Article

# Rome Establishes the Vision - Number Twelve

Рим утвърждава видението — число дванадесет

The Triple Application of Prophecy: The Abomination of Desolation and the Last Days Warning to Flee

Тройното приложение на пророчеството: мерзостта на запустението и предупреждението за бягство в последните дни

Author

Jeff Pippenger

Published

August 31, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The abomination of desolation spoken of by Daniel the prophet is a sign for Christians in three different eras to flee. The Christians in Jerusalem fled when they saw the standards of the Roman armies encompassing Jerusalem in the year 66 AD. The Christians of the late fifth and early sixth century fled into the wilderness when they saw the man of sin in the temple of God proclaiming that he was God. In 1888 there was a series of Sunday laws introduced into the Congress of the United States by Senator Blair. Those bills were called the Blair bills, and they were an effort to identify Sunday as a National Day of Worship. Sunday worship is the mark of the beast, the mark of papal authority and the Constitution of the United States directly opposes the enforcement of a national religion as a test for the citizens of the United States.

Мерзостта на запустението, за която говори пророк Даниил, е знак за християните в три различни епохи да бягат. Християните в Йерусалим побягнаха, когато видяха знамената на римските войски да обкръжават Йерусалим през 66 г. сл. Хр. Християните от края на пети и началото на шести век побягнаха в пустинята, когато видяха човека на греха в Божия храм да прогласява, че е Бог. През 1888 г. в Конгреса на Съединените щати сенатор Блеър внесе поредица от неделни закони. Тези законопроекти бяха наречени законопроектите на Блеър и представляваха опит неделята да бъде определена като национален ден за поклонение. Неделното богослужение е белегът на звяра, белегът на папската власт, а Конституцията на Съединените щати пряко се противопоставя на налагането на национална религия като изпитание за гражданите на Съединените щати.

It is this fact that is left out of the flawed application connected with identifying the United States as modern Rome. A triple application of prophecy possesses specific rules that govern its application. The rules identify that the prophetic characteristics of the first fulfillment are to be combined with the prophetic characteristics of the second fulfillment in order to establish the prophetic characteristics of the third fulfillment.

Именно този факт е пропуснат в погрешното приложение, свързано с отъждествяването на Съединените щати със съвременния Рим. Тройното приложение на пророчеството притежава определени правила, които управляват неговото прилагане. Тези правила посочват, че пророческите характеристики на първото изпълнение трябва да бъдат съчетани с пророческите характеристики на второто изпълнение, за да се установят пророческите характеристики на третото изпълнение.

The warning to flee, is a warning to flee from a coming persecution. In Christ’s era the persecution was the destruction of Jerusalem and the temple in the year 70. The warning sign of that approaching persecution was given in the year 66 AD. The warning to flee in the late fifth and early sixth century was identified by Paul as the recognition of a falling away of prophetic Pergamos, which represented pagan Rome. There was to be a falling away first, in order for the man of sin who would proclaim himself as God to be revealed. In the history approaching 538, pagan Rome that had restrained, or as Paul stated “withholdeth” was taken away, and as Pergamos fell away and the sign to flee arrived and directed the faithful to separate from the papal churches communion. Then in 538, at the Counsel of Orleans the papal power passed a Sunday law, and the twelve hundred and sixty years of papal persecution began.

Предупреждението да се бяга е предупреждение да се бяга от идващо гонение. В епохата на Христос гонението беше разрушението на Йерусалим и на храма в 70-та година. Предупредителният знак за това приближаващо гонение беше даден в 66 г. сл. Хр. Предупреждението да се бяга в края на пети и началото на шести век беше определено от Павел като разпознаването на отстъпление на пророческия Пергам, който представляваше езическия Рим. Най-напред трябваше да настъпи отстъпление, за да се открие човекът на греха, който щеше да провъзгласи себе си за Бог. В историята, водеща към 538 г., езическият Рим, който беше възпирал, или както Павел казва „удържа“, беше отстранен; и когато Пергам отстъпи и знакът да се бяга дойде, той насочи верните да се отделят от общението на папската църква. След това, през 538 г., на Орлеанския събор папската власт прие неделен закон и започнаха хиляда двеста и шестдесетте години на папско гонение.

