Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Twenty-Five

Скритата история на четиридесетия стих – двадесет и пето число

Ezekiel Number Six

Езекиил, число шест

Author

Jeff Pippenger

Published

August 11, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

I have been drawing from a passage in Testimonies that provides various lines of truth in connection with the experience of Ezekiel, Isaiah and John within the sanctuary. John turned to see a voice behind him in Revelation chapter one.

Черпех от един пасаж в „Свидетелства“, който представя различни линии на истина във връзка с преживяването на Езекиил, Исая и Йоан в светилището. Йоан се обърна, за да види гласа зад себе си, в първата глава на Откровение.

> I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet, Saying, I am Alpha and Omega, the first and the last: and, What thou seest, write in a book, and send it unto the seven churches which are in Asia; unto Ephesus, and unto Smyrna, and unto Pergamos, and unto Thyatira, and unto Sardis, and unto Philadelphia, and unto Laodicea. And I turned to see the voice that spake with me. And being turned, I saw seven golden candlesticks. Revelation 1:10–12.

> В Духа бях в Господния ден и чух зад себе си силен глас, като от тръба, който казваше: Аз съм Алфа и Омега, първият и последният; и: Каквото виждаш, напиши в книга и го изпрати до седемте църкви, които са в Азия: до Ефес, и до Смирна, и до Пергам, и до Тиатир, и до Сардис, и до Филаделфия, и до Лаодикия. И аз се обърнах, за да видя гласа, който говореше с мене. И като се обърнах, видях седем златни светилника. Откровение 1:10–12.

From the isle of Patmos and then into the heavenly sanctuary, where John sees the vision of Christ that Sister White informs us of, is the same vision that Daniel saw in chapter ten of his book.

От остров Патмос, а след това и в небесното светилище, където Йоан вижда видението за Христос, за което сестра Уайт ни уведомява, че е същото видение, което Даниил видя в десета глава на своята книга.

> “‘In those days I Daniel was mourning three full weeks. I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all.... Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz. His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude’ (Daniel 10:2–6).

> „В онези дни аз, Даниил, скърбях цели три седмици. Приятен хляб не ядях, нито месо, нито вино влизаше в устата ми, нито се помазвах изобщо.... Тогава повдигнах очите си и погледнах, и ето, един мъж, облечен в ленени дрехи, чиито чресла бяха препасани с чисто злато от Уфаз. Тялото му също беше като хрисолит, лицето му — като блясъка на светкавица, очите му — като огнени светила, мишците и нозете му — по цвят като лъскав бронз, а гласът на думите му — като глас на множество“ (Даниил 10:2–6).

> “This description is similar to that given by John when Christ was revealed to him upon the Isle of Patmos. No less a personage than the Son of God appeared to Daniel. Our Lord comes with another heavenly messenger to teach Daniel what would take place in the latter days.” Sanctified Life, 49.

> „Това описание е подобно на онова, дадено от Йоан, когато Христос му бе открит на остров Патмос. Не по-малко лице от Божия Син се яви на Даниил. Нашият Господ идва с друг небесен вестител, за да научи Даниил какво ще се случи в последните дни.“ Sanctified Life, 49.

The first nine verses identify how the Revelation of Jesus Christ is unsealed just before the close of human probation. The revelation was given by God to Jesus, who gave it to Gabriel, who gave it to John with a commission for John to send the message to the seven churches. Isaiah received his commission to do the same in chapter six, and Ezekiel received the same mandate in chapters two and three. John is a prisoner when he receives his commission, Ezekiel and Daniel are captives in Babylon and Isaiah is living in the history of the wicked king Ahaz of Judah.

Първите девет стиха посочват как Откровението на Исус Христос се разпечатва непосредствено преди края на човешкото изпитателно време. Откровението бе дадено от Бога на Исус, Който го даде на Гавриил, който го даде на Йоан с поръчение Йоан да изпрати вестта до седемте църкви. Исая получи своето поръчение да направи същото в шеста глава, а Езекиил получи същото поръчение във втора и трета глава. Йоан е затворник, когато получава своето поръчение, Езекиил и Даниил са пленници във Вавилон, а Исая живее в историческото време на нечестивия юдейски цар Ахаз.

> “There were wheels within wheels in an arrangement so complicated that at first sight they appeared to Ezekiel to be all in confusion. But when they moved, it was with beautiful exactness and in perfect harmony. Heavenly beings were impelling these wheels, and, above all, upon the glorious sapphire throne, was the Eternal One; while round about the throne was the encircling rainbow, emblem of grace and love. Overpowered by the terrible glory of the scene, Ezekiel fell upon his face, when a voice bade him arise and hear the word of the Lord. Then there was given him a message of warning for Israel.” Testimonies, 751.

> „Имаше колела в колела, подредени по тъй сложен начин, че на пръв поглед на Езекиил му се сториха съвсем в безредие. Но когато се движеха, това ставаше с чудна точност и в съвършена хармония. Небесни същества задвижваха тези колела, а над всичко, върху славния сапфирен престол, беше Вечният; а около престола беше опасващата дъга, символ на благодат и любов. Съкрушен от страшната слава на гледката, Езекиил падна на лицето си, когато глас му заповяда да стане и да чуе словото Господне. Тогава му беше дадена вест на предупреждение за Израил.“ Testimonies, 751.

> Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. Isaiah 6:8.

> Тогава чух гласа на Господа, който казваше: Кого да изпратя, и кой ще отиде за Нас? А аз рекох: Ето ме, изпрати мене. Исая 6:8.

> “This vision was given to Ezekiel at a time when his mind was filled with gloomy forebodings. He saw the land of his fathers lying desolate...

