in presenting “the stone” that is stumbled over in the book of Daniel. To follow the light of this presentation requires “integrity.” The definition of integrity that I am suggesting, would be defined as consistency in one’s actions, values, methods, and principles. It would demand that we adhere to what is revealed within God’s Word, even when it does not agree with human ideas that contradict God’s Word.

Възнамерявам да покажа как „седемте времена“ от Левит двадесет и шеста глава са „скрити на видно място“ в книгата на Даниил, като същевременно посоча, че те са били скрити чрез човешките средства, които Бог е употребил при представянето на „камъка“, в който се препъват, в книгата на Даниил. За да се следва светлината на това изложение, се изисква „почтеност“. Определението за почтеност, което предлагам, би се изразило като последователност в нечии действия, ценности, методи и принципи. То би изисквало да се придържаме към онова, което е разкрито в Божието Слово, дори когато то не е в съгласие с човешки идеи, които противоречат на Божието Слово.

> “Strict integrity should be cherished by every student. Every mind should turn with reverent attention to the revealed word of God. Light and grace will be given to those who thus obey God. They will behold wondrous things out of His law. Great truths that have lain unheeded and unseen since the day of Pentecost, are to shine from God’s word in their native purity. To those who truly love God the Holy Spirit will reveal truths that have faded from the mind, and will also reveal truths that are entirely new. Those who eat the flesh and drink the blood of the Son of God will bring from the books of Daniel and Revelation truth that is inspired by the Holy Spirit. They will start into action forces that cannot be repressed. The lips of children will be opened to proclaim the mysteries that have been hidden from the minds of men. The Lord has chosen the foolish things of this world to confound the wise, and the weak things of the world to confound the mighty.” The Fundamentals of Christian Education, 474.

> „Строгата почтеност трябва да бъде скъпа на всеки учащ се. Всеки ум трябва с благоговейно внимание да се обръща към откритото Божие слово. Светлина и благодат ще бъдат дадени на онези, които така се покоряват на Бога. Те ще съзерцават чудни неща от Неговия закон. Велики истини, които са останали непризрени и невидени от деня на Петдесетница, трябва да засияят от Божието слово в присъщата им чистота. На онези, които истински обичат Бога, Светият Дух ще открие истини, които са избледнели от ума, и също ще открие истини, които са съвършено нови. Онези, които ядат плътта и пият кръвта на Божия Син, ще извадят от книгите на Даниил и Откровение истина, вдъхновена от Светия Дух. Те ще приведат в действие сили, които не могат да бъдат възпрени. Устните на деца ще се отворят, за да прогласяват тайните, които са били скрити от умовете на човеците. Господ е избрал глупавите неща на света, за да посрами мъдрите, и немощните неща на света, за да посрами силните.“ Основи на християнското образование, 474.

An easy example of both the human error that is found in the book of Daniel, and the unwillingness to adhere to God’s Word, can be found in the word translated as “daily” in Daniel chapter eight. Integrity would demand that if Ellen White commented on that word, as she does, that as Seventh-day Adventists that profess to uphold the Spirit of Prophecy, we would automatically use her commentary on the word to direct our understanding.

Един лесен пример както за човешката грешка, която се открива в книгата Даниил, така и за нежеланието да се придържаме към Божието Слово, може да се намери в думата, преведена като „ежедневна“ в осмата глава на Даниил. Почтеността би изисквала, щом Елън Уайт е коментирала тази дума, както и прави, ние като адвентисти от седмия ден, които изповядваме, че поддържаме Духа на пророчеството, автоматично да използваме нейния коментар върху тази дума, за да насочва нашето разбиране.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> „Тогава видях относно „всекидневната“, че думата „жертва“ е била добавена от човешка мъдрост и не принадлежи на текста; и че Господ даде правилното разбиране за нея на онези, които изнесоха вестта за часа на съда. Когато съществуваше единство, преди 1844 година, почти всички бяха единни в правилното разбиране на „всекидневната“; но след 1844 година, сред объркването, бяха възприети други възгледи и последваха тъмнина и объркване.“ Review and Herald, 1 ноември 1850 г.

We could spend a great deal of time on these two sentences, for when they finally get placed in the book Early Writings, the human editors have placed a misguided definition of what is stated, but that is another story. For our purposes we simply wish to point out two relevant points. The first point is that Sister White says “the word “sacrifice” was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text.”

Бихме могли да отделим много време на тези две изречения, защото, когато накрая биват включени в книгата „Ранни писания“, човешките редактори са наложили погрешно тълкуване на казаното, но това е друга тема. За нашите цели просто желаем да посочим две съществени положения. Първото е, че сестра Уайт казва: „думата „жертва“ е добавена чрез човешка мъдрост и не принадлежи на текста.“

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? Daniel 8:13.

> Тогава чух един светец да говори; и друг светец каза на онзи светец, който говореше: Докога ще трае видението за всекидневната жертва и за престъплението, което докарва запустение, така че и светилището, и войнството да бъдат предадени на потъпкване? Даниил 8:13.

The previous verse is the question that elicits the answer of verse fourteen, and that answer represents the central pillar and foundation of Adventism. And in the very question that produces that great light represented as the central pillar of Adventism, we are informed that human wisdom has made an error by placing an added word into the translation of the verse.