The first two witnesses identify clearly that the third fulfillment of the warning to flee given by Christ preceded the actual persecution. The destruction of Jerusalem came exactly three and a half years after the siege of Cestius began in 66 AD, thus allowing the Christians to flee in advance of the horrors of the second siege which was instigated by Titus and concluded with the destruction of the temple and city. In advance of the year 538, the Christians separated from the church of papal Rome, and prophetically fled into the wilderness, which represents the destruction of spiritual Jerusalem.

Първите двама свидетели ясно посочват, че третото изпълнение на предупреждението да се бяга, дадено от Христос, е предшествало действителното преследване. Разрушението на Йерусалим настъпи точно три години и половина след като обсадата на Цестий започна през 66 сл. Хр., като по този начин на християните бе дадена възможност да избягат преди ужасите на втората обсада, предизвикана от Тит и завършила с разрушението на храма и града. Преди 538 година християните се отделиха от църквата на папския Рим и пророчески избягаха в пустинята, което представлява разрушението на духовния Йерусалим.

> But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. And I will give power unto my two witnesses, and they shall prophesy a thousand two hundred and threescore days, clothed in sackcloth. Revelation 11:2, 3.

> Но двора, който е вън от храма, остави вън и не го измервай; защото е даден на езичниците; и те ще тъпчат святия град четиридесет и два месеца. И ще дам власт на Моите двама свидетели, и те ще пророкуват хиляда двеста и шестдесет дни, облечени във вретище. Откровение 11:2, 3.

In both illustrations of the warning to flee, the warning precedes the persecution, and the persecution is represented by Rome, whether pagan or papal, trampling down Jerusalem, whether literal or spiritual. The warning to flee for Seventh-day Adventist was the Blair bill in 1888. In the first fulfillment in the history of pagan Rome the Christians were to flee from Jerusalem, and in fulfillment of papal Rome the Christians fled into the wilderness. For Adventism the warning was to flee into the country.

И в двата образа на предупреждението да се бяга, предупреждението предхожда гонението, а гонението е представено от Рим — било езически, било папски — който потъпква Йерусалим, било буквален, било духовен. Предупреждението за бягство за адвентистите от седмия ден беше законопроектът Блеър през 1888 г. При първото изпълнение в историята на езическия Рим християните трябваше да избягат от Йерусалим, а при изпълнението на папския Рим християните избягаха в пустинята. За адвентизма предупреждението беше да се бяга на село.

> “It is no time now for God’s people to be fixing their affections or laying up their treasure in the world. The time is not far distant, when, like the early disciples, we shall be forced to seek a refuge in desolate and solitary places. As the siege of Jerusalem by the Roman armies was the signal for flight to the Judean Christians, so the assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us. It will then be time to leave the large cities, preparatory to leaving the smaller ones for retired homes in secluded places among the mountains.” Testimonies, volume 5, 464.

> „Сега не е време Божият народ да насочва привързаностите си или да трупа съкровището си в света. Не е далеч времето, когато, подобно на ранните ученици, ще бъдем принудени да търсим убежище в пусти и усамотени места. Както обсадата на Йерусалим от римските войски беше сигналът за бягство за юдейските християни, така и присвояването на власт от страна на нашата нация в указа, налагащ папската събота, ще бъде предупреждение за нас. Тогава ще бъде време да напуснем големите градове, като подготовка за напускането на по-малките, за уединени домове в усамотени места сред планините.“ Свидетелства, том 5, 464.

“The assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us,” was fulfilled when the abomination of desolation, in agreement with Mark’s words was “standing where it ought not.” In 1888, the Congress of the United States was considering a law in direct contradiction to a primary element of the Constitution, and at that point Seventh-day Adventists were to leave the cities and move to the country.

„Поемането на власт от страна на нашия народ в указа, налагащ папската събота, ще бъде предупреждение за нас“, се изпълни, когато мерзостта на запустението, в съгласие с думите на Марк, „стоеше, гдето не бива“. През 1888 г. Конгресът на Съединените щати разглеждаше закон, който беше в пряко противоречие с основен елемент на Конституцията, и в този момент адвентистите от седмия ден трябваше да напуснат градовете и да се преселят на село.

> “Not one Christian perished in the destruction of Jerusalem. Christ had given His disciples warning, and all who believed His words watched for the promised sign. . . . Without delay they fled to a place of safety—the city of Pella, in the land of Perea, beyond Jordan.” The Great Controversy, 30.