> „Това видение бе дадено на Езекиил във време, когато умът му бе изпълнен с мрачни предчувствия. Той видя земята на бащите си да лежи запустяла...“

> “In like manner, when God was about to open to the beloved John the history of the church for future ages, He gave him an assurance of the Saviour’s interest and care for His people by revealing to him ‘One like unto the Son of man,’ walking among the candlesticks, which symbolized the seven churches. …

> „По същия начин, когато Бог щеше да открие на възлюбения Йоан историята на църквата за бъдещите векове, Той му даде уверение в интереса и грижата на Спасителя към Неговия народ, като му разкри „Един, подобен на Човешкия Син“, ходещ сред светилниците, които символизираха седемте църкви. …

> “These lessons are for our benefit. We need to stay our faith upon God, for there is just before us a time that will try men’s souls. …

> „Тези уроци са за наша полза. Ние трябва да утвърдим вярата си в Бога, защото непосредствено пред нас стои време, което ще изпита душите на хората. …“

> “We are standing on the threshold of great and solemn events. Prophecy is fast fulfilling. The Lord is at the door. There is soon to open before us a period of overwhelming interest to all living. The controversies of the past are to be revived; new controversies will arise. The scenes to be enacted in our world are not yet even dreamed of. Satan is at work through human agencies. Those who are making an effort to change the Constitution and secure a law enforcing Sunday observance little realize what will be the result. A crisis is just upon us.

> „Стоим на прага на велики и тържествени събития. Пророчеството бързо се изпълнява. Господ е пред вратата. Скоро пред нас ще се открие период от поразителен интерес за всички живеещи. Противоречията от миналото ще бъдат възобновени; ще възникнат нови противоречия. Сцените, които предстои да се разиграят в нашия свят, още дори не са сънувани. Сатана действа чрез човешки оръдия. Онези, които полагат усилия да променят Конституцията и да осигурят закон, налагащ спазването на неделята, слабо съзнават какъв ще бъде резултатът. Криза е вече непосредствено над нас.“

> “But God’s servants are not to trust to themselves in this great emergency. In the visions given to Isaiah, to Ezekiel, and to John we see how closely heaven is connected with the events taking place upon the earth and how great is the care of God for those who are loyal to Him. The world is not without a ruler. The program of coming events is in the hands of the Lord. The Majesty of heaven has the destiny of nations, as well as the concerns of His church, in His own charge. …

> „Но Божиите служители не бива да разчитат на себе си в тази велика криза. Във виденията, дадени на Исая, на Езекиил и на Йоан, ние виждаме колко тясно е небето свързано със събитията, които стават на земята, и колко голяма е Божията грижа за онези, които са Му верни. Светът не е без Владетел. Последователността на предстоящите събития е в ръцете на Господа. Величието на небето държи в Своята власт съдбините на народите, както и делата на Своята църква. …“

> “In Ezekiel’s vision God had His hand beneath the wings of the cherubim. This is to teach His servants that it is divine power that gives them success. He will work with them if they will put away iniquity and become pure in heart and life.

> „Във видението на Езекиил Бог имаше ръката Си под крилете на херувимите. Това има за цел да научи Неговите служители, че именно Божествената сила им дава успех. Той ще действа заедно с тях, ако те отхвърлят беззаконието и станат чисти по сърце и живот.

> “The bright light going among the living creatures with the swiftness of lightning represents the speed with which this work will finally go forward to completion. …

> „Ярката светлина, която се движи сред живите същества с бързината на светкавица, представя скоростта, с която това дело накрая ще напредне към завършването си. …“

> “Brethren, it is no time now for mourning and despair, no time to yield to doubt and unbelief. Christ is not now a Saviour in Joseph’s new tomb, closed with a great stone and sealed with the Roman seal; we have a risen Saviour. He is the King, the Lord of hosts; He sitteth between the cherubim; and amid the strife and tumult of nations He guards His people still. He who ruleth in the heavens is our Saviour. He measures every trial. He watches the furnace fire that must test every soul. When the strongholds of kings shall be overthrown, when the arrows of God’s wrath shall strike through the hearts of His enemies, His people will be safe in His hands.” Testimonies, volume 5, 752–754.

> „Братя, сега не е време за скръб и отчаяние, не е време да се поддаваме на съмнение и неверие. Христос не е сега Спасител в новия Йосифов гроб, затворен с голям камък и запечатан с римския печат; ние имаме възкръснал Спасител. Той е Царят, Господ Саваот; Той седи между херувимите; и сред борбата и смутовете на народите Той все още пази Своя народ. Този, Който владее на небесата, е нашият Спасител. Той отмерва всяко изпитание. Той наблюдава огъня на пещта, която трябва да изпита всяка душа. Когато крепостите на царете бъдат съборени, когато стрелите на Божия гняв пронижат сърцата на Неговите врагове, Неговият народ ще бъде в безопасност в ръцете Му.“ Свидетелства, том 5, 752–754.

Four biblical witnesses attest to the fact that the message of the Revelation of Jesus Christ is given to those persons who are typified by these prophet’s experiences in the sanctuary. It is when we enter into the heavenly sanctuary that we are given the message which we have been ordained to proclaim. The “furnace fire” which tests “every soul” is the furnace of Malachi three.

Четирима библейски свидетели удостоверяват факта, че вестта на Откровението на Иисус Христос е дадена на онези личности, които са предобразени чрез преживяванията на тези пророци в светилището. Именно когато влизаме в небесното светилище, ни се дава вестта, която сме определени да прогласяваме. „Огънят на пещта“, който изпитва „всяка душа“, е пещта от Малахия 3.

> But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. Malachi 3:2–4.

