Article

# Directed by the Hand of the Lord

Напътстван от ръката на Господа

Habakkuk's Two Tables

Двете плочи на Авакум

Author

Jeff Pippenger

Published

October 16, 2012

Formats

PDF
Word
Song MP3

Habakkuk's Two Tables 4 of 95

Двете таблици на Авакум 4 от 95

For me it is pretty difficult to get through eight pages of notes in an hour's presentation, roughly. And if you will notice, we have 20 pages; so, I am just letting you know that I do not intend to read these notes. I intend to read some of these passages in here for those who are watching on LiveStream that can download the notes; and for those that ultimately watch this on DVD that they have this in the record for themselves, if they do not already have these articles available to them. What we are dealing with is Habakkuk's Two Tables, and at this point all we are doing is trying to demonstrate that Ellen White was in agreement with the truths represented on this 1843 Chart.

За мен е доста трудно да премина през осем страници бележки в рамките приблизително на едночасово представяне. И ако забележите, ние имаме 20 страници; затова просто ви уведомявам, че нямам намерение да чета тези бележки. Възнамерявам да прочета някои от тези пасажи тук за онези, които гледат чрез LiveStream и могат да изтеглят бележките; и за онези, които в крайна сметка ще гледат това на DVD, за да го имат записано за себе си, ако тези статии още не са им достъпни. Това, с което се занимаваме, са Двете таблици на Авакум, и на този етап всичко, което правим, е да се опитаме да покажем, че Елън Уайт е била в съгласие с истините, представени на тази Карта от 1843 година.

The first three presentations we concluded yesterday were showing that Ellen White clearly and specifically endorses the 2520 time prophecy as valid in Early Writings, page 236.

Първите три представяния, които завършихме вчера, показваха, че Елън Уайт ясно и конкретно потвърждава валидността на времевото пророчество за 2520 в „Ранни писания“, стр. 236.

When speaking of the first disappointment in March of 1844, she says that after the disappointment the Millerites continued to study the Bible, and they discovered that the same evidence that had led them to predict 1843 for the 2520, the 2300, and the 1335, that same evidence was then recognized in 1844, to prove that these prophetic periods ended in 1844. And we discussed how the only prophetic periods that she could be speaking of are these two [referring to the 2520 and the 2300 on the 1843 Chart], not the 1335. The 1335 started in the AD time period; it ended in 1843. Therefore, she is putting her endorsement upon the understanding of the 2520 and the 2300-year prophecy.

Когато говори за първото разочарование през март 1844 г., тя казва, че след разочарованието милеритите продължили да изучават Библията и открили, че същите доказателства, които ги били довели до предсказанието за 1843 г. по отношение на 2520, 2300 и 1335, същите тези доказателства тогава били разпознати през 1844 г. като доказващи, че тези пророчески периоди завършват през 1844 г. И ние разгледахме как единствените пророчески периоди, за които тя би могла да говори, са тези два [отнасящи се до 2520 и 2300 на Картата от 1843 г.], а не 1335. Периодът от 1335 започнал в следхристиянската епоха; той завършил през 1843 г. Следователно тя полага своето одобрение върху разбирането за 2520 и пророчеството за 2300 години.

And then she went on further to say that during that time period, as they began to prove that three time prophecies ended in 1844, this is what caused the persecution that drove the Millerites out of the church. So, it is not a coincidence that here at the end of the world men and women are being persecuted in the Adventist Church for presenting the information for why the 2520 ended in 1844.

И после това тя продължи, като каза, че през този период, когато започнали да доказват, че три времеви пророчества завършват през 1844 година, именно това предизвикало гонението, което изтласкало милеритите от църквата. Следователно не е случайност, че тук, в края на света, мъже и жени биват преследвани в Адвентната църква за това, че представят информацията защо 2520 е завършило през 1844 година.

## Directed by the Hand of the Lord

Ръководен от ръката на Господа

So, now we are moving to another subject, this one right here [referring to AD508 on the 1843 Chart]. You will find, if you have not looked at these Charts, Sister White says of this 1843 Chart, "I saw that the Lord directed in this Chart," and she says of this 1850 Chart that God was in the publishment of this Chart. So, she has told us that God was involved in the production of both of these Charts, and how they are structured was humanly purposeful. The Millerites did it on purpose, but it was by God's design.

И така, сега преминаваме към друга тема, именно тази тук [с препратка към AD508 на Картата от 1843 г.]. Ще откриете, ако не сте разглеждали тези Карти, че сестра Уайт казва за тази Карта от 1843 г.: „Видях, че Господ ръководеше в тази Карта“, а за тази Карта от 1850 г. казва, че Бог е бил в издаването на тази Карта. И тъй, тя ни е казала, че Бог е участвал в изработването и на двете Карти, а начинът, по който са устроени, е бил целенасочен от човешка страна. Милеритите са го направили умишлено, но това е било по Божий замисъл.

Up here, from 677BC down to what they believed, AD1843, this is the column [referring to the second column right the left on the 1843 Chart] that defines the 2520, that begins in 677BC and they thought ended in AD1843.

Тук горе, от 677 г. пр. Хр. до онова, което те вярваха, 1843 г. сл. Хр., това е колоната [отнася се за втората колона вдясно отляво на Картата от 1843 г.], която определя 2520, започващо през 677 г. пр. Хр. и за което те смятаха, че завършва през 1843 г. сл. Хр.

And they retained this graphic illustration on the 1850 Chart, from here [referring to the third column from the left] 677BC to here, AD1844. This is the column of the 2520 that exists on both Charts.

И те запазиха тази нагледна илюстрация върху Картата от 1850 г. — оттук [посочвайки третата колона отляво], 677 г. пр.Хр., дотук, 1844 г. сл.Хр. Това е колоната на 2520, която присъства и на двете карти.

And right in the middle of these columns is the cross, in both instances.

И точно в средата на тези колони е кръстът — и в двата случая.

And right below the cross is the reference to the Daily. And the symbol of the Daily, Paganism, the root of the Pagan religion, is self-exaltation; and, this is where you can see the Lord's hand in it, not necessarily the human hand on both of these charts.

И точно под кръста се намира препратката към „Всекидневната“. А символът на „Всекидневната“, езичеството, коренът на езическата религия, е себепревъзнасянето; и именно тук можете да видите Господната ръка в това, а не непременно човешката ръка и в двете карти.

For you and me, or anyone, to have our self-exaltation removed from us, we must come to the foot of the cross, reflected on both of these Charts. That lesson is illustrated.

За да бъде отстранено от нас — от теб и мен, или от когото и да било — нашето себепревъзнасяне, ние трябва да дойдем в подножието на кръста, отразено и в двете Табла. Този урок е онагледен.

And, of course, when we talk about the columns of the 2520 with the cross in the middle, we know that in fulfillment of Daniel 9, when Christ came to confirm the covenant with many for one week, that one week equates to 2520 days, and in the midst of that week He was crucified. So, in the middle of these columns on each of these Charts we see the cross, and these are inferring the 2520 days that Christ confirmed the covenant with many.

И, разбира се, когато говорим за колоните на 2520 с кръста в средата, знаем, че в изпълнение на Даниил 9, когато Христос дойде, за да потвърди завета с мнозина за една седмица, тази една седмица се равнява на 2520 дни и в средата на тази седмица Той бе разпнат. Така в средата на тези колони на всяка от тези схеми виждаме кръста, и те загатват за 2520-те дни, през които Христос потвърди завета с мнозина.

So, now we are going to take up the Daily and Ellen White's endorsement of it.

И тъй, сега ще разгледаме „Всекидневната“ и одобрението на Елън Уайт за нея.

> "September 23, the Lord showed me that He had stretched out His hand the second time to recover the remnant of His people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering, Israel was smitten and torn, but now in the gathering time God will heal and bind up His people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering, when God has set His hand to gather His people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was wrong for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God should do no more for us now than He did then, Israel would never be gathered. I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.

> „На 23 септември Господ ми показа, че Той бе прострял ръката Си втори път, за да възвърне остатъка от Своя народ, и че в това време на събиране усилията трябва да бъдат удвоени. При разпръсването Израил бе поразен и разкъсан, но сега, във времето на събирането, Бог ще изцели и превърже Своя народ. При разпръсването усилията, полагани за разпространяване на истината, имаха твърде малко въздействие, постигаха малко или нищо; но при събирането, когато Бог е прострял ръката Си, за да събере Своя народ, усилията за разпространяване на истината ще имат предназначения си резултат. Всички трябва да бъдат единни и ревностни в делото. Видях, че е погрешно някой да се позовава на разпръсването за примери, които да ни ръководят сега при събирането; защото, ако Бог не би сторил за нас сега повече, отколкото стори тогава, Израил никога не би бил събран. Видях, че схемата от 1843 година бе направлявана от ръката на Господа и че не бива да бъде изменяна; че числата бяха такива, каквито Той искаше да бъдат; че ръката Му бе над нея и скри грешка в някои от числата, така че никой не можеше да я види, докато ръката Му не бе оттеглена.

> "Then I saw in relation to the —daily' (Daniel 8:12) that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —daily'; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.

> „Тогава видях по отношение на „ежедневната“ (Даниил 8:12), че думата „жертва“ е била прибавена чрез човешка мъдрост и не принадлежи на текста, и че Господ даде правилното разбиране за нея на онези, които проповядваха вика за часа на съда. Когато съществуваше единство, преди 1844 г., почти всички бяха единни в правилното разбиране на „ежедневната“; но в смущението след 1844 г. бяха възприети други възгледи и последваха тъмнина и объркване. Времето не е било изпит от 1844 г. насам и никога вече няма да бъде изпит.“

> "The Lord has shown me that the message of the third angel must go, and be proclaimed to the scattered children of the Lord, but it must not be hung on time. I saw that some were getting a false excitement, arising from preaching time; but the third angel's message is stronger than time can be. I saw that this message can stand on its own foundation and needs not time to strengthen it; and that it will go in mighty power, and do its work, and will be cut short in righteousness.

> „Господ ми показа, че вестта на третия ангел трябва да се разнесе и да бъде прогласена на разпръснатите Господни чеда, но не трябва да бъде обвързвана с време. Видях, че някои изпадаха в лъжливо възбуждение, пораждащо се от проповядване на време; но вестта на третия ангел е по-силна, отколкото времето може да я направи. Видях, че тази вест може да стои на собственото си основание и не се нуждае от време, за да бъде укрепена; и че тя ще върви с мощна сила, ще извърши своето дело и ще бъде съкратена в правда.

> "Then I was pointed to some who are in the great error of believing that it is their duty to go to Old Jerusalem, and think they have a work to do there before the Lord comes. Such a view is calculated to take the mind and interest from the present work of the Lord, under the message of the third angel; for those who think that they are yet to go to Jerusalem will have their minds there, and their means will be withheld from the cause of present truth to get themselves and others there. I saw that such a mission would accomplish no real good, that it would take a long while to make a very few of the Jews believe even in the first advent of Christ, much more to believe in His second advent. I saw that Satan had greatly deceived some in this thing and that souls all around them in this land could be helped by them and led to keep the commandments of God, but they were leaving them to perish. I also saw that Old Jerusalem never would be built up; and that Satan was doing his utmost to lead the minds of the children of the Lord into these things now, in the gathering time, to keep them from throwing their whole interest into the present work of the Lord, and to cause them to neglect the necessary preparation for the day of the Lord." Early Writings, 74–76.

> „Тогава ми бе обърнато внимание към някои, които са в голямата заблуда да вярват, че техен дълг е да отидат в стария Ерусалим и мислят, че имат дело за вършене там преди Господ да дойде. Подобен възглед е от естество да отвлича ума и интереса от настоящото дело на Господа под вестта на третия ангел; защото онези, които мислят, че още трябва да отидат в Ерусалим, ще насочат умовете си натам и ще задържат средствата си от делото на настоящата истина, за да отведат себе си и други там. Видях, че подобна мисия не би постигнала никакво действително добро; че би отнело много време, за да се накарат твърде малцина от юдеите да повярват дори в първото пришествие на Христос, а още повече — в Неговото второ пришествие. Видях, че Сатана е измамил дълбоко някои в това отношение и че души навсякъде около тях в тази страна биха могли да бъдат подпомогнати от тях и доведени да пазят Божиите заповеди, но те ги оставяха да загинат. Видях също, че старият Ерусалим никога няма да бъде възстановен; и че Сатана правеше всичко по силите си, за да насочи сега умовете на Господните чеда към тези неща, във времето на събирането, за да ги възпре да вложат целия си интерес в настоящото дело на Господа и да ги накара да пренебрегнат необходимата подготовка за деня Господен.“ Early Writings, 74–76.

A few things that we are going to show is we have a passage from Early Writings, page 74. We have dealt with this before. Many of these things we will be dealing with in this presentation, we have dealt with before; but, most of us do not understand that this passage in Early Writings went through an evolution. As it exists in the book Early Writings, men will use what is in Early Writings to misrepresent the truth. But, if you go back to the original source documents, the logic for their misrepresenting the truth is removed.

Няколко неща, които ще покажем, са следните: имаме един пасаж от „Ранни писания“, стр. 74. Разглеждали сме това и преди. Много от нещата, с които ще се занимаваме в това изложение, сме разглеждали и преди; но повечето от нас не разбират, че този пасаж в „Ранни писания“ е преминал през развитие. Във вида, в който се намира в книгата „Ранни писания“, хората използват написаното в „Ранни писания“, за да представят погрешно истината. Но ако се върнете към първоначалните изходни документи, логиката, на която се основава тяхното погрешно представяне на истината, отпада.

So, there is much that can be said about this. I am only going to identify a couple of points, because we are dealing with the Daily here. But, in this passage from Early Writings, I would have you take note of the very first two thoughts, September 23rd.

И тъй, по този въпрос може да се каже много. Аз ще посоча само няколко момента, понеже тук разглеждаме Вседневната. Но в този откъс от „Ранни писания“ бих желал да обърнете внимание на първите две мисли, 23 септември.

Okay. September 23rd, if you are not familiar with it, you can put 1850 there; September 23, 1850. This has an impact on correctly understanding the Daily.

Добре. 23 септември — ако не сте запознати с това, можете да поставите там 1850 г.; 23 септември 1850 г. Това оказва влияние върху правилното разбиране на „Ежедневната“.

The end of the first paragraph is a statement that we have dealt with here already for the past few days, "I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it until His hand was removed."

Краят на първия параграф представлява изявление, с което вече се занимавахме тук през последните няколко дни: „Видях, че картата от 1843 г. е била направлявана от ръката на Господа и че не бива да бъде променяна; че числата са били такива, каквито Той е желаел; че Неговата ръка е била над тях и е прикривала грешка в някои от числата, така че никой да не може да я види, докато ръката Му не бъде оттеглена.“

The second paragraph says, "Then I saw in relation to the —daily' (Daniel 8:12) . . . ." Now, I want you to just put in your memory bank—we will deal with this no doubt later, the Lord willing—when the Daily is represented on the 1843 Chart, right here, it says, "taking away the daily"; it says, "Daniel 12: 11 and 12." On the 1850 Chart, when it is dealing with the Daily, it says, "pagan dominion or when the daily taken away, Daniel 11:31." So, on these two Charts, the emphasis that they are identifying from Daniel 11:31 and Daniel 12:11 is the taking away of the Daily. All right?

Вторият параграф казва: „Тогава видях във връзка с —‘ежедневната’ (Даниил 8:12) . . . .“ А сега искам просто да запомните това — без съмнение ще се занимаем с него по-късно, ако Господ благоволи — когато „ежедневната“ е представена на Картата от 1843 г., точно тук, там се казва: „отнемането на ежедневната“; казва се: „Даниил 12:11 и 12.“ На Картата от 1850 г., когато се разглежда „ежедневната“, се казва: „езическо господство или когато ежедневната е отнета, Даниил 11:31.“ И така, на тези две Карти ударението, което те извеждат от Даниил 11:31 и Даниил 12:11, е отнемането на „ежедневната“. Добре ли е?

> And in Daniel 11:31 and Daniel 12:11, the Hebrew word that is translated as "take away" is sur, and it means "to take away"; it means "to remove."

> И в Даниил 11:31 и Даниил 12:11 еврейската дума, преведена като „отнема“, е sur и означава „да отнема“; означава „да премахва“.

But, in Daniel 8, in verse 11, where it says the Daily is taken away, it is a different Hebrew word. It is rum, and it means "to lift up and to exalt."

Но в Даниил 8, в стих 11, където се казва, че „Всекидневната“ е отнета, е употребена различна еврейска дума. Това е rum и означава „да се въздигне и да се възвиси“.

So, William Miller used the Cruden's Concordance, and the Cruden's Concordance does not give you any insight on the Hebrew or the Greek. So, the Lord was directing the Millerites; because, of the three places where the Daily is referenced in the Book of Daniel, Daniel chapter 8, Daniel chapter 11, and Daniel chapter 12, in chapters 11 and 12 the Hebrew that is translated "take away" means "take away." And that is what they are emphasizing on these Charts, is when Paganism was taken away the 1290 and the 1335 prophecies would begin.

И така, Уилям Милър използваше Съгласието на Крудън, а Съгласието на Крудън не ви дава никаква представа за еврейския или гръцкия език. Следователно Господ направляваше милеритите; защото от трите места, където Непрестанното е споменато в книгата на Даниил — Даниил, 8 глава, Даниил, 11 глава, и Даниил, 12 глава, — в 11 и 12 глава еврейската дума, преведена като „отнема“, означава „отнема“. И именно това подчертават на тези карти: че когато езичеството беше отнето, пророчествата за 1290-те и 1335-те дни щяха да започнат.

But, in Daniel 8, when the Daily is taken away, it is not talking about being removed; it is talking about the religion of Paganism being lifted up and exalted. So, the Millerites got it right. They referenced the two chapters in Daniel that are about the Daily being taken away.

Но в Даниил 8, когато всекидневната бъде отнета, не става дума за премахване; става дума за това, че религията на езичеството бива издигната и възвеличена. Следователно милеритите са били прави. Те се позоваха на двете глави в Даниил, които говорят за отнемането на всекидневната.

But here in Early Writings and as we go back through the original source documents you are going to see in this chapter that originally this reference of Daniel 8:12 is not there. I do not know that Ellen White told them to include that in there in 1882 when they printed Early Writings, or if one of the editors put it in. I am not threatened by it, because it is not talking about the taking away here.

Но тук, в „Ранни писания“, и когато се върнем назад към първоначалните изворови документи, в тази глава ще видите, че първоначално това позоваване на Даниил 8:12 не присъства. Не зная дали Елън Уайт им е казала да го включат там през 1882 г., когато отпечатали „Ранни писания“, или някой от редакторите го е добавил. Това не ме смущава, защото тук не става дума за отнемането.

It says in the second paragraph, "Then I saw in relation to the —daily' (Daniel 8:12) that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry."

Във втория абзац се казва: „Тогава видях във връзка с „ежедневната“ (Даниил 8:12), че думата „жертва“ е била добавена чрез човешка мъдрост и не принадлежи на текста, и че Господ даде правилното разбиране за това на онези, които възвестиха вика за часа на съда.“

Now, we had a meeting with some of the prominent pastors in Germany and some of the seminary teachers from Germany several years ago, in Germany, where I presented and they threw their stones at this message.

Преди няколко години в Германия имахме среща с някои от видните пастири и с някои от преподавателите в богословските семинарии от Германия, на която аз представих това послание, а те хвърлиха камъните си по него.

And there was a pastor there from Italy, and he expressed one of the foolish arguments about this verse. And what he said was—and there are several foolish arguments about the Daily, so you find this foolish argument used often and we will put it in the record here. It says, "Then I saw in relation to the —daily' (Daniel 8:12) that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry." Here is the foolish argument: They say Ellen White is not endorsing the Daily here; she is endorsing the Pioneer understanding that the word sacrifice was added by human wisdom and does not belong to the text. Okay? So, this Italian pastor is making this argument.

И там имаше един пастор от Италия, и той изрази един от глупавите доводи относно този стих. А това, което каза, беше следното — и има няколко глупави доводи относно „ежедневната“, така че ще срещнете този глупав довод често употребяван, и ние ще го включим тук в записа. Казва се: „Тогава видях относно —ежедневната“ (Даниил 8:12), че думата —жертва“ е била добавена по човешка мъдрост и не принадлежи на текста, и че Господ е дал правилното ѝ разбиране на онези, които прогласиха вестта за часа на съда.“ Ето го глупавият довод: те казват, че Елън Уайт тук не утвърждава „ежедневната“; тя утвърждава разбирането на пионерите, че думата „жертва“ е била добавена по човешка мъдрост и не принадлежи на текста. Добре? И така, този италиански пастор излага този довод.

And I said, "Well, explain the next sentence to me, Pastor."

И аз казах: „Тогава ми обяснете следващото изречение, пасторе.“

The next sentence says, "When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —daily'; . . . ." This is not about the correct view of the word sacrifice being added by human wisdom. Ellen White here—and this is a hard one, this is a hard one for these people that are refusing to hear and are refusing to see in Adventism today. This paragraph, there are probably more theologians have lost their salvation over this paragraph than any other paragraph in the Spirit of Prophecy. I am not exaggerating; I think that is probably accurate.

Следващото изречение гласи: „Когато съществуваше единство, преди 1844 г., почти всички бяха единни относно правилното разбиране на „ежедневната“; . . . .“ Това не се отнася до правилното разбиране на думата „жертва“, добавена чрез човешка мъдрост. Тук Елън Уайт — и това е трудно, това е трудно за онези хора, които днес в адвентизма отказват да чуят и отказват да видят. Заради този параграф вероятно повече богослови са изгубили спасението си, отколкото заради който и да било друг параграф в Духа на пророчеството. Не преувеличавам; мисля, че това вероятно е вярно.

In the early part of the 20th Century when the false view of the Daily is being introduced into Adventism, everyone that was fighting about it on both sides of the issue knew that they were fighting about this paragraph. When Stephen Haskell came to the defense of the Pioneer view that the Daily was Paganism, what did he do? He reprinted this 1843 Chart, and he put this paragraph on the bottom. So this paragraph is the focus of controversy, and it is here where many, many men have fallen on their swords and died.

В ранната част на XX век, когато лъжливото възглед за „Всекидневната“ биваше въвеждано в адвентизма, всички, които се бореха по този въпрос от двете страни на спора, знаеха, че се борят именно заради този параграф. Когато Стивън Хаскел застана в защита на възгледа на пионерите, че „Всекидневната“ е езичеството, какво направи той? Той препечата тази карта от 1843 година и постави този параграф в долната ѝ част. Следователно именно този параграф е средоточието на противоречието, и тук мнозина, мнозина мъже са паднали върху мечовете си и са загинали.

So, at a minimum level of what I want you to see here, because you have men like recently, Steve Wohlberg of White Horse Ministries, he has been opposing this message. And one of his arguments is, "Well, Ellen White never had a position on the Daily, so I don't have to have one," which was just an absolutely foolish position. But, even if we grant him the possibility that Ellen White did not have a position on it, what does she say in this quote? She says that the Pioneers had the correct view of it. Even if she did not know what it was, here she is saying that there is a correct view, which means there are a wrong view, maybe several wrong views.

И тъй, на най-минималното равнище на онова, което искам да видите тук, понеже имате мъже като, напоследък, Стив Уолбърг от White Horse Ministries, който се противопоставя на тази вест. И един от неговите аргументи е: „Е, Елън Уайт никога не е имала становище относно Всекидневната, следователно и аз не съм длъжен да имам такова“, което беше просто едно абсолютно безразсъдно становище. Но дори ако му допуснем възможността Елън Уайт да не е имала становище по този въпрос, какво казва тя в този цитат? Тя казва, че пионерите са имали правилния възглед за нея. Дори ако тя не е знаела какво е тя, ето че тук казва, че има правилен възглед, което означава, че има и неправилен възглед, може би няколко неправилни възгледа.

You have men like Vance Ferrell. Vance Ferrell; people have confidence in Vance Ferrell's prophetic interpretations, and I do not know why. Vance Ferrell is not the only one but he is one of the men that says that the Daily represents both Paganism and Christ's Sanctuary ministry. Okay? He is saying that this symbol represents Satan and Christ.

Имате хора като Ванс Ферел. Ванс Ферел; хората имат доверие в пророческите тълкувания на Ванс Ферел, а аз не знам защо. Ванс Ферел не е единственият, но е един от хората, които казват, че „ежедневната“ представлява както езичеството, така и служенето на Христос в светилището. Добре? Той казва, че този символ представлява Сатана и Христос.

What kind of discernment is being employed with that kind of reasoning?

Какъв вид разпознаване се прилага при такъв начин на разсъждение?

Okay, Sister White, no matter what the Daily represents here, she says there is a correct view. So, we can at least agree with that premise here, right?

Добре, сестра Уайт, каквото и да представлява тук „ежедневната“, тя казва, че има правилно разбиране. И така, поне можем да се съгласим с тази предпоставка тук, нали?

