Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twenty

Книгата на Йоил и Лаодикийската църква на адвентистите от седмия ден – Двадесет

Number Twenty

Числото двадесет

Author

Jeff Pippenger

Published

December 26, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

The book of Joel identifies that the destruction of God’s vineyard occurs in the fourth generation.

Книгата на Йоил посочва, че унищожаването на Божието лозе настъпва в четвъртото поколение.

> The word of the Lord that came to Joel the son of Pethuel.

> Словото Господне, което дойде към Йоил, сина на Фатуил.

> Hear this, ye old men, and give ear, all ye inhabitants of the land. Hath this been in your days, or even in the days of your fathers? Tell ye your children of it, and let your children tell their children, and their children another generation.

> Чуйте това, старци, и внимавайте, всички жители на земята. Случвало ли се е това във вашите дни или дори в дните на бащите ви? Разкажете за това на децата си, и нека децата ви го разкажат на своите деца, а техните деца — на друго поколение.

> That which the palmerworm hath left hath the locust eaten; and that which the locust hath left hath the cankerworm eaten; and that which the cankerworm hath left hath the caterpiller eaten.

> Онова, което е оставил резачът, изяде скакалецът; и онова, което е оставил скакалецът, изяде бръмбарът; и онова, което е оставил бръмбарът, изяде гъсеницата.

> Awake, ye drunkards, and weep; and howl, all ye drinkers of wine, because of the new wine; for it is cut off from your mouth. Joel 1:1–5.

> Събудете се, вие пияници, и плачете; и ридайте, всички вие, които пиете вино, поради новото вино; защото то се отне от устата ви. Йоил 1:1–5.

The parable of the ten virgins is the parable of Adventism, and the awakening in the parable occurs when the wheat and tares are separated, at which point, the tares awaken to the fact that they have been “cut off” from the “new wine.” The word “cut off” represents Abram’s first covenant step where a heifer, she-goat and ram were cut into two pieces in the ritual to ratify the covenant with blood. In that very same covenant passage, God identifies that He will visit His people in judgment during the fourth generation.

Притчата за десетте девици е притчата на адвентизма, а пробуждането в притчата настъпва, когато житото и плевелите бъдат разделени, в който момент плевелите осъзнават, че са били „отсечени“ от „новото вино“. Думата „отсечени“ представя първата заветна стъпка на Аврам, при която юница, коза и овен бяха разсечени на две части в обреда за утвърждаване на завета с кръв. В същия този заветен пасаж Бог посочва, че ще посети Своя народ със съд през четвъртото поколение.

> And he said unto Abram, Know of a surety that thy seed shall be a stranger in a land that is not theirs, and shall serve them; and they shall afflict them four hundred years; And also that nation, whom they shall serve, will I judge: and afterward shall they come out with great substance. And thou shalt go to thy fathers in peace; thou shalt be buried in a good old age. But in the fourth generation they shall come hither again: for the iniquity of the Amorites is not yet full. Genesis 15:13–16.

> И Той каза на Аврама: Знай със сигурност, че твоето потомство ще бъде пришълец в земя, която не е негова, и ще служи на тамошните; и те ще го угнетяват четиристотин години. А и оня народ, на когото ще служат, Аз ще съдя; и след това ще излязат с голям имот. А ти ще отидеш при бащите си в мир; ще бъдеш погребан в дълбока старост. Но в четвъртото поколение те ще се върнат тук; защото беззаконието на аморейците още не е достигнало пълната си мярка. Битие 15:13–16.

When the prophecy was fulfilled in the fourth generation, in the generation of Moses, the Lord set forth the Ten Commandments as a symbol of the covenant with God and His chosen people. In the second of those ten laws the light of Abram’s four generations was magnified.

Когато пророчеството се изпълни в четвъртото поколение, в поколението на Моисей, Господ постанови Десетте заповеди като символ на завета между Бога и Неговия избран народ. Във втората от тези десет заповеди бе възвеличена светлината на четирите поколения на Аврам.

> Thou shalt not make unto thee any graven image, or any likeness of anything that is in heaven above, or that is in the earth beneath, or that is in the water under the earth: Thou shalt not bow down thyself to them, nor serve them: for I the Lord thy God am a jealous God, visiting the iniquity of the fathers upon the children unto the third and fourth generation of them that hate me; And shewing mercy unto thousands of them that love me, and keep my commandments. Exodus 20:4–6.

> Не си прави кумир, нито какъвто и да било образ на онова, що е горе на небето, или що е долу на земята, или що е във водата под земята; не им се кланяй и не им служи; защото Аз, Господ, твоят Бог, съм Бог ревнив, Който въздавам беззаконието на бащите върху децата до третото и четвъртото поколение на онези, които Ме мразят; а показвам милост към хиляди от онези, които Ме любят и пазят Моите заповеди. Изход 20:4–6.

The four generations of Abram’s covenant was incorporated into the magnification of God’s character as a jealous God. His jealousy is contrasted with graven images. With Abram’s fourth generation we also find a progressive judgment. The judgment was upon the nation where God’s people were in bondage, as well as upon God’s people, and after that, the Amorites would be judged. Abram identifies a progressive judgment process that begins with God’s house and moves through the world progressively, and the second commandment identifies that the judgment process divides mankind into a class of those who hate God, and a class of those who love God, thus typifying the Sunday law which shouts out, “If you love me, keep my commandments.”