> Но кой може да издържи деня на Неговото пришествие? и кой ще устои, когато се яви? защото Той е като огън на претопител и като сапун на тепавичари; И ще седне като претопител и очистител на сребро; и ще очисти Левиевите синове, и ще ги пречисти като злато и сребро, за да принасят на Господа принос в правда. Тогава приносът на Юда и Йерусалим ще бъде угоден на Господа, както в древните дни и както в предишните години. Малахия 3:2–4.

The refiner knows that the silver has been in the furnace for the correct amount of time when the silver is so pure that it reflects the refiner’s face. This fact about how silver was anciently refined, aligns with the causative verb “marah” that Daniel saw in chapter ten. In these final days the Lord is leading His people into the sanctuary to test, purify and purge the candidates to be a part of the ensign of the one hundred and forty-four thousand. In this period of time, “He will work with” us, “if” we “will put away iniquity and become pure in heart and life.” Some as in Daniel ten flee from that experience, but those, symbolized by Daniel do see the great looking glass vision of the revelation of Jesus Christ will, as Isaiah illustrates have their lips touched with a coal from the altar and will be purified and prepared to give a message to both an apostate church, and then the world.

Очиствателят знае, че среброто е било в пещта точното време, когато то е толкова чисто, че отразява лицето на очистителя. Този факт относно начина, по който среброто е било пречиствано в древността, съответства на причинителния глагол „marah“, който Даниил видя в десета глава. В тези последни дни Господ води Своя народ в светилището, за да изпита, очисти и изчисти кандидатите да бъдат част от знамето на сто четиридесет и четирите хиляди. В този период от време „Той ще работи с“ нас, „ако“ ние „ще отмахнем беззаконието и станем чисти по сърце и живот“. Някои, както в Даниил 10, бягат от това преживяване, но онези, символизирани от Даниил, които наистина виждат великия огледален образ на откровението на Исус Христос, ще имат, както Исая показва, устните си докоснати с въглен от олтара и ще бъдат очистени и приготвени да предадат вест както на една отстъпническа църква, а след това и на света.

The message is presented to those faithful souls in the sanctuary. Leviticus twenty-three when aligned with the Pentecostal season is designed to reflect the Ark of the covenant in the Most Holy Place. By faith the structure of the chapter’s messages identifies three waymarks within the sacred history that the furnace test is accomplished. Divinely profound—the prophetic structure of chapter twenty-three allows the student of prophecy to locate Ezekiel in verse one of chapter one.

Вестта е представена на онези верни души в светилището. Левит двадесет и трета глава, когато се съпостави с Петдесятния период, е предназначена да отрази ковчега на завета в Пресвятото място. Чрез вяра структурата на вестите в главата посочва три ориентирни белега в свещената история, в които изпитанието на пещта се осъществява. Божествено дълбока — пророческата структура на двадесет и трета глава позволява на изследователя на пророчествата да открие Езекиил в първи стих на първа глава.

> Now it came to pass in the thirtieth year, in the fourth month, in the fifth day of the month, as I was among the captives by the river of Chebar, that the heavens were opened, and I saw visions of God. In the fifth day of the month, which was the fifth year of king Jehoiachin’s captivity. Ezekiel 1:1, 2.

> И стана в тридесетата година, в четвъртия месец, на петия ден от месеца, когато бях сред пленниците при реката Ховар, че небесата се отвориха и видях Божии видения. На петия ден от месеца, който беше петата година от пленяването на цар Йоахин. Езекиил 1:1, 2.

As a priest during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, Ezekiel is in the thirtieth year of the seventeenth Jubilee cycle, five years before the third of three sieges of Jerusalem by Nebuchadnezzar in 587 BC. The thirtieth year in the verse is thirty years after the greatest revival of Old Testament history, and it is in the fifth day of the fifth year, thus placing the number five upon Ezekiel's testimony. In the two opening verses we find thirty identified once and the number five mentioned three times. In the structure of Leviticus twenty-three aligned with the Pentecostal season the second test represented by thirty reaches to the feast of trumpets, the five days to the ascension of Christ, then five days to the day of atonement, then five days to the waymark representing both the former (Pentecost) and latter (Tabernacles) rain. The structure presents thirty, followed by three steps of five. Ezekiel is in the temple and the structure of Leviticus twenty-three is the Ark.

Като свещеник по време на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, Езекиил се намира в тридесетата година на седемнадесетия юбилеен цикъл, пет години преди третата от трите обсади на Ерусалим от Навуходоносор през 587 г. пр. Хр. Тридесетата година в стиха е тридесет години след най-великото съживление в старозаветната история, и тя е в петия ден на петата година, като по този начин числото пет се полага върху свидетелството на Езекиил. В първите два стиха намираме тридесет, посочено веднъж, и числото пет, споменато три пъти. В структурата на Левит двадесет и трета глава, съгласувана с петдесятния период, вторият изпит, представен от тридесет, достига до празника на тръбите, петте дни — до възнесението на Христос, после пет дни — до Деня на умилостивението, а след това пет дни — до ориентирния белег, представящ както ранния (Петдесетница), така и късния (Шатроразпъване) дъжд. Структурата представя тридесет, последвано от три стъпки по пет. Езекиил е в храма, а структурата на Левит двадесет и трета глава е Ковчегът.

The history attests to the fact that Ezekiel at the point is five years before a symbolic siege that concludes typifying the soon-coming Sunday law as represented by the destruction of Jerusalem. The number ‘five’ is a primary element of the design of Leviticus twenty-three, as is the number thirty.

Историята свидетелства за факта, че в този момент Езекиил се намира пет години преди една символична обсада, която завършва, предобразявайки скоро идващия неделен закон, както е представен чрез разрушението на Ерусалим. Числото „пет“ е основен елемент в структурата на Левит двадесет и трета глава, както и числото тридесет.