> "Then I saw in relation to the —daily' (Daniel 8:12) that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union exited, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —daily'; but in the confusion since 1844, other views have been embraced,"—

> „Тогава видях по отношение на „ежедневната“ (Даниил 8:12), че думата „жертва“ е била добавена чрез човешка мъдрост и не принадлежи на текста, и че Господ даде правилното разбиране за нея на онези, които дадоха вика за часа на съда. Когато съществуваше единство, преди 1844 година, почти всички бяха единни относно правилното разбиране на „ежедневната“; но в объркването след 1844 година бяха възприети други възгледи,“

This is what I told the Italian pastor. I said, "Okay. Can you give me any historical references where after 1844 there were other views about the word sacrifice that have been embraced?

Това казах на италианския пастор. Казах: „Добре. Можете ли да ми дадете някакви исторически свидетелства, според които след 1844 година са били възприети и други възгледи относно думата „жертва“?“

And he kind of backed out of that at this point.

И в този момент той донякъде се отдръпна от това.

Since 1844 other views of the Daily have been embraced, and what have they produced? Darkness and confusion.

От 1844 година насам бяха възприети и други възгледи относно Всекидневната; и какво породиха те? Тъмнина и объркване.

Underline "darkness and confusion," because when Sister White further talks about the Daily, she talks about darkness and confusion, and we are going to show you some of those this morning.

Подчертайте „тъмнина и объркване“, защото когато сестра Уайт по-нататък говори за Всекидневната, тя говори за тъмнина и объркване, и тази сутрин ще ви покажем някои от тях.

## Take the wrong view of the Daily and it produces darkness and confusion.

Възприемете неправилно разбиране за „всекидневната“ и това поражда тъмнина и объркване.

"Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test."

„Времето не е било изпитание от 1844 година насам и никога вече няма да бъде изпитание.“

So, in connection with the Daily you see here, here is the argument. Here is the argument today; here is the argument that was introduced by Ellen White's son. It was introduced by others, but he is the one that put it into the historical record of Adventism. It is that when you read this passage, the context of time setting is what you need to understand.

И така, във връзка с „Всекидневната“, която виждате тук, ето довода. Ето довода днес; ето довода, който беше въведен от сина на Елън Уайт. Той беше въведен и от други, но именно той е този, който го вписа в историческия летопис на Адвентизма. Този довод е, че когато четете този пасаж, това, което трябва да разберете, е контекстът на определянето на време.

—"other views have been embraced,"—in concerning the Daily—"and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.

—„други възгледи бяха възприети“, — по отношение на Всекидневната — „и последваха тъмнина и объркване. Времето не е било изпитание от 1844 година насам и никога вече няма да бъде изпитание.“

"The Lord has shown me that the message of the third angel must go, and be proclaimed to the scattered children of the Lord, but it must not be hung on time."

„Господ ми показа, че вестта на третия ангел трябва да отиде и да бъде провъзгласена на разпръснатите Господни чеда, но тя не бива да бъде поставяна върху време.“

Do you see why Willy White is saying that we need to see the context of time-setting?

Виждате ли защо Уили Уайт казва, че е необходимо да разглеждаме контекста на определянето на времето?

It talks about the confusion that the wrong views of the Daily produced, time has not been a test; and then there is a paragraph about time setting.

Говори се за объркването, което погрешните възгледи относно „всекидневната“ породиха; времето не е било изпит; и след това има един параграф относно определянето на време.

Okay, this is what you have to understand: This paragraph about time setting, it was not in the original source document; and, the statement about time has not been a test, that sentence has been altered. It misrepresents Ellen White's original thought. She did not connect anything about time setting with the Daily. This is what we want to look at this morning.

Добре, ето какво трябва да разберете: Този параграф относно определянето на време не е бил в оригиналния изходен документ; а изречението, че въпросът за времето не е бил изпит, е било изменено. То представя погрешно първоначалната мисъл на Елън Уайт. Тя не е свързвала по никакъв начин определянето на време с Ежедневната. Именно това искаме да разгледаме тази сутрин.

So, as I said, we are not going to read all these pages. I am just going to make sure that you have them in your possession so you can test what I am saying; because, as a human being, there is a possibility that I am misleading you.

И така, както казах, няма да четем всички тези страници. Аз просто ще се погрижа да ги имате на разположение, за да можете да проверите онова, което казвам; защото, като човешко същество, съществува възможност да ви въвеждам в заблуждение.

Arthur White—"The Context of Time Setting"

Артур Уайт — „Контекстът на определянето на времето“

"The advocates of the old view maintained that the wording of this statement [Early Writings, 74–75.] placed Heaven's endorsement on the view of the daily held by Miller and eventually repeated by Uriah Smith.

Привържениците на старото становище поддържаха, че формулировката на това изявление [Early Writings, 74–75.] поставя небесното одобрение върху възгледа за „ежедневната“, поддържан от Милър и впоследствие повторен от Урия Смит.

Arthur White, the son of Willy White, in his six-volume set about the history of Ellen White, speaking of his father's position rejecting the correct view of the Daily, he says, in EGW, volume 6, on page 252,

Артър Уайт, синът на Уили Уайт, в своя шесттомен труд за историята на Елън Уайт, говорейки за позицията на баща си, отхвърляща правилния възглед за „Всекидневната“, казва в EGW, том 6, на стр. 252,

"The advocates of the old view"—that the Daily represented Paganism—"maintained that the wording of this statement [Early Writings, 74–75.] placed Heaven's endorsement on the view of the daily held by Miller and eventually repeated by Uriah Smith."—

„Поддръжниците на старото становище“ — че „постоянното“ представлява езичеството — „поддържаха, че формулировката на това изявление [Ранни писания, 74–75] полага небесното одобрение върху възгледа за „постоянното“, поддържан от Милър и впоследствие повторен от Урия Смит.“

If Arthur White was going to be a genuine, accurate historian, do you know what he would have said there? He would have just put one word in there; but, Arthur White, he missed the boat here. He would have said, "The advocates of the old view maintained [correctly] that the wording of this statement, —maintained that the wording of this statement [Early Writings, 74-75.],' placed Heaven's endorsement on the view of the daily held by Miller and eventually repeated by Uriah Smith."

Ако Артър Уайт възнамеряваше да бъде истински, точен историк, знаете ли какво би казал там? Той би вмъкнал само една дума там; но Артър Уайт тук пропусна случая. Той би казал: „Защитниците на старото становище поддържаха [основателно], че формулировката на това изявление — поддържаха, че формулировката на това изявление [Early Writings, 74-75.] — е поставила небесното одобрение върху възгледа за всекидневната, поддържан от Милър и впоследствие повторен от Урия Смит.“

But he does not put correctly in there. He is just saying what they maintain, like there is the possibility that they were maintaining a wrong position. But they were not; they had the right position.

Но той не го предава там правилно. Той просто излага това, което те поддържат, сякаш съществува възможност те да са поддържали погрешно становище. Но това не е така; тяхното становище беше правилно.

—"The new-view advocates"—his father, Willy, A. G. Daniells, W. W. Prescott, and I will not go there right now—"The new-view advocates held that the statement must be taken in its context—the context of time setting."—

— „Застъпниците на новия възглед“ — неговият баща, Уили, А. Г. Даниелс, У. У. Прескот, и сега няма да навлизам в това — „застъпниците на новия възглед поддържаха, че това изявление трябва да бъде взето в неговия контекст — контекста на определяне на време.“

We just told you their argument in Early Writings, page 74.

Току-що ви изложихме техния аргумент в „Ранни писания“, стр. 74.

—"The new-view advocates held that the statement must be taken in its context—the context of time setting. Ellen White's repeated statements that I have no light on the point' (Letter 226, 1908) and I am unable to define clearly the points that are questioned' (Letter 250, 1908), and her inability to make a definite statement when the question was urged upon her, seemed to give support to their conclusion. They were confident also that the messages given through Ellen White would not conflict with the clearly established events of history." Arthur White, EGW, volume 6, 252.

— „Поддръжниците на новия възглед поддържаха, че изявлението трябва да бъде разбирано в неговия контекст — контекста на определяне на време. Нееднократните изявления на Елън Уайт: „Нямам светлина по този въпрос“ (Писмо 226, 1908) и „Не съм в състояние ясно да определя поставените под въпрос точки“ (Писмо 250, 1908), както и нейната неспособност да направи определено изявление, когато въпросът настойчиво ѝ бе поставян, изглеждаха като подкрепа за техния извод. Те бяха уверени също, че вестите, дадени чрез Елън Уайт, не биха влезли в противоречие с ясно установените събития на историята.“ Артър Уайт, EGW, том 6, 252.

The Original Version—Review and Herald, November 1, 1850

Първоначалната версия — Review and Herald, 1 ноември 1850 г.

And Early Writings, page 74, when was it printed? 1882; the book Early Writings was printed in 1882.

И „Ранни писания“, страница 74 — кога е било отпечатано? През 1882 г.; книгата „Ранни писания“ е била отпечатана през 1882 г.

But where in the passage of Early Writings that we are considering is originally found is in the Review and Herald, November 1, 1850, and you have that in your notes. And it is several paragraphs, and as I have said, we are not going to read them all.

Но мястото, където първоначално се намира разглежданият от нас откъс в Early Writings, е в Review and Herald от 1 ноември 1850 г., и вие го имате в бележките си. И той обхваща няколко абзаца и, както казах, няма да ги четем всичките.

We see four paragraphs on page 2, then four paragraphs on page 3:

Виждаме четири абзаца на страница 2, след това четири абзаца на страница 3:

> "Dear Brethren and Sisters I wish to give you a short sketch of what the Lord has recently shown to me in vision. I was shown the loveliness of Jesus, and the love that the angels have for one another. Said the angel—Can ye not behold their love?—follow it. Just so God's people must love one another. Rather let blame fall on thyself than on a brother. I saw that the message —sell that ye have and give alms' had not been given, by some, in its clear light; that the true object of the words of our Saviour had not been clearly presented. I saw that the object of selling was not to give to those who are able to labor and support themselves; but to spread the truth. It is a sin to support and indulge those who are able to labor, in idleness. Some have been zealous to attend all the meetings; not to glorify God, but for the —loaves and fishes.' Such had much better been at home laboring with their hands, —the thing that is good,' to supply the wants of their families, and to have something to give to sustain the precious cause of present truth.

> „Скъпи братя и сестри, желая да ви дам кратък очерк на онова, което Господ ми показа неотдавна във видение. Бе ми показана прелестта на Исус и любовта, която ангелите имат един към друг. Ангелът каза: — Не можете ли да видите тяхната любов? — следвайте я. Точно така и Божият народ трябва да се обича един друг. По-добре нека вината падне върху теб, отколкото върху брат. Видях, че вестта —продайте каквото имате и давайте милостиня' не е била представяна от някои в ясната ѝ светлина; че истинската цел на думите на нашия Спасител не е била ясно изложена. Видях, че целта на продаването не беше да се дава на онези, които са способни да работят и да се издържат сами, а да се разпространява истината. Грях е да се издържат и да се угажда на онези, които са способни да работят, в безделие. Някои са проявявали усърдие да посещават всички събрания; не за да прославят Бога, а заради —хлябовете и рибите.' За такива би било много по-добре да си стоят у дома и да се трудят с ръцете си, —това, което е добро,' за да посрещат нуждите на своите семейства и да имат нещо, което да дадат за поддържането на скъпоценното дело на настоящата истина.“

> "Some, I saw, had erred in praying for the sick to be healed before unbelievers. If any among us are sick, and call for the elders of the church to pray over them, according to James 5:14, 15, we should follow the example of Jesus. He put unbelievers out of the room, then healed the sick; so we should seek to be separated from the unbelief of those who have not faith, when we pray for the sick among us.

> Видях, че някои бяха сгрешили, като се молеха болните да бъдат изцелени пред невярващи. Ако някой между нас е болен и повика презвитерите на църквата да се помолят над него, според Яков 5:14, 15, ние трябва да следваме примера на Исус. Той изведе невярващите от стаята, а след това изцели болния; така и ние трябва да се стремим да бъдем отделени от неверието на онези, които нямат вяра, когато се молим за болните между нас.

> "Then I was pointed back to the time that Jesus took his disciples away alone, into an upper room, and first washed their feet, and then gave them to eat of the broken bread, to represent his broken body, and juice of the vine to represent his spilled blood. I saw that all should move understandingly, and follow the example of Jesus in these things, and when attending to these ordinances, should be as separate from unbelievers as possible.

> „Тогава вниманието ми бе насочено обратно към времето, когато Исус отведе учениците Си насаме в горница и най-напред уми нозете им, а след това им даде да ядат от преломения хляб, за да представлява Неговото преломено тяло, и сок от лозата, за да представлява Неговата пролята кръв. Видях, че всички трябва да постъпват с разбиране и да следват примера на Исус в тези неща, и когато пристъпват към тези обреди, трябва да бъдат колкото е възможно по-отделени от невярващите.“

> "Then I was shown that the seven last plagues will be poured out, after Jesus leaves the Sanctuary. Said the angel—It is the wrath of God and the Lamb that causes the destruction or death of the wicked. At the voice of God the saints will be mighty and terrible as an army with banners; but they will not then execute the judgment written. The execution of the judgment will be at the close of the 1000 years.

> „Тогава ми бе показано, че седемте последни язви ще бъдат изляти, след като Исус напусне Светилището. Ангелът каза: Божият гняв и гневът на Агнеца причиняват унищожението или смъртта на нечестивите. При Божия глас светиите ще бъдат силни и страшни като войска със знамена; но тогава те няма да изпълнят написания съд. Изпълнението на съда ще бъде в края на 1000-те години.“

> "After the saints are changed to immortality, and are caught up together, and receive their harps, crowns, &c., and enter the Holy City, Jesus and the saints set in judgment. The books are opened, the book of life and the book of death; the book of life contains the good deeds of the saints, and the book of death contains the evil deeds of the wicked. These books were compared with the Statute book, the Bible, and according to that they were judged. The saints in unison with Jesus pass their judgment upon the wicked dead. Behold ye! said the angel, the saints sit in judgment, in unison with Jesus, and mete out to each of the wicked, according to the deeds done in the body, and it is set off against their names what they must receive, at the execution of the judgment. This, I saw, was the work of the saints with Jesus, in the Holy City before it descends to the earth, through the 1000 years. Then at the close of the 1000 years, Jesus, and the angels, and all the saints with him, leaves the Holy City, and while he is descending to the earth with them, the wicked dead are raised, and then the very men that —pierced him,' being raised, will see him afar off in all his glory, the angels and saints with him, and will wail because of him. They will see the prints of the nails in his hands, and in his feet, and where they thrust the spear into his side. The prints of the nails and the spear will then be his glory. It is at the close of the 1000 years that Jesus stands upon the Mount of Olives, and the Mount parts asunder, and it becomes a mighty plain, and those who flee at that time are the wicked, that have just been raised. Then the Holy City comes down and settles on the plain.

> „След като светиите бъдат преобразени в безсмъртие и бъдат грабнати заедно, и получат своите арфи, корони и пр., и влязат в Светия Град, Исус и светиите сядат на съд. Книгите се отварят — книгата на живота и книгата на смъртта; книгата на живота съдържа добрите дела на светиите, а книгата на смъртта съдържа злите дела на нечестивите. Тези книги бяха сравнени със Законната книга, Библията, и според нея те бяха съдени. Светиите в единство с Исус произнасят своя съд над нечестивите мъртви. Ето! — каза ангелът — светиите седят на съд в единство с Исус и въздават на всеки от нечестивите според делата, извършени в тялото, и срещу имената им се отбелязва онова, което трябва да получат при изпълнението на присъдата. Това, видях аз, беше делото на светиите с Исус в Светия Град, преди той да слезе на земята, през хилядата години. А в края на хилядата години Исус, ангелите и всички светии с Него напускат Светия Град; и докато Той слиза с тях към земята, нечестивите мъртви биват възкресени, и тогава самите мъже, които „Го прободоха“, бидейки възкресени, ще Го видят отдалеч във всичката Му слава, с ангелите и светиите с Него, и ще заплачат поради Него. Те ще видят следите от гвоздеите на ръцете Му и на нозете Му, и мястото, където прободоха с копие страната Му. Следите от гвоздеите и от копието тогава ще бъдат Негова слава. Именно в края на хилядата години Исус застава на Елеонския хълм, и хълмът се разцепва надве и става голяма равнина, а онези, които бягат в онова време, са нечестивите, които току-що са били възкресени. Тогава Светият Град слиза и се установява на равнината.“

> "Then Satan imbues the wicked, that have been raised, with his spirit. He flatters them that the army in the City is small, and that his army is large, and that they can overcome the saints and take the City. While Satan was rallying his army, the saints were in the City, beholding the beauty and glory of the Paradise of God. Jesus was at their head, leading them. All at once the lovely Saviour was gone from our company; but soon we heard his lovely voice, saying, —Come ye blessed of my Father inherit the kingdom prepared for you from the foundation of the world.' We gathered about Jesus, and just as he closed the gates of the City, the curse was pronounced upon the wicked. The gates were shut. Then the saints used their wings and mounted to the top of the wall of the City. Jesus was also with them; his crown looked brilliant and glorious. It was a crown within a crown, seven in number. The crowns of the saints were of the most pure gold, decked with stars. Their faces shone with glory, for they were in the express image of Jesus; and as they arose, and moved all together to the top of the City, I was enraptured with the sight.

> Тогава Сатана вдъхва в нечестивите, които са били възкресени, своя дух. Той им внушава, че войската в Града е малка, а неговата войска е голяма, и че те могат да победят светиите и да превземат Града. Докато Сатана събираше войската си, светиите бяха в Града, съзерцавайки красотата и славата на Божия рай. Исус беше начело на тях, водейки ги. Изведнъж прекрасният Спасител изчезна от нашето общество; но скоро чухме Неговия прекрасен глас да казва: „Елате вие, благословени от Моя Отец, наследете царството, приготвено за вас от създанието на света.“ Ние се събрахме около Исус и тъкмо когато Той затвори портите на Града, проклятието бе произнесено върху нечестивите. Портите бяха затворени. Тогава светиите използваха крилете си и се издигнаха на върха на стената на Града. Исус също беше с тях; Неговата корона изглеждаше блестяща и славна. Беше корона в корона, седем на брой. Короните на светиите бяха от най-чисто злато, украсени със звезди. Лицата им сияеха от слава, защото бяха в точния образ на Исус; и когато се издигнаха и всички заедно се придвижиха към върха на Града, аз бях възхитена от тази гледка.

> "Then the wicked saw what they had lost; and fire was breathed from God upon them, and consumed them. This was the Execution of the Judgment. The wicked then received according as the saints in unison with Jesus had meted out to them during the 1000 years. The same fire from God that consumed the wicked, purified the whole earth. The broken ragged mountains melted with fervent heat, the atmosphere, also, and all the stubble was consumed. Then our inheritance opened before us, glorious and beautiful, and we inherited the whole earth made new. We all shouted with a loud voice, Glory, Alleluia.

> „Тогава нечестивите видяха какво бяха загубили; и огън биде издишан от Бога върху тях и ги погълна. Това бе изпълнението на Съда. Тогава нечестивите получиха според онова, което светиите в единство с Исус им бяха отмерили през 1000-те години. Същият огън от Бога, който погълна нечестивите, очисти цялата земя. Разкъсаните, назъбени планини се стопиха от пламенна горещина, също и атмосферата, и всяка слама бе изгорена. Тогава нашето наследство се откри пред нас, славно и прекрасно, и ние наследихме цялата земя, обновена. Всички извикахме с висок глас: Слава, Алилуя.“

> "I also saw that the shepherds should consult those in whom they have reason to have confidence, those who have been in all the messages, and are firm in all the present truth, before they advocate any new point of importance, which they may think the Bible sustains. Then the shepherds will be perfectly united, and the union of the shepherds will be felt by the church. Such a course I saw would prevent unhappy divisions, and then there would be no danger of the precious flock being divided, and the sheep scattered, without a shepherd."—

> Видях също, че пастирите трябва да се съветват с онези, в които имат основание да имат доверие, с онези, които са били във всички вести и са твърди във всяка настояща истина, преди да застъпват каквато и да било нова важна точка, за която могат да мислят, че Библията подкрепя. Тогава пастирите ще бъдат напълно единни, и единството на пастирите ще бъде почувствано от църквата. Видях, че такъв път би предотвратил нещастни разделения, и тогава не би имало опасност скъпоценното стадо да бъде разделено, а овцете да бъдат разпръснати, без пастир.“—

And then it concludes with five more paragraphs which I have in a box for you, because these five paragraphs out of the article are the ones that are going to end up in Early Writings. That is why these final five paragraphs have the box around them.

И след това то завършва с още пет абзаца, които съм поставил в рамка за вас, защото именно тези пет абзаца от статията ще намерят място в „Ранни писания“. Ето защо тези последни пет абзаца са оградени с рамка.

> "September 23d, the Lord showed me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering time Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was a shame for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached.

> „На 23 септември Господ ми показа, че е прострял ръката Си втори път, за да възвърне остатъка от Своя народ, и че в това време на събиране усилията трябва да бъдат удвоени. Във времето на разпръсването Израил бе поразен и разкъсан; но сега, във времето на събирането, Бог ще изцели и превърже народа Си. По време на разпръсването усилията, полагани за разпространяване на истината, имаха твърде малко въздействие, постигаха твърде малко или нищо; но във времето на събирането, когато Бог е положил ръката Си, за да събере народа Си, усилията за разпространяване на истината ще имат предвидения си резултат. Всички трябва да бъдат единни и ревностни в делото. Видях, че е срамно някой да се позовава на времето на разпръсването като на пример, който да ни ръководи сега, във времето на събирането; защото, ако Бог не върши повече за нас сега, отколкото вършеше тогава, Израил никога не би бил събран. Толкова необходимо е истината да бъде публикувана във вестник, колкото и да бъде проповядвана.“

> "The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

> „Господ ми показа, че картата от 1843 година е била направлявана от Неговата ръка и че никоя част от нея не бива да бъде изменяна; че числата са били такива, каквито Той ги е искал. Че ръката Му е била над и е скрила една грешка в някои от числата, така че никой не е могъл да я види, докато ръката Му не бе отстранена.“

> "Then I saw in relation to the —Daily,' that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —Daily;' but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.

> „Тогава видях по отношение на „ежедневното“, че думата „жертва“ е била добавена от човешка мъдрост и не принадлежи на текста; и че Господ даде правилното разбиране за него на онези, които дадоха вестта за часа на съда. Когато съществуваше единство, преди 1844 година, почти всички бяха единни в правилното разбиране за „ежедневното“; но от 1844 година насам, в объркването, бяха възприети други възгледи и последваха тъмнина и объркване.“

> "The Lord showed me that Time had not been a test since 1844, and that time will never again be a test.

> Господ ми показа, че времето не е било изпитание от 1844 година насам и че времето никога вече няма да бъде изпитание.

> "Then I was pointed to some who are in the great error, that the saints are yet to go to Old Jerusalem, &c., before the Lord comes. Such a view is calculated to take the mind and interest from the present work of God, under the message of the third angel; for if we are to go to Jerusalem, then our minds will naturally be there, and our means will be withheld from other uses, to get the saints to Jerusalem. I saw that the reason why they were left to go into this great error, is because they have not confessed and forsaken their errors, that they have been in for a number of years past." Review and Herald, November 1, 1850."

> „Тогава вниманието ми бе насочено към някои, които се намират в голямата заблуда, че светиите още трябва да отидат в Стария Йерусалим и пр., преди да дойде Господ. Такъв възглед е от естество да отклони ума и интереса от настоящото Божие дело под вестта на третия ангел; защото, ако трябва да отидем в Йерусалим, тогава умовете ни естествено ще бъдат там и средствата ни ще бъдат задържани от други употреби, за да се заведат светиите в Йерусалим. Видях, че причината, поради която бяха оставени да изпаднат в тази голяма заблуда, е, че не са изповядали и не са изоставили заблудите, в които са били през редица изминали години.“ Review and Herald, 1 ноември 1850 г.

Do you see them? Do you know what I am talking about?

Виждате ли ги? Знаете ли за какво говоря?

Okay. If we go into these five final paragraphs, you will see some things that are different in the original than you will find in Early Writings, page 74.

Добре. Ако навлезем в тези последни пет абзаца, ще видите някои неща, които в оригинала са различни от онова, което ще намерите в „Ранни писания“, стр. 74.

FROM THE AUDIENCE: So, you are saying these in the box are the originals?

ОТ АУДИТОРИЯТА: И тъй, казвате, че тези в кутията са оригиналите?

These in the box, these are the last five paragraphs in this original article, and this box is around them. These five paragraphs are what ultimately end up in Early Writings, page 74.