Четирите поколения на Аврамовия завет бяха включени в разкриването в по-голямо величие на Божия характер като ревнив Бог. Неговата ревност е противопоставена на изваяните образи. При четвъртото поколение на Аврам откриваме и един прогресивен съд. Съдът беше върху народа, в който Божият народ беше в робство, както и върху самия Божий народ, а след това щяха да бъдат съдени аморейците. Аврам посочва един прогресивен съдебен процес, който започва с Божия дом и постепенно преминава през света, а втората заповед показва, че този съдебен процес разделя човечеството на една категория от онези, които мразят Бога, и една категория от онези, които любят Бога, като по този начин предобразява неделния закон, който мощно възглася: „Ако Ме любите, пазете Моите заповеди.“

In the same period that the Law is being delivered at Sinai, Moses is shown God’s character.

В същия период, когато Законът бива даван на Синай, на Моисей е показан Божият характер.

> And the Lord said unto Moses, Hew thee two tables of stone like unto the first: and I will write upon these tables the words that were in the first tables, which thou brakest. And be ready in the morning, and come up in the morning unto mount Sinai, and present thyself there to me in the top of the mount. And no man shall come up with thee, neither let any man be seen throughout all the mount; neither let the flocks nor herds feed before that mount.

> И Господ каза на Моисей: Изсечи си две каменни плочи като първите; и Аз ще напиша върху тези плочи думите, които бяха на първите плочи, които ти строши. И бъди готов сутринта, и изкачи се сутринта на Синайската планина, и застани там пред Мене на върха на планината. И никой човек да не се изкачи с тебе, нито да се вижда някой човек по цялата планина; нито овци, нито говеда да пасат пред тази планина.

> And he hewed two tables of stone like unto the first; and Moses rose up early in the morning, and went up unto mount Sinai, as the Lord had commanded him, and took in his hand the two tables of stone. And the Lord descended in the cloud, and stood with him there, and proclaimed the name of the Lord. And the Lord passed by before him, and proclaimed,

> И издяла две каменни плочи като първите; и Моисей стана рано сутринта и се изкачи на Синайската планина, както Господ му беше заповядал, и взе в ръката си двете каменни плочи. И Господ слезе в облака и застана там при него, и прогласи името Господне. И Господ мина пред него и прогласи,

> The Lord, The Lord God, merciful and gracious, longsuffering, and abundant in goodness and truth, Keeping mercy for thousands, forgiving iniquity and transgression and sin, and that will by no means clear the guilty; visiting the iniquity of the fathers upon the children, and upon the children’s children, unto the third and to the fourth generation.

> Господ, Господ Бог, милосърден и благодатен, дълготърпелив и преизобилен в благост и истина, Който пази милост за хиляди, прощава беззаконие, престъпление и грях, и Който никак не оправдава виновния, а въздава беззаконието на бащите върху чадата и върху чадата на чадата им, до третото и до четвъртото поколение.

> And Moses made haste, and bowed his head toward the earth, and worshipped. And he said, If now I have found grace in thy sight, O Lord, let my Lord, I pray thee, go among us; for it is a stiffnecked people; and pardon our iniquity and our sin, and take us for thine inheritance. Exodus 34:1–9.

> И Мойсей побърза, поклони главата си до земята и се поклони. И рече: Ако сега съм намерил благодат пред Тебе, Господи, нека Господ, моля Те, върви сред нас; защото това е коравовратен народ; и прости беззаконието ни и греха ни, и приеми ни за Твое наследство. Изход 34:1–9.

The second giving of the law, aligns with the 1850 pioneer chart. The first tables were broken, and the first table had an error in the figures. Ancient Israel was then made the depositaries of the law, and modern Israel was then made the depositaries of the law of God and the laws of God’s prophetic Word. When the two tables were first introduced, there was literal rebellion in the camp, and when the 1850 chart was introduced, there was spiritual rebellion brewing in the camp. Abram’s prophecy of the fourth generation was fulfilled by Moses in the fourth generation, where God expanded the revelation of judgment in the fourth generation in the second commandment. Graven images became the counterfeit to the true worship of God, and the jealousy of God’s character was attached to the judgment. Then Moses viewed God’s glory. He saw God’s jealousy as an element of God’s character, as represented by His “name,” and the relationship between the worshipper and the sins of their fathers is set forth.

Второто даване на закона се съгласува с пионерската карта от 1850 година. Първите плочи бяха строшени, а в първата карта имаше грешка в числата. Тогава древният Израил беше направен пазител на закона, а съвременният Израил тогава беше направен пазител на Божия закон и на законите на Божието пророческо Слово. Когато двете плочи бяха представени за пръв път, в стана имаше буквален бунт, а когато картата от 1850 година беше представена, в стана назряваше духовен бунт. Пророчеството на Аврам за четвъртото поколение се изпълни чрез Моисей в четвъртото поколение, където Бог разшири откровението за съда в четвъртото поколение във втората заповед. Издяланите образи станаха фалшификат на истинското поклонение на Бога и ревността на Божия характер беше свързана със съда. Тогава Моисей видя Божията слава. Той видя Божията ревност като елемент от Божия характер, както е представен в Неговото „име“, и бе изложена връзката между поклонника и греховете на бащите му.