Предишният стих е въпросът, който извиква отговора на четиринадесети стих, а този отговор представлява централния стълб и основа на адвентизма. И още в самия въпрос, който поражда онази велика светлина, представена като централния стълб на адвентизма, сме уведомени, че човешката мъдрост е допуснала грешка, като е внесла една добавена дума в превода на стиха.

There are literally hundreds of added words in the translation of the 1611 KJV Bible, but there is only one time that God identifies any of those hundreds of added words as erroneous. And it is clear it was an error that was produced by the human side of the combination of humanity and divinity which produced the Word of God. More significant is that there would be no need for any inspired commentary on the added word “sacrifice” if it were not something that produced an incorrect understanding of the verse. It is clear that it does, for the inspired commentary not only identifies that the word should not be there, but also identifies that “those who gave the judgment hour cry,” were given “the correct view” of the “daily” by the Lord. Integrity demands that we use those two sentences just as they read.

В превода на Библията KJV от 1611 г. буквално има стотици добавени думи, но има само един-единствен случай, в който Бог определя някоя от тези стотици добавени думи като погрешна. И е ясно, че това е била грешка, породена от човешката страна в съчетанието на човешкото и божественото, чрез което е било произведено Божието Слово. Още по-значимо е, че не би имало нужда от какъвто и да било вдъхновен коментар върху добавената дума „жертва“, ако тя не беше нещо, което поражда неправилно разбиране на стиха. Ясно е, че тя действително го поражда, защото вдъхновеният коментар не само посочва, че думата не бива да бъде там, но и отбелязва, че „онези, които възвестиха вика за часа на съда“, са получили „правилното разбиране“ за „ежедневното“ от Господа. Почтеността изисква да използваме тези две изречения точно така, както са написани.

Those who gave the judgment hour cry identified “the daily” as a symbol representing paganism or pagan Rome, depending on the context where it is located. The word translated as “daily” occurs five times in the book of Daniel. All five occurrences are as a noun. The word occurs one hundred and four times in God’s Word, and ninety-nine times it is used as an adjective, but in the book of Daniel alone, it is used as a noun. The men who translated the King James Bible saw the word ninety-nine times as an adjective, so when it came to the book of Daniel, they attempted to make it an adjective in order to agree with all the other times it occurred as an adjective. In order to do that, they added the word “sacrifice.” But God, through Ellen White, said that “sacrifice” should be omitted, which would mean that “the daily” is to be understood as a noun.

Онези, които възвестиха вика за часа на съда, отъждествяваха „ежедневното“ като символ, представляващ езичеството или езическия Рим, в зависимост от контекста, в който се намира. Думата, преведена като „ежедневно“, се среща пет пъти в книгата на Даниил. И петте ѝ употреби са като съществително име. Думата се среща сто и четири пъти в Божието Слово и деветдесет и девет пъти е употребена като прилагателно име, но единствено в книгата на Даниил е употребена като съществително име. Мъжете, които преведоха Библията на Крал Джеймс, виждаха думата деветдесет и девет пъти като прилагателно име, така че, когато стигнаха до книгата на Даниил, те се опитаха да я направят прилагателно име, за да се съгласува с всички останали случаи, в които се среща като прилагателно име. За да направят това, те добавиха думата „жертва“. Но Бог чрез Елън Уайт каза, че „жертва“ трябва да бъде изпусната, което означава, че „ежедневното“ трябва да се разбира като съществително име.

Those who stand opposed to God’s counsel on this word within Adventism define the word as a symbol of Christ’s heavenly sanctuary ministry, but those who gave the judgment hour cry correctly defined it as paganism. Adventism today uses a symbol of a satanic power to represent Christ!

Онези, които се противопоставят на Божия съвет относно тази дума в рамките на адвентизма, определят думата като символ на небесното светилищно служение на Христос, но онези, които възвестиха вика за часа на съда, правилно я определиха като езичество. Адвентизмът днес използва символ на сатанинска сила, за да представя Христос!

Through erroneous human logic, the true understanding of the word translated as “the daily” has been hidden from Adventism. Adventists that base their prophetic study on subjects that occur randomly through the years in their Sabbath School quarterlies lazily drink the Kool-Aid that is dished out through those quarterlies, and which are confirmed by pastors who themselves have not the integrity necessary to allow any input from the comments on the subject by Sister White.

Чрез погрешна човешка логика истинското разбиране на думата, преведена като „ежедневната“, е било скрито от адвентизма. Адвентистите, които основават своето пророческо изследване върху теми, появяващи се случайно през годините в техните тримесечни уроци за съботното училище, лениво поглъщат поднесеното им чрез тези уроци, което бива потвърждавано от пастири, които самите нямат необходимата почтеност да допуснат какъвто и да било принос от коментарите по този въпрос на Сестра Уайт.

The history of the controversy of “the daily” reached the turning point around 1911, where Sister White directly stated that those who had rejected the pioneer understanding of “the daily” as paganism, and who were teaching that “the daily” represented Christ’s sanctuary ministry, had received their understanding from “angels that were expelled from heaven” (20 MR 17).