Тези в рамката са последните пет абзаца от тази оригинална статия и рамката е поставена около тях. Тези пет абзаца са онези, които в крайна сметка попадат в „Ранни писания“, стр. 74.

But, when was this printed, when was this written? November 1850.

Но кога беше отпечатано това, кога беше написано? Ноември 1850 г.

So, I have in bold-faced the things that are going to be changed from these five paragraphs. There is going to be a metamorphosis with this; because, in the very near future in 1851 the book A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White is going to be printed and they are going to take these paragraphs and put them in A Sketch of the Christian Experience and View of Ellen G. White. And from here [article in Review and Herald, November 1850] to A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White there are some minor editorial changes that happened to these five paragraphs. And then from A Sketch of the Christian Experience and View of Ellen G. White in 1851 to Early Writings in 1882, there are some more editorial changes, and those editorial changes are what make Early Writings, page 74, convoluted.

И така, с удебелен шрифт съм отбелязал нещата, които ще бъдат променени в тези пет абзаца. Тук предстои една метаморфоза; защото в съвсем близко бъдеще, през 1851 г., ще бъде отпечатана книгата A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White и те ще вземат тези абзаци и ще ги поместят в A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White. И оттук [статия в Review and Herald, ноември 1850 г.] до A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White има някои незначителни редакторски промени, настъпили в тези пет абзаца. А след това от A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White през 1851 г. до Early Writings през 1882 г. има още някои редакторски промени и именно тези редакторски промени правят Early Writings, стр. 74, заплетена.

So, in these five paragraphs that conclude in the original manuscript, in the first paragraph, "September 23d, the Lord showed me . . . ," that is going to be changed.

И тъй, в тези пет абзаца, които завършват в оригиналния ръкопис, в първия абзац — „23 септември Господ ми показа...“ — това ще бъде променено.

In the next paragraphs: "Then I saw . . ."; "Then I saw . . ."; The Lord showed me . . . "; and, "Then I was pointed to . . ."; these things get some minor adjustments.

В следващите абзаци: „Тогава видях...“; „Тогава видях...“; „Господ ми показа...“; и „Тогава ми бе посочено...“ — тези неща претърпяват някои незначителни корекции.

Shown Ten Primary Truths in Thirteen Paragraphs

Показани десет основни истини в тринадесет параграфа

But, what I want you to see in these thirteen paragraphs from the original article, she has shown ten primary things.

Но това, което искам да видите в тези тринадесет абзаца от оригиналната статия, е, че тя е посочила десет основни неща.

And now I remember why I have these things bold-faced. It is not because those are going to get changed. I am emphasizing something for you, if you will see, that in these thirteen paragraphs she was shown this . . . , she was shown this . . . , she was shown this . . . , she was shown this. And when she was shown one thing, after she tells us about it, then she is shown something that is not necessarily connected to what she was just shown: "I was shown this . . . ; I was shown this . . . ; I was shown this . . . .

И сега си спомням защо тези неща са с удебелен шрифт. Не защото те ще бъдат променени. Подчертавам нещо за вас, ако можете да видите, че в тези тринадесет абзаца ѝ бе показано това . . . , ѝ бе показано това . . . , ѝ бе показано това . . . , ѝ бе показано това. И когато ѝ бе показано едно нещо, след като ни разказва за него, после ѝ се показва нещо, което не е непременно свързано с онова, което току-що ѝ е било показано: „Бе ми показано това . . . ; бе ми показано това . . . ; бе ми показано това . . . .“

You can check me out and read it for yourself, but she was shown ten primary truths in these thirteen paragraphs.

Можете да проверите думите ми и сами да го прочетете, но в тези тринадесет абзаца ѝ бяха показани десет основни истини.

Here is what she was shown. She was shown about God's love, about offerings, about prayer for the sick, about the communion service, about the Seven Last Plagues connected with the Millennium, about new light, about the gathering after 1844, about the publishing work, about the 1843 Chart, about the "Daily," about "time" as a test, and about pilgrimages to Jerusalem. And if you read it carefully, this is not a flow of thought. This is a very, "I was shown this," and she records what she was shown; and, she was shown something that is not necessarily connected. You have to see that; because, as they begin to pull these paragraphs together, they begin to create the thought that she saying something that she really did not say.

Ето какво ѝ бе показано. Бе ѝ показано относно Божията любов, относно приносите, относно молитвата за болните, относно службата на Господната вечеря, относно Седемте последни язви във връзка с Хилядолетието, относно нова светлина, относно събирането след 1844 година, относно издателското дело, относно Картата от 1843 година, относно „Всекидневната“, относно „времето“ като изпит, и относно поклонническите пътувания до Ерусалим. И ако го прочетете внимателно, това не е последователен ход на мисълта. Това е по-скоро едно: „Бе ми показано това“, и тя записва онова, което ѝ е било показано; и ѝ е било показано нещо, което не е непременно свързано с предходното. Трябва да видите това; защото, когато започват да събират тези параграфи заедно, започват да създават впечатлението, че тя казва нещо, което всъщност не е казала.

Review and Herald, November 1, 1850

Ривю енд Хералд, 1 ноември 1850 г.

Okay. Notice the first paragraph of the five paragraphs that we are dealing with from November 1850.

Добре. Обърнете внимание на първия абзац от петте абзаца, с които се занимаваме, от ноември 1850 г.

> "September 23d, the Lord showed me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering time Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was a shame for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached."—

> „На 23 септември Господ ми показа, че за втори път е прострял ръката Си, за да възвърне остатъка от Своя народ, и че в това време на събиране усилията трябва да бъдат удвоени. Във времето на разпръсването Израил бе поразен и разкъсан; но сега, във времето на събирането, Бог ще изцели и превърже Своя народ. В разпръсването усилията, полагани за разпространяване на истината, имаха съвсем малък ефект, постигаха твърде малко или нищо; но в събирането, когато Бог е прострял ръката Си, за да събере Своя народ, усилията за разпространяване на истината ще имат предназначения си ефект. Всички трябва да бъдат единни и ревностни в делото. Видях, че е срамота някой да се позовава на разпръсването като на пример, който да ни ръководи сега в събирането; защото, ако Бог не прави за нас сега повече, отколкото правеше тогава, Израил никога не би бил събран. Истината е също тъй необходимо да бъде публикувана в печатно издание, както и да бъде проповядвана.“ —

The last sentence from that paragraph, it says, "It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached." Okay. This thought is going to be dropped.

Последното изречение от онзи абзац гласи: „Също тъй необходимо е истината да бъде публикувана в печатно издание, както и проповядвана.“ Добре. Тази мисъл ще бъде оставена.

The second paragraph of the five that we are considering, where it says, "The Lord showed me," you see I have it underlined.

Вторият абзац от петте, които разглеждаме, където се казва: „Господ ми показа“, виждате, че съм го подчертал.

—"The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed."—

—„Господ ми показа, че картата от 1843 г. е била направлявана от Неговата ръка и че никоя част от нея не бива да бъде изменяна; че числата бяха такива, каквито Той ги желаеше. Че Неговата ръка беше над една грешка в някои от числата и я скриваше, така че никой не можеше да я види, докато ръката Му не бе оттеглена.“—

The reason I have anything underlined in these four paragraphs at the top of the page is that those are going to have editorial changes when it gets reprinted in A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White in 1851.

Причината да имам нещо подчертано в тези четири абзаца в горната част на страницата е, че в тях ще бъдат направени редакторски промени, когато това бъде препечатано в „A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White“ през 1851 г.

Okay. "The Lord showed me," is going to be changed; "by his hand" is going to be changed, "that no part of it should be altered" is going to be changed.

Добре. „Господ ми показа“ ще бъде променено; „чрез ръката Му“ ще бъде променено; „че никоя част от него не бива да бъде изменяна“ ще бъде променено.

Then in the next bold-faced paragraph [fourth paragraph] on the page says,

Тогава в следващия параграф, изписан с удебелен шрифт [четвъртият параграф] на страницата, се казва,

—"The Lord showed me that Time had not been a test since 1844, and that time will never again be a test."—

—„Господ ми показа, че времето не е било изпитание от 1844 година насам и че времето никога повече няма да бъде изпитание.“—

"The Lord showed me," that is going to be changed. What they are going to do the next year in A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, they are going to take that one-sentence paragraph and they are going to combine it with the previous paragraph. They are going to turn it into one paragraph.

„Господ ми показа“, това ще бъде променено. Това, което те ще направят през следващата година в A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, е, че ще вземат този едноизречен абзац и ще го съчетаят с предходния абзац. Ще го превърнат в един абзац.

But, also, if a word or words are bold-faced, there is going to be some other types of changes; and, I will give you an example of what I mean.

Но също така, ако дадена дума или думи са удебелени, ще има и някои други видове промени; и ще ви дам пример какво имам предвид.

And in the third paragraph it says,

И в третия абзац се казва,

—"Then I saw in relation to the —Daily,' that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —Daily;' but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed."—

—„Тогава видях относно —ежедневното,‘ че думата —жертва‘ е била прибавена от човешка мъдрост и не принадлежи на текста; и че Господ даде правилния възглед за него на онези, които прогласиха вика за часа на съда. Когато съществуваше единство, преди 1844 година, почти всички бяха единни относно правилния възглед за —ежедневното;‘ но след 1844 година, в объркването, бяха възприети други възгледи и последваха тъмнина и объркване.“—

Then in the next bold-faced paragraph [fourth paragraph] on the page says,

Тогава в следващия абзац, напечатан с получер шрифт [четвъртия абзац] на страницата, се казва,

"The Lord showed me that Time had not been a test since 1844, and that time will never again be a test."—

„Господ ми показа, че времето не е било изпитание от 1844 г. насам и че времето никога вече няма да бъде изпитание.“—

"The Lord showed me," that is going to be changed.

„Господ ми показа“ — това ще бъде променено.

What they are going to do the next year in A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, they are going to take that one-sentence paragraph and they are going to combine it with the previous paragraph. They are going to turn it into one paragraph.

Това, което те ще направят през следващата година в A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, е да вземат този абзац, състоящ се от едно изречение, и да го съчетаят с предходния абзац. Те ще го превърнат в един абзац.

And they are going to change "The Lord showed me" to "I was also shown." Okay? They are going to make those two paragraphs one paragraph, and they are going to change it to, "I was also shown," in 1851.

И те ще променят „Господ ми показа“ на „И на мен ми бе показано“. Добре? Ще направят тези два абзаца един абзац и през 1851 г. ще го променят на: „И на мен ми бе показано“.

—"Then I was pointed to some who are in the great error, that the saints are yet to go to Old Jerusalem, &c., before the Lord comes. Such a view is calculated to take the mind and interest from the present work of God, under the message of the third angel; for if we are to go to Jerusalem, then our minds will naturally be there, and our means will be withheld from other uses, to get the saints to Jerusalem. I saw that the reason why they were left to go into this great error, is because they have not confessed and forsaken their errors, that they have been in for a number of years past." Review and Herald, November 1, 1850.

—„Тогава ми бе посочено, че някои се намират в голямата заблуда, че светиите още трябва да отидат в стария Йерусалим и пр., преди да дойде Господ. Подобен възглед е от естество да отклонява ума и интереса от настоящото Божие дело под вестта на третия ангел; защото, ако трябва да отидем в Йерусалим, тогава умовете ни естествено ще бъдат насочени натам и средствата ни ще бъдат задържани от други употреби, за да бъдат заведени светиите в Йерусалим. Видях, че причината, поради която са били оставени да изпаднат в тази голяма заблуда, е, че не са изповядали и не са оставили заблудите си, в които са били през редица изминали години.“ Review and Herald, November 1, 1850.

But, when you get to Early Writings, do you know what they do? They drop the "I was also shown," where in Early Writings this one paragraph, it is going to say, "When union existed before 1844, nearly all were united on the correct view of the —Daily,' but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed." They dropped the "I was also shown," and the next sentence is, "time had not been a test since 1844." Suddenly you do not know that this thought about time not being a test is one of things that she was specifically shown. You believe that this was part of her light on the Daily in the false view producing confusion.

Но когато стигнете до „Ранни писания“, знаете ли какво правят? Премахват „Показано ми бе също“, където в „Ранни писания“ този един абзац ще каже: „Когато преди 1844 г. съществуваше единство, почти всички бяха единни относно правилното разбиране за „непрестанната“, но след 1844 г., в объркването, бяха възприети други възгледи и последваха тъмнина и объркване.“ Те премахнаха „Показано ми бе също“, а следващото изречение е: „времето не е било изпит след 1844 г.“ Изведнъж вече не знаете, че тази мисъл — че времето не е било изпит — е едно от нещата, които ѝ бяха изрично показани. Вярвате, че това е било част от нейната светлина относно „непрестанната“, при което погрешният възглед поражда объркване.

That is not the original. You have the original. Check it out.

Това не е оригиналът. Вие разполагате с оригинала. Проверете го.

The Next Step (Step Two)—1851 A Sketch of the Christian Experience and View of Ellen G. White

Следващата стъпка (стъпка втора) — 1851 Кратък очерк на християнския опит и възгледите на Елън Г. Уайт

Then underneath this, you have, A Sketch of the Christian Experience and View of Ellen G. White, printed in 1851; and, you have the breakdowns of the changes that took place, and there is a very, very significant change.

След това под това имате „Кратък очерк на християнския опит и възгледите на Елън Г. Уайт“, отпечатан през 1851 г.; и имате разбивките на промените, които са настъпили, и има една много, много значима промяна.

"September 23d, the Lord shewed [formerly—"showed"] me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering, Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering, when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was wrong for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. [Removed: It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached.] [Paragraphs Combined] I have seen [formerly—"the Lord showed me] that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, [formerly—"by His hand"] and that it should not be altered; [formerly—"no part of it should be altered"] that the figures were as he wanted them. That his hand was over, and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

„На 23 септември Господ ми показа [по-рано — „показа“], че Той бе прострял ръката Си втори път, за да възвърне остатъка от народа Си, и че усилията трябва да бъдат удвоени в това време на събиране. При разпръсването Израил бе поразен и разкъсан; но сега, във времето на събиране, Бог ще изцели и превърже народа Си. При разпръсването усилията, полагани за разпространяване на истината, имаха съвсем малък ефект, постигаха твърде малко или нищо; но при събирането, когато Бог е прострял ръката Си да събере народа Си, усилията за разпространяване на истината ще имат предвидения си ефект. Всички трябва да бъдат единни и ревностни в делото. Видях, че е погрешно някой да се позовава на разпръсването за примери, които да ни ръководят сега при събирането; защото, ако Бог не върши за нас сега повече, отколкото вършеше тогава, Израил никога не би бил събран. [Премахнато: Също тъй необходимо е истината да бъде публикувана във вестник, както и проповядвана.] [Абзаците са обединени] Видях [по-рано — „Господ ми показа“], че схемата от 1843 г. е била направлявана от ръката на Господа [по-рано — „от Неговата ръка“] и че не бива да бъде изменяна [по-рано — „никаква част от нея не бива да бъде изменяна“]; че числата бяха такива, каквито Той ги желаеше. Че ръката Му бе над нея и скриваше грешка в някои от числата, така че никой да не може да я види, докато ръката Му не бъде оттеглена.“

"Then I saw in relation to the —Daily,' that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —Daily;' but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. [Paragraphs Combined] I have also seen [Formerly—"the Lord showed me"] that time had not been a test since 1844, and that time will never again be a test.]" A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, ExV 61–62.

„Тогава видях по отношение на —„Всекидневната“, че думата —„жертва“ е била добавена от човешка мъдрост и не принадлежи на текста; и че Господ е дал правилното разбиране за нея на онези, които дадоха вестта за часа на съда. Когато съществуваше единство, преди 1844 г., почти всички бяха единни относно правилното разбиране на —„Всекидневната“; но след 1844 г., в объркването, бяха възприети други възгледи и последваха тъмнина и смут. [Параграфите са обединени.] Видях също [по-рано: „Господ ми показа“], че времето не е било изпитание от 1844 г. насам и че времето никога вече няма да бъде изпитание.]“ A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, ExV 61–62.

Time not Connected with the Message of the Third Angel

Време, несвързано с вестта на третия ангел

Ellen White had a different vision than the vision that she had that ultimately ends up in Early Writings. She had several visions; but, she had a vision where she was told something; she was told one paragraph, and she wrote it down.

Елън Уайт имаше видение, различно от онова видение, което в крайна сметка е включено в „Ранни писания“. Тя имаше няколко видения; но имаше едно видение, в което ѝ беше казано нещо; беше ѝ казан един абзац и тя го записа.

"The Lord has shown me that the message of the third angel must go, and be proclaimed to the scattered children of the Lord, and that it should not be hung on time; for time never will be a test again. I saw that some were getting a false excitement arising from preaching time; that the third angel's message was stronger than time can be. I saw that this message can stand on its own foundation, and that it needs not time to strengthen it, and that it will go in mighty power, and do its work, and will be cut short in righteousness." A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, ExV 48.

„Господ ми е показал, че вестта на третия ангел трябва да върви напред и да бъде прогласявана на разпръснатите Господни чеда, и че тя не бива да бъде окачвана на време; защото времето никога вече няма да бъде изпит. Видях, че някои изпадаха в лъжливо въодушевление, породено от проповядване на време; че вестта на третия ангел беше по-силна, отколкото времето може да бъде. Видях, че тази вест може да стои върху собствената си основа и че не се нуждае от време, за да я укрепи, и че тя ще върви с могъща сила, ще извърши делото си и ще бъде съкратена в правда.“ A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, ExV 48.

What is she speaking about there? That we should never connect the Third Angel's Message with time again, right?

За какво говори тя там? Че никога повече не бива да свързваме вестта на третия ангел с време, нали?

Amen? Are you with me?

Амин? С мен ли сте?

Where do you find this? Where is it located?

Къде намирате това? Къде се намира то?

FROM THE AUDIENCE: (No response.)

ОТ ПРИСЪСТВАЩИТЕ: (Няма отговор.)

FROM THE AUDIENCE: A Sketch of the Christian Experience and Views.

ОТ ПУБЛИКАТА: Очерк на християнския опит и възгледи.

A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, page 48, page 48.

Очерк на християнския опит и възгледите на Елън Г. Уайт, страница 48, страница 48.

Okay. Where do we find the passage that we are discussing that is derived from Review and Herald, November 1850; where is that located in A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White? Well, it is located, if you back up in your notes, it is located in A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, page 61 and page 62.

Добре. Къде намираме пасажа, който обсъждаме, взет от Review and Herald, ноември 1850 г.; къде се намира той в A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White? И така, той се намира, ако се върнете назад в бележките си, в A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, страница 61 и страница 62.

You have a vision in A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White that is recorded on page 48; then you have the vision that ultimately is going to end up in Early Writings, on pages 61 and 62. They are separated by 13 or 14 pages, right?

Имате едно видение в A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, което е записано на страница 48; след това имате видението, което в крайна сметка ще бъде включено в Early Writings, на страници 61 и 62. Те са разделени от 13 или 14 страници, нали?

And what are they going to do when it comes to Early Writings? They are going to take this paragraph from page 48 and they are going to insert it right after her statement that time is no longer a test. They are going to put two visions together.

И какво ще направят, когато се стигне до „Ранни писания“? Ще вземат този абзац от страница 48 и ще го вмъкнат непосредствено след нейното изявление, че времето вече не е изпит. Ще съединят две видения.

Are you following what I mean?

Следвате ли какво имам предвид?

MAN IN THE AUDIENCE: Yes.

МЪЖ ОТ ПУБЛИКАТА: Да.

Are you following what I mean?

Следите ли мисълта ми?

INDIVIDUAL ADDRESSED IN THE AUDIENCE: (Affirmation.)

ЛИЦЕ, КЪМ КОЕТО Е ОТПРАВЕНО ОБРЪЩЕНИЕ В АУДИТОРИЯТА: (Утвърждение.)

Okay, because you are the one that I am seeing less confirmation with.

Добре, защото именно при теб виждам по-малко потвърждение.

The Last Step (Step Three)—1882 Early Writings

Последната стъпка (Стъпка трета) — Ранни писания, 1882 г.

Okay. Now, I am back to page 6 of your notes; and, now you have Early Writings again.

Добре. Сега отново се връщам на страница 6 от вашите бележки; и сега отново имате „Ранни писания“.

> "September 23, . . . I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.

> „23 септември, . . . Видях, че схемата от 1843 година бе направлявана от ръката на Господа и че не бива да бъде изменяна; че числата бяха такива, каквито Той желаеше да бъдат; че Неговата ръка бе над тях и прикри една грешка в някои от числата, така че никой не можеше да я види, докато Неговата ръка не бе отстранена.

> "Then I saw in relation to the —daily' (Daniel 8:12) that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —daily'; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.

> „Тогава видях по отношение на —вечната“ (Даниил 8:12), че думата —жертва“ е била добавена от човешка мъдрост и не принадлежи на текста, и че Господ е дал правилното разбиране за това на онези, които дадоха вика за часа на съда. Когато съществуваше единство, преди 1844 г., почти всички бяха единни относно правилното разбиране на —вечната“; но в объркването след 1844 г. бяха възприети други възгледи, и последваха тъмнина и смут. Времето не е било изпитание след 1844 г. и никога вече няма да бъде изпитание.“

> "The Lord has shown me that the message of the third angel must go, and be proclaimed to the scattered children of the Lord, but it must not be hung on time. I saw that some were getting a false excitement, arising from preaching time; but the third angel's message is stronger than time can be. I saw that this message can stand on its own foundation and needs not time to strengthen it; and that it will go in mighty power, and do its work, and will be cut short in righteousness.

> „Господ ми показа, че вестта на третия ангел трябва да отиде и да бъде прогласена на разпръснатите Господни чеда, но не бива да бъде окачвана на време. Видях, че някои изпадаха в лъжливо възбуждение, породено от проповядване на време; но вестта на третия ангел е по-силна, отколкото времето може да я направи. Видях, че тази вест може да устои на собственото си основание и не се нуждае от време, за да я укрепи; и че тя ще отиде с могъща сила, ще извърши своето дело и ще бъде съкратена в правда.“

> "Then I was pointed to some who are in the great error of believing that it is their duty to go to Old Jerusalem . . ." Early Writings, 74-76.

> „Тогава вниманието ми бе насочено към някои, които се намират в голямата заблуда, че е техен дълг да отидат в стария Йерусалим . . .“ Ранни писания, 74–76.

And the reason that this is bold-faced, this is the paragraph here where it says, ". . . When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —daily'; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test." you need to remember that originally in her first record of this vision, she said, "I was shown that time has not been a test since 1844," and it was a different paragraph. She had made sure that there was a distinction in what she was shown about the Daily and what was shown her about time being a test; and that the next paragraph, which is talking about no connecting time with the Third Angel's Message, it was not in the original vision. It was on page 48 of Life Sketches, not pages 61 and 62.

И причината това да е с получер шрифт е, че именно този абзац тук гласи: „. . . Когато съществуваше единство, преди 1844 г., почти всички бяха обединени около правилното разбиране за „ежедневната“; но в объркването след 1844 г. бяха възприети други възгледи, и последваха тъмнина и объркване. Времето не е било изпит след 1844 г. и никога вече няма да бъде изпит.“ Трябва да помните, че първоначално, в първия си запис на това видение, тя каза: „Беше ми показано, че времето не е било изпит след 1844 г.“, и това беше в различен абзац. Тя беше направила така, че да има разграничение между онова, което ѝ беше показано относно Ежедневната, и онова, което ѝ беше показано относно това, че времето е изпит; а следващият абзац, който говори за това да не се свързва никакво време с Вестта на Третия ангел, не беше в първоначалното видение. Това беше на страница 48 от Life Sketches, а не на страници 61 и 62.

But, when you come to Early Writings in 1882, they put them together; and, therefore, when you get to the 1930s and you are going off into deep darkness in Adventism, and Willie White says that when you are studying the Daily you must study it in the context of time—"Sorry, Willie, your responsibility was to be the one that gave the accurate historical record of the Spirit of Prophecy. You were to be the one that defeated the Spirit of Prophecy. And in your presentation of Early Writings, page 75, you disregarded the original sources, and those original sources say that when you lifted the argument that the Daily has to be considered in the context of time in Early Writings, 74, that is absolutely untrue."—It is untrue! It cannot be sustained by the record in the Spirit of Prophecy. It cannot be sustained by the history of that time period.

Но когато стигнете до „Ранни писания“ през 1882 г., те ги събират заедно; и следователно, когато стигнете до 30-те години на XX век и се отклонявате в дълбок мрак в адвентизма, а Уили Уайт казва, че когато изучавате „Всекидневната“, трябва да я изучавате в контекста на времето — „Съжалявам, Уили, твоята отговорност беше да бъдеш този, който да даде точния исторически запис на Духа на пророчеството. Ти трябваше да бъдеш този, който защитава Духа на пророчеството. И в твоето представяне на „Ранни писания“, стр. 75, ти пренебрегна първоизточниците, а тези първоизточници казват, че когато изтъкна аргумента, че „Всекидневната“ трябва да бъде разглеждана в контекста на времето в „Ранни писания“, 74, това е абсолютно невярно.“ — Невярно е! Това не може да бъде подкрепено от записа в Духа на пророчеството. Това не може да бъде подкрепено от историята на онзи период.