When Christ cleansed the temple the first time, then the disciples remembered that the zeal of His house had eaten Him up. The “zeal” is the word “jealousy.” The character of God that expresses His jealousy, is the motivation that lead Christ to cleanse His temple, and the prophetic attribute of the need to confess those sins of your fathers, would later become an essential element of the call for repentance in the “seven times” judgment of Leviticus twenty-six. Abram’s “fourth generation” develops greater and greater weight as it continues through covenant history. The book of Joel represents the time of the latter rain, which occurs in the latter days. The book of Joel sets forth its message upon its introduction of the message of four generations, as the theme that was recorded in the very first step of Abram’s threefold covenant with God. That theme reaches its conclusion in the book of Joel.

Когато Христос очисти храма първия път, тогава учениците си спомниха, че ревността за Неговия дом Го е пояла. „Ревност“ е думата „ревнивост“. Характерът на Бога, който изразява Неговата ревнивост, е подтикът, който поведе Христос да очисти Своя храм, а пророческият белег на необходимостта да изповядаш беззаконията на бащите си по-късно щеше да стане съществен елемент от призива към покаяние в присъдата на Левит, двадесет и шеста глава, за „седемте времена“. „Четвъртото поколение“ на Аврам придобива все по-голяма и по-голяма тежест, докато продължава през историята на завета. Книгата на Йоил представя времето на късния дъжд, което настъпва в последните дни. Книгата на Йоил излага своето послание върху въведението си на вестта за четири поколения като темата, която беше записана в самата първа стъпка от тройния завет на Аврам с Бога. Тази тема достига своя завършек в книгата на Йоил.

Once in the Promised Land, the Ark of the covenant was located at Shiloh, where wicked and foolish Eli, the high priest and his two corrupt sons are contrasted with the calling of Samuel. Shiloh would become a step in the journey of the Ark, which was the symbol of the covenant. After the Ark was used as the symbol of bringing down the walls of Jericho, it was located in Shiloh for around four hundred years, until the death of Eli and his wicked sons. It was then captured by the Philistines, and thereafter when David moved the Ark to Jerusalem, the first illustration of the triumphal entry into Jerusalem was accomplished. The stated purpose of moving the covenant symbol to Jerusalem, was that God chose to place His name in Jerusalem, and His name is associated with His jealousy, which is associated with His jealous judgment in the fourth generation.

След като влязоха в Обетованата земя, Ковчегът на завета се намираше в Сило, където нечестивият и безразсъден Илий, първосвещеникът, и двамата му покварени синове са противопоставени на призванието на Самуил. Сило щеше да стане етап от пътя на Ковчега, който беше символът на завета. След като Ковчегът бе употребен като символ за събарянето на стените на Йерихон, той се намираше в Сило около четиристотин години, до смъртта на Илий и нечестивите му синове. Тогава той бе пленен от филистимците, а впоследствие, когато Давид премести Ковчега в Йерусалим, се осъществи първият образ на триумфалното влизане в Йерусалим. Посочената цел на преместването на символа на завета в Йерусалим беше, че Бог избра да положи името Си в Йерусалим, а името Му е свързано с Неговата ревност, която е свързана с Неговия ревнив съд в четвъртото поколение.

At the Sunday law the Lord will lift up the church triumphant above all the hills and mountains, and the Gentiles will say, “come and lets us go to the house of God.”

При неделния закон Господ ще въздигне тържествуващата църква над всички хълмове и планини, и езичниците ще кажат: „Елате и нека възлезем в дома Божий.“

> And it shall come to pass in the last days, that the mountain of the Lord’s house shall be established in the top of the mountains, and shall be exalted above the hills; and all nations shall flow unto it. And many people shall go and say, Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob; and he will teach us of his ways, and we will walk in his paths: for out of Zion shall go forth the law, and the word of the Lord from Jerusalem. Isaiah 2:2, 3.

> И ще се случи в последните дни, че планината на дома Господен ще бъде утвърдена на върха на планините и ще се въздигне над хълмовете; и всичките народи ще потекат към нея. И много племена ще отидат и ще кажат: Елате, и нека възлезем на планината Господня, в дома на Якововия Бог; и Той ще ни научи на Своите пътища, и ние ще ходим в пътеките Му; защото от Сион ще излезе законът, и словото Господне — от Ерусалим. Исая 2:2, 3.

The word of the Lord goes forth from Jerusalem, for that is where He chose to place His “name.” With Moses, “the Lord descended in the cloud, and stood with him there, and proclaimed the name of the Lord. And the Lord passed by before him, and proclaimed,

Словото Господне излиза от Йерусалим, защото там Той избра да положи Своето „име“. При Мойсей „Господ слезе в облака, застана там с него и прогласи името Господне. И Господ мина пред него и прогласи:

> The Lord, The Lord God, merciful and gracious, longsuffering, and abundant in goodness and truth, Keeping mercy for thousands, forgiving iniquity and transgression and sin, and that will by no means clear the guilty; visiting the iniquity of the fathers upon the children, and upon the children’s children, unto the third and to the fourth generation. Exodus 34:6, 7.

> Господ, Господ Бог, милостив и благодатен, дълготърпелив и изобилен в благост и истина, Който пази милост за хиляди, прощава беззаконие, престъпление и грях, но никак няма да оправдае виновния; въздава беззаконието на бащите върху децата и върху децата на децата им, до третото и до четвъртото поколение. Изход 34:6, 7.