Историята на спора относно „ежедневната“ достигна до повратната си точка около 1911 г., когато сестра Уайт изрично заяви, че онези, които бяха отхвърлили пионерското разбиране за „ежедневната“ като езичество и които учеха, че „ежедневната“ представлява Христовото служене в светилището, бяха получили своето разбиране от „ангели, които бяха изгонени от небето“ (20 MR 17).

The truth of “the daily” has been identified clearly by Sister White, and she teaches that “holy angels” guided the mind of William Miller and that “angels expelled from heaven” guide the minds of those who teach that “the daily” represents Christ’s heavenly sanctuary ministry. The truth of “the daily”, as presented by those who gave the judgment hour cry, was discovered by William Miller.

Истината за „ежедневната“ е била ясно определена от сестра Уайт, и тя учи, че „святи ангели“ са направлявали ума на Уилям Милър, а „ангели, изгонени от небето“, направляват умовете на онези, които учат, че „ежедневната“ представлява небесното светилищно служение на Христос. Истината за „ежедневната“, както бе представена от онези, които дадоха вика за часа на съда, бе открита от Уилям Милър.

> “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, ‘take away;’ he shall take away the daily; ‘from the time the daily shall be taken away,’ &c. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thess. ii, 7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ &c. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is the daily! Well, now, what does Paul mean by ‘he who now letteth,’ or hindereth? By ‘the man of sin,’ and the ‘wicked,’ Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, ‘the daily’ must mean Paganism.” Second Advent Manual, 66.

> „Продължих да чета и не можах да намеря друг случай, в който то [ежедневната] да се среща, освен в Даниил. Тогава [с помощта на симфония] взех онези думи, които стояха във връзка с нея: „отнеме“; той ще отнеме ежедневната; „от времето, когато ежедневната бъде отнета“, и пр. Продължих да чета и мислех, че няма да намеря никаква светлина върху текста; най-сетне стигнах до 2 Сол. ii, 7, 8. „Защото тайната на беззаконието вече действа; само че онзи, който сега възпира, ще възпира, докле бъде отстранен, и тогава ще се яви онзи беззаконник“, и пр. И когато стигнах до този текст, о, колко ясно и славно се яви истината! Ето го! Това е ежедневната! Добре, а сега, какво има предвид Павел с „онзи, който сега възпира“, или пречи? Под „човека на греха“ и „беззаконния“ се разбира папството. Добре, а какво е онова, което пречи папството да бъде разкрито? Защо, това е езичеството; следователно „ежедневната“ трябва да означава езичеството.“ Second Advent Manual, 66.

What is really sobering about Miller’s discovery that “the daily” represented paganism, is where he found the truth. He found it in the passage of the apostle Paul’s writings where Paul not only defines “the daily” as paganism, but it is the passage identifying that those who received not the love of the truth, receive strong delusion. The acceptance of “the daily” as a symbol of Christ’s sanctuary ministry, the definition that came from angels that were expelled from heaven, is the symbol of those in Adventism who have not the integrity necessary to rightly divide the word of truth, and therefore are already destined to receive strong delusion.

Това, което е наистина отрезвяващо в откритието на Милър, че „ежедневната“ представлява езичеството, е къде той намери истината. Той я намери в онзи пасаж от писанията на апостол Павел, в който Павел не само определя „ежедневната“ като езичество, но това е и пасажът, който посочва, че онези, които не приеха любовта към истината, приемат силно заблуждение. Приемането на „ежедневната“ като символ на Христовото служене в светилището — определение, дошло от ангели, които бяха изгонени от небето — е символът на онези в адвентизма, които нямат почтеността, необходима, за да преподават правилно словото на истината, и следователно вече са определени да приемат силно заблуждение.

I do not want to sidetrack the point we are seeking to identify. That point is that the “seven times” that is identified in the same vision where “the daily” is located has been hidden by human hands, though it remains in plain sight. This was simply an easy example of how a human translation error made long centuries ago, that is thereafter manipulated in human minds by angels that were expelled from heaven, is used today at this crucial time just before the final crisis at the end of the world, to blind minds to truth that is actually in plain sight.

Не желая да отклонявам вниманието от въпроса, който се стремим да установим. Този въпрос е, че „седемте времена“, които са посочени в същото видение, в което се намира „ежедневната“, са били скрити от човешки ръце, макар и да остават пред очите на всички. Това беше просто лесен пример за това как една човешка грешка в превода, допусната преди дълги векове, която след това е манипулирана в човешките умове от ангели, които са били изгонени от небето, се използва днес в това решаващо време, непосредствено преди последната криза в края на света, за да заслепява умовете за истина, която всъщност е пред очите на всички.

In the 1910 time period the rebellion of “the daily” was just getting under way, W. W. Prescott and A. G. Daniells were spearheading the satanic work of rejecting the foundational understanding of “the daily.” The following article is a letter from that very time, where Sister White addresses the satanic view that “the daily” in the book of Daniel represents Christ’s sanctuary work. At that time the two men were pushing the idea of going into the old pioneer books and changing the pioneer understanding to their new satanic definition. It is my hope that we can exercise integrity as we read the article.