Okay. Point 1, Sister White says that there is a correct view of the Daily, in Early Writings, 74. The primary argument that is foisted later on in history is that when you study that passage in Early Writings, 74, you have to place it in the context of time setting. That argument is bogus; it is not valid!

Добре. Първа точка: сестра Уайт казва, че съществува правилно разбиране за „Непрестанната“, в Early Writings, 74. Основният довод, натрапван по-късно в историята, е, че когато изучавате този пасаж в Early Writings, 74, трябва да го поставите в контекста на определяне на време. Този довод е несъстоятелен; той не е валиден!

So, now we are stuck with just the position that there is a correct view of the Daily. Okay? But, we are going to take up one more thought out of this paragraph.

И така, сега оставаме единствено с положението, че съществува правилен възглед за „Ежедневната“. Добре? Но ще разгледаме още една мисъл от този абзац.

It says, "September 23d, the Lord showed me . . . ." September 23d, when? 1850: "September 23d, 1850, the Lord showed me."

Там се казва: „На 23 септември Господ ми показа . . . .“ 23 септември — кога? 1850 година: „На 23 септември 1850 година Господ ми показа.“

What did He show her?

Какво ѝ показа Той?

Well one of the things that He showed her was that since 1844, other views of the Daily have been embraced.

Едно от нещата, които Той ѝ показа, беше, че от 1844 година насам са били възприети и други възгледи за „ежедневната“.

"September 23, 1850 the Lord showed me . . . . When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —Daily;' but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed. The Review and Herald, November 1850."

„На 23 септември 1850 г. Господ ми показа . . . . Когато съществуваше единство, преди 1844 г., почти всички бяха единни в правилното разбиране за „постоянната“; но след 1844 г., в объркването, бяха възприети други възгледи и последваха тъмнина и смут. The Review and Herald, ноември 1850 г.“

March 1850 The "Daily" is the Earthly Sanctuary

Март 1850 г. „Ежедневната“ е земното светилище

So, on the bottom of page 6 you have a paragraph that comes from the Review and Herald of March 1850, and it is an article by David Arnold.

И така, в долната част на страница 6 имате един абзац, който е от Review and Herald от март 1850 г., и това е статия от Дейвид Арнолд.

> "He [Daniel] also sees the same oppressive power —standing up against the Prince of princes;' thus putting an end to the legality of all the daily sacrifices instituted at Sinai to be daily observed until the Seed should come. Here Christ, the substance, or great antitypical sacrifice was slain by the Roman soldiers. Thus by Rome —the daily sacrifice was taken away,' and the place of his sanctuary was cast down by Titus, a Roman general, when he destroyed the city of Jerusalem, and the temple of God, which contained —the sanctuary.' Here commenced the fulfillment of Christ's prophetic declaration. And they shall fall by the edge of the sword and shall be led away captive into all nations, and Jerusalem shall be trodden down of the Gentiles, UNTIL THE TIMES OF THE GENTILES BE FULFILLED.' Luke 21:24." David Arnold, Review and Herald, March 1850, Volume 1, Number 8.

> „Той [Даниил] също вижда същата потисническа власт — „изправяща се против Княза на князете“; като по този начин слага край на законността на всички всекидневни жертви, установени при Синай, за да бъдат ежедневно принасяни, докле дойде Потомъкът. Тук Христос, същността, или великата прообразно изпълняваща жертва, бе убит от римските войници. Така чрез Рим — „всекидневната жертва бе отнета“, и мястото на Неговото светилище бе съборено от Тит, римски военачалник, когато той разруши града Ерусалим и Божия храм, който съдържаше — „светилището“. Тук започна изпълнението на пророческото заявление на Христос: „И ще падат от острието на меча и ще бъдат отведени в плен по всички народи; и Ерусалим ще бъде тъпкан от езичниците, ДОКЛЕ СЕ ИЗПЪЛНЯТ ВРЕМЕНАТА НА ЕЗИЧНИЦИТЕ.“ Лука 21:24.“ David Arnold, Review and Herald, March 1850, Volume 1, Number 8.

In this article David Arnold teaches that the Daily in the Book of Daniel represents the Jewish sanctuary in Jerusalem that was removed by Pagan Rome in AD70.

В тази статия Дейвид Арнолд учи, че „Всекидневната“ в книгата на Даниил представлява еврейското светилище в Ерусалим, което бе премахнато от езическия Рим през 70 сл. Хр.

September 1850 The "Daily" is Christ's Sanctuary Ministry

Септември 1850 г. „Всекидневната“ е служението на Христос в светилището

Then in September 1850, the same year—and by the way, who is the editor of the Review and Herald in 1850? His name is James White.

Тогава, през септември 1850 година, през същата година — и между другото, кой е редакторът на Review and Herald през 1850 г.? Името му е Джеймс Уайт.

James White, then, in September of 1850, he prints an article by Crosier which teaches that the Daily represents Christ's Sanctuary ministry.

Тогава, през септември 1850 г., Джеймс Уайт публикува статия от Крозиър, в която се учи, че „Ежедневната“ представлява Христовото служение в Светилището.

Now, James White does not teach it directly, but people take the inference there and say that is what he is teaching. And why am I saying this? I am saying this for his reason: In September of 1850, Sister White says that since 1844 other views of the Daily have been embraced in darkness and confusion has followed.

И тъй, Джеймс Уайт не учи това пряко, но хората извличат оттам такова заключение и казват, че именно това той учи. И защо казвам това? Казвам го поради следната причина: през септември 1850 г. сестра Уайт казва, че от 1844 г. насам други възгледи относно „Ежедневната“ са били възприети в тъмнина и след това е последвало объркване.

These two views [Arnold and Crosier] are not the Pioneer view that the Daily is Paganism.

Тези две становища [Arnold и Crosier] не са възгледът на Пионерите, че „Постоянното“ е езичеството.

And on page 7 you have the two paragraphs from Crosier's article, where he is inferring that the Daily is Christ's Sanctuary ministry.

И на страница 7 имате двата абзаца от статията на Крозие, където той прави извода, че „Ежедневната“ е Христовото служение в Светилището.

> "—And the place of His Sanctuary was cast down;' Daniel 8:11. This casting down was in the days and by the means of the Roman power; therefore, the Sanctuary of this text was not the Earth, nor Palestine, because the former was cast down at the fall, more than 4,000 years, and the latter at the captivity, more than 700 years previous to the event of this passage, and neither by Roman agency.

> „—И мястото на Неговото светилище биде съборено;“ Данаил 8:11. Това събаряне стана във времето и чрез средствата на римската власт; следователно светилището в този текст не беше Земята, нито Палестина, понеже първата беше съборена при грехопадението преди повече от 4 000 години, а втората — при плена, повече от 700 години преди събитието, за което говори този пасаж, и нито едното, нито другото — чрез римско действие.

> "The Sanctuary cast down is His against whom Rome magnified himself, which was the Prince of the host, Jesus Christ; and Paul teaches that His Sanctuary is in heaven. Again, Daniel 11:30–31, —For the ships of Chittim shall come against him; therefore, shall he be grieved and return, and have indignation (the staff to chastise) against the holy covenant (Christianity), so shall he do; he shall even return and have intelligence with them (priests and bishops) that forsake the holy covenant. And arms (civil and religious) shall stand on his part, and they (Rome and those that forsake the holy covenant) shall pollute the Sanctuary of strength.' What was this that Rome and the apostles of Christianity should joint pollute? This combination was formed against the —holy covenant', and it was the Sanctuary of that covenant they polluted; which they could do as well as to pollute the name of God; Jeremiah 34:16; Ezekiel 20; Malachi 1:7. This was the same as profaning or blaspheming His name. In this sense this —politico-religious' beast polluted the Sanctuary, (Revelation 13:6), and cast it down from its place in heaven, (Psalm 102:19; Jeremiah 17:12; Hebrews 8:1–2) when they called Rome the holy city, (Revelation 21:2) and installed the Pope there with the titles, —Lord God the Pope', —Holy Father', —Head of the Church', etc., and there, in the counterfeit, —temple of God', he professes to do what Jesus actually does in His Sanctuary; 2 Thessalonians 2:1–8. The Sanctuary has been trodden under foot (Daniel 8:13), the same as the Son of God has. (Hebrews 10:29.)" O. R. L. Crosier, —The Sanctuary', Review and Herald, September, 1850.

> „Светилището, което бе повалено, е светилището на Онзи, против Когото Рим се възвеличи, а именно Княза на воинството, Исус Христос; и Павел учи, че Неговото светилище е на небето. Отново, Даниил 11:30–31: „Защото китимски кораби ще дойдат против него; затова той ще се наскърби и ще се върне, и ще се разгневи (жезълът за наказание) против светия завет (християнството); така ще постъпи; ще се върне дори и ще влезе в съглашение с ония (свещеници и епископи), които изоставят светия завет. И военни сили (граждански и религиозни) ще застанат на негова страна, и те (Рим и онези, които изоставят светия завет) ще осквернят светилището на силата.“ Какво беше това, което Рим и отстъпниците от християнството съвместно оскверниха? Този съюз бе създаден против „светия завет“, и именно светилището на този завет те оскверниха; което можеха да сторят също тъй, както да осквернят името на Бога; Еремия 34:16; Езекиил 20; Малахия 1:7. Това беше същото като да обезчестят или да похулят Неговото име. В този смисъл този „политико-религиозен“ звяр оскверни светилището (Откровение 13:6) и го повали от мястото му на небето (Псалом 102:19; Еремия 17:12; Евреи 8:1–2), когато нарекоха Рим светия град (Откровение 21:2) и поставиха там папата с титлите „Господ Бог Папата“, „Свети Отец“, „Глава на Църквата“ и пр., и там, в подправения „Божий храм“, той претендира да върши това, което Исус действително върши в Своето светилище; 2 Солунци 2:1–8. Светилището е било тъпкано под нозе (Даниил 8:13), също както и Божият Син. (Евреи 10:29.)“ O. R. L. Crosier, „The Sanctuary“, Review and Herald, September, 1850.

The Logic of James White

Логиката на Джеймс Уайт

Why would James White print this article if he knew better? The reason for it is "The Logic of James White" in your notes.

Защо Джеймс Уайт би отпечатал тази статия, ако е знаел по-добре? Причината за това е „Логиката на Джеймс Уайт“ във вашите бележки.

The first thing that was printed after the Disappointment is called A Word to the Little Flock, and the three people who were authors in that publication were James and Ellen White and Joseph Bates. The first thing that was printed after October 22, 1844, by those people that were following on the path was this article; and, in this article Sister White endorses Crosier's view, not his view of the Daily but his view of Christ moving from the Holy Place to the Most Holy Place.

Първото нещо, което беше отпечатано след Разочарованието, се нарича A Word to the Little Flock, а тримата души, които бяха автори в това издание, бяха Джеймс и Елън Уайт и Джоузеф Бейтс. Първото нещо, което беше отпечатано след 22 октомври 1844 г. от онези хора, които вървяха по пътя, беше тази статия; и в тази статия сестра Уайт одобрява възгледа на Крозиер — не неговия възглед за „Ежедневната“, а неговия възглед за това, че Христос преминава от Светото място в Пресветото място.

Notice, this is Sister White. This is why James White would be willing to print Crosier's article, it says,

Забележете, това е сестра Уайт. Ето защо Джеймс Уайт би бил готов да отпечата статията на Кроазиер; казва се,

"I believe the Sanctuary, to be cleansed at the end of the 2300 days, is the New Jerusalem Temple, of which Christ is a minister."—this is Ellen White—"The Lord shew me in vision, more than one year ago, that Brother Crosier had the true light, on the cleansing of the Sanctuary, &c; and that it was his will, that Brother C. should write out the view which he gave us in the Day-Star, Extra, February 7, 1846. I feel fully authorized by the Lord, to recommend that Extra, to every saint.

„Вярвам, че Светилището, което трябва да бъде очистено в края на 2300-те дни, е Храмът на Новия Ерусалим, на който Христос е служител.“ — това е Елън Уайт — „Господ ми показа във видение, преди повече от една година, че брат Крозие имаше истинската светлина относно очистването на Светилището и пр., и че Неговата воля беше брат К. да изложи писмено възгледа, който ни представи в Day-Star, Extra, 7 февруари 1846 г. Чувствам се напълно упълномощена от Господа да препоръчам това Extra на всеки светец.“

"I pray that these lines may prove a blessing to you, and all the dear children who may read them." A Word to the Little Flock, May 12, 1847.

„Моля се тези редове да се окажат благословение за вас и за всички скъпи чеда, които биха ги прочели.“ A Word to the Little Flock, 12 май 1847 г.

So, people even to this day, some of the modern historians in Adventism say, "Look at there. Ellen White is giving her blanket endorsement on Crosier's article; and, therefore, what Crosier said about the Daily being Christ's Sanctuary ministry that has to be true." And when they say that, they are misrepresenting history; because, Crosier's article had eight sections in it and, from the very beginning, the Adventists understood that four of those sections were total darkness and they have never, ever, ever been reprinted in Adventism.

И тъй, хора и до днес, някои от съвременните историци в адвентизма казват: „Погледнете това. Елън Уайт дава своето всеобхватно одобрение на статията на Крозиер; и следователно онова, което Крозиер е казал за Всекидневната като за светилищното служение на Христос, непременно трябва да е вярно.“ А когато казват това, те представят историята погрешно; защото статията на Крозиер съдържаше осем раздела и още от самото начало адвентистите разбираха, че четири от тези раздели бяха пълен мрак, и те никога, никога, никога не са били преиздавани в адвентизма.

As an example, one of his positions in that article was that when Jesus returns there is going to be a thousand years of peace. Adventists do not believe that and they never did. That understanding is an understanding that William Miller rejected that actually puts William Miller in the right path for understanding truth. That teaching is one of the teachings that is directly opposite to Millerite understanding.

Като пример, една от неговите позиции в тази статия беше, че когато Исус се завърне, ще настъпят хиляда години на мир. Адвентистите не вярват в това и никога не са вярвали. Това разбиране е разбиране, което Уилям Милър отхвърли, което всъщност поставя Уилям Милър на правия път към разбирането на истината. Това учение е едно от ученията, които са в пряко противоречие с милеритското разбиране.

So, when Crosier comes out with this eight-part article, they know right off the bat that four of these parts are not reprintable.

И тъй, когато Крозиер излиза с тази статия в осем части, те още от самото начало знаят, че четири от тези части не подлежат на препечатване.

But, James White prints the part where Crosier does infer that the Daily is Christ's Sanctuary ministry; but, he is only going to reprint those four parts. He is not going to reprint the other four. But, in order for James White to reprint Crosier's four parts, he has to print it in two issues. He had to print it twice in September 1850.

Но Джеймс Уайт отпечатва частта, в която Крозиър действително заключава, че „Ежедневната“ е Христовото служение в Светилището; ала той ще препечата само тези четири части. Той няма да препечата другите четири. Но за да може Джеймс Уайт да препечата четирите части на Крозиър, той трябва да ги отпечата в два броя. Наложи се да ги отпечата два пъти през септември 1850 г.

There was not enough room in his Review and Herald in September 1850, so he printed two Review and Heralds in September 1850 so he could get all of Crosier's article on Christ moving from the Holy Place to the Most Holy Place.

В неговия Review and Herald от септември 1850 г. не е имало достатъчно място, затова през септември 1850 г. той е отпечатал два броя на Review and Herald, за да може да побере цялата статия на Крозие относно Христос, преминаващ от Светото място в Пресветото място.

Now, you will notice from Gerard Damsteegt that he is giving the historical evaluation that Adventists always knew that there were parts of Crosier's articles that were incorrect and that they could not be reprinted.

Сега ще забележите от Жерар Дамстигт, че той дава историческата оценка, според която адвентистите винаги са знаели, че в статиите на Кросиер има части, които са били неправилни и които не са могли да бъдат преиздавани.

"She [Ellen Harmon] said: —The Lord showed me in vision, more than one year ago, that Brother Crosier had the true light, on the cleansing of the Sanctuary, &c; and that it was His will that Brother C. should write out the view which he gave us in the Day Star Extra, February 7, 1846. I feel fully authorized by the Lord, to recommend that Extra, to every saint' (Letter. E. G. White to Curtis, Word to the Little Flock, 12). Seventh-day Adventists have usually interpreted this statement to mean that Crosier's presentations were not without mistakes, but that his major typological argumentation was correct. Reprints of the article omitted the aspects which they felt to be inaccurate." P. Gerard Damsteegt, Foundations of the Seventh-day Adventist Message and Mission, 125.

„Тя [Елън Хармън] каза: —Господ ми показа във видение, преди повече от една година, че брат Крозиер имаше истинската светлина относно очистването на Светилището и пр.; и че Неговата воля беше брат К. да изложи писмено възгледа, който ни представи в Day Star Extra, 7 февруари 1846 г. Чувствам се напълно упълномощена от Господа да препоръчам това Extra на всеки светец“ (Писмо. Е. Г. Уайт до Къртис, Word to the Little Flock, 12). Адвентистите от седмия ден обикновено са тълкували това изявление в смисъл, че представянията на Крозиер не са били без грешки, но че основната му типологична аргументация е била правилна. Преизданията на статията са изпускали онези аспекти, които те са смятали за неточни.“ P. Gerard Damsteegt, Foundations of the Seventh-day Adventist Message and Mission, 125.

Never Could Reprint His Complete Document

Никога не можа да препечата своя пълен документ

Now, on the next page you have W. A. Spicer giving testimony to the same thing: They always knew that Crosier's articles had error in them, and they never reprinted those four sections.

Сега, на следващата страница, имате У. А. Спайсър, който свидетелства за същото: те винаги са знаели, че в статиите на Крозиер има грешки, и никога не са препечатвали онези четири раздела.

"Sad to say, young Crosier walked in the light of the Sabbath truth but a very little time. He later repudiated the sanctuary teaching that he had helped to establish. Our pioneer brethren reprinted his exposition on the sanctuary several times in their early papers, but they never could reprint his complete document. In it he had added to the sanctuary exposition some ideas on the age to come a temporal millennium, with a glorious age on this earth at the Second Advent. These things our brethren always omitted. These teachings of the age to come were all abroad in those days. The doctrine never fitted in with the definite advent message; and doubtless this leaven of error helped to lead the younger men away from the Sabbath and the sanctuary truths. He soon turned to bitter opposition to our early movement." W. A. Spicer, Review and Herald, December 14, 1939

„Тъжно е да се каже, че младият Кроузиер ходи в светлината на съботната истина съвсем кратко време. По-късно той отхвърли учението за светилището, за чието утвърждаване сам бе помогнал. Нашите братя пионери препечатваха неведнъж неговото изложение върху светилището в ранните си издания, но никога не можеха да препечатат целия му документ. В него той бе прибавил към изложението за светилището някои идеи за бъдещия век — един временен милениум, с един славен век на тази земя при Второто пришествие. Тези неща нашите братя винаги изпускаха. Тези учения за бъдещия век бяха широко разпространени в онези дни. Това учение никога не се съгласуваше с определената адвентна вест; и несъмнено този квас на заблуда помогна да бъдат отклонени по-младите мъже от истините за съботата и светилището. Скоро той премина към ожесточена съпротива срещу нашето ранно движение.“ W. A. Spicer, Review and Herald, December 14, 1939

The point is, there are those people today that take Sister White's endorsement of Crosier's article in A Word to the Little Flock, people like Heidi Heikes, Heidi Heikes with his foolish book about the Daily being Christ's Sanctuary ministry. This is one of his arguments.

Същината е, че днес има хора, които се позовават на одобрението, което сестра Уайт дава на статията на Крозиер в A Word to the Little Flock — хора като Хайди Хайкс, Хайди Хайкс с неговата безразсъдна книга за това, че Всекидневната била Христовото служение в светилището. Това е един от неговите аргументи.

People that do this are disregarding the historical facts. They never could reprint all of Crosier's articles. And to insist that Ellen White's endorsement in A Word to the Little Flock is a blanket endorsement of Crosier's position is to insist that Adventists believe that there is going to be a thousand years of peace. It is a foolish argument.

Хората, които правят това, пренебрегват историческите факти. Те никога не биха могли да препечатат всички статии на Крозиър. А да се настоява, че одобрението на Елън Уайт в A Word to the Little Flock е всеобхватно одобрение на позицията на Крозиър, означава да се настоява, че адвентистите вярват, че ще има хиляда години мир. Това е неразумен аргумент.

It is a misrepresentation of history, and it is done to deceive people and to produce confusion and darkness.

Това е изопачаване на историята и се прави, за да бъдат измамени хората и да се породи объркване и тъмнина.

So, you have two historians, Spicer who is deceased and Damsteegt who is still alive; but, I guarantee you, Spicer or Damsteegt, neither one of them, would agree with me with what I present. Okay, they would not. So, you have two antagonistic historians that are in agreement with what I am telling you. There is no justification whatsoever for taking Ellen White's endorsement of Crosier's article to mean that everything in it was perfect.

И така, имате двама историци — Спайсър, който е починал, и Дамстийгт, който е все още жив; но, уверявам ви, нито Спайсър, нито Дамстийгт биха се съгласили с мен относно това, което представям. Добре, не биха. Следователно имате двама противоположно настроени историци, които са съгласни с това, което ви казвам. Няма абсолютно никакво основание одобрението на Елън Уайт за статията на Крозиер да се приема в смисъл, че всичко в нея е било съвършено.

The Advent Review—Volume 1, Auburn NY, Number 3

„Адвентен преглед“ — том 1, Обърн, Ню Йорк, брой 3

The Advent Review—Volume 1, Auburn NY, Number 4

Адвентният преглед — том 1, Обърн, Ню Йорк, брой 4

The Advent Review—Volume 1, Auburn NY, Number Special

Адвент Ривю — том 1, Обърн, Ню Йорк, специален брой

When James White began to print Crosier's article in September of 1850, of The Review and Herald, that was Volume 1, Number 3

Когато Джеймс Уайт започна да печата статията на Крозие в септемврийския брой от 1850 година на The Review and Herald, това беше том 1, брой 3.

But, he could not get it all in Volume 1, Number 3; so, he finished off the article in Volume 1 of The Review and Herald,, Number 4. And when did he do this? In September of 1850.

Но той не можа да побере всичко в том 1, брой 3; затова довърши статията в том 1 на The Review and Herald, брой 4. И кога направи това? През септември 1850 г.

Well, what happened in September of 1850? Sister White had a vision that says, "September 23, 1850 the Lord showed me . . . . When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —Daily;' but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed. The Review and Herald, November 1850."

И така, какво се случи през септември 1850 година? Сестра Уайт имаше видение, в което се казва: „На 23 септември 1850 година Господ ми показа . . . . Когато съществуваше единство, преди 1844 година, почти всички бяха единни в правилното разбиране за —„Вседневната“; но след 1844 година, в объркването, бяха възприети други възгледи и последваха тъмнина и объркване. The Review and Herald, ноември 1850.“

Who was her husband? He was the editor of The Review and Herald.

Кой беше нейният съпруг? Той беше редакторът на The Review and Herald.

So, what did he do when his wife said, "Do you know what I just was told by the Lord, James? I was told that we were not supposed to be introducing the views of the Daily that contradict the Pioneer understanding that the Daily is Paganism, because it is bringing darkness and confusion."

И тъй, какво направи той, когато съпругата му каза: „Знаеш ли какво току-що ми бе казано от Господа, Джеймс? Бе ми казано, че не бива да въвеждаме възгледите за Всекидневната, които противоречат на разбирането на пионерите, че Всекидневната е езичество, защото това внася тъмнина и объркване.“

So, what did James White do? In September of 1850 he printed another Review and Herald, three in one month. It is called Volume 1, Special Edition.

И тъй, какво направи Джеймс Уайт? През септември 1850 г. той отпечата още един брой на Review and Herald — три в един месец. Той е озаглавен Том 1, специално издание.

And what did he do? He reprinted Crosier's article and removed what Crosier said about the Daily!

И какво направи той? Той препечата статията на Кроузиър и премахна онова, което Кроузиър каза относно Всекидневната!

Brothers and Sisters, this is historical proof that James and Ellen White understood that Crosier's view about the Daily was wrong and that it brought darkness and confusion.

Братя и сестри, това е историческо доказателство, че Джеймс и Елън Уайт са разбирали, че възгледът на Крозие относно „постоянната“ е бил погрешен и че е донесъл тъмнина и объркване.

And what was Crosier's view about the Daily? That it was Christ's Sanctuary ministry.

И какъв беше възгледът на Crosier относно „ежедневната“? Че тя беше Христовото служение в Светилището.