His “name” is His character, and God’s character is profoundly complex and profoundly simple. God is love, is His character perfectly, but simply expressed. Abram’s covenant truth of “the fourth generation of judgment” was expanded “line upon line” with the second commandment’s additional light upon the fourth generation. Then Moses’ experience expands the light of the fourth generation’s connection with God’s character, by adding the light of His jealousy. Inspiration has defined character as “thoughts and feelings combined,” but inspiration has also informed us our thoughts are not as God’s thoughts. His character is His thoughts and feelings combined, and His character has so many facets beyond our simple human thoughts and feelings, that the difference is that his thoughts are higher than heaven in relation to the earth.

Неговото „име“ е Неговият характер, а Божият характер е дълбоко сложен и дълбоко прост. Бог е любов — това е Неговият характер, изразен съвършено, но просто. Заветната истина, дадена на Аврам, за „четвъртото поколение на съда“ бе разширена „ред след ред“ чрез допълнителната светлина на втората заповед относно четвъртото поколение. След това опитността на Моисей разширява светлината върху връзката на четвъртото поколение с Божия характер, като прибавя светлината за Неговата ревност. Вдъхновението е определило характера като „мисли и чувства, съединени“, но вдъхновението също така ни е известило, че нашите мисли не са като Божиите мисли. Неговият характер е Неговите мисли и чувства, съединени, и Неговият характер има толкова много страни, далеч отвъд нашите прости човешки мисли и чувства, че разликата е такава, че Неговите мисли са по-високи от небесата по отношение на земята.

> For my thoughts are not your thoughts, neither are your ways my ways, saith the Lord. For as the heavens are higher than the earth, so are my ways higher than your ways, and my thoughts than your thoughts. Isaiah 55:8, 9.

> Защото Моите мисли не са вашите мисли, нито вашите пътища са Моите пътища, казва Господ. Защото както небесата са по-високо от земята, така и Моите пътища са по-високо от вашите пътища, и Моите мисли — от вашите мисли. Исая 55:8, 9.

So, here is a human thought to ponder; if God’s character is represented by His name, then every manifestation of God’s name is a manifestation of His character. The Lion of the tribe of Judah seals and unseals His prophetic Word, Palmoni is the Wonderful Numberer of Secrets, who is also the Root out of dry ground, and also the burning bush, a pillar of fire, the archangel Michael and on, and on. The attributes of God’s character as represented by His various names are endless. The ‘human thought to ponder’ is this. With all the various expressions of God’s character that are known to exist, what is the significance—that in the very first covenant step of the threefold covenant process with Abram—the “fourth generation judgment” is the foundational statement in the covenant—that reflects His name?

И тъй, ето една човешка мисъл за размишление: ако Божият характер е представен чрез Неговото име, тогава всяко проявление на Божието име е проявление на Неговия характер. Лъвът от Юдовото племе запечатва и разпечатва Своето пророческо Слово, Палмони е Чудният Броител на тайните, Който е също и Корен от суха земя, а също и горящият храст, огнен стълб, архангел Михаил и така нататък, и така нататък. Свойствата на Божия характер, представени чрез Неговите различни имена, са безкрайни. „Човешката мисъл за размишление“ е тази: сред всички различни изрази на Божия характер, за които е известно, че съществуват, какво е значението на това — че още в самата първа заветна стъпка от тройния заветен процес с Аврам — „съдът над четвъртото поколение“ е основополагащото изявление в завета — което отразява Неговото име?

> And he said unto Abram, Know of a surety that thy seed shall be a stranger in a land that is not theirs, and shall serve them; and they shall afflict them four hundred years; And also that nation, whom they shall serve, will I judge: and afterward shall they come out with great substance. And thou shalt go to thy fathers in peace; thou shalt be buried in a good old age. But in the fourth generation they shall come hither again: for the iniquity of the Amorites is not yet full. Genesis 15:13–16.

> И Той каза на Аврам: Знай със сигурност, че твоето потомство ще бъде пришълец в земя, която не е негова, и ще служат на нейните жители; и те ще ги угнетяват четиристотин години. А и онзи народ, на когото ще служат, Аз ще съдя; и след това ще излязат с голям имот. А ти ще отидеш при бащите си в мир; ще бъдеш погребан в добра старост. Но в четвъртото поколение те ще се върнат тук отново, защото беззаконието на аморейците още не е достигнало пълната си мярка. Битие 15:13–16.

The character of God as the judge of men and nations allows men a period of probation that is represented by four generations. God is the judge, He is merciful, He is patient and He brings judgment of men and nations to a conclusion in the fourth generation. God’s foundational statement in His covenant with a chosen people includes the fourth generational judgment. Just as the message of the first angel possesses all the characteristics of each of the three individual angels’ messages, so too, the first step of Abram’s covenant possesses the characteristics of the entire threefold covenant. God’s name is that He is the merciful judge, who judges in the fourth generation. Every other step in the covenant history of a chosen people, builds upon that foundation.