В периода около 1910 година бунтът на „ежедневната“ тъкмо започваше да се разгръща; W. W. Prescott и A. G. Daniells стояха начело на сатанинското дело по отхвърлянето на основополагащото разбиране за „ежедневната“. Следващата статия представлява писмо именно от онова време, в което Сестра Уайт се обръща към сатанинското становище, че „ежедневната“ в книгата на Даниил представя Христовото служене в светилището. По онова време тези двама мъже прокарваха идеята да се върнат към старите книги на пионерите и да променят разбирането на пионерите според тяхното ново сатанинско определение. Надявам се, че ще проявим почтеност, докато четем статията.

> “At this stage of our experience we are not to have our minds drawn away from the special light given [us] to consider at the important gathering of our conference. And there was Brother Daniells, whose mind the enemy was working; and your mind and Elder Prescott’s mind were being worked by the angels that were expelled from heaven. Satan’s work was to divert your minds that jots and tittles should be brought in which the Lord did not inspire you to bring in. They were not essential. But this meant much to the cause of truth. And the ideas of your minds, if you could be drawn away to jots or tittles, is a work of Satan’s devising. To correct little things in the books written, you suppose would be doing a great work. But I am charged, Silence is eloquence.

> „На този етап от нашата опитност не бива умът ни да бъде отклоняван от специалната светлина, дадена [ни] да разгледаме на важното събрание на нашата конференция. И там беше брат Даниелс, чийто ум неприятелят обработваше; и вашият ум и умът на старейшина Прескот бяха обработвани от ангелите, които бяха изгонени от небето. Делото на Сатана беше да отклони умовете ви, така че да бъдат внесени йоти и черти, които Господ не ви е вдъхновил да внасяте. Те не бяха съществени. Но това означаваше много за делото на истината. И идеите на ума ви, ако можехте да бъдете отклонени към йоти или черти, са дело, замислено от Сатана. Да поправяте дребни неща в написаните книги, вие предполагате, че бихте вършили велико дело. Но на мен ми е възложено: Мълчанието е красноречие.“

> “I am to say, Stop your picking flaws. If this purpose of the devil could only be carried out, then [it] appears to you [that] your work would be considered as most wonderful in conception. It was the enemy’s plan to get all the supposed objectionable features where all classes of minds did not agree.

> „Трябва да кажа: престанете да търсите недостатъци. Ако тази цел на дявола би могла само да се осъществи, тогава на вас ви се струва, че вашето дело би било смятано за най-чудесно по замисъл. Планът на врага беше да събере всички предполагаеми спорни особености там, където не всички категории умове бяха съгласни.“

> “And what then? The very work that pleases the devil would come to pass. There would be a representation given to the outsiders not of our faith just what would suit them, that would develop traits of character which would cause great confusion and occupy the golden moments which should be used zealously to bring the great message before the people. The presentations upon any subject we have worked upon could not all harmonize, and the results would be to confuse the minds of believers and unbelievers. This is the very thing that Satan had planned that should take place—anything that could be magnified as a disagreement.

> „И какво тогава? Щеше да се извърши именно онова дело, което угажда на дявола. Щеше да се даде на външните такова представяне не на нашата вяра, каквото тъкмо би им подхождало, което би развило черти на характера, причиняващи голямо объркване, и би поглъщало златните мигове, които трябва ревностно да бъдат използвани, за да бъде великата вест представена пред народа. Изложенията по който и да било въпрос, върху който сме работили, не биха могли всички да бъдат в съгласие и резултатът би бил да се внесe объркване в умовете на вярващи и невярващи. Именно това беше онова, което Сатана бе замислил да стане — всичко, което би могло да бъде изтъкнато като разногласие.“

> “Read Ezekiel, chapter 28. Now, here is a grand work, where strange spirits can figure. But the Lord has a work to [be] done to save perishing souls; and the places which Satan, disguised, could fill in, bringing confusion into our ranks, he will do to perfection, and all those little differences will become enlarged, prominent.

> „Прочетете Езекиил, глава 28. И ето, тук има велико дело, в което могат да действат странни духове. Но Господ има дело, което трябва да бъде извършено, за да се спасят загиващи души; а местата, които Сатана, преобразен, би могъл да заеме, внасяйки смут в нашите редици, той ще изпълни съвършено, и всички тези малки различия ще се уголемят и ще станат явни.“

> “And I was shown from the first that the Lord had given neither Elders Daniells nor Prescott the burden of this work. Should Satan’s wiles be brought in, should this “Daily” be such a great matter as to be brought in to confuse minds and hinder the advancement of the work at this important period of time? It should not, whatever may be. This subject should not be introduced, for the spirit that would be brought in would be forbidding, and Lucifer is watching every movement. Satanic agencies would commence his work and there would be confusion brought into our ranks. You have no call to hunt up the difference of opinion that is not a testing question; but your silence is eloquence. I have the matter all plainly before me. If the devil could involve any one of our own people on these subjects, as he has proposed to do, Satan’s cause would triumph. Now the work without delay is to be taken up and not a [difference] of opinion expressed.