So, in Early Writings, 74, when she says, "September 23rd, the Lord showed me that the Millerites had the correct view of the Daily," the historical evidence is that the Millerites understood—

И тъй, в Ранни писания, 74, когато тя казва: „На 23 септември Господ ми показа, че милеритите са имали правилен възглед за Всекидневната“, историческите свидетелства са, че милеритите са разбирали—

Now, Brothers and Sisters, Brothers and Sisters, do not miss this fact: What is this: September 1850 Sister White is shown that since 1844 other views of the Daily had been embraced; May 1850, Arnold presents the Daily as the Jewish sanctuary; September 1850, part 1 of 2 of Crosier's article is published, inclusive of his presentation of the Daily as Christ's Sanctuary ministry; September 1850, part 2 of 2 of Crosier's article is published; September 1850, Crosier's article is reprinted, but his view on the Daily has been removed? What is taking place?

Сега, братя и сестри, братя и сестри, не пропускайте този факт: Какво е това: септември 1850 г. на сестра Уайт е показано, че след 1844 г. са били възприети други възгледи за Ежедневната; май 1850 г. Арнолд представя Ежедневната като юдейското светилище; септември 1850 г., част 1 от 2 на статията на Крозие е публикувана, включително и неговото представяне на Ежедневната като служението на Христос в светилището; септември 1850 г., част 2 от 2 на статията на Крозие е публикувана; септември 1850 г. статията на Крозие е препечатана, но неговият възглед за Ежедневната е премахнат? Какво се случва?

We see the same year that this 1850 Chart is produced, and what does this Chart say about the Daily? "Pagan Dominion or The DAILY taken away. Dan. 11:31 508."

Виждаме, че в същата година е изработена тази карта от 1850 г., и какво казва тази карта за Всекидневната? „Езическо владичество или ВСЕКИДНЕВНАТА отнета. Дан. 11:31, 508.“

Ellen White knew what those who gave the Judgment Hour's cry position of the Daily was. When she says they had the correct view, she knew that the correct view was that it represented the Pagan Dominion being taken; the Daily represented Paganism.

Елън Уайт знаеше какво е становището относно всекидневната на онези, които дадоха вестта за Съдийния час. Когато тя казва, че те са имали правилното разбиране, тя знаеше, че правилното разбиране е било, че тя представя отнемането на езическото владичество; всекидневната е представяла езичеството.

And in this year, 1850, the historical record proves that she rejected and her husband rejected the teaching that the Daily represents Christ Sanctuary ministry, which is the teaching that the Biblical Research Institute of the Seventh-day Adventist Church upholds. It is the teaching that the self-supporting ministries, such as Heartland and Steps to Life support. It is the teaching that brings darkness and confusion.

И през тази година, 1850, историческият запис доказва, че тя е отхвърлила и съпругът ѝ е отхвърлил учението, че „Ежедневната“ представлява служението на Христос в светилището — учението, което Библейският изследователски институт на Църквата на адвентистите от седмия ден поддържа. Това е учението, което самоподдържащите се служения, като Heartland и Steps to Life, подкрепят. Това е учението, което донася тъмнина и объркване.

Now, notice this concerning the 1850 Chart. This is in November of 1850. This is the same month that she has the vision that she records that ultimately goes through the evolution in 1851, and then in 1882 ends up in Early Writing, in this very month, in this very month, in November of 1850. It says,

Сега обърнете внимание на това относно Картата от 1850 година. Това е през ноември 1850 година. Това е същият месец, в който тя има видението, което записва и което впоследствие преминава през развитието си през 1851 година, а след това през 1882 година се озовава в „Ранни писания“ — именно в този месец, именно в този месец, през ноември 1850 година. То казва,

"Monday we returned to Dorchester where our dear Brother Nichols and family live."—

„В понеделник се върнахме в Дорчестър, където живеят нашият скъп брат Никълс и семейството му.“—

Right up here [referring to the 1850 Chart, upper right-hand corner], "Published by Otis Nichols, Dorchester, Massachusetts." Okay? She is talking about this, right? Do you see it, this Chart?

Точно тук [отнася се до Картата от 1850 г., в горния десен ъгъл]: „Published by Otis Nichols, Dorchester, Massachusetts.“ Добре? Тя говори за това, нали? Виждате ли я, тази Карта?

—"There in the night God gave me a very interesting vision, the most of which you will see in the paper. God shewed me the necessity of getting out a chart. I saw it was needed and that the truth made plain upon tables would effect much and would cause souls to come to the knowledge of the truth." Manuscript Releases, number 15, 210 November, 1850.

—„Там, през нощта, Бог ми даде едно много интересно видение, по-голямата част от което ще видите в изданието. Бог ми показа необходимостта да се изработи една карта. Видях, че тя е нужна и че истината, ясно изложена върху таблици, ще извърши много и ще стане причина души да дойдат до познанието на истината.“ Manuscript Releases, number 15, 210, November, 1850.

She had a vision at Nichols's house in Dorchester—that is all on this Chart—saying, "You need to make a chart."

Тя имаше видение в дома на Никълс в Дорчестър — всичко това е на тази карта — като каза: „Трябва да направите карта.“

And what does she say about the chart? How does she describe it?

И какво казва тя за схемата? Как я описва?

Go to Habakkuk 2, "I saw the need of getting out a chart," and what would it do? It was needed, "that the truth made plain upon tables." Habakkuk 2, verse 2, says, "And the Lord answered me and said, Write the vision, and make it plain upon tables, . . . ." She is saying that this Otis Nichols 1850 Chart, printed in Dorchester, Massachusetts, is a fulfillment of Habakkuk, just like she says in The Great Controversy that the 1843 Chart is a fulfillment of Habakkuk.

Отидете на Авакум 2: „Видях необходимостта да се издаде една схема“, и какво щеше да извърши тя? Беше необходимо, „та истината да бъде направена ясна върху таблици“. Авакум 2, стих 2, казва: „И Господ ми отговори и рече: Запиши видението и го направи ясно върху таблици, . . . .“ Тя казва, че тази схема на Отис Никълс от 1850 г., отпечатана в Дорчестър, Масачузетс, е изпълнение на Авакум, точно както казва в „Великата борба“, че схемата от 1843 г. е изпълнение на Авакум.

Okay, do you see that? Do you see when she got this vision? In the same time that this was going on: "September 23d, the Lord showed me . . . . that the teaching of the Daily as Christ's Sanctuary ministry brings darkness and confusion," and her husband immediately reprinted the article and removed those two paragraphs. It was never reprinted again in Adventism until 1931 when Willie White reprinted it; and, when he did so, he had some false witness in the very tract that he printed. It can be demonstrated.

Добре, виждате ли това? Виждате ли кога тя получи това видение? По същото време, когато това се случваше: „23 септември Господ ми показа . . . . че учението за Всекидневната като служенето на Христос в Светилището носи тъмнина и объркване“, а съпругът ѝ незабавно препечата статията и премахна тези два абзаца. То никога повече не беше препечатано в адвентизма до 1931 г., когато Уили Уайт го препечата; и когато направи това, в самата брошура, която отпечата, имаше лъжливо свидетелство. Това може да бъде доказано.

Now, I want to read something here to you, a longer quote, about this same time period. This is from November 27, 1850.

Сега искам да ви прочета нещо тук, един по-дълъг цитат, относно същия този времеви период. Това е от 27 ноември 1850 г.

"I have neglected writing you for some time. I will now give my reasons. First, I had no time to write for weeks after I received Sister Arabella's kind and welcome letter, or I should have complied with her request to have answered it within two weeks. I liked the letter very much. We were all interested in the letter and hope my delay will not prevent you from answering this as soon as you read it, and I will not wait so long next time.

От известно време съм пренебрегвал да ви пиша. Сега ще изложа причините си. Първо, нямах време да пиша в продължение на седмици, след като получих любезното и добре дошло писмо на сестра Арабела, иначе щях да изпълня молбата ѝ да му отговоря в срок от две седмици. Писмото много ми допадна. Всички ние се заинтересувахме от писмото и се надяваме, че забавянето ми няма да ви попречи да отговорите на това писмо веднага щом го прочетете, а следващия път аз няма да чакам толкова дълго.

"James' and my health is quite good now. Our home is in Paris, at Brother Andrews', within a few steps of the post office and printing office. We shall stay here some little time. This is a very kind family, yet quite poor. Everything here is free as far as they have. We do not think it right to be any expense to them while here. I want to see you all very much and dear Sister Gorham.

Здравето на Джеймс и моето сега е съвсем добро. Нашият дом е в Париж, у брат Андрюс, само на няколко крачки от пощата и печатницата. Ще останем тук още малко време. Това е много добросърдечно семейство, ала твърде бедно. Всичко тук е на наше разположение, доколкото те го имат. Не смятаме за правилно да им бъдем в тежест с какъвто и да било разход, докато сме тук. Много желая да видя всички вас и скъпата сестра Горъм.

"Our conference at Topsham was one of deep interest. Twenty-eight were present; all took part in the meeting.

„Нашето събрание в Топшам бе от дълбок интерес. Присъстваха двадесет и осем души; всички взеха участие в събранието.

"Sunday the power of God came upon us like a mighty rushing wind. All arose upon their feet and praised God with a loud voice; it was something as it was when the foundation of the house of God was laid. The voice of weeping could not be told from the voice of shouting. It was a triumphant time; all were strengthened and refreshed. I never witnessed such a powerful time before.

В неделя Божията сила слезе върху нас като силен, устремен вятър. Всички се изправиха на нозете си и прославиха Бога с висок глас; беше както когато се полагаха основите на Божия дом. Гласът на плача не можеше да се различи от гласа на възгласите. Това беше тържествено време; всички бяха укрепени и освежени. Никога преди не бях свидетел на толкова могъщо време.

"Our next conference was in Fairhaven. Brother Bates and wife were present. It was quite a good meeting. On our return to Brother Nichols', the Lord gave me a vision and showed me that the truth must be made plain upon tables, and it would cause many to decide for the truth by the three angels' messages, with the two former being made plain upon tables."—

„Следващата ни конференция беше във Феърхейвън. Брат Бейтс и съпругата му присъстваха. Събранието беше твърде добро. При завръщането ни у брата Никълс Господ ми даде видение и ми показа, че истината трябва да бъде изложена ясно върху таблици, и че това ще накара мнозина да вземат решение за истината чрез вестите на трите ангела, като първите две бъдат изложени ясно върху таблици.“ —

That is right down here, [indicating the lower left corner of the 1850 Chart]. Okay? They are on this Chart, what she is talking about.

Това е точно тук долу, [посочвайки долния ляв ъгъл на Картата от 1850 г.]. Добре? Те са на тази Карта — това е, за което тя говори.

—"I also saw it was as necessary for the paper to be published as for the messengers to go, for the messengers need a paper to carry with them, containing present truth, to put in the hands of those that hear, and then the truth would not fade from the mind, and that the paper would go where the messengers could not go. Other things I saw which will appear in the paper.

— „Видях също, че е също тъй необходимо да се издава вестникът, както е необходимо вестителите да отиват; защото вестителите се нуждаят от вестник, който да носят със себе си, съдържащ настоящата истина, за да го поставят в ръцете на онези, които слушат, и тогава истината не би избледняла от ума, и че вестникът би отишъл там, където вестителите не биха могли да отидат. Видях и други неща, които ще се появят във вестника.

"How do you all get along? Are you all striving for eternal life? I want to see you very, very much and think I shall before long. Now is the preparation time and I hope we shall all make sure work for eternity. Time looks very short and what we do we must do quickly.

„Как се разбирате всички помежду си? Стремите ли се всички към вечен живот? Много, много желая да ви видя и мисля, че това скоро ще стане. Сега е време за подготовка и се надявам всички да извършим сигурно дело за вечността. Времето изглежда твърде кратко и каквото вършим, трябва да го вършим бързо.“

"November 20, one week ago, Brother Henry Nichols and self went to Topsham. We had just risen from the dinner table Thursday [Nov. 21], when one of Brother Foey's children came in and said their mother was insensible. We hastened over the river one mile and found our dear Sister Foey dying. My distress was great as I found she did not know me. She continued long in great distress until between three and four o'clock and then breathed her last. She has left a husband and three children to mourn their loss.

„На 20 ноември, преди една седмица, брат Хенри Никълс и аз отидохме в Топшам. Току-що бяхме станали от трапезата след обяд в четвъртък [21 ноември], когато едно от децата на брат Фоуи влезе и каза, че майка им е в безсъзнание. Побързахме през реката на разстояние една миля и намерихме нашата скъпа сестра Фоуи на умиране. Скръбта ми беше голяма, когато видях, че тя не ме познава. Тя продължи дълго време в голямо страдание до между три и четири часа, а след това издъхна. Тя остави съпруг и три деца да оплакват своята загуба.“

"Friday morning [Nov. 22], Brother Henry came to Paris for James to shave him to attend the funeral. We had a very solemn, interesting time. The Lord did not leave us but let His Spirit rest upon us. Sister Foey's last days were decidedly her most spiritual and best days. Brother Foey has this to console him, that she died a Christian. He bears up well. God gives him grace to endure the affliction. Oh, how good it is to have a hope in God that will sustain in all scenes of trial and affliction. Praise God for a hope, a good hope. What would you, any of you, give for your hope?

В петък сутринта [22 ноем.], брат Хенри дойде в Париж, за да го обръсне Джеймс, та да присъства на погребението. Прекарахме много тържествено и благословено време. Господ не ни остави, но допусна Неговият Дух да почива върху нас. Последните дни на сестра Фоуи бяха безспорно най-духовните и най-добрите ѝ дни. Брат Фоуи има това за утеха — че тя умря като християнка. Той понася добре. Бог му дава благодат да издържи скръбта. О, колко е добро да имаш надежда в Бога, която ще подкрепя във всяка сцена на изпитание и скръб. Слава на Бога за надежда, за добра надежда. Какво бихте дали вие, всеки един от вас, за своята надежда?

"Hold fast the faith. Be strong in God and lean upon His everlasting arm. It will never fail you but will bear you up under every affliction. I hope you will all grow stronger and stronger in the truth. Do not falter but press your way to the kingdom."—

„Дръжте здраво вярата. Бъдете силни в Бога и се опирайте на Неговата вечна мишца. Тя никога няма да ви подведе, но ще ви подкрепя във всяка скръб. Надявам се всички вие да ставате все по-силни и по-силни в истината. Не се колебайте, а напредвайте по пътя си към царството.“—

Here we go. Here is what I want you to see.

Да започнем. Ето какво искам да видите.

—"One week ago, last Sabbath, we had a very interesting meeting. Brother Hewit from Dead River was there. He came with a message to the effect that the destruction of the wicked and the sleep of the dead was an abomination within a shut door that a woman Jezebel, a prophetess had brought in and he believed that I was that woman, Jezebel."—

—„Преди една седмица, миналата събота, имахме едно много интересно събрание. Там беше брат Хюит от Дед Ривър. Той дойде с вест в смисъл, че унищожението на нечестивите и сънят на мъртвите са мерзост в рамките на затворената врата, която една жена — Езавел, пророчица — била внесла, и той вярваше, че аз съм тази жена, Езавел.“—

Okay? Brother Hewit is saying that Ellen White is Jezebel and she has introduced three errors.

Добре? Брат Хюит казва, че Елън Уайт е Езавел и че е въвела три заблуди.

"—We told him of some of his errors in the past, that the 1335 days were ended and numerous errors of his. It had but little effect. His darkness was felt upon the meeting and it dragged."—

„—Казахме му за някои от предишните му заблуждения — че 1335-те дни са завършили — както и за многобройните му други грешки. Това имаше твърде малък ефект. Неговият мрак се почувства върху събранието и то се проточи.“

Now, I want you to see this. I have something to say about this paragraph that I want you to follow, if you can.

Сега искам да видите това. Имам нещо да кажа за този абзац, което искам да проследите, ако можете.

If you have ever dealt with those in Adventism that reapply the time prophecies at the end of the world, they only have three quotes that they use—they use lots of quotes, but they have three primary quotes that they use. This is one of them; because, they will go there and say, "We told him of some of his errors in the past," and they will claim that when she says "that the 1335 days were ended" that that was one of his errors. Do you see how you can kind of twist that grammar a little bit: "We told him of some of his errors in the past? We also told him that the 1335 days were ended; but the time setters say we told him some of his errors in the past and one of those errors was that you are teaching the 1335 days is ended and that is an error." So, you can twist it either way.

Ако някога сте имали работа с онези в адвентизма, които прилагат отново времевите пророчества в края на света, те разполагат само с три цитата, които използват — използват много цитати, но имат три основни цитата, които използват. Това е един от тях; защото отиват там и казват: „Казахме му за някои от неговите грешки в миналото“ и ще твърдят, че когато тя казва „че 1335-те дни са изтекли“, това е било една от неговите грешки. Виждате ли как можете донякъде да изопачите тази граматика: „Казахме му за някои от неговите грешки в миналото“? Също така му казахме, че 1335-те дни са изтекли; но определящите време казват: казахме му за някои от неговите грешки в миналото и една от тези грешки беше, че ти учиш, че 1335-те дни са изтекли, и това е грешка.“ И така, можете да го изопачите и в двете посоки.

The first time I had a face-to-face confrontation with Eugene Prewitt was in Oklahoma, and he is arguing that the Millerite History does not repeat at the end of the world, and I give him a couple of quotes in the Spirit of Prophecy.

Първият път, когато имах лице в лице сблъсък с Юджийн Пруит, беше в Оклахома, и той твърди, че историята на милеритите не се повтаря в края на света, а аз му представям няколко цитата от Духа на пророчеството.

And he says, "Jeff, you know that Ellen White was a careless writer."

И той казва: „Джеф, ти знаеш, че Елън Уайт беше небрежен писател.“

And I said, "What do you mean?"

И аз казах: „Какво искаш да кажеш?“

And he went to this quote. He says that this quote proves that she is a careless writer; because she knows that I know that the time setters can twist this quote, if they wish to.

И той премина към този цитат. Той казва, че този цитат доказва, че тя е небрежен писател; защото тя знае, че аз знам, че определящите времена могат да изопачат този цитат, ако пожелаят.

Now, the fact that someplace like Washita has the influence that teaches its students that Ellen White is a careless writer is one thing; but, is she a careless writer here?

Сега, фактът, че място като „Уошита“ има влияние, което учи своите студенти, че Елън Уайт е небрежен писател, е едно; но дали тя е небрежен писател тук?

—"I felt that I must say a few words. In the name of Jesus, I got up and in about five minutes the meeting changed. Everyone felt it at the same instant. Every countenance was lighted up. The presence of God filled the place. Brother Hewit dropped upon his knees and began to cry and pray. I was taken off in vision and saw much that I cannot write. It had a great effect upon Brother Hewit. He confessed it was of God and was humbled in the dust. He has been writing ever since that meeting, and is now writing from the same table renouncing all his errors that he has advanced. I believe God is bringing him up and he is calculated to do good, if God moves through him.

—„Почувствах, че трябва да кажа няколко думи. В името на Исус станах и за около пет минути събранието се промени. Всички го почувстваха в същия миг. Всяко лице се озари. Присъствието на Бога изпълни мястото. Брат Хюит падна на колене и започна да плаче и да се моли. Бях грабната във видение и видях много неща, които не мога да напиша. Това оказа голямо въздействие върху брат Хюит. Той изповяда, че това е от Бога, и се смири до праха. Оттогава, след онова събрание, той пише непрестанно и сега пише от същата маса, отричайки всички свои заблуди, които е поддържал. Вярвам, че Бог го издига и че той е годен да върши добро, ако Бог действа чрез него.“

"Much love to dear Sister Gorham. Tell her to be strong. God is with her and He will not leave her. Much love to you all. I hope the children will not get sleepy, but will be interested in the truth and be diligent to make their calling and election sure. Write, be sure and write, and do not do as I have done. I love you, all of you. Write." Manuscript Releases, volume 16, 206–209. Written from Paris, Maine, November 27, 1850.

Много любов на скъпата сестра Горъм. Кажете ѝ да бъде силна. Бог е с нея и няма да я остави. Много любов на всички вас. Надявам се децата да не станат сънливи, а да се заинтересуват от истината и прилежно да утвърдят своето призвание и избрание. Пишете, непременно пишете, и не постъпвайте така, както аз постъпих. Обичам ви, всички вас. Пишете.“ Manuscript Releases, том 16, 206–209. Написано в Парис, Мейн, 27 ноември 1850 г.

Brothers and Sisters, what is the historical context of this; where is she writing this at? She is writing this in 1850, in Brother Nichols's house.

Братя и сестри, какъв е историческият контекст на това; къде тя пише това? Тя пише това през 1850 година, в дома на брат Никълс.

In this time period, what is the Lord doing? He is showing that the Pioneers have the correct view of the Daily, and she is dealing with that. She is saying that Christ's Sanctuary ministry is the false view of the Daily.

В този период от време какво върши Господ? Той показва, че пионерите имат правилното разбиране за „постоянната жертва“, а тя се занимава с това. Тя казва, че служението на Христос в светилището е лъжливото разбиране за „постоянната жертва“.

In this history, this very history—not this very history and not just the very year, but the very month of the year she is getting visions and she is clarifying this truth about the Pioneer position of the Daily, saying those that gave the Judgment Hour Cry had the correct view of the Daily; and, in the same paragraph, she says, "I saw that the 1843 Chart was directed by the hand of the Lord and it should not be altered and that those that gave the Judgment Hour Cry had the correct view of the Daily."

В тази история, именно в тази история — не само в тази история и не само в самата година, но в самия месец на годината — тя получава видения и изяснява тази истина относно пионерската позиция за „Всекидневната“, като казва, че онези, които са дали Вика за часа на съда, са имали правилния възглед за „Всекидневната“; и в същия абзац тя казва: „Видях, че Картата от 1843 г. беше ръководена от ръката на Господа и че не бива да бъде изменяна, и че онези, които дадоха Вика за часа на съда, имаха правилния възглед за „Всекидневната“.“

And what does it say about the Daily on this 1843 Chart? Well, it says that it was taken away in AD508; and, at 1335 years later brings you to 1843 and that the 1335 is in the past.

И какво се казва за „ежедневната“ на тази карта от 1843 г.? Е, казва се, че тя е била отнета през 508 сл. Хр.; и че 1335 години по-късно това ви довежда до 1843 г., и че 1335-те са в миналото.

Can you imagine, in the very month, in the very year, that she would tell Brother Hewit from Dead River that it was still future?

Можете ли да си представите, че именно в същия месец, именно в същата година, тя би казала на брат Хюит от Дед Ривър, че това все още е бъдещо?

Okay, these time setters, these time setters, and these people that believe that Sister White is a careless writer. History does not uphold this.

Добре, тези, които определят времена, тези, които определят времена, и тези хора, които вярват, че сестра Уайт е небрежен писател. Историята не потвърждава това.

So, I want you to see, in connection with the Daily, Ellen White even understood the 1335.

И тъй, искам да видите, във връзка с всекидневната, че Елън Уайт разбираше дори и 1335-те.

Ellen White just did not put her seal of approval on the Daily being Paganism; she understood that it started the 1335-year prophecy, which ended in 1843, and she defended that position in public against Brother Hewit from Dead River. Do you see that?

Елън Уайт не просто положи своя печат на одобрение върху разбирането, че „ежедневната“ е езичеството; тя разбираше, че именно то поставя началото на пророчеството за 1335-те години, което завърши през 1843 г., и публично защитаваше тази позиция срещу брат Хюит от Дед Ривър. Виждате ли това?

And in the same month, where she is saying that Christ's Sanctuary ministry as the Daily only brings darkness and confusion; and, her husband, in response to that vision, removes that teaching from the Review and Herald.

И в същия месец, когато тя заявява, че служението на Христос в Светилището като „Всекидневната“ носи единствено тъмнина и объркване, нейният съпруг, в отговор на това видение, премахва това учение от Review and Herald.

Up here in your notes, where it says "1850 Chart," this is what it says right here [referring to the third column from the left on the 1850 Chart, the text following Jesus on the cross in AD31]. I wanted you to be able to have it in your notes.

Тук, горе във вашите бележки, където пише „Картата от 1850 г.“, ето какво се казва точно тук [позовавайки се на третата колона отляво на Картата от 1850 г., текста след Исус на кръста през 31 сл. Хр.]. Исках да можете да го имате в бележките си.

> Away Daniel 11:31 508

> Далеч Даниил 11:31 508

And then on the 1843 Chart over here [referring to the center column, underneath Jesus on the cross in AD31]:

И след това на Картата от 1843 г. тук [посочвайки средната колона, под Исус на кръста през 31 сл. Хр.]:

Taking away of the daily sacrifice. Dan. 12:11, 12

Премахването на всекидневната жертва. Дан. 12:11, 12

Okay, these are these two Charts.

Добре, това са тези две схеми.