It has been shown in these articles that when the first twenty-two verses of the chapter are aligned with the final twenty-two verses, and then together those two lines of twenty-two verses are aligned with the Pentecostal season that the three-step testing process, which is the furnace fire of Malachi are clearly illustrated. The three steps possess an alpha and omega in the first and third steps that consists of a series of four waymarks that represent one step.

В тези статии беше показано, че когато първите двадесет и два стиха от главата бъдат съпоставени с последните двадесет и два стиха, а след това заедно тези две линии от по двадесет и два стиха бъдат съпоставени с петдесятния период, трите стъпки на изпитателния процес, който е огънят на пещта от Малахия, са ясно илюстрирани. Трите стъпки притежават алфа и омега в първата и третата стъпка, което се състои от поредица от четири ориентировъчни белега, които представляват една стъпка.

Passover, followed by the feast of unleavened bread, followed by the first fruit offering of barley, then ‘five’ days to the end of the feast of unleavened bread. Those four waymarks make up the first test, and Jesus always illustrates the end by the beginning, and the third test is also made up of four waymarks. The feast of trumpets, then the ascension of Christ followed by the day of atonement, and then five days later the arrival of both Pentecost and Tabernacles. Pentecost is the symbol of the former rain and Tabernacles is a symbol of the latter rain. In the Leviticus twenty-three model both Pentecost and Tabernacles align.

Пасхата, последвана от празника на безквасните хлябове, последвана от приноса на първия ечемичен плод, а после „пет“ дни до края на празника на безквасните хлябове. Тези четири ориентирни белега съставляват първото изпитание, а Исус винаги онагледява края чрез началото; и третото изпитание също е съставено от четири ориентирни белега. Празникът на тръбите, после възнесението на Христос, последвано от Деня на умилостивението, а след това, пет дни по-късно, настъпването едновременно и на Петдесетница, и на Шатрите. Петдесетница е символ на ранния дъжд, а Шатрите са символ на късния дъжд. В модела на Левит двадесет и трета глава и Петдесетница, и Шатрите съвпадат.

> Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for he hath given you the former rain moderately, and he will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain in the first month. Joel 2:23.

> И тъй, радвайте се, синове Сионови, и веселете се в Господа, вашия Бог; защото Той ви дава ранния дъжд с мярка и ще направи да слезе за вас дъждът, ранният и късният дъжд, в първия месец. Йоил 2:23.

The final testing and purification process began on December 31, 2023. The first test was the foundational test symbolized by the controversy of the “robbers of thy people” that divided the group who had been previously tried by the disappointment of July 18, 2020.

Последният процес на изпитване и очистване започна на 31 декември 2023 г. Първото изпитание беше основополагащото изпитание, символизирано от противоречието относно „разбойниците от твоя народ“, което раздели групата, която преди това беше изпитана чрез разочарованието от 18 юли 2020 г.

> “In history and prophecy the Word of God portrays the long continued conflict between truth and error. That conflict is yet in progress. Those things which have been will be repeated. Old controversies will be revived, and new theories will be continually arising. But God’s people, who in their belief and fulfillment of prophecy have acted a part in the proclamation of the first, second, and third angels’ messages, know where they stand. They have an experience that is more precious than fine gold. They are to stand firm as a rock, holding the beginning of their confidence steadfast unto the end.” Manuscript Releases, volume 1, 47.

> „В историята и пророчеството Божието Слово представя дълго продължаващия конфликт между истината и заблудата. Този конфликт все още е в развитие. Онова, което е било, ще се повтори. Старите противоречия ще бъдат съживени и постоянно ще възникват нови теории. Но Божият народ, който в своята вяра и в изпълнението на пророчеството е изиграл роля в прогласяването на вестите на първия, втория и третия ангел, знае къде стои. Той има опитност, по-скъпоценна от чисто злато. Той трябва да стои твърдо като канара, като държи началото на своята увереност непоколебимо до края.“ Manuscript Releases, том 1, 47.

In Leviticus twenty-three the first test is represented by a prophetic combination of three followed five days later by the end of unleavened bread. Passover was day one, the feast of unleavened bread was the second day and the first fruits offering was the third day. Five days later the feast of unleavened bread ended. The prophetic structure of the first of three tests is also represented in the third and final test. In that third waymark, made up of three waymarks followed by one, the feast of trumpets is day one, and Christ’s ascension is five days later, then the day of atonement follows five days later, then five days later both Pentecost and the feast of Tabernacles mark the soon-coming Sunday law, which is represented in the book of Ezekiel as the destruction of Jerusalem.

В Левит двадесет и трета глава първото изпитание е представено чрез пророческо съчетание от три, последвано пет дни по-късно от края на безквасните хлябове. Пасхата беше първият ден, празникът на безквасните хлябове беше вторият ден, а приношението на първите плодове беше третият ден. Пет дни по-късно празникът на безквасните хлябове приключи. Пророческата структура на първото от трите изпитания е представена също и в третото и последно изпитание. В този трети ориентир, съставен от три ориентира, последвани от един, празникът на тръбите е първият ден, а възнесението на Христос е пет дни по-късно, след това Денят на умилостивението следва пет дни по-късно, а след още пет дни както Петдесетница, така и празникът Шатроразпъване отбелязват скоро идващия неделен закон, който е представен в книгата на Езекиил като разрушението на Ерусалим.

Between the end of the feast of unleavened bread and the feast of trumpets there are thirty days, that not only represent a symbol of a priest, but also the second test of the three tests represented within the Divine illustration.

Между края на празника на безквасните хлябове и празника на тръбите има тридесет дни, които не само представляват символ на свещеник, но и второто изпитание от трите изпитания, представени в рамките на Божествената илюстрация.