> „И още отначало ми бе показано, че Господ не е възложил нито на старейшина Даниелс, нито на Прескот тежестта на това дело. Трябва ли да бъдат внесени хитростите на Сатана? Трябва ли това „Всекидневно“ да бъде превърнато в толкова голям въпрос, че да бъде внесено, за да обърква умовете и да възпрепятства напредъка на делото в този важен период от време? Не бива, каквото и да е то. Този въпрос не бива да се въвежда, защото духът, който би бил внесен, би бил възпиращ, а Луцифер следи всяко движение. Сатанински оръдия биха започнали неговото дело и в нашите редици би било внесено объркване. Нямате призвание да издирвате различията в мненията по въпрос, който не е изпитващ въпрос; но вашето мълчание е красноречие. Цялата работа стои ясно пред мен. Ако дяволът би могъл да въвлече някого от нашите хора в тези въпроси, както е намислил да стори, делото на Сатана би тържествувало. Сега делото трябва да се поеме незабавно и да не се изразява никакво [различие] в мнение.“

> “Satan would inspire those men who have gone out from us to unite with evil angels and retard our work on unimportant questions, and what rejoicing [there] would be in the camp of the enemy. Press together, press together. Let every difference be buried. Our work now is to devote all our physical and brain-nerve power to put these differences out of the way, and all harmonize. If Satan could with his great unsanctified wisdom be permitted to get the least hold, [he would rejoice].

> „Сатана би вдъхновил онези мъже, които са излезли от нас, да се съединят със злите ангели и да възпират делото ни чрез маловажни въпроси; и какво ли тържествуване [би имало] в стана на неприятеля. Сплотявайте се, сплотявайте се. Нека всяка разлика бъде погребана. Нашето дело сега е да посветим цялата си физическа сила и цялата нервна сила на ума си, за да отстраним тези различия от пътя и всички да бъдат в съгласие. Ако на Сатана, с неговата велика неосветена мъдрост, би било позволено да получи и най-малката опора, [той би се възрадвал].“

> “Now, when I saw how you were working, my mind took in the whole situation and the results if you should go forward and give the parties that have left us the least chance to bring confusion into our ranks. Your lack of wisdom would be just what Satan would have it. Your loud proclamation was not under the inspiration of the Holy Spirit. I was instructed to say to you that your picking flaws in the writings of men that have been led of God is not inspired of God. And if this is the wisdom that Elder Daniells would give to the people, by no means give him an official position, for he cannot reason from cause to effect. Your silence on this subject is your wisdom. Now, everything like picking flaws in the publications of men who are not alive is not the work God has given any of you to do. For if these men—Elders Daniells and Prescott—had followed the directions given in working the cities, there would have been many, very many, convinced of the truth and converted, able men that [now] are in positions where they never will be reached.

> „Сега, когато видях как работехте, умът ми обхвана цялото положение и последиците, ако продължите и дадете на страните, които са ни напуснали, и най-малката възможност да внесат смут в нашите редици. Вашата липса на мъдрост би била тъкмо онова, което Сатана желае. Вашето гръмко прогласяване не беше под вдъхновението на Светия Дух. Бях наставена да ви кажа, че вашето издирване на недостатъци в писанията на мъже, които са били водени от Бога, не е вдъхновено от Бога. И ако това е мъдростта, която старейшина Даниелс би дал на народа, в никакъв случай не му давайте официална длъжност, защото той не може да разсъждава от причина към следствие. Вашето мълчание по този въпрос е вашата мъдрост. И тъй, всичко от рода на издирване на недостатъци в публикациите на мъже, които не са живи, не е делото, което Бог е дал на когото и да било от вас да върши. Защото, ако тези мъже — старейшините Даниелс и Прескот — бяха следвали дадените наставления при работата в градовете, щяха да има много, много хора, убедени в истината и обърнати, способни мъже, които [сега] са на положения, където никога няма да бъдат достигнати.“

> “All the world is to be regarded as one great family. And when you have such a fountain of knowledge to draw from, why have you left the world to perish for years with the testimonies given by our Lord Jesus Christ? True religion teaches us to regard every man and woman as a person to whom we can do good.

> „Целият свят трябва да бъде разглеждан като едно велико семейство. И когато имате такъв извор на познание, от който да черпите, защо сте оставили света в продължение на години да загива без свидетелствата, дадени от нашия Господ Исус Христос? Истинската религия ни учи да гледаме на всеки мъж и жена като на личност, на която можем да сторим добро.

> “This has been in print many years: ‘A Balanced Mind,’ testimony to Elder Andrews. The mind may be cultivated to become a power to know when to speak and what burdens to take up and to bear, for Christ is your teacher. And I feared greatly for you [when I saw you] exalting your wisdom and pursuing a course to bring in differences of opinion. The Lord calls for wise men who can hold their peace when it [is] wisdom for them to do so. If you would be a whole man, you need sanctification through Jesus Christ. Now there is a work just started, and let wisdom be seen in every minister, in every president of [a] conference. But here was a work for you to take hold of years ago where you were needed to lift your voice for this very work. Christ gave all His people special directions what they shall do and the things they shall not do. And there is a little time left us to work out the righteousness of the Lord. You can understand the way of the Lord. I saw your purpose of carrying things after your own devising after you were placed as president. You had thought you would do wonderful things, which would be a work God had not placed in your hands to do. Now, your work is not to oppress but to release every necessity possible if the Lord has accepted you to serve. But you have very early given evidence that wisdom and sanctified judgment have not been manifested by you. You blazed out matters that would not be received unless the Lord should give light.