Sister White understood that these men had the correct view, and she understood that it initiated the 1335-year prophecy that ended in 1843; and, she understood that it represented the Pagan Dominion being taken away in 508.

Сестра Уайт разбираше, че тези мъже имаха правилното разбиране, и разбираше, че то поставяше началото на пророчеството за 1335-те години, което завърши през 1843 г.; и разбираше, че то представляваше отнемането на езическото владичество през 508 г.

Under these two references to the Charts you have another quote in the time period of Brother Nichols, and she is rebuking people from making other charts because their artwork is satanic; whereas, she says that the artwork upon these two Charts is heavenly. She says,

Под тези две препратки към Таблата имате още един цитат в периода на Брат Никълс, и тя изобличава хората, че правят други табла, защото тяхното художествено оформление е сатанинско; докато, казва тя, художественото оформление върху тези две Табла е небесно. Тя казва,

"I saw the chart-making business was all wrong. It originated with Brother Rhodes and was followed out by Brother Case. Means has been spent in making charts and forming uncouth disgusting images to represent angels and the glorious Jesus. Such things I saw were displeasing to God. I saw that God was in the publishment of the chart by Brother Nichols."—

„Видях, че заниманието с изработване на схеми беше съвсем погрешно. То започна с брат Родс и беше продължено от брат Кейс. Изразходвани са средства за изработване на схеми и за създаване на груби, отвратителни изображения, които да представят ангели и славния Исус. Видях, че такива неща са неугодни на Бога. Видях, че Бог беше в издаването на схемата от брат Никълс.“—

Who was in the publishment of this 1850 Chart? God!

Кой беше в издаването на тази Карта от 1850 г.? Бог!

—"I saw that there was"—what?—"a prophecy of this chart in the Bible, and if this chart is designed for God's people, if it [is] sufficient for one it is for another, and if one needed a new chart painted on a larger scale, all need it just as much.

—„Видях, че в Библията има“ — какво? — „пророчество за тази карта; и ако тази карта е предназначена за Божия народ, ако тя е достатъчна за един, тя е и за друг; и ако един се нуждаеше от нова карта, изработена в по-голям мащаб, всички се нуждаят от нея също тъй много.“

"I saw that it was a restless, uneasy, unsatisfied, ungrateful feeling in Brother Case that desired another chart. I saw that these painted charts had a bad effect upon the congregation. It caused a light, chaffy spirit of ridicule to be in the meeting."—

„Видях, че у брат Кейс имаше неспокойно, смутено, неудовлетворено, неблагодарно чувство, което желаеше друга карта. Видях, че тези рисувани карти оказваха лошо въздействие върху събранието. Това внасяше в събранието лек, празен дух на присмех.“—

Now, this is the one that I want you to think through.

Сега, именно това искам да обмислите.

—"I saw that the charts ordered by God struck the mind favorably, even without an explanation."—

— „Видях, че картите, наредени от Бога, въздействаха благоприятно на ума дори и без обяснение.“ —

"I saw that the charts," plural, "ordered by God . . . ." What charts, in the plural, were ordered by God? These two Charts [the 1843 and 1850 Charts] were ordered by God."

„Видях, че картите,“ в множествено число, „бяха наредени от Бога . . . .“ Кои карти, в множествено число, бяха наредени от Бога? Тези две карти [картата от 1843 г. и картата от 1850 г.] бяха наредени от Бога.

> These two Charts are a fulfillment of Habakkuk 2.

> Тези две карти са изпълнение на Авакум 2.

—"There is something light, lovely, and heavenly in the representation of the angels on the charts. The mind is almost imperceptibly led to God and heaven. But the other charts that have been gotten up disgust the mind, and cause the mind to dwell more on earth than heaven. Images representing angels look more like fiends than beings of heaven. I saw that the charts had for days and weeks occupied Brother Case's mind when he should have been seeking heavenly wisdom from God, and should have been growing in graces of the Spirit and the knowledge of the truth.

—„В изобразяването на ангелите върху схемите има нещо леко, прекрасно и небесно. Умът почти незабележимо бива насочван към Бога и небето. Но другите схеми, които са били изготвени, предизвикват отвращение у ума и го карат да се задържа повече върху земята, отколкото върху небето. Образите, представящи ангели, приличат повече на демони, отколкото на небесни същества. Видях, че схемите в продължение на дни и седмици са занимавали ума на брат Кейс, когато той е трябвало да търси от Бога небесна мъдрост и да расте в благодатите на Духа и в познанието на истината.

"I saw that if the means that has been wasted in getting out charts had been spent in getting out the truth clear before the brethren in publishing tracts, etc., it would have done much good and saved souls. I saw that the chart-making business has spread like the fever." Manuscript Releases, number 13, 359; 1853.

„Видях, че ако средствата, които са били пропилени за изготвянето на карти, бяха употребени, за да бъде истината ясно изложена пред братята чрез публикуване на трактати и пр., това би донесло много добро и би спасило души. Видях, че занятието с правене на карти се е разпространило като треска.“ Manuscript Releases, number 13, 359; 1853.

The 1290 and 1335 Days

1290-те и 1335-те дни

I have following an article from the Review and Herald, January 28, 1858. The reason I have it in your notes is because you can see that in 1858 they are still teaching that the Daily is Paganism. You have it in your reference, eight years after 1850 they still understand the Daily is Paganism.

Пред себе имам една статия от Review and Herald от 28 януари 1858 г. Причината да я имам във вашите бележки е, че можете да видите, че през 1858 г. те все още преподават, че „ежедневната“ е езичеството. Вие я имате във вашите справочни материали; осем години след 1850 г. те все още разбират, че „ежедневната“ е езичеството.

> "ANOTHER important prophetic period upon which the Advent doctrine is based, is the 1335 days of Daniel 12, with which the 1290 days are so intimately connected. These two periods are introduced to us as follows:

> „ДРУГ важен пророчески период, върху който се основава адвентното учение, са 1335-те дни от Данаил 12, с които 1290-те дни са така тясно свързани. Тези два периода ни се представят по следния начин:“

> "—And from the time that the daily (sacrifice) shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou thy way till the end be; for thou shalt rest and stand in thy lot at the end of the days.' Daniel 12:11–13.

> „—И от времето, когато бъде отнета всекидневната жертва и бъде поставена мерзостта, която докарва запустение, ще има хиляда двеста и деветдесет дни. Блажен е онзи, който чака и достигне до хилядата триста тридесет и пет дни. А ти върви по пътя си до края; защото ще почиваш и ще застанеш в дела си в края на дните.“ Даниил 12:11–13.

"The questions at once arise, Can we tell what the events are, from which these periods are to be dated; and if so, can we tell when they took place? We first enquire. What is the—'daily' (sacrifice) and the —abomination that maketh desolate'? It will be noticed that the word, sacrifice, is in italics: denoting that it is a supplied word. The same will be noticed in the other instances of its occurrence in the book of Daniel, viz., chapter 11:31 and 8:11–13. Let us briefly refer to this latter chapter. In verse 13 it will be observed that two desolations are brought to view; the daily (desolation,) and the transgression of desolation. This fact is made so plain by Josiah Litch that we cannot do better than quote his language:*

Веднага възникват въпросите: Можем ли да установим кои са събитията, от които трябва да се датират тези периоди; и ако е така, можем ли да установим кога са се случили? Най-напред изследваме: Какво е „ежедневното“ (жертвоприношение) и „мерзостта, която докарва запустение“? Ще се забележи, че думата „жертвоприношение“ е изписана в курсив, което показва, че тя е добавена дума. Същото ще се забележи и в другите случаи на нейната поява в книгата на Даниил, а именно в 11:31 и 8:11–13. Нека се обърнем накратко към тази последна глава. В 13 стих ще се види, че са представени две запустения: ежедневното (запустение) и престъплението на запустението. Този факт е изложен тъй ясно от Джосая Лич, че не можем да сторим по-добре от това да цитираме неговите думи:*

"—The daily sacrifice is the present reading of the text; but no such thing as sacrifice is found in the original. This is acknowledged on all hands. It is a gloss or construction put upon it by the translators. The true reading is, "the daily and the transgression of desolation;" daily and transgression being connected together by "and" the daily desolation and the transgression of desolation. They are two desolating powers which were to desolate the Sanctuary and the host.'

—Ежедневната жертва е сегашният прочит на текста; но в оригинала не се намира нищо подобно на жертва. Това се признава от всички страни. То е глоса или тълкувание, наложено върху него от преводачите. Истинският прочит е: „ежедневното и престъплението на запустението“; ежедневното и престъплението са свързани заедно чрез „и“ — ежедневното запустение и престъплението на запустението. Те са две опустошителни сили, които трябваше да опустошат Светилището и воинството.

"From this it is evident that the —daily,' can have no reference to the Jewish worship to which it has been applied by the older and more prevalent opinion; and this is further evident from the consideration that if these periods, taken either literally or figuratively, be dated from any taking away of this worship, they do not bring us to any event whatever worthy of note.

Оттук е очевидно, че „ежедневната“ не може да има никакво отношение към юдейското богослужение, към което е била отнасяна според по-старото и по-разпространено мнение; а това става още по-очевидно, ако се вземе предвид, че ако тези периоди, разбирани било буквално, било образно, се датират от каквото и да било отнемане на това богослужение, те не ни довеждат до никакво събитие, достойно за отбелязване.

"The daily and the abomination then, are two desolating powers which were to oppress the church: can we ascertain what these powers are? We have only to adopt William Miller's method of reasoning on this point to arrive at the same conclusion with him. He says:

„Тогава всекидневната и мерзостта са две опустошаващи сили, които трябваше да потискат църквата: можем ли да установим кои са тези сили? Нужно е само да възприемем начина на разсъждение на Уилям Милър по този въпрос, за да стигнем до същото заключение като него. Той казва:“

> "—I read on, and could find no other case in which if [the daily] was found but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, —take away;' —he shall take away the daily'; —from the time that the daily shall be taken away'; &c. I read on and thought I should find no light on the text. Finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8, —For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed.'&c. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is —the daily!' Well, now, what does Paul mean by —he who now letteth' or hindereth? By —the Man of Sin,' and the —wicked,' Popery is meant. Well what is it which hinders Popery from being revealed? Why it is Paganism. Well, then, —the daily' must mean Paganism.'+

> „—Продължих да чета и не можах да намеря никакъв друг случай, в който [ежедневната] се срещаше, освен в Даниил. Тогава [с помощта на конкорданс] взех онези думи, които стояха във връзка с нея — „отнеме“; „той ще отнеме ежедневната“; „от времето, когато ежедневната бъде отнета“; и т.н. Продължих да чета и мислех, че няма да намеря никаква светлина върху текста. Най-сетне стигнах до 2 Солунци 2:7, 8 — „Защото тайната на беззаконието вече действа; само че онзи, който сега възпира, ще възпира, докле бъде отстранен, и тогава ще се яви онзи беззаконник.“ и т.н. И когато стигнах до този текст, о, колко ясно и славно се яви истината! Ето го! Това е — „ежедневната“! Добре тогава, какво има предвид Павел с „онзи, който сега възпира“, или препятства? Под „Човека на греха“ и „беззаконника“ се има предвид Папството. Добре, а кое е това, което възпрепятства Папството да бъде разкрито? Това е езичеството. Следователно „ежедневната“ трябва да означава езичеството.“+

> "We see from Daniel 8, that it is the little horn, which succeeded the goat, or Grecian empire, that takes away the —daily;' and it is the only power brought to view after the division of Alexander's kingdom down to the time when the Sanctuary should be cleansed at the end of the 2300 days. This little horn we have in its proper place showed to be Rome taken as a unit, corresponding with the fourth kingdom of Daniel's other visions. Now it is a fact that a change did take place in the Roman power from Paganism to Papacy. Paganism from the days of the Assyrian kings down to the time of its modification into Popery, had been the daily, or as Professor Whiting renders it, —the continual' desolation, by which Satan had stood up against the cause of Jehovah. In its priests, its altars and its sacrifices, it bore resemblance to the Levitical form of Jehovah's worship; but when the Levitical gave place to the Christian form of worship, Satan, in order to successfully oppose the work, must change also his form of opposition; hence the temples, altars and statues of Paganism are baptized into the blasphemies of Popery.

> Виждаме от Даниил 8, че именно малкият рог, който наследи козела, или гръцката империя, отнема „вечната“; и той е единствената сила, представена след разделянето на царството на Александър до времето, когато Светилището трябваше да бъде очистено в края на 2300-те дни. Този малък рог ние вече показахме на надлежното му място като Рим, разглеждан като единно цяло, съответстващ на четвъртото царство в другите видения на Даниил. И тъй, факт е, че в римската власт действително настъпи промяна от езичество към папство. Езичеството, от дните на асирийските царе до времето на своето преобразуване в папизъм, е било „вечната“ или, както превежда професор Уайтинг, „непрестанното“ запустение, чрез което Сатана се е изправял против делото на Йехова. В своите жреци, своите олтари и своите жертви то носеше прилика с левитската форма на поклонение към Йехова; но когато левитската отстъпи място на християнската форма на поклонение, Сатана, за да се противопостави успешно на това дело, трябваше също да измени и своята форма на противодействие; затова храмовете, олтарите и статуите на езичеството са кръстени в богохулствата на папизма.

> "But the daily, Paganism, is said in the prophecy, to have a sanctuary, and the place of its sanctuary was to be cast down. That a sanctuary is frequently connected with idolatry and heathenism, as the place of its devotion and worship, is evident from the following scriptures: Isaiah 16:12; Amos 7:9, 13, margin. Ezekiel 28:18. Concerning the sanctuary of the daily of Daniel 8, we offer the following from Apollos Hale:*

> „Но в пророчеството се казва, че всекидневното, езичеството, има светилище, и мястото на неговото светилище трябваше да бъде съборено. Че светилище често се свързва с идолопоклонството и езичеството като мястото на неговата преданост и поклонение, е видно от следните писания: Исая 16:12; Амос 7:9, 13, бел. под линия. Езекиил 28:18. Относно светилището на всекидневното от Даниил 8, предлагаме следното от Аполос Хейл:*“

"—What can be meant by the —sanctuary' of Paganism? Paganism, and error of every kind, have their sanctuaries, as well as truth. These are the temples or asylums consecrated to their service. Some particular and renowned temple of Paganism may, then, be supposed to be here spoken of. Which of its numerous distinguished temples may it be? One of the most magnificent specimens of classic architecture is called the Pantheon. Its name signifies the —temple or asylum of all the gods.' The place of its location is Rome.+ The idols of the nations conquered by the Romans were sacredly deposited in some niche or department of this temple, and in many cases became objects of worship by the Romans themselves. Could we find a temple of Paganism that was more strikingly —his sanctuary.'"

„—Какво може да се разбира под —светилището“ на езичеството? Езичеството, както и заблудата от всякакъв вид, имат своите светилища, също както и истината. Това са храмовете или убежищата, посветени на тяхната служба. Следователно тук може да се предполага, че се говори за някой определен и прочут храм на езичеството. Кой ли от многобройните му забележителни храмове може да бъде това? Един от най-величествените образци на класическата архитектура се нарича Пантеон. Името му означава —храмът или убежището на всички богове“. Мястото, където се намира, е Рим.+ Идолите на народите, покорени от римляните, били благоговейно поставяни в някоя ниша или отделение на този храм и в много случаи ставали предмет на поклонение и от самите римляни. Бихме ли могли да намерим храм на езичеството, който по-поразително да е —неговото светилище“.“

"Having now ascertained that the daily is Paganism, and the transgression of desolation, or —the abomination that maketh desolate,' is the Papacy, and that the especial sanctuary of Paganism was the Pantheon, and that the —place' of its location was Rome, we inquire further.

След като вече установихме, че „ежедневната“ е езичеството, а престъплението на запустението, или —„мерзостта, която докарва запустение“— е папството, и че особеното светилище на езичеството беше Пантеонът, а „мястото“ на неговото местонахождение беше Рим, нека продължим изследването.

"1. Was Paganism —taken away' by the Roman civil power? The following statement of an important and well-known fact in the history of the church and world, we think answers to the prophecy. It refers to Constantine the first Christian emperor, and says:

„1. Беше ли езичеството „отнето“ от римската гражданска власт? Смятаме, че следното изложение на един важен и добре известен факт от историята на църквата и света отговаря на пророчеството. То се отнася до Константин, първия християнски император, и гласи:“

"—His first act of government was the dispatch of an edict throughout the empire, exhorting his subjects to embrace Christianity.'++

—Първият му държавнически акт бе издаването на указ в цялата империя, с който увещаваше поданиците си да приемат християнството.'++

"2. Was Rome the city or place of his sanctuary, (the Pantheon,) cast down by the authority of the State? The following extract answers:

„2. Беше ли Рим градът или мястото на неговото светилище, (Пантеонът,) повалено чрез властта на държавата? Следният откъс дава отговор:“

"—The death of the last rival of Constantine had sealed the peace of the empire. Rome was once more the undisputed queen of nations. But, in that hour of elevation and splendor, she had been raised to the edge of a precipice. Her next step was to be downward and irrecoverable. The change of the government to Constantinople still perplexes the historian. It was an act in direct repugnance to the whole course of the ancient and honorable prejudices of the Roman mind. It was the work of no luxurious Asiatic, devoted to the indulgences of eastern customs and climates, but an iron conqueror, born in the west, and contemptuous, like all Romans, of the habits of the orientals; it was the work of a keen politician, yet it was impolitic in the most palpable degree. Yet Constantine abandoned Rome, the great citadel and throne of the Caesars, for an obscure corner of Thrace, and expended the remainder of his vigorous and ambitious life in the double toil of raising a colony into the capital of his empire, and degrading the capital into the feeble honors and humiliated strength of a colony.'*

„—Смъртта на последния съперник на Константин бе запечатала мира на империята. Рим отново беше безспорната царица на народите. Но в този час на възвишение и блясък тя бе издигната до ръба на пропаст. Следващата ѝ крачка щеше да бъде надолу и невъзвратима. Преместването на управлението в Константинопол все още озадачава историка. То беше действие, намиращо се в пряко противоречие с целия ход на древните и почтени предразсъдъци на римския ум. То не беше дело на някой разкошолюбив азиатец, отдаден на наслажденията на източните обичаи и климат, а на железен завоевател, роден на запад и презиращ, както всички римляни, навиците на ориенталците; то беше дело на проницателен политик, и все пак беше неполитично в най-очевидна степен. И все пак Константин изостави Рим, великата цитадела и престол на цезарите, заради незначителен кът на Тракия и изразходва остатъка от своя енергичен и честолюбив живот в двойния труд да издигне една колония до столица на своята империя и да унизи столицата до слабите почести и принизената сила на колония.“*

"This record from the pen of the historian is too plain to need comment. The place of his sanctuary was cast down, says the prophecy; and after a statement of facts like the above, the most fastidious in prophetic interpretation must be satisfied of its application.

Този запис изпод перото на историка е твърде ясен, за да се нуждае от коментар. „Мястото на светилището му биде повалено“ — казва пророчеството; и след изложение на факти като горните, дори и най-взискателните в пророческото тълкуване трябва да бъдат удовлетворени относно неговото приложение.

"From the time that the daily shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth and cometh to the thousand three hundred five and thirty days. With the facts before us that the daily is Paganism, that the abomination that maketh desolate is the Papacy, that there was a change from the former to the latter in the Roman power, and by the authority of State we have but to inquire further when this took place in a manner to fulfill the prophecy; for if we can ascertain this, we have the starting point from which the prophetic periods in the text before us are to be dated. Therefore,

„От времето, когато бъде премахната ежедневната жертва и бъде поставена мерзостта, която докарва запустение, ще има хиляда двеста и деветдесет дни. Блажен е онзи, който чака и достигне до хиляда триста тридесет и пет дни.“ Предвид стоящите пред нас факти, че ежедневната жертва е езичеството, че мерзостта, която докарва запустение, е папството, че в римската власт е настъпила промяна от първото към второто и то чрез държавна власт, остава ни само да изследваме по-нататък кога това е станало по начин, който да изпълни пророчеството; защото, ако можем да установим това, ще имаме началната точка, от която следва да се датират пророческите периоди в текста пред нас. Следователно,

> "3. When did the event referred to in the prophecy take place? Let it be observed, the question is not, when were the saints given into the hands of the Papacy, but when had the change of religion from Paganism to Papacy been so far effected as to make the latter the national religion, and place it in a condition to start upon its career. This, like all other great revolutions, was not the work of a moment. Its incipient workings were manifest long before. Paul said that even in his day the mystery of iniquity, the Man of Sin, the —abomination that maketh desolate,' was already at work. And it is in the light of this scripture that we must understand our Lord's words in Mathew 24:15, concerning the abomination of desolation, where he makes evident reference to Daniel 9:27. For although Paganism had not given place to the Papacy in the year 70 when Jerusalem was destroyed by the Romans we do understand that the power which then appeared modified somewhat in name and form, was the very power that should, as the abomination of desolation, wear out the saints and desolate the church of the Most High.

> „3. Кога се осъществи събитието, за което се говори в пророчеството? Нека се отбележи, че въпросът не е кога светиите бяха предадени в ръцете на папството, а кога промяната на религията от езичество към папство бе дотолкова извършена, че последното да стане национална религия и да бъде поставено в положение да започне своя ход. Това, както и всички други велики преврати, не беше дело на един миг. Неговите начални действия бяха явни много по-рано. Павел каза, че още в неговите дни тайната на беззаконието, Човекът на греха, „мерзостта, която докарва запустение“, вече действаше. И именно в светлината на това писание трябва да разбираме думите на нашия Господ в Матей 24:15 относно мерзостта на запустението, където Той явно се позовава на Даниил 9:27. Защото, макар езичеството да не беше отстъпило място на папството в 70 година, когато Йерусалим беше разрушен от римляните, ние все пак разбираме, че силата, която тогава се яви, макар и донякъде изменена по име и форма, беше именно онази сила, която като мерзостта на запустението щеше да изнурява светиите и да опустошава църквата на Всевишния.“

"Up to the time of the conversion of Clovis, king of France, which took place in 496, the French and other nations of western Rome were Pagan; but subsequent to that event the efforts to convert idolaters to Christ were crowned with great success. It is said that the conversion of Clovis gave rise to the custom of addressing the French monarch with the titles of Most Christian Majesty and Eldest Son of the Church.+ Between that time and A.D. 508 by "alliances," "capitulations" and conquests, "the Avborici," the "Roman garrisons in the west," Brittany, the Burgundians and the Visigoths, were brought into subjection.'++

„До времето на обръщането на Хлодвиг, краля на Франция, което стана през 496 г., французите и другите народи на западния Рим бяха езичници; но след това събитие усилията за обръщане на идолопоклонниците към Христос бяха увенчани с голям успех. Казва се, че обръщането на Хлодвиг е дало начало на обичая към френския монарх да се отправят титлите Най-християнско Величество и Първороден Син на Църквата.+ Между това време и 508 г. сл. Хр., чрез „съюзи“, „капитулации“ и завоевания, „авбориците“, „римските гарнизони на запад“, Бретан, бургундците и вестготите бяха доведени до подчинение.“++

"—Paganism in the western Roman Empire, though it doubtless retarded the progress of the Christian faith, especially in those nations which were molested, as in the case of England, by the inroads of the barbarous clans, who continued idolaters, henceforth had not the power, if it had the disposition to suppress the Catholic faith, or to hinder the encroachments of the Roman Pontiff.

—Езичеството в западната Римска империя, макар несъмнено да възпрепятстваше напредъка на християнската вяра, особено сред онези народи, които бяха обезпокоявани, както в случая с Англия, от нашествията на варварските племена, останали идолопоклонници, отсега нататък вече нямаше силата, дори и да имаше склонността, да потисне католическата вяра или да възпрепятства посегателствата на Римския понтифик.

"From that time, the Papal abomination was triumphant, so far as Paganism was concerned. Its future contests were with the other Christian sects, who were always treated as heretics; and with princes who were always treated as rebels or dividers of the body of Christ. The prominent powers of Europe gave up their attachment to Paganism only to perpetuate its abominations in another form; for Paganism needed only to be baptized to become Christian in the Catholic sense; and when the interests or vengeance of its presiding minister made the demand, their possessions and thrones,—perhaps their lives,—must be laid on the altar. SS

„Оттогава папската мерзост тържествуваше, що се отнася до езичеството. Нейните бъдещи борби бяха с другите християнски секти, които винаги бяха третирани като еретици; и с князе, които винаги бяха третирани като бунтовници или разединители на Христовото тяло. Видните сили на Европа се отказаха от привързаността си към езичеството само за да увековечат неговите мерзости в друга форма; защото езичеството трябваше само да бъде кръстено, за да стане християнско в католическия смисъл; и когато интересите или мъстта на неговия върховен служител изискваха това, техните владения и престоли, — а може би и животът им, — трябваше да бъдат положени на олтара. SS”

"* Prophetic Exposition, Volume 1, 127.