> „Нито един християнин не загина при разрушаването на Ерусалим. Христос бе дал предупреждение на Своите ученици и всички, които повярваха на думите Му, бдяха за обещания знак.... Без забавяне те побягнаха към място на безопасност — града Пела, в земята Перея, отвъд Йордан.“ Великата борба, 30.

The prophetic characteristics of the first of the warning signs to flee, represent the third and final fulfillment. Sometimes those prophetic characteristics produce a double fulfillment in the third fulfillment. An example of this is the three Elijah’s. The line of Elijah in his confrontation with Jezebel, Ahab and the prophets of Baal, combined with the characteristics of John the Baptist, the second Elijah, in his confrontation with Herodias, Herod and Salome establish that in the last days, for the third and final fulfillment of a triple application is always in the last days, Elijah and John represent two classes of God’s people. One class represented by Elijah do not die, and the other class represented by John do die. The two classes are also represented in Revelation chapter seven as the one hundred and forty-four thousand, who do not die, and the great multitude that do die.

Пророческите характеристики на първото от предупредителните знамения за бягство представляват третото и последно изпълнение. Понякога тези пророчески характеристики пораждат двойно изпълнение в третото изпълнение. Пример за това са тримата Илия. Линията на Илия в неговото противопоставяне срещу Езавел, Ахав и Вааловите пророци, съчетана с характеристиките на Йоан Кръстител, вторият Илия, в неговото противопоставяне срещу Иродиада, Ирод и Саломе, установява, че в последните дни — защото третото и последно изпълнение на едно тройно приложение винаги е в последните дни — Илия и Йоан представляват две групи от Божия народ. Едната група, представена от Илия, не умира, а другата група, представена от Йоан, умира. Тези две групи са представени също и в Откровение, глава седма, като сто четиридесет и четирите хиляди, които не умират, и голямото множество, което умира.

In the three Babylon’s a similar element of the prophetic message is that the first Babylon is represented by Nimrod, but the second Babylon is represented by the first and last kings, Nebuchadnezzar and Belshazzar. Nebuchadnezzar represents those in Babylon who will be saved, and Belshazzar, those in Babylon who will be lost.

И в трите Вавилона сходен елемент на пророческата вест е, че първият Вавилон е представен от Нимрод, а вторият Вавилон е представен от първия и последния цар — Навуходоносор и Валтасар. Навуходоносор представлява онези във Вавилон, които ще бъдат спасени, а Валтасар — онези във Вавилон, които ще бъдат погубени.

In the last days there are two Sunday laws that are the subject of Bible prophecy. The first is the soon-coming Sunday law in the United States, and the second is the Sunday law that is forced upon the entire world. Those two Sunday laws were typified by the Sunday law of pagan Rome, when in the year 321, Constantine enforced the first Sunday law, followed by the Sunday law of Papal Rome in 538. Pagan Rome is one of several prophetic types that prefigure the United States, and the Sunday law of 321, typifies the soon-coming Sunday law in the United States. The papal Sunday law of 538 typifies the Sunday law that is enforced upon the entire world. The flawed view that the United States is typified by the robbers in Daniel eleven tries to employ the soon-coming Sunday law in the United States as evidence to claim that the Sunday law in the United States proves that the United States is modern Rome, and disregards that there is another Sunday law that is forced upon every nation of the world by the threefold union of the dragon, the beast and false prophet.

В последните дни има два неделни закона, които са предмет на библейското пророчество. Първият е скоро предстоящият неделен закон в Съединените щати, а вторият е неделният закон, наложен на целия свят. Тези два неделни закона бяха предобразени от неделния закон на езическия Рим, когато през 321 г. Константин наложи първия неделен закон, последван от неделния закон на папския Рим през 538 г. Езическият Рим е един от няколкото пророчески предобраза, които предвещават Съединените щати, а неделният закон от 321 г. предобразява скоро предстоящия неделен закон в Съединените щати. Папският неделен закон от 538 г. предобразява неделния закон, който ще бъде наложен на целия свят. Погрешното становище, че Съединените щати са предобразени от разбойниците в Данаил 11, се опитва да използва скоро предстоящия неделен закон в Съединените щати като доказателство, за да твърди, че неделният закон в Съединените щати доказва, че Съединените щати са съвременният Рим, и пренебрегва факта, че има още един неделен закон, който е наложен на всеки народ по света от трикратния съюз на змея, звяра и лъжепророка.