> „Това е в печат от много години: „Уравновесен ум“, свидетелство към старейшина Андрюс. Умът може да бъде развиван, за да стане сила, която да знае кога да говори и какви товари да поема и да носи, защото Христос е вашият Учител. И аз силно се боях за вас [когато ви видях] да превъзнасяте собствената си мъдрост и да следвате път, който би внесъл различия в мненията. Господ призовава за мъдри мъже, които могат да пазят мълчание, когато за тях е мъдрост да сторят това. Ако бихте били цялостен човек, имате нужда от освещение чрез Исус Христос. Сега има едно дело, току-що започнато, и нека мъдростта се вижда във всеки служител, във всеки председател на конференция. Но тук имаше едно дело, с което вие трябваше да се захванете още преди години, където беше нужно да издигнете гласа си именно за това дело. Христос даде на целия Свой народ специални наставления какво трябва да вършат и какво не трябва да вършат. И остава малко време, в което да осъществим правдата на Господа. Вие можете да разберете пътя на Господа. Видях намерението ви да водите нещата според собственото си измисляне, след като бяхте поставен за председател. Бяхте помислили, че ще извършите чудни дела, което би било дело, което Бог не беше положил във вашите ръце да вършите. А сега вашата работа не е да потискате, а да освобождавате всяка възможна необходимост, ако Господ ви е приел да служите. Но вие още твърде рано дадохте доказателства, че мъдрост и осветена преценка не са били проявени от вас. Вие раздухвахте въпроси, които не биха били приети, освен ако Господ не даде светлина.“

> “I have been instructed that such hasty movements should not have [been] made [such] as selecting you as president of the conference even another year. But the Lord forbids any more such hasty transactions until the matter is brought before the Lord in prayer; and as you have had the message come to you that the work of the Lord resting upon the president is a most solemn responsibility, you had no moral right to blaze out as you did upon the subject of the ‘Daily’ and suppose your influence would decide the question. There was Elder Haskell, who has carried the heavy responsibilities, and there is Elder Irwin and several men I might mention who have the heavy responsibilities.

> „Бях наставена, че не биваше да се предприемат такива прибързани действия, като да бъдеш избиран за председател на конференцията дори и за още една година. Но Господ забранява повече такива прибързани постъпки, докато въпросът не бъде представен пред Господа в молитва; и понеже до теб бе дошла вестта, че делото на Господа, почиващо върху председателя, е една най-тържествена отговорност, ти нямаше никакво морално право да избухваш, както направи, по въпроса за „Ежедневната“ и да предполагаш, че твоето влияние ще реши въпроса. Там беше старейшина Хаскел, който е носил тежките отговорности, и там е старейшина Ъруин, както и още няколко мъже, които бих могла да спомена, и които носят тежки отговорности.

> “Where was your respect for the men of age? What authority could you exercise without taking all the responsible men to weigh the matter? But let us now investigate the matter. We must now reconsider whether it is the Lord’s judgment, in the face of the work that has been neglected, of showing your zeal to carry the work even another year. If you should carry the work another year with the help that shall unite with you, there should be a change take place in you and Elder Prescott. And humble your own hearts before God. The Lord will have to see in you a showing of a different experience, for if ever men needed to be reconverted at this present [time], it [is] Elder Daniells and Elder Prescott.

> „Къде беше вашето уважение към възрастните мъже? Каква власт бихте могли да упражнявате, без да вземете всички отговорни мъже, за да претеглят въпроса? Но нека сега изследваме въпроса. Сега трябва отново да обмислим дали това е Господният съд, пред лицето на делото, което е било пренебрегнато, да показвате своята ревност, като продължавате делото още една година. Ако продължите делото още една година с помощта на онези, които ще се съединят с вас, трябва да настъпи промяна във вас и в старейшина Прескът. И смирете собствените си сърца пред Бога. Господ ще трябва да види у вас проява на едно различно преживяване, защото ако някога мъже са имали нужда да бъдат повторно обърнати в настоящото [време], това са старейшина Даниелс и старейшина Прескът.“

> “Seven men should be chosen that are men of wisdom and through the working of the grace of God [give] evidence [of] a reconversion. For any men who are so blinded that they cannot reason from cause to effect, that they would ignore the men who have borne the responsibilities of the work and these presidents of conferences, [that] men [who] carry the work for over two years should be disregarded and such an impulsive consequence take place that men would neglect the very work kept before them for years—work the cities—and no, or but very little, attention [be] given to the old men for counsel, but proclaim the things they choose to give the people, bears its own testimony of the unsafety of the men to be entrusted with such a grand and wonderful work.