* Пророческо тълкуване, том 1, 127.

"+ Goodrich's Universal Hist. and Gutherie's Geog.'

„+ Всеобщата история на Гудрич и Географията на Гътри.“

"+ Mosheim Christian History, Volume 1, 132, 133.

+ Мосхайм, „Християнска история“, том 1, с. 132, 133.

"In England, Arthur, the first Christian king, founded the Christian worship on the ruins of the Pagan.* Rapin, who claims to be more exact in the chronology of events in his history, states that he was elected monarch of Britain in 508. Book 2, 129.

„В Англия Артур, първият християнски цар, основа християнското богослужение върху развалините на езическото.* Рапен, който претендира да бъде по-точен в хронологията на събитията в своята история, заявява, че той е бил избран за монарх на Британия през 508 година. Книга 2, 129.

"What was the condition of the See of Rome at this time? —Symmachus was Pope from 498 or 9 to 514. His pontificate was distinguished by these remarkable circumstances and events:

„Какво беше състоянието на Римския престол по това време? — Симах беше папа от 498 или 499 до 514 година. Неговият понтификат се отличаваше със следните забележителни обстоятелства и събития:“

"1. He —left Paganism' when he entered the —church of Rome.'

„1. Той — напусна езичеството“, когато влезе в „римската църква“.

"2. He found his way to the Papal chair by striving with his competitor even unto blood. Du Pin.

„2. Той си проправи път до папския престол, като се бореше със своя съперник дори до кръв. Du Pin.“

"3. By the adulation paid to him as the successor of St. Peter.

„3. Чрез възхвалата, оказвана му като приемник на св. Петър.“

"4. By the excommunication of the Emperor Anastasius.+

„4. Чрез отлъчването от Църквата на император Анастасий.+“

"—How much,' says Mosheim, —the opinions of some were favorable to the lordly demands of the Roman Pontiffs, may be easily imagined from an expression of Ennodius, that infamous and extravagant flatterer of Symmachus, who was a prelate of ambiguous fame. This parasitical panegyrist, among other impertinent assertions maintained that the Pontiff was constituted judge in the place of God, which he filled as the Vicegerent of the Most High.'++

„—Доколко — казва Мосхайм — възгледите на някои са благоприятствали властническите претенции на римските понтифици, може лесно да се заключи от едно изказване на Енодий, онзи позорен и безумен ласкател на Симах, който беше прелат с двусмислена слава. Този паразитен панегирист, наред с други нелепи твърдения, поддържаше, че Понтификът е поставен за съдия на мястото на Бога, което място той заема като Наместник на Всевишния.“++

"By the strength secured to the Catholic cause in the west, by these successes, and the agency of the vicars, and other agents of the See of Rome, the Papal party in Constantinople were —placed' in a position to justify open hostilities in behalf of their master at Rome. In 508 the whirlwind of fanaticism and civil war swept in fire and blood through the streets of the eastern capital.'

„Чрез силата, осигурена на католическата кауза на запад, чрез тези успехи и чрез дейността на викариите и другите представители на Римския престол, папската партия в Константинопол бе поставена в положение да оправдае открити враждебни действия в полза на своя господар в Рим. През 508 година вихрушката на фанатизма и гражданската война премина с огън и кръв по улиците на източната столица.“

"Gibbon, under the years 508–514, speaking of the commotions in Constantinople, says —The statues of the emperor were broken, and his person was concealed in a suburb, till, at the end of three days, he dared to implore the mercy of his subjects. [Popery is triumphant.] Without his diadem, and in the posture of a suppliant, Anastasius appeared on the throne of the circus. The Catholics, before his face, rehearsed the genuine Trisagion; they exulted in the offer which he proclaimed by the voice of a herald, of abdicating the purple; they listened to the admonition, that, since all could not reign, they should previously agree in the choice of a sovereign; and they accepted the blood of two unpopular ministers, whom their master, without hesitation, condemned to the lions. These furious but transient seditions were encouraged by the success of Vitalian, who with his army of Huns and Bulgarians, for the most part idolaters, declared himself the champion of the Catholic faith. In this pious rebellion he depopulated Thrace, besieged Constantinople, exterminated sixty-five thousand of his fellow Christians, till he obtained the recall of the bishops, the satisfaction of the Pope, and the establishment of the council of Chalcedon, an orthodox treaty, reluctantly signed by the dying Anastasius, and more faithfully performed by the uncle of Justinian. And such was the event of the first of the religious wars which have been waged in the name, and by the disciples, of the God of Peace." SS

Гибън, под годините 508–514, говорейки за вълненията в Константинопол, казва: „Статуите на императора бяха строшени, а самият той се укри в едно предградие, докато на края на третия ден се осмели да измоли милостта на своите поданици. [Папството тържествува.] Без диадемата си и в позата на молител Анастасий се яви на трона в цирка. Католиците пред лицето му изпяха истинския Трисвят; те ликуваха заради предложението, което той възвести чрез гласа на глашатай — да се откаже от пурпура; те изслушаха увещанието, че, понеже не всички могат да царуват, трябва предварително да се съгласят в избора на владетел; и приеха кръвта на двама непопулярни министри, които техният господар без колебание осъди на лъвовете. Тези яростни, но краткотрайни междуособици бяха насърчени от успеха на Виталиан, който със своята войска от хуни и българи, в по-голямата си част идолопоклонници, се обяви за поборник на католическата вяра. В това благочестиво въстание той обезлюди Тракия, обсади Константинопол, изтреби шестдесет и пет хиляди свои събратя християни, докато получи връщането на епископите, удовлетворението на Папата и утвърждаването на Халкидонския събор — един православен договор, неохотно подписан от умиращия Анастасий и по-вярно изпълнен от чичото на Юстиниан. И такъв беше изходът на първата от религиозните войни, водени в името и от учениците на Бога на мира.“ SS

"With the following extract from Appollos Hale, we close the testimony on this point: —We now invite our modern Gamaliels to take a position with us in the place of the sanctuary of Paganism (since claimed as the "patrimony of St. Peter") in 508. We look a few years into the past, and the rude Paganism of the northern barbarians is pouring down upon the nominally Christian empire of Western Rome—triumphing everywhere—and its triumphs everywhere distinguished by the most savage cruelty. . . . The empire falls and is broken into fragments. One by one the lords and rulers of these fragments, abandon their Paganism and profess the Christian faith. In religion the conquerors are yielding to the conquered. But still Paganism is triumphant. Among its supporters there is one stern and successful conqueror. (Clovis.) But soon he also bows before the power of the new faith and becomes its champion. He is still triumphant, but, as a hero and conqueror, reaches the zenith at the point we occupy, A.D. 508.

Със следния откъс от Апполос Хейл завършваме свидетелството по този въпрос: —Сега каним нашите съвременни Гамалииловци да заемат положение с нас на мястото на светилището на езичеството (по-късно претендирано като „наследството на св. Петър“) през 508 г. Поглеждаме няколко години назад в миналото и грубото езичество на северните варвари се излива върху номинално християнската империя на Западния Рим — тържествувайки навсякъде — и навсякъде победите му се отличават с най-жестока свирепост. . . . Империята пада и се разпада на части. Един след друг господарите и владетелите на тези части изоставят своето езичество и изповядват християнската вяра. В религията завоевателите отстъпват пред победените. Но езичеството все още тържествува. Сред неговите поддръжници има един суров и успешен завоевател. (Хлодвиг.) Но скоро и той се прекланя пред силата на новата вяра и става неин защитник. Той все още тържествува, но като герой и завоевател достига своя зенит в точката, която заемаме, 508 сл. Хр.

"—In or near the same year, the last important subdivision of the fallen empire is publicly, and by the coronation of its triumphant —monarch' Christianized.

— В същата или в близка до нея година последното важно подразделение на падналата империя е публично, и чрез коронясването на нейния тържествуващ „монарх“, християнизирано.

"—The pontiff for the period on which we stand is a recently converted Pagan. The bloody contest which placed him in the chair was decided by the interposition of an Arian king. He is bowed to and saluted as filling —the place of God on earth.' The senate is so far under his power, that, on suspicion that the interests of the See of Rome demand it, they excommunicate the emperor. . . . In 508 the mine is sprung beneath the throne of the Eastern Empire. The result of the confusion and strife it occasions is the humiliation of its rightful lord. Now the question is, at what time was Paganism so far suppressed, as to make room for its substitute and successor, the Papal abomination? When was this abomination placed in a position to start on its career of blasphemy and blood? Is there any other date for its being "placed," or "set up" in the room of Paganism, but 508? If the mysterious enchantress has not now brought all her victims within her power, she has taken her position, and some have yielded to the fascination.

„—Понтификът за периода, на който се намираме, е наскоро обърнат езичник. Кървавата борба, която го постави на престола, бе решена чрез намесата на един ариански цар. Пред него се прекланят и го приветстват като заемащ —мястото на Бога на земята.“ Сенатът е дотолкова под неговата власт, че при подозрение, че интересите на Римския престол го изискват, те отлъчват императора. . . . През 508 година мината е взривена под престола на Източната империя. Резултатът от смущението и борбата, които тя предизвиква, е унижението на нейния законен господар. Сега въпросът е: в кое време езичеството е било дотолкова потиснато, че да отстъпи място на своя заместител и наследник, папската мерзост? Кога тази мерзост бе поставена в положение да започне своя път на богохулство и кръв? Има ли друга дата за това нейно „поставяне“ или „издигане“ на мястото на езичеството освен 508? Ако тайнствената чародейка още не е довела всичките си жертви под своята власт, тя вече е заела своето място и някои са се поддали на нейното обаяние.

"The others are at length subdued, —and kings, and peoples and multitudes, and nations, and tongues,' are brought under the spell which prepares them, even while —drunken with the blood of the martyrs of Jesus,' to —think they are doing God service,' and to fancy themselves the exclusive favorites of heaven, while becoming an easier and richer prey for the damnation of hell'*

„Останалите накрая са покорени, — и „царе, и народи, и множества, и народности, и езици“ са доведени под онова омагьосване, което ги подготвя, дори докато — „опиянени от кръвта на Иисусовите мъченици“ — „мислят, че принасят служба на Бога“ и си въобразяват, че са изключителните любимци на небето, като същевременно стават по-лесна и по-богата плячка за погибелта на ада“*

"We have the date. The —daily' was taken away, and the abomination that maketh desolate set up in 508. Dating from this point the 1290 days or years terminate in 1798 where, as has already been shown, the civil power was stricken from the Pope by the arm of Buonaparte. The 1335 days bring us 45 full years this side of that event.

„Имаме датата. „Всекидневната“ беше отнета, а мерзостта, която докарва запустение, бе поставена през 508 година. Като се брои от този момент, 1290-те дни, или години, завършват през 1798 година, когато, както вече бе показано, гражданската власт бе отнета от папата чрез ръката на Бонапарт. 1335-те дни ни довеждат 45 пълни години отвъд това събитие.

"But some may say, How is it that you make the periods terminate in the past? Does it not read that Daniel should rest and stand in his lot at the end of the days? Certainly; and we believe it. But what is it for Daniel to stand in his lot? This point will come under consideration when we come to an explanation of the passing of the time, and an examination of the events that did take place at the end of the days. Meanwhile we here cast anchor till another week." Review and Herald, January 28, 1858.

„Но някои могат да кажат: Как е възможно да правите така, че периодите да завършват в миналото? Не е ли писано, че Даниил трябва да почине и да застане в своя дял в края на дните? Разбира се; и ние вярваме в това. Но какво означава за Даниил да застане в своя дял? Този въпрос ще бъде разгледан, когато пристъпим към обяснение на преминаването на времето и към изследване на събитията, които действително се случиха в края на дните. А междувременно тук хвърляме котва до следващата седмица.“ Review and Herald, 28 януари 1858 г.

Errors and Dangers of Prescott and Daniells; The Cities to Be Worked

Грешки и опасности на Прескът и Даниелс; Градовете, които трябва да бъдат обработени

(A. G. Daniells was elected president of the General Conference in 1901. This suggests that this document was written in 1910, a time when Mrs. White was very concerned about Daniells' neglect of the cities and his involvement in the controversy over the "Daily.")

(А. Г. Даниелс е избран за председател на Генералната конференция през 1901 г. Това навежда на мисълта, че този документ е бил написан през 1910 г. — време, когато г-жа Уайт е била силно обезпокоена от пренебрегването от страна на Даниелс на градовете и от неговото участие в спора относно „Ежедневната“.)

Now, recently Steve Wohlberg was saying that he does not have to take a position on the Daily because Ellen White never had a position on the Daily, and if it is good enough for the prophetess to take that position, it is good enough for him.

Сега, неотдавна Стив Уолбърг казваше, че не е нужно да заема становище относно Ежедневната, защото Елън Уайт никога не е имала становище относно Ежедневната; и ако е достатъчно добро за пророчицата да заеме такава позиция, то е достатъчно добро и за него.

Well, Ellen White did have a position on the Daily. She said the Millerites had the correct view of it, and she understood it was Paganism. She understood that when Paganism was taken away, the 1335 began; and, she understood that other views than that only produced darkness and confusion.

Е, Елън Уайт действително имаше становище относно „всекидневната“. Тя каза, че милеристите са имали правилното разбиране за нея и разбираше, че тя е езичеството. Тя разбираше, че когато езичеството бе отстранено, 1335-те започнаха; и разбираше, че други възгледи освен този пораждат единствено тъмнина и объркване.

And the one that you can demonstrate from the history of 1850 that was really isolated as bringing darkness and confusion is Crosier's view that the Daily represented Christ's Sanctuary ministry; so, I think she had an understanding what the Daily was, not only what it was but what it represented because, if you left that position, you go into darkness and confusion.

А възгледът, за който можете да покажете от историята на 1850 г., че действително е бил изолиран като внасящ тъмнина и объркване, е възгледът на Крозие, че „постоянната“ представляваше Христовото служение в светилището; следователно мисля, че тя е имала разбиране какво е „постоянната“ — не само какво е тя, но и какво представлява — защото, ако напуснете тази позиция, влизате в тъмнина и объркване.

But, in 1910 Ellen White also rebuked the General Conference President and W. W. Prescott for pushing this same view as Crosier's.

Но през 1910 г. Елън Уайт също така изобличи президента на Генералната конференция и У. У. Прескот за това, че отстояваха същия възглед като този на Крозиер.

And no historian is going to argue that Prescott and Willie White and A. G. Daniells, that when they were pushing the Daily, they were pushing the idea that the Daily represented Christ's Sanctuary ministry. Everyone knows that.

И нито един историк няма да твърди, че Прескот и Уили Уайт, и А. Г. Даниълс, когато поддържаха възгледа за „постоянната жертва“, са отстоявали идеята, че „постоянната жертва“ представлява служенето на Христос в светилището. Това е известно на всички.

But, you have got the entire article here from Manuscript Releases, volume 20.

Но тук разполагате с цялата статия от Manuscript Releases, том 20.

When was this released? Well, it was released in 1988; so, it is available for students of Adventism to consider in 1988.

Кога бе публикувано това? Е, то беше публикувано през 1988 г.; следователно е на разположение на изследователите на адвентизма, за да го разгледат през 1988 г.

When did Willie White and Prescott and Daniells establish the false view of the Daily in Adventism? From 1919 to 1931 is when they accomplished their work. By 1931, forget about it!! Adventism is going to teach that the Daily represents Christ's Sanctuary ministry because they have accepted the interpretation of the Scriptures that comes from apostate Protestantism and Catholicism. And from this point on, the Daily is identified as Christ's Sanctuary ministry.

Кога Уили Уайт, Прескът и Даниелс установиха лъжливия възглед за „Ежедневната“ в адвентизма? Те извършиха това дело от 1919 до 1931 година. До 1931 г. — забравете за това!! Адвентизмът ще учи, че „Ежедневната“ представлява Христовото служение в Светилището, защото е приел тълкуването на Писанията, което произхожда от отстъпилото протестантство и католицизма. И от този момент нататък „Ежедневната“ се отъждествява с Христовото служение в Светилището.

Awe, there are some voices that are opposing this that know better, but the tide has totally turned from that point on.

Уви, има гласове, които се противопоставят на това и знаят по-добре, но от този момент нататък приливът напълно се обърна.

And then in 1988, the Ellen White Estate releases for us this statement from 1910 at the very time the Daily was being agitated by Prescott, Daniells, and Willie White.

И тогава, през 1988 г., „Ellen White Estate“ публикува за нас това изявление от 1910 г. тъкмо във времето, когато въпросът за „Ежедневната“ беше разпалван от Прескот, Даниелс и Уили Уайт.

> "At this stage of our experience we are not to have our minds drawn away from the special light given [us] to consider at the important gathering of our conference. And there was Brother Daniells, whose mind the enemy was working;"

> „На този етап от нашето преживяване не бива умовете ни да бъдат отвличани от специалната светлина, дадена [нам], за да я разглеждаме на важното събрание на нашата конференция. А там беше брат Даниелс, върху чийто ум врагът въздействаше;“

What does that mean? What does it mean that the enemy is working your mind? It means the Holy Spirit is not working your mind.

Какво означава това? Какво означава, че врагът въздейства върху ума ти? Това означава, че Светият Дух не въздейства върху ума ти.

> "...and your mind and Elder Prescott's mind were being worked by the angels that were expelled from heaven..."

> „...и вашият ум, и умът на старейшина Прескот бяха под въздействието на ангелите, които бяха изгонени от небето...“

> "Satan's work was to divert your minds that jots and tittles should be brought in which the Lord did not inspire you to bring in. They were not essential. But this meant much to the cause of truth. And the ideas of your minds, if you could be drawn away to jots or tittles, is a work of Satan's devising. To correct little things in the books written, you suppose would be doing a great work. But I am charged, Silence is eloquence."

> „Делото на Сатана беше да отклони умовете ви, така че да бъдат въведени йоти и чертици, които Господ не ви е вдъхновил да въвеждате. Те не бяха съществени. Но това означаваше много за делото на истината. И ако идеите на вашите умове можеха да бъдат отклонени към йоти или чертици, това е дело, измислено от Сатана. Да поправяте дребни неща в написаните книги вие предполагате, че би било извършване на велико дело. Но на мен ми е възложено: Мълчанието е красноречие.“

They wanted to go into Uriah Smith's book, Thoughts on Daniel and Revelation, and remove what he said about the Daily being Paganism. That is why in this time period one of the men that is fighting against Willie White and Prescott and Daniells is a man named Larry Smith.

Те искаха да влязат в книгата на Урия Смит, „Мисли върху Данаил и Откровение“, и да премахнат онова, което той беше казал за „постоянното“, а именно че то е езичеството. Ето защо в този период от време един от мъжете, които се борят срещу Уили Уайт, Прескот и Даниълс, е човек на име Лари Смит.

Who is Larry Smith? That is Uriah's son, and he knows what they want to do and he is standing with his dad: the Daily is Paganism.

Кой е Лари Смит? Това е синът на Урия, и той знае какво искат да направят, и стои заедно с баща си: ежедневната жертва е езичество.

> "I am to say, Stop your picking flaws. If this purpose of the devil could only be carried out, then [it] appears to you [that] your work would be considered as most wonderful in conception. It was the enemy's plan to get all the supposed objectionable features where all classes of minds did not agree.

> „Трябва да кажа: Престанете да издирвате недостатъци. Ако тази цел на дявола можеше само да бъде осъществена, тогава вам ви се струва, че вашето дело би било сметнато за най-чудесно по замисъл. Планът на врага беше да събере всички предполагаемо укорими черти там, където не се постига съгласие между всички видове умове.“

> "And what then? The very work that pleases the devil would come to pass. There would be a representation given to the outsiders not of our faith just what would suit them, that would develop traits of character which would"

> „И какво тогава? Самото дело, което е угодно на дявола, би се осъществило. На външните би било представено за нашата вяра тъкмо онова, което би им подхождало, което би развило черти на характера, които биха“

do what? "cause great confusion."

да направи какво? „Да причини голямо объркване.“

Other views of the Daily have been adopted that bring confusion and darkness.

Приети са и други възгледи относно „всекидневната“, които внасят объркване и тъмнина.

> "and occupy the golden moments which should be used zealously to bring the great message before the people. The presentations upon any subject we have worked upon could not all harmonize, and the results would be to confuse the minds of believers and unbelievers. This is the very thing that Satan had planned that should take place—anything that could be magnified as a disagreement.

> „и да заемат златните мигове, които трябва ревностно да бъдат използвани, за да бъде великата вест представена пред народа. Представянията по който и да е въпрос, върху който сме работили, не биха могли всички да бъдат в хармония, а резултатът би бил да се внесe объркване в умовете на вярващи и невярващи. Това е именно онова, което Сатана е планирал да се случи — всичко, което би могло да бъде преувеличено като несъгласие.“

Lord willing, when we begin to prove these doctrines from our Bible study, we will look at Ezekiel 28; because, Ezekiel 28 is where the very root of the Daily is identified. Ezekiel 28 is about the exaltation of Lucifer, and she is marking it; because, as they are trying to say that the Daily represents Christ's Sanctuary ministry, not only were they rejecting the true view of the Daily, a symbol of self-exaltation, but they were manifesting that very self-exaltation in their own experience. She emphasizes they would bring confusion into our ranks.

Ако е Господната воля, когато започнем да доказваме тези учения от нашето библейско изследване, ще разгледаме Езекиил 28; защото именно в Езекиил 28 се посочва самият корен на „всекидневната“. Езекиил 28 се отнася до превъзнасянето на Луцифер, и тя отбелязва това; защото, докато се опитваха да твърдят, че „всекидневната“ представлява Христовото служене в светилището, те не само отхвърляха истинския възглед за „всекидневната“ като символ на себепревъзнасяне, но и проявяваха именно това себепревъзнасяне в собствения си опит. Тя подчертава, че те биха внесли объркване в нашите редици.

> "Now, here is a grand work, where strange spirits can figure. But the Lord has a work to [be] done to save perishing souls; and the places which Satan, disguised, could fill in, bringing confusion into our ranks, he will do to perfection, and all those little differences will become enlarged, prominent.

> И тъй, ето едно велико дело, в което могат да действат странни духове. Но Господ има дело, което трябва да се извърши, за да бъдат спасени загиващи души; и местата, които Сатана, прикрит, би могъл да заеме, внасяйки смут в нашите редици, той ще изпълни съвършено, и всички онези малки различия ще се разраснат и ще станат явни, изпъкващи.

And what does it mean, "And I was shown"? God specifically told her this.

И какво означава: „И ми бе показано“? Бог ѝ каза това конкретно.

> "And I was shown from the first that the Lord had given neither Elders Daniells nor Prescott the burden of this work. Should Satan's wiles be brought in, should this "Daily" be such a great matter as to be brought in to confuse minds and hinder the advancement of the work at this important period of time? It should not, whatever may be. This subject should not be introduced,"

> „И ми бе показано още от самото начало, че Господ не е възложил нито на старейшина Даниелс, нито на старейшина Прескот бремето на това дело. Нима трябва да бъдат внесени хитростите на Сатана, нима това „Всекидневно“ трябва да стане тъй важен въпрос, че да бъде въвеждано, за да смущава умовете и да възпрепятства напредъка на делото в този важен период от време? Не бива, каквото и да е то. Този въпрос не бива да се повдига,“

Sister White understood the Daily, and she understood that teaching the Daily was Christ's Sanctuary ministry is something that came from angels that were expelled from Heaven and that it only brings confusion and darkness; and, she knew the Pioneer position that the Daily represented Paganism, and that when the Daily was taken away, the 1335-year time prophecy began. She knew that. She knew the difference, no matter what these guys want to say.

Сестра Уайт разбираше Ежедневната и разбираше, че учението, според което Ежедневната е Христовото служение в Светилището, е нещо, дошло от ангели, които бяха изгонени от Небето, и че то носи единствено объркване и тъмнина; и тя познаваше становището на Пионерите, че Ежедневната представлява езичеството и че когато Ежедневната бъде отнета, започва временното пророчество за 1335-те години. Тя знаеше това. Тя знаеше разликата, независимо какво искат да говорят тези хора.

> "It should not, whatever may be. This subject should not be introduced, for the spirit that would be brought in would be forbidding, and Lucifer is watching every movement. Satanic agencies would commence his work and there would be confusion brought into our ranks. You have no call to hunt up the difference of opinion that is not a testing question; but your silence is eloquence. I have the matter all plainly before me. If the devil could involve any one of our own people on these subjects, as he has proposed to do, Satan's cause would triumph. Now the work without delay is to be taken up and not a [difference] of opinion expressed.