If a Sunday law in the United States identifies the United States as Modern Rome, then what does the worldwide Sunday law identify? The three Rome’s identify that Modern Rome, which is threefold, will enforce two distinct Sunday laws. The first is in the United States and was typified by Constantine’s Sunday law in 321, and the second is the entire world, as typified by the papal Sunday law of 538. To employ the Sunday law in the United States in the context of a triple application of prophecy to claim that the Sunday law proves who is Modern Rome, is to disregard the prophetic characteristics established by pagan and papal Rome. There are two distinct Sunday laws in the last days, and neither is a proof to identify the robbers of the people are the United States. When the testimony of pagan and papal Rome is misrepresented to uphold a private interpretation, as is currently being done, it demonstrates that those seeking to uphold their private interpretation do not understand type and antitype.

Ако неделен закон в Съединените щати отъждествява Съединените щати като Съвременния Рим, тогава какво отъждествява световният неделен закон? Трите Рима отъждествяват, че Съвременният Рим, който е троен, ще наложи два различни неделни закона. Първият е в Съединените щати и беше предобразен от неделния закон на Константин през 321 г., а вторият е за целия свят, както беше предобразен от папския неделен закон от 538 г. Да се използва неделният закон в Съединените щати в контекста на тройно приложение на пророчеството, за да се твърди, че неделният закон доказва кой е Съвременният Рим, означава да се пренебрегнат пророческите характеристики, установени от езическия и папския Рим. В последните дни има два различни неделни закона и нито един от тях не е доказателство, с което да се установи, че разбойниците на народа са Съединените щати. Когато свидетелството на езическия и папския Рим се представя невярно, за да се поддържа частно тълкуване, както се прави понастоящем, това показва, че онези, които се стремят да поддържат своето частно тълкуване, не разбират образа и неговото изпълнение.

Pagan Rome is a type of the United States, and papal Rome typifies modern Rome. Along with this misapplication of a triple application of prophecy, and the claim that what is being taught is set in the context of “type and antitype,” is the other failure of defining the “abomination of desolation” as it is represented within the context of a triple application of prophecy.

Езическият Рим е образ на Съединените щати, а папският Рим е предобраз на съвременния Рим. Наред с това погрешно прилагане на тройно приложение на пророчеството и с твърдението, че преподаваното е поставено в контекста на „образ и изпълнение“, стои и другият пропуск — да се определи „мерзостта на запустението“ така, както е представена в контекста на тройното приложение на пророчеството.

From the year 66 to the year 70 AD, two Roman generals attacked Jerusalem. Both generals, Cestius and Titus began with a siege, but only one withdrew from the siege for a brief period of time, which providentially allowed the Christians to flee. It was the first siege under Cestius that the Christians recognized the warning to flee. When Titus arrived to carry on the warfare against Jerusalem in the year 70 AD, he began with a siege and did not cease until Jerusalem and the temple were destroyed. The warning of Jesus contains two steps. First is the sign to flee, and thereafter the persecution. In the fulfillment of the warning in the fifth and sixth centuries the Christians separated from the corrupt Roman church before 538, and then the persecution began.

От 66-а до 70-а година сл. Хр. двама римски военачалници нападнаха Ерусалим. И двамата военачалници, Цестий и Тит, започнаха с обсада, но само единият се оттегли за кратък период от обсадата, което по Божие провидение позволи на християните да избягат. Именно при първата обсада под Цестий християните разпознаха предупреждението да бягат. Когато Тит пристигна, за да продължи войната срещу Ерусалим в 70-а година сл. Хр., той започна с обсада и не престана, докато Ерусалим и храмът не бяха разрушени. Предупреждението на Исус съдържа две стъпки. Първата е знакът да се бяга, а след това — гонението. При изпълнението на предупреждението през пети и шести век християните се отделиха от покварената римска църква преди 538 г., а след това започна гонението.

Paul is very clear that all the recorded history of ancient Israel was written for those living in the last days, and that all those histories were types, although the Greek word “typos,” meaning types is translated as ensamples in his classic presentation of this truth.

Павел е съвсем ясен, че цялата записана история на древния Израил е била написана за живеещите в последните дни и че всички тези истории са били образи, макар че гръцката дума „typos“, означаваща образи, е преведена като „примери“ в неговото класическо изложение на тази истина.

> Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come. 1 Corinthians 10:11.

> А всичко това им се случи за примери; и е написано за наше поучение, върху които са дошли последните времена на света. 1 Коринтяни 10:11.

The histories in chapter ten which Paul uses to set the context for this truth was not a history of ancient Israel acting righteously.

Историите в десета глава, които Павел използва, за да установи контекста на тази истина, не бяха история на това как древният Израил е постъпвал праведно.

> But with many of them God was not well pleased: for they were overthrown in the wilderness. Now these things were our examples, to the intent we should not lust after evil things, as they also lusted. Neither be ye idolaters, as were some of them; as it is written, The people sat down to eat and drink, and rose up to play. Neither let us commit fornication, as some of them committed, and fell in one day three and twenty thousand. Neither let us tempt Christ, as some of them also tempted, and were destroyed of serpents. 1 Corinthians 10:5–9.

> Но към мнозина от тях Бог не благоволи, защото бяха повалени в пустинята. А тези неща станаха за наши примери, за да не пожелаем зли неща, както и те пожелаха. Нито бивайте идолопоклонници, както бяха някои от тях; както е писано: „Народът седна да яде и да пие, и стана да играе.“ Нито нека блудстваме, както блудстваха някои от тях, и в един ден паднаха двадесет и три хиляди. Нито нека изпитваме Христос, както и някои от тях Го изпитваха и бяха погубени от змиите. 1 Коринтяни 10:5–9.

Sacred history is a record of both the righteousness and unrighteousness of God’s people, but in either record the history is still a type for God’s people living in the last days. The history of the rebellion in Minneapolis in 1888, is a record of unrighteousness, in spite of what Adventist historians’ claim. The rebellion was so profound that Ellen White determined to leave the meeting, and only stayed because an angel told her it was her responsibility to stay and record the rebellion that was a parallel to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram in the history of Moses. At that meeting the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended, but the message He brought was rejected.

Свещената история е запис както на праведността, така и на неправедността на Божия народ, но и в двата случая историята все пак е предобраз за Божия народ, живеещ в последните дни. Историята на бунта в Минеаполис през 1888 г. е свидетелство за неправедност, въпреки твърденията на адвентните историци. Бунтът беше тъй дълбок, че Елън Уайт реши да напусне събранието и остана само защото ангел ѝ каза, че нейна отговорност е да остане и да запише бунта, който беше паралел на бунта на Корей, Датан и Авирон в историята на Моисей. На това събрание слезе силният ангел от осемнадесета глава на Откровение, но вестта, която Той донесе, беше отхвърлена.

That history typified September 11, 2001, when the great buildings of New York City were brought down. That history included the first Sunday law bill that was to be introduced by Senator Blair. His efforts to enforce Sunday as a National Day of Worship failed, but it was part of a sacred history that typified the last days. Senator Blair’s bill was the warning to flee the cities. Before 1888 when Sister White spoke of the necessity of living out of the cities, she spoke in the future tense. She pointed to a time in the near future when God’s people must move to the country. After 1888, all of Sister White’s references to the necessity of country living placed her counsel in the context that the time to be in the country had already arrived. The Blair bill in 1888, was the sign of Sunday enforcement, as Luke put it, in a place where it ought not be. Sunday enforcement was not to be brought into the Congress of the United States, for it was a denial of a primary principle of the Constitution.

Тази история беше предобраз на 11 септември 2001 г., когато великите сгради на град Ню Йорк бяха съборени. Тази история включваше и първия законопроект за неделен закон, който трябваше да бъде внесен от сенатор Блеър. Неговите усилия да наложи неделята като Национален ден за поклонение се провалиха, но това беше част от една свещена история, която беше предобраз на последните дни. Законопроектът на сенатор Блеър беше предупреждението да се бяга от градовете. Преди 1888 г., когато сестра Уайт говореше за необходимостта да се живее извън градовете, тя говореше в бъдеще време. Тя посочваше време в близкото бъдеще, когато Божият народ трябваше да се пресели на село. След 1888 г. всички изказвания на сестра Уайт относно необходимостта от живот на село поставяха нейния съвет в контекста, че времето да се бъде на село вече е било настъпило. Законопроектът на Блеър през 1888 г. беше знакът за налагането на неделята, както Лука го изразява, на място, където не трябваше да бъде. Налагането на неделята не трябваше да бъде въвеждано в Конгреса на Съединените щати, защото това представляваше отричане на един основен принцип на Конституцията.