The baptism of Christ illustrates the three waymarks of Passover, unleavened bread and first fruits, for those three waymarks represent Christ’s death, burial and resurrection. Those three steps which are followed by five days to the fourth step, represented by the end of the feast of unleavened bread. The baptism presents the three steps in one brief moment when John baptized his Messiah. The spring feasts separates those three steps by one day each, and the fall feasts separates those three steps by five days.

Кръщението на Христос онагледява трите жалона на Пасхата, безквасните хлябове и първите плодове, защото тези три жалона представляват смъртта, погребението и възкресението на Христос. Тези три стъпки са последвани от пет дни до четвъртата стъпка, представена от края на празника на безквасните хлябове. Кръщението представя трите стъпки в един кратък миг, когато Йоан кръсти своя Месия. Пролетните празници разделят тези три стъпки с по един ден всяка, а есенните празници разделят тези три стъпки с пет дни.

When we apply the first test of the spring feasts as a combination of three waymarks that are followed by one waymark five days later; and then apply the fall feasts as three waymarks that are followed five days later by one waymark, there is a prophetic structure established which consists of an alpha waymark of three followed by five days, which is then followed by thirty days, and the third test of the fall feasts as a waymark of three followed by five days—the structure illustrates the first test as covering a total of five days, followed by a second test of thirty days that reach to the third waymark of five days. Five plus thirty, plus five is forty (5 + 30 + 5 = 40).

Когато приложим първия тест на пролетните празници като съчетание от три ориентирни събития, последвани от едно ориентирно събитие пет дни по-късно, а след това приложим есенните празници като три ориентирни събития, последвани пет дни по-късно от едно ориентирно събитие, се установява една пророческа структура, която се състои от алфа ориентир от три, последван от пет дни, след което следват тридесет дни, и третият тест на есенните празници като ориентир от три, последван от пет дни — структурата илюстрира първия тест като обхващащ общо пет дни, последван от втори тест от тридесет дни, които достигат до третия ориентир от пет дни. Пет плюс тридесет, плюс пет е четиридесет (5 + 30 + 5 = 40).

Christ’s baptism was immediately followed by forty days, that concluded with three tests. Much more can be recognized in the structure of Leviticus twenty-three in combination with the Pentecostal season, but at another level the chapter represents the Ark in the Most Holy Place.

Кръщението на Христос бе непосредствено последвано от четиридесет дни, които завършиха с три изпитания. Много повече може да бъде разпознато в структурата на Левит двадесет и трета глава в съчетание с петдесятния период, но на друго равнище тази глава представя Ковчега в Пресветото място.

The spring and fall feasts in Leviticus twenty-three are placed in the middle of two Sabbaths. Those two Sabbaths represent the two covering cherubs and the waymarks of the Pentecostal season aligned with Leviticus twenty-three represent the Ark and the two covering cherubs. Ezekiel is taken into the sanctuary in chapter one, and when he is taken there, he is located five days before the siege which leads to the destruction of Jerusalem typifying the soon-coming Sunday law. The Sunday law is represented by Pentecost and Tabernacles in Leviticus twenty-three. Ezekiel is in the thirtieth year, and thirty is the period of the second of the three tests that make up the furnace fire of Malachi three. The second test is represented by thirty days, just as Ezekiel is in the thirtieth year of the seventeenth Jubilee cycle that began at Josiah’s Great Passover, as the historians refer to it. Ezekiel is five years before the siege that lasted eighteen months, and he is in the temple, which is the middle of the three final tests that purify and purge the remnant. Peter was at Caesarea-Philippi (Panium), also in the middle of three tests, as represented by Panium (Caesarea-Philippi), the mount of Transfiguration and the cross.

Пролетните и есенните празници в Левит, двадесет и трета глава, са поставени между две съботи. Тези две съботи представляват двата покривни херувима, а ориентирите на петдесятния период, съгласувани с Левит, двадесет и трета глава, представляват ковчега и двата покривни херувима. В първа глава Езекиил е въведен в светилището и когато е въведен там, той се намира пет дни преди обсадата, която довежда до разрушението на Ерусалим, предобразяващо скоро идващия неделен закон. Неделният закон е представен от Петдесятница и Шатроразпъване в Левит, двадесет и трета глава. Езекиил е в тридесетата година, а тридесет е периодът на второто от трите изпитания, които съставят огъня на пещта от Малахия, трета глава. Второто изпитание е представено от тридесет дни, както Езекиил е в тридесетата година на седемнадесетия юбилеен цикъл, започнал при великата Пасха на Йосия, както историците я наричат. Езекиил е пет години преди обсадата, която продължи осемнадесет месеца, и той е в храма, което е средата на трите последни изпитания, които очистват и отсяват остатъка. Петър беше в Кесария Филипова (Паниум), също в средата на три изпитания, както е представено от Паниум (Кесария Филипова), планината на Преображението и кръста.

In 592 BC Ezekiel is supernaturally made “dumb” and only speaks when God opens his mouth. That condition continues until the fall of Jerusalem in 585/6 BC. God had caused him to speak when the siege began, the day “the desire of” his “eyes” died, but he was not allowed to speak freely until Jerusalem “the desire of” Israel’s “eyes” had fallen. Jerusalem’s fall represents the soon-coming Sunday law, and it is there that John the Baptist’s father, a priest of the eighth course, who was made dumb while serving in the temple, which is where Ezekiel was (in vision) was also made dumb for about nine months. It was on the eighth day after John’s birth, when John was being circumcised that he was allowed to speak. Two prophets made dumb while in the sanctuary. The third prophet to be made dumb while viewing Christ in the sanctuary was Daniel. In chapter ten, Daniel is in the sanctuary, and just as he is being touched a second of three times he is made dumb. At the middle point Daniel is made dumb.