Характерът на Бога като Съдия на човеци и народи допуска за човеците време на изпитание, представено от четири поколения. Бог е Съдията, Той е милостив, Той е дълготърпелив и Той довежда съда над човеци и народи до завършек в четвъртото поколение. Основополагащото Божие изявление в Неговия завет с един избран народ включва съда в четвъртото поколение. Както вестта на първия ангел притежава всички характеристики на всяка от трите отделни ангелски вести, така и първата стъпка от завета на Аврам притежава характеристиките на целия троен завет. Името на Бога е, че Той е милостивият Съдия, Който съди в четвъртото поколение. Всяка следваща стъпка в заветната история на един избран народ се изгражда върху тази основа.

When the book of Joel is placed at the Midnight Cry’s awakening in verse five, and the “new wine” is “cut off” from their mouths, the introduction to that final covenant separation of a chosen covenant people is the foundational message of the covenant that lays out the rebellion of the covenant people who are then “cut off” as being accomplished in the fourth generation. They are “cut off,” for not understanding the foundational message of the covenant.

Когато книгата на Йоил се постави при пробуждането на Среднощния вик в пети стих и „новото вино“ бъде „отсечено“ от устата им, въведението към това окончателно заветно отделяне на един избран заветен народ е основополагащата вест на завета, която излага бунта на заветния народ, който след това бива „отсечен“, като това се извършва в четвъртото поколение. Те биват „отсечени“, понеже не разбират основополагащата вест на завета.

That foundational message of the covenant in Genesis fifteen’s four verses, is the measuring rod—the line of judgment that is used when the capstone message of the covenant is presented as “new wine” in the latter days. The gravity which is associated with the awakening of the drunkards of Ephraim, when the “new wine” is “cut off” is only truly understood—when it is set within the context of a pronouncement of judgment against the final fourth generation of a rebellious chosen people, during the testing period of the latter rain.

Тази основополагаща вест на завета в четирите стиха на Битие петнадесета глава е мерилният прът — линията на съда, която се употребява, когато заключителната вест на завета се представя като „ново вино“ в последните дни. Тежестта, свързана с пробуждането на пияниците на Ефрем, когато „новото вино“ бъде „отсечено“, се разбира истински единствено когато бъде поставена в контекста на произнасяне на съд над последното четвърто поколение на един бунтовен избран народ, през изпитния период на късния дъжд.

In Genesis seventeen, we find the second step of the threefold covenant with Abraham:

В Битие седемнадесета глава намираме втората стъпка от тройния завет с Авраам:

> And God said unto Abraham, Thou shalt keep my covenant therefore, thou, and thy seed after thee in their generations. This is my covenant, which ye shall keep, between me and you and thy seed after thee;

> И Бог каза на Авраам: Ти ще пазиш Моя завет, ти и твоето потомство след тебе в техните поколения. Това е Моят завет, който ще пазите между Мене и вас, и твоето потомство след тебе;

> Every man child among you shall be circumcised. And ye shall circumcise the flesh of your foreskin; and it shall be a token of the covenant betwixt me and you. And he that is eight days old shall be circumcised among you, every man child in your generations, he that is born in the house, or bought with money of any stranger, which is not of thy seed. He that is born in thy house, and he that is bought with thy money, must needs be circumcised: and my covenant shall be in your flesh for an everlasting covenant. And the uncircumcised man child whose flesh of his foreskin is not circumcised, that soul shall be cut off from his people; he hath broken my covenant. Genesis 17:9–14.

> Всеки мъжки пол сред вас да бъде обрязван. Обрязвайте плътта на крайната си плът; и това ще бъде белег на завета между Мене и вас. И всеки мъжки пол между вас, който е на осем дни, да бъде обрязван във всичките ви поколения — и роденият в дома, и купеният с пари от който и да било чужденец, който не е от твоето потомство. И роденият в дома ти, и купеният с парите ти непременно да бъдат обрязвани; и Моят завет ще бъде в плътта ви за вечен завет. А необрязаният мъжки пол, чиято крайна плът не е обрязана, такава душа ще бъде изтребена измежду народа си; той е нарушил Моя завет. Битие 17:9–14.

The second step provides a second witness to the symbol of being “cut off.” The word translated as “cut off,” finds its root in the animals Abram cut in halves in chapter fifteen, and in the passage, anyone who is not circumcised shall be “cut off” from the covenant. Circumcision was replaced by baptism in the covenant history where Christ was confirming these very truths, and for this reason, He, as our example was resurrected on the eighth day.

Втората стъпка дава второ свидетелство за символа на това да бъдеш „отсечен“. Думата, преведена като „отсечен“, намира своя корен в животните, които Аврам разсече на половини в петнадесета глава, а в самия текст всеки, който не е обрязан, ще бъде „отсечен“ от завета. Обрязването бе заменено от кръщението в историята на завета, където Христос потвърждаваше именно тези истини, и поради тази причина Той, като наш пример, бе възкресен на осмия ден.

That sign was to be accomplished on the eighth day, as represented by the eight souls in the ark. It is in the second step where the visual test is represented, whether it was Israel choosing between Jezebel’s prophets of Elijah in advance of the judgment carried out by Elijah, or Daniel, Shadrach, Meshach and Abednego countenance appearing fairer and fatter than those who ate the king’s diet; the second test is visual. Circumcision is a sign of life, and the eight souls upon the ark, represent those who lived in contrast with those who died.