The history of 1888 was recorded in order to typify the prophetic history that began on September 11, 2001. The Blair Bill in 1888 typified the Patriot Act of 2001. It was the warning that preceded the actual enforcement of the mark of the beast. No one who is following Christ should be living in a city after September 11, 2001. It was the prophetic siege that directed God’s people to flee. And just as there are two Sunday laws that are the subject of the prophetic model of the last days, as represented by the Sunday laws of pagan and papal Rome, both Sunday laws are preceded by the warning to flee.

Историята от 1888 г. бе записана, за да бъде прообраз на пророческата история, започнала на 11 септември 2001 г. Законопроектът Блеър през 1888 г. бе прообраз на Патриотичния акт от 2001 г. Той беше предупреждението, което предшестваше действителното налагане на белега на звяра. Никой, който следва Христос, не би трябвало да живее в град след 11 септември 2001 г. Това беше пророческата обсада, която насочи Божия народ да бяга. И тъкмо както има два неделни закона, които са предмет на пророческия модел на последните дни, представени чрез неделните закони на езическия и папския Рим, и двата неделни закона са предшествани от предупреждението да се бяга.

For those who profess to be Seventh-day Adventists, they were to prophetically recognize the Patriot Act as a sign to flee the cities for the country in advance of the soon-coming Sunday law. That very same Sunday law was the sign for God’s other flock who are still in Babylon to flee out of Babylon in advance of the Sunday enforcement that is to be brought upon every nation.

За онези, които изповядват, че са адвентисти от седмия ден, Патриотичният акт трябваше пророчески да бъде разпознат като знак да напуснат градовете и да се преселят на село преди скоро предстоящия неделен закон. Същият този неделен закон беше знакът за другото Божие стадо, което все още е във Вавилон, да излезе от Вавилон преди неделното налагане, което предстои да бъде наложено върху всеки народ.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> „Когато Америка, страната на религиозната свобода, се съюзи с папството, за да насилва съвестта и да принуждава хората да почитат лъжливата събота, народите на всяка страна по цялото земно кълбо ще бъдат подтикнати да последват нейния пример.“ Свидетелства, том 6, 18.

Just as the triple application of the three Elijah’s establishes that there are two classes of God’s people in the last days, the triple application of Rome identifies that there are two distinct Sunday laws. Those who wish to claim that the United States is the robbers of thy people, and therefore the prophetic role of the United States establishes the vision suggest that the soon-coming Sunday law in the United States is the abomination of desolation that Christ identified as a warning for His people to flee from the coming persecution. They fail to identify the distinction between the siege, which is the warning sign to flee, and the second siege that represents when the actual enforcement of a Sunday law begins the persecution of the last days. They fail to address the distinction established upon two witnesses that there is to be two distinct Sunday laws that fulfill prophecy in the last days. In doing so they argue the soon-coming Sunday law in the United States is the warning represented as the abomination of desolation, spoken of by Daniel the prophet, and it is, but not as they define it.

Точно както тройното приложение на тримата Илии установява, че в последните дни има две категории Божий народ, така тройното приложение на Рим показва, че има два отделни неделни закона. Онези, които желаят да твърдят, че Съединените щати са грабителите на твоя народ и че следователно пророческата роля на Съединените щати утвърждава видението, предполагат, че предстоящият в близко бъдеще неделен закон в Съединените щати е мерзостта на запустението, която Христос посочи като предупреждение за Своя народ да бяга от идващото преследване. Те не успяват да разграничат обсадата, която е предупредителният знак за бягство, от втората обсада, която представя момента, когато действителното налагане на неделен закон започва преследването на последните дни. Те не разглеждат разграничението, установено въз основа на двама свидетели, че трябва да има два отделни неделни закона, които изпълняват пророчеството в последните дни. По този начин те твърдят, че предстоящият в близко бъдеще неделен закон в Съединените щати е предупреждението, представено като мерзостта на запустението, за която говори пророк Даниил, и той е такъв, но не както те го определят.

The Sunday law in the United States is the warning for God’s other flock that is still in Babylon to flee from her communion. It is therefore a warning of the coming Sunday law that is enforced upon all the nations.