През 592 г. пр. Хр. Езекиил по свръхестествен начин е направен „ням“ и говори само когато Бог отваря устата му. Това състояние продължава до падането на Ерусалим през 585/6 г. пр. Хр. Бог го бе накарал да говори, когато обсадата започна, в деня, когато умря „желанието“ на неговите „очи“, но не му бе позволено да говори свободно, докато Ерусалим — „желанието“ на „очите“ на Израил — не бе паднал. Падането на Ерусалим представлява скоро идващия неделен закон, и именно там бащата на Йоан Кръстител, свещеник от осмия ред, който бе направен ням, докато служеше в храма, където се намираше и Езекиил (във видение), също бе направен ням за около девет месеца. На осмия ден след раждането на Йоан, когато Йоан биваше обрязван, му бе позволено да проговори. Двама пророци, направени неми, докато бяха в светилището. Третият пророк, който бе направен ням, докато гледаше Христос в светилището, беше Даниил. В десета глава Даниил е в светилището и точно когато е докосван за втори път от общо три, е направен ням. В средната точка Даниил е направен ням.

> And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips: then I opened my mouth, and spake, and said unto him that stood before me, O my lord, by the vision my sorrows are turned upon me, and I have retained no strength. Daniel 10:15, 16.

> И когато ми изговори такива думи, наведох лицето си към земята и онемях. И ето, един, подобен на синовете човешки, се допря до устните ми; тогава отворих устата си, проговорих и казах на онзи, който стоеше пред мене: Господарю мой, от видението скърбите ме обхванаха и не остана в мене сила. Данаил 10:15, 16.

## Speaking

Говорене

The symbolism of “speaking” is marked at the soon-coming Sunday law when the United States speaks as a dragon, Balaam’s ass speaks, Habakkuk’s vision speaks and does not lie. The three dumb prophets who are made dumb while in the sanctuary, speak at the destruction of Jerusalem. With Zachariah, he speaks to identify that his son’s new name is correct, thus typifying tho Philadelphian's who are given a new name.

Символиката на „говоренето“ се отбелязва при скоро идващия неделен закон, когато Съединените щати говорят като змей, ослицата на Валаам проговаря, а видението на Авакум говори и не лъже. Тримата неми пророци, които биват онемели, докато са в светилището, проговарят при разрушението на Ерусалим. При Захария той проговаря, за да удостовери, че новото име на сина му е правилно, като по този начин предобразява филаделфийците, на които се дава ново име.

> Him that overcometh will I make a pillar in the temple of my God, and he shall go no more out: and I will write upon him the name of my God, and the name of the city of my God, which is new Jerusalem, which cometh down out of heaven from my God: and I will write upon him my new name. Revelation 3:12.

> „Онзи, който победи, ще направя стълб в храма на Моя Бог; и никак няма вече да излезе вън; и ще напиша върху него името на Моя Бог, и името на града на Моя Бог, новия Йерусалим, който слиза от небето от Моя Бог; и ще напиша върху него Моето ново име.“ Откровение 3:12.

Zachariah was given a tablet to write the new family name of John.

На Захария бе дадена плочица, за да напише новото семейно име на Йоан.

> And it came to pass, that on the eighth day they came to circumcise the child; and they called him Zacharias, after the name of his father. And his mother answered and said, Not so; but he shall be called John. And they said unto her, There is none of thy kindred that is called by this name. And they made signs to his father, how he would have him called. And he asked for a writing table, and wrote, saying, His name is John. And they marvelled all. And his mouth was opened immediately, and his tongue loosed, and he spake, and praised God. Luke 1:59–64.

> И стана така, че на осмия ден дойдоха да обрежат детето; и го наричаха Захария, по името на баща му. А майка му отговори и каза: Не, но ще се нарече Йоан. И ѝ казаха: Няма никого от рода ти, който да се нарича с това име. И с знаци попитаха баща му как би желал да се нарече той. А той поиска дъсчица за писане и написа, казвайки: Йоан е името му. И всички се почудиха. И веднага устата му се отвориха и езикът му се развърза, и той проговори, като славеше Бога. Лука 1:59–64.

John’s new name aligns with the church of Philadelphia, and the name Zachariah aligns with Laodicea as represented by Zachariah’s unbelief in the message of the third angel. All the prophets address the latter days, and latter days are the history of the third angel. So the angel that brought the message must be the third angel. Zachariah refused to understand that the Lord would pass by the Laodicean Seventh-day Adventist church. There is more to say about the restoration of the voice in these prophets, but we will continue to move towards and understanding of Josiah’s prophetic line.

Новото име на Йоан съответства на филаделфийската църква, а името Захария съответства на Лаодикия, както е представено чрез неверието на Захария в вестта на третия ангел. Всички пророци се отнасят до последните дни, а последните дни са историята на третия ангел. Следователно ангелът, който донесе вестта, трябва да бъде третият ангел. Захария отказа да разбере, че Господ ще отмине лаодикийската църква на адвентистите от седмия ден. Има още какво да се каже за възстановяването на гласа у тези пророци, но ние ще продължим да се придвижваме към разбирането на пророческата линия на Йосия.

## Josiah’s Wheel

Колелото на Йосия

We have addressed the seventeenth Jubilee cycle that began at Josiah’s Passover in 622 BC, but the line of Josiah begins well before 622 BC. The rebellion of Israel that brought Saul to the throne as Israel’s first king marked forty years that king Saul would rule, followed by forty years that king David would rule, followed by forty years that Solomon would rule. The rejection of God that so offended the prophet Samuel occurred in 1097 BC, and begins a prophetic line of rebellion that ended at the cross when the Jews pronounced, they had no king, but Caesar.