Този белег трябваше да се изпълни на осмия ден, както е представено чрез осемте души в ковчега. Именно във втората стъпка е представено зрителното изпитание — било то Израил, който избираше между пророците на Йезавел и Илия преди съда, извършен от Илия, или Данаил, Седрах, Мисах и Авденаго, чийто вид изглеждаше по-красив и по-пълен от вида на онези, които ядяха от царската храна; второто изпитание е зрително. Обрязването е белег на живот, а осемте души в ковчега представляват онези, които живяха, за разлика от онези, които умряха.

In the history of Christ, when the sign of the covenant transitioned to baptism the apostle Paul employed the very covenant history of these verses to demonstrate the major shift in covenant history. He used the flesh that is cut off in circumcision, as a symbol of man in relation to divinity, and as a symbol of man’s lower nature in relation to man’s higher nature. Paul taught his students by employing Gods’ prophetic Word, and his purpose as “one who was selected,” (as his name Saul means) was to identify the major shift in covenant history represented by the transition from literal to spiritual Israel as God’s covenant people. In accomplishing his assigned work, he presented his prophetic message in the context of covenant history.

В историята на Христос, когато знакът на завета премина от обрязване към кръщение, апостол Павел използва самата заветна история на тези стихове, за да покаже голямата промяна в заветната история. Той използва плътта, която се отсича при обрязването, като символ на човека в неговото отношение към Божественото и като символ на по-нисшето естество на човека в неговото отношение към по-висшето му естество. Павел поучаваше своите ученици, като си служеше с пророческото Божие Слово, а неговата цел като „онзи, който бе избран“ (както означава името му Саул) беше да посочи голямата промяна в заветната история, представена чрез прехода от буквалния към духовния Израил като Божи заветен народ. При изпълнението на повереното му дело той изложи своята пророческа вест в контекста на заветната история.

Genesis seventeen represents the second step of the three foundational covenant steps that find their omega fulfillment in the three angels of Revelation fourteen. Step two is represented by the sign of circumcision, typifying the seal of God upon the one hundred and forty-four thousand, who are the ensign, which represents the visual test. The three angels are the omega of Abraham’s alpha covenant. The third step for Abraham was chapter twenty-two.

Битие седемнадесета глава представлява втората стъпка от трите основополагащи заветни стъпки, които намират своето омега-изпълнение в трите ангела от Откровение четиринадесета глава. Втората стъпка е представена чрез знака на обрязването, предобразяващ Божия печат върху сто четиридесет и четирите хиляди, които са знамето, представляващо видимия изпит. Трите ангела са омегата на алфа-завета на Авраам. Третата стъпка за Авраам беше двадесет и втора глава.

> And the angel of the Lord called unto Abraham out of heaven the second time, And said, By myself have I sworn, saith the Lord, for because thou hast done this thing, and hast not withheld thy son, thine only son: That in blessing I will bless thee, and in multiplying I will multiply thy seed as the stars of the heaven, and as the sand which is upon the sea shore; and thy seed shall possess the gate of his enemies; And in thy seed shall all the nations of the earth be blessed; because thou hast obeyed my voice. Genesis 22:15–18.

> И ангелът Господен повика към Авраам от небето втори път и каза: В Себе Си се заклех, казва Господ, понеже стори това нещо и не пожали сина си, единствения си син, затова с благославяне ще те благословя и с умножаване ще умножа потомството ти като небесните звезди и като пясъка, който е по морския бряг; и потомството ти ще завладее портата на враговете си; и в твоето потомство ще се благословят всичките народи на земята, защото ти послуша гласа Ми. Битие 22:15–18.

Verse one of the chapter states, “And it came to pass after these things, that God did tempt Abraham, and said unto him, Abraham: and he said, Behold, here I am.” God tempted Abraham, thus identifying a final test, before the third covenant pronouncement. When Abraham passed the test, then the final four verses of Abraham’s threefold covenant were set forth. Because Abraham “obeyed” God’s voice, which in this passage is His “covenant voice,” Abraham would be blessed as the father of nations. The third angel is a test, which like Abraham represents a test that demonstrates character, and character is based upon whether you believe God, as did Abraham, or not. Those who pass the test, as did Abraham will be used to gather in all the nations of the world. The seventeen verses, from three chapters identify the covenant between God and a chosen people; and in so doing they represent the alpha of the covenant history of a chosen people, and in so doing, those verses also represent the omega of covenant history as represented with the raising up of the one hundred and forty-four thousand.

Първият стих на главата гласи: „И след тия събития Бог изпита Авраама и му рече: Аврааме! А той отговори: Ето ме.“ Бог изпита Авраама, като по този начин посочи едно последно изпитание преди третото провъзгласяване на завета. Когато Авраам издържа изпитанието, тогава бяха изложени последните четири стиха от тройния завет на Авраам. Понеже Авраам „послуша“ Божия глас, който в този откъс е Неговият „заветен глас“, Авраам щеше да бъде благословен като баща на народи. Третият ангел е изпитание, което, подобно на Авраам, представлява изпитание, разкриващо характера; а характерът се основава върху това дали вярваш на Бога, както направи Авраам, или не. Онези, които издържат изпитанието, както Авраам, ще бъдат използвани за събирането на всички народи по света. Седемнадесетте стиха от три глави определят завета между Бога и един избран народ; и като правят това, те представляват алфата на заветната история на един избран народ, а с това същите тези стихове представляват и омегата на заветната история, както е представена в издигането на сто четиридесет и четирите хиляди.