> „Трябва да бъдат избрани седем мъже, които са мъже на мъдрост и които чрез действието на Божията благодат дават доказателство за повторно обръщане. Защото ако има хора, така заслепени, че не могат да разсъждават от причина към следствие, та да пренебрегнат мъжете, които са носили отговорностите на делото, и тези председатели на конференции, [та] мъже, които носят делото повече от две години, да бъдат пренебрегнати, и да настъпи такава прибързана последица, че хората да занемарят самото дело, държано пред тях в продължение на години — делото в градовете — и да не се обръща никакво или съвсем малко внимание на старите мъже за съвет, а да се прогласяват нещата, които те избират да представят на народа, това само по себе си свидетелства за опасността да бъдат поверени такива мъже с едно толкова велико и чудно дело.“

> “Christ is not dead. He will never suffer His work to be carried on in this strange way. Let the books alone. If any change is essential, God will have the harmony in that change consistent, but when a message has been entrusted to men with the large responsibilities involved, [God] demands faithfulness that will work by love and purify the soul. Elders Daniells and Prescott both need reconversion. A strange work has come in, and it is not in harmony with the work Christ came to our world to do; and all who are truly converted will work the works of Christ.

> „Христос не е мъртъв. Той никога няма да допусне Неговото дело да бъде вършено по този странен начин. Оставете книгите на мира. Ако някаква промяна е съществено необходима, Бог ще внесе съгласуваност в тази промяна; но когато една вест е била поверена на хора с големите отговорности, които това включва, [Бог] изисква вярност, която действа чрез любов и очиства душата. Старейшините Даниелс и Прескот и двамата се нуждаят от ново обръщане. Навлязло е едно странно дело и то не е в хармония с делото, което Христос дойде в нашия свят да извърши; и всички, които са истински обърнати, ще вършат делата на Христос.“

> “We are everyone [to] work out the work which shall glorify the Father. We have come to the crisis—either to conform to the character of Jesus Christ right in this preparatory time or not attempt [it]. Elder Daniells, [you are not] to feel at liberty to let your voice be heard on high as you have done under similar circumstances. And understand, the president of a conference is not a ruler. He works in connection with the wise men who occupy the position as presidents whom God has accepted. He has not liberty to meddle with the writings in printed books from the pens that God has accepted. They are no longer to bear sway unless they show less of the ruling, dominating power. The crisis has come, for God will be dishonored.

> „На всички нас [е възложено] да извършваме делото, което ще прослави Отца. Достигнали сме до кризата — или още в това подготвително време да се съобразим с характера на Исус Христос, или да не правим [опит за това]. Старейшина Даниълс, [вие не сте] да се чувствате свободен да издигате гласа си така високо, както сте правили при подобни обстоятелства. И разберете, председателят на една конференция не е владетел. Той работи във връзка с мъдрите мъже, които заемат положението на председатели и които Бог е приел. Той няма свобода да се намесва в писанията в печатните книги, излезли изпод перата, които Бог е приел. Те не бива вече да господстват, освен ако не проявяват по-малко от управляващата, господстваща власт. Кризата е настъпила, защото Бог ще бъде безчестен.“

> “How does the Lord look upon the unworked cities? Christ is in heaven. Now its acknowledgment is to be, ‘There is no kingly rule. And now is the crisis of this world. Now I am the Power to save or to destroy. Now is the time when the destiny of all is in My hands. I have given My life to save the world. And “I, if I be lifted up,” the saving grace I shall impart will prove that all who will be fashioned after the divine similitude and will be one with Me shall work as I work with My power of redeeming grace.’ Whoever will, [let him] take hold with his brethren to do the work given them to do when in responsible places under the counsel the Lord gives, and seek most earnestly to work in complete harmony with Him who so loved the world He gave His life a full sacrifice for the saving of the world. I speak to our ministers, that as they enter upon the work in our cities let there be a calm sacredness attending the ministry of the Word. We cannot make the proper impression upon the minds of the people if we . . . [Lower third of this page left blank.]

> „Как гледа Господ на необработените градове? Христос е на небето. Сега признанието трябва да бъде: „Няма царствено управление. И сега е кризата на този свят. Сега Аз съм Силата да спася или да погубя. Сега е времето, когато съдбата на всички е в Моите ръце. Аз дадох живота Си, за да спася света. И „Аз, ако бъда издигнат“, спасителната благодат, която ще дам, ще докаже, че всички, които ще бъдат оформени по Божественото подобие и ще бъдат едно с Мен, ще работят така, както Аз работя с Моята сила на изкупителна благодат.“ Който желае, нека се хване заедно с братята си да върши делото, което им е дадено да вършат, когато са на отговорни места под съвета, който Господ дава, и нека най-усърдно се стреми да работи в пълна хармония с Онзи, Който толкова възлюби света, че даде живота Си като пълна жертва за спасението на света. Говоря на нашите служители: когато започват делото в нашите градове, нека служението на Словото бъде съпровождано от спокойно свещено благоговение. Не можем да направим нужното впечатление върху умовете на хората, ако ние... [Долната третина на тази страница е оставена празна.]“

> “I copy from my Diary. The truth as it is in Jesus—talk it, pray it, believe every word in its simplicity. What would you gain if mistakes are brought before the men who have departed from the faith and given heed to seducing spirits, men who were not long ago with us in the faith? Will you stand on the devil’s side? Give your attention to the unworked fields. A world-wide work is before us. I was given representations of John Kellogg.