> „Това не бива да става, каквото и да се случи. Този въпрос не бива да се повдига, защото духът, който би бил внесен, би бил възпиращ, а Луцифер следи всяко движение. Сатанински сили биха започнали своето дело и в нашите редици би настъпило смущение. Вие нямате призвание да издирвате различието в мненията, което не е изпитващ въпрос; но вашето мълчание е красноречие. Цялата тази материя стои пред мен съвсем ясно. Ако дяволът би могъл да въвлече някого от нашите собствени хора в тези въпроси, както е намислил да стори, делото на Сатана би тържествувало. А сега делото трябва незабавно да бъде подето и да не се изразява никакво [различие] в мнение.“

> "Satan would inspire those men who have gone out from us to unite with evil angels and retard our work on unimportant questions, and what rejoicing [there] would be in the camp of the enemy. Press together, press together. Let every difference be buried. Our work now is to devote all our physical and brain-nerve power to put these differences out of the way, and all harmonize. If Satan could with his great unsanctified wisdom be permitted to get the least hold, [he would rejoice].

> „Сатана би вдъхновил онези мъже, които са излезли измежду нас, да се съюзят със злите ангели и да възпрепятстват нашето дело по незначителни въпроси, и каква радост би имало в стана на врага. Сплотявайте се, сплотявайте се. Нека всяка разлика бъде погребана. Нашето дело сега е да посветим цялата си телесна сила и цялата нервна сила на ума си, за да отстраним тези различия от пътя и всички да бъдат в съгласие. Ако на Сатана, с неговата голяма неосветена мъдрост, би било позволено да получи и най-малката опора, [той би се зарадвал].“

> "Now, when I saw how you were working, my mind took in the whole situation and the results if you should go forward and give the parties that have left us the least chance to bring confusion into our ranks. Your lack of wisdom would be just what Satan would have it. Your loud proclamation was not under the inspiration of the Holy Spirit. I was instructed to say to you that your picking flaws in the writings of men that have been led of God is not inspired of God. And if this is the wisdom that Elder Daniells would give to the people, by no means give him an official position, for he cannot reason from cause to effect. Your silence on this subject is your wisdom. Now, everything like picking flaws in the publications of men who are not alive is not the work God has given any of you to do. For if these men—Elders Daniells and Prescott—had followed the directions given in working the cities, there would have been many, very many, convinced of the truth and converted, able men that [now] are in positions where they never will be reached.

> Когато видях как работите, умът ми обхвана цялото положение и последствията, ако продължите и дадете на страните, които са ни напуснали, и най-малката възможност да внесат смущение в нашите редици. Вашата липса на мъдрост би била тъкмо онова, което Сатана желае. Вашето гръмогласно прогласяване не беше под вдъхновението на Светия Дух. Бях наставена да ви кажа, че вашето издирване на недостатъци в писанията на мъже, които са били водени от Бога, не е вдъхновено от Бога. И ако това е мъдростта, която старейшина Daniells би дал на народа, в никакъв случай не му давайте официално положение, защото той не може да разсъждава от причина към следствие. Вашето мълчание по този въпрос е вашата мъдрост. И тъй, всичко, което прилича на издирване на недостатъци в публикациите на мъже, които не са между живите, не е делото, което Бог е дал на когото и да било от вас да върши. Защото, ако тези мъже — старейшините Daniells и Prescott — бяха следвали дадените наставления в работата по градовете, щеше да има мнозина, твърде мнозина, убедени в истината и обърнати, способни мъже, които [сега] се намират на положения, където никога няма да бъдат достигнати.

> "All the world is to be regarded as one great family. And when you have such a fountain of knowledge to draw from, why have you left the world to perish for years with the testimonies given by our Lord Jesus Christ? True religion teaches us to regard every man and woman as a person to whom we can do good.

> „Целият свят трябва да се разглежда като едно голямо семейство. И когато имате такъв извор на познание, от който да черпите, защо сте оставили света да загива в продължение на години без свидетелствата, дадени от нашия Господ Исус Христос? Истинската религия ни учи да гледаме на всеки мъж и всяка жена като на личности, на които можем да сторим добро.

> "This has been in print many years: —A Balanced Mind,' testimony to Elder Andrews. The mind may be cultivated to become a power to know when to speak and what burdens to take up and to bear, for Christ is your teacher. And I feared greatly for you [when I saw you] exalting your wisdom and pursuing a course to bring in differences of opinion. The Lord calls for wise men who can hold their peace when it [is] wisdom for them to do so. If you would be a whole man, you need sanctification through Jesus Christ. Now there is a work just started, and let wisdom be seen in every minister, in every president of [a] conference. But here was a work for you to take hold of years ago where you were needed to lift your voice for this very work. Christ gave all His people special directions what they shall do and the things they shall not do. And there is a little time left us to work out the righteousness of the Lord. You can understand the way of the Lord. I saw your purpose of carrying things after your own devising after you were placed as president. You had thought you would do wonderful things, which would be a work God had not placed in your hands to do. Now, your work is not to oppress but to release every necessity possible if the Lord has accepted you to serve. But you have very early given evidence that wisdom and sanctified judgment have not been manifested by you. You blazed out matters that would not be received unless the Lord should give light.

> „Това е било отпечатвано в продължение на много години: —„Уравновесен ум“, свидетелство към старейшина Андрюс. Умът може да бъде развиван, за да стане сила, която да знае кога да говори и какви бремена да поема и да носи, защото Христос е вашият Учител. И аз много се боях за вас [когато ви видях] да възвеличавате собствената си мъдрост и да следвате курс, който да внесе различия в мненията. Господ призовава мъдри мъже, които могат да пазят мълчание, когато [е] мъдрост за тях да сторят това. Ако желаете да бъдете цялостен човек, имате нужда от освещение чрез Исус Христос. Сега тъкмо е започнало едно дело и нека мъдростта се вижда у всеки служител, у всеки председател на конференция. Но тук имаше дело, с което вие трябваше да се заемете още преди години, там, където бяхте нужен да издигнете гласа си именно за това дело. Христос даде на целия Свой народ особени наставления какво трябва да вършат и какво не трябва да вършат. И ни остава малко време, за да осъществим правдата на Господа. Вие можете да разбирате пътя Господен. Видях намерението ви да водите нещата според собствените си замисли, след като бяхте поставен за председател. Бяхте си помислили, че ще извършите чудни дела — дело, което Бог не беше положил във вашите ръце да извършите. А сега вашата работа не е да потискате, а да облекчавате всяка възможна нужда, ако Господ ви е приел да служите. Но вие още от самото начало дадохте доказателства, че мъдрост и осветена преценка не са били проявени от вас. Вие извадихте наяве въпроси, които не биха били приети, освен ако Господ не даде светлина.“

> "I have been instructed that such hasty movements should not have [been] made [such] as selecting you as president of the conference even another year. But the Lord forbids any more such hasty transactions until the matter is brought before the Lord in prayer; and as you have had the message come to you that the work of the Lord resting upon the president is a most solemn responsibility, you had no moral right to blaze out as you did upon the subject of the —Daily' and suppose your influence would decide the question. There was Elder Haskell, who has carried the heavy responsibilities, and there is Elder Irwin and several men I might mention who have the heavy responsibilities.

> Бях наставена, че не биваше да се предприемат такива прибързани действия, като например да бъдете избиран за председател на конференцията дори още за една година. Но Господ забранява занапред всякакви подобни прибързани постъпки, докато въпросът не бъде представен пред Господа в молитва; и понеже до вас бе достигнала вестта, че делото на Господа, почиващо върху председателя, е най-тържествена отговорност, вие нямахте никакво морално право да избухнете, както сторихте, по въпроса за „Daily“ и да предполагате, че вашето влияние ще реши въпроса. Имаше старейшина Хаскел, който е носил тежките отговорности, и има старейшина Ъруин, както и няколко мъже, които бих могла да спомена, и които носят тежките отговорности.

> "Where was your respect for the men of age? What authority could you exercise without taking all the responsible men to weigh the matter? But let us now investigate the matter. We must now reconsider whether it is the Lord's judgment, in the face of the work that has been neglected, of showing your zeal to carry the work even another year. If you should carry the work another year with the help that shall unite with you, there should be a change take place in you and Elder Prescott. And humble your own hearts before God. The Lord will have to see in you a showing of a different experience, for if ever men needed to be reconverted at this present [time], it [is] Elder Daniells and Elder Prescott.

> „Къде беше вашето уважение към мъжете в напреднала възраст? Какъв авторитет бихте могли да упражнявате, без да вземете всички отговорни мъже, за да претеглят въпроса? Но нека сега изследваме въпроса. Сега трябва отново да преценим дали това е Господният съд — пред лицето на делото, което е било пренебрегнато — да показвате вашата ревност, като продължавате делото още една година. Ако трябва да продължите делото още една година с помощта на онези, които ще се съединят с вас, трябва да настъпи промяна у вас и у старейшина Прескът. И смирете собствените си сърца пред Бога. Господ ще трябва да види у вас проява на различна опитност, защото ако някога мъже са имали нужда да бъдат повторно обърнати в настоящото [време], това [са] старейшина Даниелс и старейшина Прескът.“

> "Seven men should be chosen that are men of wisdom and through the working of the grace of God [give] evidence [of] a reconversion. For any men who are so blinded that they cannot reason from cause to effect, that they would ignore the men who have borne the responsibilities of the work and these presidents of conferences, [that] men [who] carry the work for over two years should be disregarded and such an impulsive consequence take place that men would neglect the very work kept before them for years—work the cities—and no, or but very little, attention [be] given to the old men for counsel, but proclaim the things they choose to give the people, bears its own testimony of the unsafety of the men to be entrusted with such a grand and wonderful work.

> Трябва да бъдат избрани седем мъже, които са мъже на мъдрост и които чрез действието на Божията благодат дават доказателство за повторно обръщане. Защото ако някои мъже са дотолкова заслепени, че не могат да разсъждават от причината към следствието, та да пренебрегват мъжете, които са носили отговорностите на делото, и тези председатели на конференции, ако мъже, които са носили делото повече от две години, бъдат пренебрегнати, и настъпи такава прибързана последица, че мъжете да занемарят самото дело, което в продължение на години е било държано пред тях — делото в градовете — и да не се обръща никакво, или съвсем малко, внимание на старите мъже за съвет, а да прогласяват на народа нещата, които сами избират да му дадат, това само по себе си свидетелства колко небезопасни са тези мъже, за да им бъде поверено такова велико и чудно дело.

> "Christ is not dead. He will never suffer His work to be carried on in this strange way. Let the books alone. If any change is essential, God will have the harmony in that change consistent, but when a message has been entrusted to men with the large responsibilities involved, [God] demands faithfulness that will work by love and purify the soul. Elders Daniells and Prescott both need reconversion. A strange work has come in, and it is not in harmony with the work Christ came to our world to do; and all who are truly converted will work the works of Christ.

> „Христос не е мъртъв. Той никога няма да допусне Неговото дело да бъде водено по този странен начин. Оставете книгите на мира. Ако е съществена някаква промяна, Бог ще осигури съгласието в тази промяна да бъде последователно, но когато една вест е поверена на човеци с големите отговорности, които това включва, [Бог] изисква вярност, която действа чрез любов и очиства душата. Старейшините Даниелс и Прескот и двамата се нуждаят от ново обръщане. Навлязло е едно странно дело и то не е в съгласие с делото, което Христос дойде в нашия свят да извърши; и всички, които са истински обърнати, ще вършат делата на Христос.“

> "We are everyone [to] work out the work which shall glorify the Father. We have come to the crisis—either to conform to the character of Jesus Christ right in this preparatory time or not attempt [it]. Elder Daniells, [you are not] to feel at liberty to let your voice be heard on high as you have done under similar circumstances. And understand, the president of a conference is not a ruler. He works in connection with the wise men who occupy the position as presidents whom God has accepted. He has not liberty to meddle with the writings in printed books from the pens that God has accepted. They are no longer to bear sway unless they show less of the ruling, dominating power. The crisis has come, for God will be dishonored.

> „Всички ние трябва да вършим делото, което ще прослави Отца. Достигнали сме до криза — или да се съобразим с характера на Исус Христос именно в това подготвително време, или да не правим опит [за това]. Старейшина Даниълс, [вие не сте] свободен да смятате, че можете да издигате гласа си властно, както сте правили при подобни обстоятелства. И разберете: председателят на една конференция не е владетел. Той работи във връзка с мъдрите мъже, които заемат положението на председатели и които Бог е приел. Той няма свобода да се намесва в писанията в печатните книги, излезли изпод перата, които Бог е приел. Те вече не трябва да господстват, освен ако не проявяват по-малко от управляващата, господстваща сила. Кризата е настъпила, защото Бог ще бъде обезчестен.“

> "How does the Lord look upon the unworked cities? Christ is in heaven. Now its acknowledgment is to be, —There is no kingly rule. And now is the crisis of this world. Now I am the Power to save or to destroy. Now is the time when the destiny of all is in My hands. I have given My life to save the world. And "I, if I be lifted up," the saving grace I shall impart will prove that all who will be fashioned after the divine similitude and will be one with Me shall work as I work with My power of redeeming grace.' Whoever will, [let him] take hold with his brethren to do the work given them to do when in responsible places under the counsel the Lord gives, and seek most earnestly to work in complete harmony with Him who so loved the world He gave His life a full sacrifice for the saving of the world. I speak to our ministers, that as they enter upon the work in our cities let there be a calm sacredness attending the ministry of the Word. We cannot make the proper impression upon the minds of the people if we . . . [Lower third of this page left blank.]

> „Как гледа Господ на необработените градове? Христос е на небето. Сега признанието трябва да бъде: — Няма царско управление. И сега е кризата на този свят. Сега Аз съм Силата да спасявам или да погубвам. Сега е времето, когато съдбата на всички е в Моите ръце. Аз дадох живота Си, за да спася света. И „Аз, ако бъда издигнат“, спасителната благодат, която ще предам, ще докаже, че всички, които желаят да бъдат оформени по Божественото подобие и да бъдат едно с Мен, ще работят, както Аз работя, с Моята сила на изкупителна благодат.“ Който желае, нека се свърже със своите братя, за да вършат делото, което им е дадено да вършат, когато заемат отговорни места под съвета, който Господ дава, и нека с най-искрено усърдие се стремят да работят в пълно съгласие с Онзи, Който така възлюби света, че даде живота Си като пълна жертва за спасението на света. Говоря на нашите служители: когато пристъпват към делото в нашите градове, нека едно спокойно свещено благоговение съпътства служенето на Словото. Не можем да направим нужното впечатление върху умовете на хората, ако ние . . . [Долната трета на тази страница е оставена празна.]

> "I copy from my Diary. The truth as it is in Jesus—talk it, pray it, believe every word in its simplicity. What would you gain if mistakes are brought before the men who have departed from the faith and given heed to seducing spirits, men who were not long ago with us in the faith? Will you stand on the devil's side? Give your attention to the unworked fields. A world-wide work is before us. I was given representations of John Kellogg.

> „Преписвам от своя Дневник. Истината, такава, каквато е в Исус — говорете я, молете се за нея, вярвайте на всяка дума в нейната простота. Какво бихте спечелили, ако грешките бъдат представени пред мъжете, които са отстъпили от вярата и са дали внимание на съблазняващи духове, мъже, които неотдавна бяха с нас във вярата? Ще застанете ли на страната на дявола? Насочете вниманието си към необработените полета. Пред нас стои дело, обхващащо целия свят. Бяха ми дадени представяния относно Джон Келог.“

> "A very attractive personage was representing the ideas of the specious arguments that he was presenting, sentiments different from the genuine Bible truth. And those who are hungering and thirsting after something new were advancing ideas [so specious] that Elder Prescott was in great danger. Elder Daniells was in great danger [of] becoming wrapped in a delusion that if these sentiments could be spoken everywhere it would be as a new world.

> „Една твърде привлекателна личност представяше идеите на правдоподобните доводи, които излагаше — възгледи, различни от истинската библейска истина. И онези, които гладуваха и жадуваха за нещо ново, прокарваха идеи [толкова правдоподобни], че старейшина Прескот бе в голяма опасност. Старейшина Даниелс бе в голяма опасност [да] се увлече в заблуда, че ако тези възгледи биха могли да се проповядват навсякъде, това би било като един нов свят.“

> "Yes, it would, but while their minds were thus absorbed I was shown that Brother Daniells and Brother Prescott were weaving into their experience sentiments of a spiritual[istic] appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect."

> „Да, щеше да стане така, но докато умовете им бяха тъй погълнати, ми бе показано, че брат Даниелс и брат Прескот вплитаха в своя опит възгледи с духовен[истичен] привиден характер и привличаха нашия народ към красиви чувства, които биха измамили, ако е възможно, самите избрани.“

The very elect is not going to be deceived, but there are going to be people who are standing with the very elect that are going to get deceived. The very elect are the wise virgins. The foolish virgins are going to get deceived, right?

Самите избрани няма да бъдат измамени, но ще има хора, които стоят заедно със самите избрани и които ще бъдат измамени. Самите избрани са мъдрите девици. Неразумните девици ще бъдат измамени, нали?

And as the wise virgins in this time period, when the temptation is there to deceive the very elect, as the wise virgins are receiving the outpouring of the Holy Spirit, what are the foolish virgins receiving? The strong delusion of 2 Thessalonians. We will deal with that, too, in connection with the Daily.

И както мъдрите девици в този период от време, когато е налице изкушението да бъдат измамени и самите избрани, приемат изливането на Светия Дух, какво приемат неразумните девици? Силното заблуждение от 2 Солунци. И с това също ще се занимаем във връзка с Всекидневната.

—"were weaving into their experience sentiments of a spiritual[istic] appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect."

—„вплитаха в своята опитност чувства с духовен[спиритистичен] привиден характер и привличаха нашите люде към красиви чувства, които биха измамили, ако е възможно, самите избрани.“

What is the very bottom line of spiritualism?

Каква е самата същност на спиритизма?

When it comes to the story of King Saul, what did Samuel say? "Rebellion is as witchcraft." Rebellion is witchcraft.

Що се отнася до историята на цар Саул, какво каза Самуил? „Бунтът е като греха на чародейството.“ Бунтът е чародейство.

Where does Saul end up?

Къде се озовава Саул?

FROM THE AUDIENCE: With the witch of Endor.

ОТ АУДИТОРИЯТА: С вещицата от Ендор.

With the witch of Endor.

С ендорската вещица.

What was it that King Sault did to produce this train of events that leads him to the witch of Endor? He set his word above God's Word. He had been told what to do, but he went ahead and he did what he wanted to do.

Какво направи цар Саул, за да предизвика тази поредица от събития, която го доведе при врачката от Ендор? Той постави своето слово над Божието Слово. Беше му казано какво да направи, но той продължи и направи каквото искаше.

The very bottom line of spiritualism is placing your word above God's Word. That is where it all starts. That is witchcraft.

Самата същност на спиритизма е да поставяш своето слово над Божието Слово. Оттам започва всичко. Това е магьосничество.

Witchcraft is identifying how Satan brings you under his influence. How he entrances you it is a magical term dealing with magical deception.

Магьосничеството е разпознаването на начина, по който Сатана те поставя под своето влияние. Начинът, по който те омагьосва — това е термин от областта на магията, отнасящ се до магическа измама.

When you are bewitched, who is the first to become bewitched? The witch. It all starts when I place my word above God's Word. That is witchcraft, that is rebellion, and I am the one that has become bewitched. And that is what happened to Daniells and Prescott.

Когато сте омагьосани, кой е първият, който бива омагьосан? Магьосникът. Всичко започва тогава, когато поставя своето слово над Божието Слово. Това е магьосничество, това е бунт и аз съм този, който е бил омагьосан. И именно това се случи с Daniells и Prescott.

And what sentiments were Daniells and Prescott trying to bring in when this was happening? A wrong view of the Daily.

И какви възгледи се опитваха да въведат Даниелс и Прескот, докато това се случваше? Едно погрешно разбиране за Ежедневната.

And what is the true view of the Daily? Is that it is Paganism, and Paganism is the religion of self-exaltation. It is a religion that began in the courts of Heaven when Satan, when Satan, set his word above God's Word and introduced into the history of mankind the mystery of iniquity.

И какъв е истинският възглед за Всекидневната? Че тя е езичество, а езичеството е религията на самовъзвеличаването. Това е религия, която е започнала в небесните дворове, когато Сатана, когато Сатана, постави своето слово над Божието Слово и въведе в историята на човечеството тайната на беззаконието.

The mystery of iniquity is Satan's work in bewitching us. It is Satan's work in getting us to place our word or his word above God's Word.

Тайната на беззаконието е делото на Сатана, който ни омагьосва. Това е делото на Сатана — да ни подтикне да поставим своето слово или неговото слово над Божието Слово.

Do you follow my thought?

Следвате ли мисълта ми?

Look up iniquity. It will define iniquity in Strong's Concordance. And when you take it down to the root word, what is the root word for iniquity? Alpha, alpha. That is the Alpha Apostasy.

Потърсете „беззаконие“. То ще определи „беззаконие“ в Конкорданса на Стронг. И когато го сведете до коренната дума, коя е коренната дума за „беззаконие“? Алфа, алфа. Това е Алфа-отстъплението.

When were Daniells and Prescott pushing this foolish view? In the time period of the Alpha Apostasy.

Кога Даниелс и Прескот прокарваха този безумен възглед? В периода на Алфа-отстъплението.

So, do not miss what Sister White is saying here about deceiving the very elect and about reading Ezekiel 28. She knew what was going on. She knew that this Daily thing is something that is not only wrong doctrinally but it requires those who are going to preach the wrong view of the Daily to place their word above God's Word and puts them in the position where they are bewitched; and, therefore, they are a tool in the hand of Satan to bewitch others with their rebellion.

И тъй, не пропускайте онова, което сестра Уайт казва тук относно измамването на самите избрани и относно четенето на Езекиил 28. Тя знаеше какво става. Тя знаеше, че този въпрос за „вечната“ е нещо, което не само е погрешно в доктринално отношение, но и изисква онези, които ще проповядват погрешния възглед за „вечната“, да поставят своето слово над Божието Слово и ги поставя в положение, в което са омагьосани; и следователно те са оръдие в ръката на Сатана, за да омайват други чрез своя бунт.

> "I have to trace with my pen [the fact] that these brethren would see defects in their delusive ideas that would place the truth in an uncertainty; and [yet] they [would] stand out as [if they had] great spiritual discernment. Now I am to tell them [that] when I was shown this matter,"

> Трябва да отбележа с перото си [факта], че тези братя биха видели недостатъци в своите измамни идеи, които биха поставили истината в несигурност; и [въпреки това] те [биха] се изтъквали като [че имат] голяма духовна проницателност. А сега трябва да им кажа [че], когато ми бе показан този въпрос,

People say, "Oh, Ellen White, she doesn't have a position on the Daily."

Хората казват: „О, Елън Уайт — тя няма становище относно постоянната жертва.“

> "when I was shown this matter when Elder Daniells was lifting up his voice like a trumpet in advocating his ideas of the —Daily,' the after results were presented. Our people were becoming confused. I saw the result, and then there were given me cautions that if Elder Daniells without respect to the outcome should thus be impressed and let himself believe he was under the inspiration of God,"—

> „Когато ми беше показан този въпрос, когато старейшина Даниелс издигаше гласа си като тръба, като застъпваше своите възгледи относно „ежедневното“, бяха ми представени последващите резултати. Нашият народ се объркваше. Видях резултата, и тогава ми бяха дадени предупреждения, че ако старейшина Даниелс, без оглед на изхода, бъде така повлиян и си позволи да повярва, че е под вдъхновението на Бога,“

This is spiritualism. He has placed his word above God's Word. He is believing that he is being inspired by God.

Това е спиритизъм. Той е поставил своето слово над Божието Слово. Той вярва, че е вдъхновяван от Бога.

> "that if Elder Daniells without respect to the outcome should thus be impressed and let himself believe he was under the inspiration of God, skepticism would be sown among our ranks everywhere, and we should be where Satan would carry his messages. Set unbelief and skepticism would be sown in human minds, and strangecrops of evil would take the place of truth. Ms 67, 1910, 1–8. Manuscript Release, volume 20, 17–22.

> „че ако старейшина Даниелс, без оглед на изхода, бъде така повлиян и си позволи да повярва, че е под Божието вдъхновение, скептицизъм ще бъде посят навсякъде сред нашите редици и ние ще бъдем там, където Сатана би пренасял своите вести. Утвърдено неверие и скептицизъм ще бъдат посяти в човешките умове и странни плодове на злото ще заемат мястото на истината. Ms 67, 1910, 1–8. Manuscript Release, volume 20, 17–22.

The strange crops of evil are growing all over Adventism today.

Странните посеви на злото днес израстват навсякъде в адвентизма.

Ellen White places her endorsement on the Pioneer understanding of the 2520.

Елън Уайт дава своето одобрение на пионерското разбиране за 2520.

Ellen White places her endorsement on the Pioneer understanding that the Daily in the Book of Daniel represents Paganism.

Елън Уайт изразява своето одобрение на разбирането на пионерите, че „Всекидневната“ в книгата на Даниил представлява езичеството.

Back to Articles