How many of us would by a home, or a vehicle without first reviewing the terms of the contract? How many Laodicean Seventh-day Adventists know that the very first term of their covenant contract with God consists of God identifying that He is the merciful God that passes judgment in the fourth generation? The tragedy is that they know not the foundational truths of the Millerite history, nor do they know the foundational truths of their professed covenant relationship, and because of this they, like ancient Israel, know not the time of their visitation. That conclusion of that period of visitation, that began at 9/11, is when they are awakened at midnight only to realize they are cut off.

Колко от нас биха купили дом или превозно средство, без най-напред да прегледат условията на договора? Колко лаодикийски адвентисти от седмия ден знаят, че самото първо условие на техния заветен договор с Бога се състои в това, че Бог заявява за Себе Си, че е милостивият Бог, Който отсъжда съд до четвъртото поколение? Трагедията е, че те не познават основополагащите истини на милеритската история, нито познават основополагащите истини на своето изповядвано заветно отношение, и поради това те, както древният Израил, не познават времето на своето посещение. Завършекът на този период на посещение, започнал на 11 септември, е тогава, когато те биват събудени в полунощ, само за да осъзнаят, че са отсечени.

We will continue in the next article.

Ще продължим в следващата статия.

> “On April 18, two days after the scene of falling buildings had passed before me, I went to fill an appointment in the Carr Street Church, Los Angeles. As we neared the church we heard the newsboys crying: ‘San Francisco destroyed by an earthquake!’ With a heavy heart I read the first hastily printed news of the terrible disaster.

> „На 18 април, два дни след като сцената на падащи сгради бе преминала пред мен, отидох, за да изпълня поет ангажимент в църквата на улица „Кар“, Лос Анджелис. Когато се приближихме към църквата, чухме вестникопродавците да викат: „Сан Франциско е разрушен от земетресение!“ С натежало сърце прочетох първите набързо отпечатани известия за това ужасно бедствие.

> “Two weeks later, on our homeward journey, we passed through San Francisco and, hiring a carriage, spent an hour and a half in viewing the destruction wrought in that great city. Buildings that were thought to be proof against disaster were lying in ruins. In some instances buildings were partially sunken in the ground. The city presented a most dreadful picture of the inefficiency of human ingenuity to frame fireproof and earthquake-proof structures.

> „Две седмици по-късно, на път за дома, минахме през Сан Франциско и, като наехме файтон, прекарахме час и половина в разглеждане на опустошението, причинено в този велик град. Сгради, за които се смяташе, че са защитени от бедствие, лежаха в развалини. В някои случаи зданията бяха частично потънали в земята. Градът представяше най-ужасяваща картина на безсилието на човешката изобретателност да създаде огнеустойчиви и земетръсоустойчиви постройки.“

> “Through His prophet Zephaniah the Lord specifies the judgments that He will bring upon evildoers: ‘I will utterly consume all things from off the land, saith the Lord. I will consume man and beast; I will consume the fowls of the heaven, and the fishes of the sea, and the stumbling blocks with the wicked; and I will cut off man from off the land, saith the Lord.’

> „Чрез Своя пророк Софония Господ посочва съдовете, които ще наведе върху злосторниците: „Всичко съвсем ще изтребя от лицето на земята, казва Господ. Ще изтребя човек и добитък; ще изтребя небесните птици и морските риби, и съблазните заедно с нечестивите; и ще изтребя човека от лицето на земята, казва Господ.“

> “‘And it shall come to pass in the day of the Lord’s sacrifice, that I will punish the princes, and the king’s children, and all such as are clothed with strange apparel. In the same day also will I punish all those that leap on the threshold, which fill their masters’ houses with violence and deceit….

> „И в деня на жертвата Господня ще накажа князете и царските синове, и всички, които са облечени в чуждоземно облекло. В същия ден ще накажа и всички онези, които прескачат прага, които пълнят домовете на господарите си с насилие и измама….“

> “‘And it shall come to pass at that time, that I will search Jerusalem with candles, and punish the men that are settled on their lees: that say in their heart, The Lord will not do good, neither will He do evil. Therefore their goods shall become a booty, and their houses a desolation: they shall also build houses, but not inhabit them; and they shall plant vineyards, but not drink the wine thereof.

> „И ще стане в онова време, че ще претърся Йерусалим със светилници и ще накажа мъжете, които са се утаили върху дрождите си, които казват в сърцето си: Господ няма да стори добро, нито ще стори зло. Затова имотът им ще стане плячка и къщите им — запустение; те също ще построят къщи, но няма да живеят в тях; и ще насадят лозя, но няма да пият виното им.

> “‘The great day of the Lord is near, it is near, and hasteth greatly, even the voice of the day of the Lord: the mighty man shall cry there bitterly. That day is a day of wrath, a day of trouble and distress, a day of wasteness and desolation, a day of darkness and gloominess, a day of clouds and thick darkness, a day of the trumpet and alarm against the fenced cities, and against the high towers. And I will bring distress upon men, that they shall walk like blind men, because they have sinned against the Lord: and their blood shall be poured out as dust, and their flesh as the dung. Neither their silver nor their gold shall be able to deliver them in the day of the Lord’s wrath; but the whole land shall be devoured by the fire of His jealousy: for He shall make even a speedy riddance of all them that dwell in the land.’ Zephaniah 1:2, 3, 8–18.