> „Преписвам от моя Дневник. Истината, каквато е в Исус — говорете я, молете се за нея, вярвайте на всяка нейна дума в нейната простота. Какво бихте спечелили, ако заблудите бъдат представени пред мъже, които са отстъпили от вярата и са внимавали на съблазнителни духове, мъже, които неотдавна бяха с нас във вярата? Ще застанете ли на страната на дявола? Насочете вниманието си към необработените полета. Пред нас стои дело по целия свят. Бяха ми дадени представяния относно Джон Келог.“

> “A very attractive personage was representing the ideas of the specious arguments that he was presenting, sentiments different from the genuine Bible truth. And those who are hungering and thirsting after something new were advancing ideas [so specious] that Elder Prescott was in great danger. Elder Daniells was in great danger [of] becoming wrapped in a delusion that if these sentiments could be spoken everywhere it would be as a new world.

> „Една твърде привлекателна личност представяше идеите на правдоподобните доводи, които излагаше — възгледи, различни от истинската библейска истина. А онези, които гладуваха и жадуваха за нещо ново, прокарваха идеи [толкова правдоподобни], че старейшина Прескот беше в голяма опасност. Старейшина Даниълс беше в голяма опасност [да] се заплете в една заблуда, че ако тези възгледи биха могли да се проповядват навсякъде, това би било като един нов свят.“

> “Yes, it would, but while their minds were thus absorbed I was shown that Brother Daniells and Brother Prescott were weaving into their experience sentiments of a spiritual[istic] appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect. I have to trace with my pen [the fact] that these brethren would see defects in their delusive ideas that would place the truth in an uncertainty; and [yet] they [would] stand out as [if they had] great spiritual discernment. Now I am to tell them [that] when I was shown this matter, when Elder Daniells was lifting up his voice like a trumpet in advocating his ideas of the ‘Daily,’ the after results were presented. Our people were becoming confused. I saw the result, and then there were given me cautions that if Elder Daniells without respect to the outcome should thus be impressed and let himself believe he was under the inspiration of God, skepticism would be sown among our ranks everywhere, and we should be where Satan would carry his messages. Set unbelief and skepticism would be sown in human minds, and strange crops of evil would take the place of truth.—Ms 67, 1910, 1–8. Manuscript Release, volume 20, 17–22.

> „Да, щеше да бъде така; но докато умовете им бяха така погълнати, ми бе показано, че брат Даниелс и брат Прескът вплитаха в своя опит възгледи с духовен[истичен] облик и привличаха нашия народ към красиви чувства, които биха измамили, ако е възможно, самите избрани. Трябва с перото си да отбележа [факта], че тези братя щяха да видят недостатъци в своите измамни идеи, които биха поставили истината в несигурност; и [въпреки това] те [биха] се изтъквали като [че ли притежават] голяма духовна проницателност. Сега трябва да им кажа [това], че когато ми бе показан този въпрос, когато старейшина Даниелс издигаше гласа си като тръба, защитавайки своите идеи за „Всекидневната“, бяха представени последвалите резултати. Нашият народ се объркваше. Видях резултата, и тогава ми бяха дадени предупреждения, че ако старейшина Даниелс, без оглед на изхода, позволи да бъде така впечатлен и се остави да повярва, че е под вдъхновението на Бога, скептицизъм ще бъде посят навсякъде сред нашите редици и ние ще бъдем там, където Сатана ще пренася своите вести. Установено неверие и скептицизъм ще бъдат посяти в човешките умове, и странни плодове на злото ще заемат мястото на истината. —Ms 67, 1910, 1–8. Manuscript Release, том 20, 17–22.“

Those that gave the judgment hour cry were given the correct view of “the daily” in the book of Daniel. Through the human hands which translated the book of Daniel, and thereafter by human beings that were being directed by angels that were expelled from heaven, the correct understanding of “the daily” has become hidden, though it is in plain sight. In Daniel when the word translated as “the daily” occurs, it is not to include the added human word “sacrifice.” In verse thirteen of Daniel eight we find one of the five times where this occurs in the book of Daniel. In that very verse, the “seven times” of Leviticus twenty-six is also identified, but through the same type of humanistic manipulation it has been hidden in plain sight.

На онези, които дадоха вика за часа на съда, бе дадено правилното разбиране за „постоянното“ в книгата на Даниил. Чрез човешките ръце, които преведоха книгата на Даниил, а след това и чрез човешки същества, направлявани от ангели, които бяха изгонени от небето, правилното разбиране за „постоянното“ е било скрито, макар да се намира пред очите ни. В книгата на Даниил, когато се среща думата, преведена като „постоянното“, към нея не следва да се включва добавената от човека дума „жертва“. В тринадесети стих на Даниил осма глава намираме един от петте случая, в които това се среща в книгата на Даниил. В същия този стих са посочени и „седемте времена“ от Левит двадесет и шеста глава, но чрез същия вид хуманистична манипулация и те са били скрити пред очите ни.

We will look at this fact in the next article.

Ще разгледаме този факт в следващата статия.

Back to Articles