Разгледахме седемнадесетия юбилеен цикъл, който започна при Пасхата на Йосия през 622 г. пр. Хр., но линията на Йосия започва много преди 622 г. пр. Хр. Бунтът на Израил, който доведе Саул на престола като първия цар на Израил, отбеляза четиридесетте години, през които цар Саул щеше да царува, последвани от четиридесетте години, през които цар Давид щеше да царува, последвани от четиридесетте години, през които Соломон щеше да царува. Отхвърлянето на Бога, което така оскърби пророк Самуил, стана през 1097 г. пр. Хр. и поставя началото на една пророческа линия на бунт, която завърши на кръста, когато юдеите заявиха, че нямат цар освен Кесаря.

> But they cried out, Away with him, away with him, crucify him. Pilate saith unto them, Shall I crucify your King? The chief priests answered, We have no king but Caesar. John 19:15.

> Но те извикаха: „Махни Го, махни Го, разпни Го.“ Пилат им казва: „Вашия Цар ли да разпна?“ Първосвещениците отговориха: „Нямаме друг цар освен кесаря.“ Йоан 19:15.

In 1097, three kings would reign for forty years each until the death of Solomon in 977 BC, when the kingdom then divided into north and south.

През 1097 г. трима царе щяха да царуват по четиридесет години всеки до смъртта на Соломон през 977 г. пр. Хр., когато тогава царството се раздели на северно и южно.

> And afterward they desired a king: and God gave unto them Saul the son of Cis, a man of the tribe of Benjamin, by the space of forty years. Acts 13:21.

> И след това поискаха цар; и Бог им даде Саул, сина на Кис, човек от Вениаминовото племе, за срок от четиридесет години. Деяния 13:21.

> David was thirty years old when he began to reign, and he reigned forty years. In Hebron he reigned over Judah seven years and six months: and in Jerusalem he reigned thirty and three years over all Israel and Judah. 2 Samuel 2:4, 5.

> Давид беше на тридесет години, когато започна да царува, и царува четиридесет години. В Хеврон царува над Юда седем години и шест месеца; а в Ерусалим царува тридесет и три години над целия Израил и Юда. 2 Царе 2:4, 5.

Solomon’s reign began in 971 BC; the foundation of the Temple was laid in Solomon’s fourth year (967 BC). Construction lasted seven years (1 Kings 6:37–38), and the Temple was completed in the eighth month of Solomon’s eleventh year. The formal dedication took place in the seventh month (the month of Ethanim), during the Feast of Tabernacles (1 Kings 8; 2 Chronicles 5–7). The kings, the Temple and the nation each are represented in the history with a four-hundred-and-ninety-year period that distinctly marks a prophetic period in relation to either the kings, the Temple or the nation.

Управлението на Соломон започна през 971 г. пр. Хр.; основите на Храма бяха положени в четвъртата година на Соломон (967 г. пр. Хр.). Строежът продължи седем години (3 Царе 6:37–38) и Храмът беше завършен в осмия месец на единадесетата година на Соломон. Тържественото освещаване се състоя в седмия месец (месеца Етаним), по време на Празника на Шатрите (3 Царе 8; 2 Летописи 5–7). Царете, Храмът и народът са представени в историята, всеки с период от четиристотин и деветдесет години, който ясно отбелязва пророчески период по отношение или към царете, или към Храма, или към народа.

Daniel was taken captive in 607 BC, though the majority of biblical chronologists identify 605 BC. The historical record must align with the prophetic testimony, and the symbolism of the events that are historically marked on the line of history that begins with the desire for a king in 1097 BC demands upon several prophetic witnesses that 607 BC is the accurate application, and not 605 BC. 607 BC marks the end of four-hundred and ninety years in the line of kings, but it also begins one of the three primary representations of seventy years that occur in the line. 607 BC marks the end of seventy years that began with the captivity of Manasseh in 677 BC. The first representation of the symbol of four hundred and ninety years (that possesses three witnesses in the line), concludes where one of the three witnesses of seventy years ends and another witness of seventy years begins the mathematical structure testifies to 607 BC, in spite of the idea that Daniel was taken captive in 605 BC.

Даниил беше отведен в плен през 607 г. пр. Хр., макар че мнозинството от библейските хронолози посочват 605 г. пр. Хр. Историческият запис трябва да бъде в съгласие с пророческото свидетелство, а символиката на събитията, които са исторически отбелязани върху линията на историята, започваща с желанието за цар през 1097 г. пр. Хр., изисква въз основа на няколко пророчески свидетелства 607 г. пр. Хр. да бъде приета като точното приложение, а не 605 г. пр. Хр. 607 г. пр. Хр. отбелязва края на четиристотин и деветдесет години в линията на царете, но също така поставя началото на едно от трите основни представяния на седемдесет години, които се срещат в тази линия. 607 г. пр. Хр. отбелязва края на седемдесет години, започнали с пленяването на Манасия през 677 г. пр. Хр. Първото представяне на символа на четиристотин и деветдесет години (което има три свидетелства в линията) завършва там, където приключва едно от трите свидетелства за седемдесет години и започва друго свидетелство за седемдесет години; математическата структура свидетелства в полза на 607 г. пр. Хр., въпреки схващането, че Даниил е бил отведен в плен през 605 г. пр. Хр.

Within the line that contains a period of 490 years associated with the kings from 1097 BC unto 607 BC, there is also 490 years from the dedication of Solomon’s Temple unto the dedication of the post-exile Temple by Zerubbabel in 516 BC. That 490 years consists of 420 years from Solomon’s dedication in his eleventh year, added to the 70 years the Temple was desolate during the captivity equaling 490 years. The third decree of Artaxerxes came 59 years later in 457 BC, and marks the beginning of 490 years that were “determined” (cut off, Daniel 9:24) for God’s people which concluded in the year 34 at the stoning of Stephen. There is of course, many other profound chronological witnesses in the prophetic line that begins with the foundational apostasy of rejecting God and the Spirit of Prophecy in 1097 BC and ends when Stephen saw Christ standing at the right hand of God. Within this testimony we find the prophetic wheel of Josiah.