> „Великият ден Господен е близо, близо е и много бърза, дори гласът на деня Господен; там и силният мъж ще закрещи горчиво. Оня ден е ден на гняв, ден на скръб и утеснение, ден на опустошение и разорение, ден на тъмнина и мрак, ден на облаци и гъста тъмнина, ден на тръба и тревога против укрепените градове и против високите кули. И ще докарам утеснение върху човеците, тъй че ще ходят като слепи, защото са съгрешили против Господа; и кръвта им ще се излее като прах, и плътта им — като тор. Нито среброто им, нито златото им ще може да ги избави в деня на Господния гняв; а цялата земя ще бъде погълната от огъня на Неговата ревност; защото Той ще направи, да, бърз край на всички, които живеят в земята.“ Софония 1:2, 3, 8–18.

> “God cannot forbear much longer. Already His judgments are beginning to fall on some places, and soon His signal displeasure will be felt in other places.

> „Бог не може да се въздържа още дълго. Неговите съдби вече започват да падат върху някои места, а скоро Неговото явно неодобрение ще се почувства и на други места.“

> “There will be a series of events revealing that God is master of the situation. The truth will be proclaimed in clear, unmistakable language. As a people we must prepare the way of the Lord under the overruling guidance of the Holy Spirit. The gospel is to be given in its purity. The stream of living water is to deepen and widen in its course. In all fields, nigh and afar off, men will be called from the plow and from the more common commercial business vocations that largely occupy the mind, and will be educated in connection with men of experience. As they learn to labor effectively they will proclaim the truth with power. Through most wonderful workings of divine providence, mountains of difficulty will be removed and cast into the sea. The message that means so much to the dwellers upon the earth will be heard and understood. Men will know what is truth. Onward and still onward the work will advance until the whole earth shall have been warned, and then shall the end come.

> „Ще последва поредица от събития, които ще разкрият, че Бог е Господар на положението. Истината ще бъде прогласена на ясен, недвусмислен език. Като народ ние трябва да приготвим пътя Господен под върховното ръководство на Светия Дух. Евангелието трябва да бъде предадено в неговата чистота. Потокът на живата вода трябва да се задълбочава и разширява в своя ход. Във всички полета, близки и далечни, мъже ще бъдат призовавани от ралото и от по-обикновените търговски и делови занятия, които до голяма степен занимават ума, и ще бъдат обучавани заедно с мъже на опит. Докато се учат да работят действено, те ще прогласяват истината със сила. Чрез най-чудни действия на Божественото провидение планини от трудности ще бъдат премахнати и хвърлени в морето. Вестта, която означава толкова много за жителите на земята, ще бъде чута и разбрана. Хората ще узнаят кое е истината. Напред, и все по-напред, делото ще напредва, докато цялата земя бъде предупредена, и тогава ще дойде краят.״

> “More and more, as the days go by, it is becoming apparent that God’s judgments are in the world. In fire and flood and earthquake He is warning the inhabitants of this earth of His near approach. The time is nearing when the great crisis in the history of the world will have come, when every movement in the government of God will be watched with intense interest and inexpressible apprehension. In quick succession the judgments of God will follow one another—fire and flood and earthquake, with war and bloodshed.

> „Все повече и повече, с изминаването на дните, става очевидно, че Божиите съдби са в света. Чрез огън и наводнение, и земетресение Той предупреждава жителите на тази земя за Своето близко приближаване. Наближава времето, когато ще е настъпила великата криза в историята на света, когато всяко действие в Божието управление ще бъде следено с напрегнат интерес и неизразим трепет. В бърза последователност Божиите съдби ще следват една след друга — огън и наводнение, и земетресение, с война и кръвопролитие.״

> “Oh, that the people might know the time of their visitation! There are many who have not yet heard the testing truth for this time. There are many with whom the Spirit of God is striving. The time of God’s destructive judgments is the time of mercy for those who have had no opportunity to learn what is truth. Tenderly will the Lord look upon them. His heart of mercy is touched; His hand is still stretched out to save, while the door is closed to those who would not enter.

> „О, да можеше народът да познае времето на своето посещение! Има мнозина, които още не са чули изпитващата истина за това време. Има мнозина, с които Божият Дух се бори. Времето на Божиите погубителни съдби е време на милост за онези, които не са имали възможност да научат що е истина. Господ нежно ще погледне на тях. Сърцето Му, изпълнено с милост, е трогнато; ръката Му е още простряна да спасява, докато вратата е затворена за онези, които не пожелаха да влязат.“

> “The mercy of God is shown in His long forbearance. He is holding back His judgments, waiting for the message of warning to be sounded to all. Oh, if our people would feel as they should the responsibility resting upon them to give the last message of mercy to the world, what a wonderful work would be done!” Testimonies, volume 9, 94–97.

> „Милостта на Бога се проявява в Неговото дълготърпение. Той възпира Своите съдби, като чака вестта на предупреждението да бъде прогласена на всички. О, ако нашият народ би почувствал, както трябва, отговорността, която лежи върху него да предаде на света последната вест на милостта, какво чудно дело би било извършено!“ Свидетелства, том 9, 94–97.

Back to Articles