Неделният закон в Съединените щати е предупреждението за Божието друго стадо, което все още е във Вавилон, да избяга от нейното общение. Следователно то е предупреждение за идващия неделен закон, който ще бъде наложен над всички народи.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> „Чуждите народи ще последват примера на Съединените щати. Макар тя да повежда, все пак същата криза ще дойде върху нашия народ във всички части на света.“ Свидетелства, том 6, 395.

Their claim is that the Sunday law in the United States is identifying the United States as the symbol which establishes the prophetic vision, but in the context of the warning to flee given by Christ, that Sunday law represents a world-wide warning to the eleventh-hour workers to flee from Babylon.

Тяхното твърдение е, че неделният закон в Съединените щати идентифицира Съединените щати като символа, който установява пророческото видение; но в контекста на предупреждението да се бяга, дадено от Христос, този неделен закон представлява световно предупреждение към работниците на единадесетия час да бягат от Вавилон.

When Sister White addresses the warning to flee, she addresses the Sunday law issue that overtakes the whole world. That movement begins at the Sunday law in the United States. She identifies that the Sunday law in the United States is the warning of the coming persecution.

Когато сестра Уайт отправя предупреждението да се бяга, тя се обръща към въпроса за неделния закон, който обхваща целия свят. Това движение започва с неделния закон в Съединените щати. Тя посочва, че неделният закон в Съединените щати е предупреждението за идващото гонение.

> “By the decree enforcing the institution of the papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.

> „Чрез указа, налагащ установяването на папството в нарушение на Божия закон, нашият народ ще се отдели напълно от правдата. Когато протестантизмът простре ръката си през бездната, за да хване ръката на римската власт; когато протегне ръка над пропастта, за да се ръкува със спиритизма; когато под влиянието на този троен съюз страната ни отхвърли всеки принцип на своята Конституция като протестантско и републиканско управление и създаде условия за разпространяването на папските лъжи и заблуди, тогава можем да знаем, че е настъпило времето за чудодейното действие на Сатана и че краят е близо.“

> “As the approach of the Roman armies was a sign to the disciples of the impending destruction of Jerusalem, so may this apostasy be a sign to us that the limit of God’s forbearance is reached, that the measure of our nation’s iniquity is full, and that the angel of mercy is about to take her flight, never to return. The people of God will then be plunged into those scenes of affliction and distress which prophets have described as the time of Jacob’s trouble. The cries of the faithful, persecuted ones ascend to heaven. And as the blood of Abel cried from the ground, there are voices also crying to God from martyrs’ graves, from the sepulchers of the sea, from mountain caverns, from convent vaults: ‘How long, O Lord, holy and true, dost Thou not judge and avenge our blood on them that dwell on the earth?’” Testimonies, volume 5, 451.

> „Както приближаването на римските войски беше знак за учениците за предстоящото разрушение на Ерусалим, така и това отстъпление може да бъде знак за нас, че пределът на Божието дълготърпение е достигнат, че мярката на беззаконието на нашия народ е пълна и че ангелът на милостта е на път да отлети, за да не се върне никога вече. Тогава Божият народ ще бъде потопен в онези сцени на скръб и бедствие, които пророците са описали като времето на Якововата скръб. Виковете на верните, преследвани люде се издигат към небето. И както кръвта на Авел викаше от земята, така има и гласове, които викат към Бога от гробовете на мъчениците, от морските дълбини, от планинските пещери, от манастирските сводове: „До кога, Господи, свети и истинни, няма да съдиш и да отмъстиш за нашата кръв на онези, които живеят на земята?““ Свидетелства, том 5, 451.

Sister White is identifying the Sunday law in the United States, and identifies it as a “sign” that probationary time for the United States is over. But God’s people in the other nations of the world are also to be confronted with the same test. There is a period of time from the Sunday law in the United States until Michael stands up and human probation closes. When it closes, “the angel of mercy takes her flight.”

Сестра Уайт посочва неделния закон в Съединените щати и го определя като „знак“, че изпитателното време за Съединените щати е приключило. Но Божият народ и в другите народи по света също трябва да бъде изправен пред същото изпитание. Има период от време от неделния закон в Съединените щати до момента, когато Михаил се изправи и човешкото изпитателно време се затвори. Когато то се затвори, „ангелът на милостта отлита“.

Back to Articles