В рамките на линията, която съдържа период от 490 години, свързан с царете от 1097 г. пр. Хр. до 607 г. пр. Хр., има също така и 490 години от освещаването на Соломоновия храм до освещаването на следизгнаническия храм от Зоровавел през 516 г. пр. Хр. Тези 490 години се състоят от 420 години от Соломоновото освещаване в единадесетата година на царуването му, към които се прибавят 70-те години, през които храмът беше запустял по време на плена, и така се получават 490 години. Третият указ на Артаксеркс дойде 59 години по-късно, през 457 г. пр. Хр., и бележи началото на 490-те години, които бяха „определени“ (отсечени, Даниил 9:24) за Божия народ и които завършиха в 34 г. със убиването с камъни на Стефан. Разбира се, в пророческата линия, която започва с основополагащото отстъпление чрез отхвърлянето на Бога и Духа на пророчеството през 1097 г. пр. Хр. и завършва, когато Стефан видя Христос да стои отдясно на Бога, има и много други дълбоки хронологични свидетелства. В това свидетелство откриваме пророческото колело на Йосия.

I say “foundational apostasy,” for the beginning of the line identifies when Israel rejected God as King, in their desire to have a worldly king thus marking the foundation of Israel’s human monarchy. I also write this for the wheel of Josiah, which means “foundation of God,” is a symbol of both the foundation and the foundational apostasy of God’s people.

Казвам „основополагащо отстъпление“, защото началото на линията посочва кога Израил отхвърли Бога като Цар, в желанието си да има земен цар, като така отбеляза основата на човешката монархия на Израил. Пиша това и за колелото на Йосия, чието име означава „основа на Бога“, което е символ както на основата, така и на основополагащото отстъпление на Божия народ.

When Solomon died and the twelve tribes divided into north and south Jeroboam’s dedication of the counterfeit system of worship was rebuked by the disobedient prophet, and his rebuke contained the prophecy of a coming king named Josiah. At the foundational apostasy of Jeroboam and the ten northern tribes the prophecy of Josiah and his revival that is marked by the Great Passover of 622 BC was predicted. That revival was brought about by the discovery of the writings of Moses’ and the pronouncement of judgment upon God’s people for their continual apostasy. When the words from the writings of Moses were read to king Josiah, it produced the greatest revival of Old Testament history. The prophecy of a future child being born named Josiah also contained of the prophetic condemnation of the foundational apostasy levelled against king Jeroboam by the disobedient prophet.

Когато Соломон умря и дванадесетте племена се разделиха на север и юг, посвещаването от Йеровоам на подправената система на поклонение бе изобличено от непокорния пророк, и неговото изобличение съдържаше пророчеството за идващ цар на име Йосия. При основополагащото отстъпление на Йеровоам и десетте северни племена бе предсказано пророчеството за Йосия и неговото съживление, белязано от Великата Пасха през 622 г. пр. Хр. Това съживление бе предизвикано от откриването на писанията на Моисей и от произнасянето на съд над Божия народ заради неговото непрестанно отстъпление. Когато думите от писанията на Моисей бяха прочетени на цар Йосия, това доведе до най-великото съживление в старозаветната история. Пророчеството за бъдещо дете, което щеше да се роди и да се нарече Йосия, съдържаше също и пророческото осъждане на основополагащото отстъпление, отправено срещу цар Йеровоам от непокорния пророк.

The curse of Moses as Daniel calls it, is the “seven times” of Leviticus twenty-six, and it became the foundational discovery of William Miller who is the symbol of the foundational truths of Adventism. The empowerment of Miller’s message on August 11, 1840 was brought about through the work of “Josiah” Litch in 1838 and 1840. In 1863 those foundations were set aside and the “seven times” became a symbol of not only the foundational truths of the Philadelphian Millerites, but also the symbol of the rebellion of Laodicean Millerism against the foundations. The history of the Millerites of the first and second angels possesses the symbolism of “Josiah,” that will be repeated to the very letter in the history of the one hundred and forty-four thousand. The wheel of Josiah reaches back to the witchcraft of king Saul and then all the way to the spewing out of the Laodicean Seventh-day Adventist church at the Sunday law. Josiah’s wheel in Ezekiel is now in the process of being unsealed as the climax of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Проклятието на Моисей, както го нарича Даниил, е „седемте времена“ от Левит двадесет и шеста глава, и то стана основополагащото откритие на Уилям Милър, който е символът на основополагащите истини на адвентизма. Овластяването на вестта на Милър на 11 август 1840 г. бе осъществено чрез делото на „Йосия“ Лич през 1838 и 1840 г. През 1863 г. тези основи бяха оставени настрана и „седемте времена“ станаха символ не само на основополагащите истини на филаделфийските милерити, но и символ на бунта на лаодикийския милеризъм против основите. Историята на милеритите на първия и втория ангел съдържа символиката на „Йосия“, която ще бъде повторена до най-малката буква в историята на сто четиридесет и четирите хиляди. Колелото на Йосия се простира назад до магьосничеството на цар Саул, а след това чак до избълването на лаодикийската Църква на адвентистите от седмия ден при неделния закон. Колелото на Йосия в Езекил сега е в процес на разпечатване като кулминацията на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди.

We will continue these things in the next article.

Ще продължим с тези неща в следващата статия.

Back to Articles