Article

# The Book of Daniel - Number Sixty-Four

Книгата на Даниил — Шестдесет и четвърта част

Unveiling Prophecy: Connecting September 11, 2001 to the Sealing Time, Latter Rain, and the Final Work of Christ

Разкриване на пророчеството: свързване на 11 септември 2001 г. с времето на запечатването, късния дъжд и последното дело на Христос

Author

Jeff Pippenger

Published

January 28, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the recent articles we have been referring to a few passages from the Spirit of Prophecy that identify a period of time from September 11, 2001 until Michael stands up and human probation closes. During that period of time, there are a handful of prophetic illustrations which identify the final work of Christ in the Most Holy Place.

В последните статии се позовавахме на няколко пасажа от Духа на пророчеството, които обозначават период от време от 11 септември 2001 г. до момента, когато Михаил ще се изправи и човешкото време на благодат ще приключи. През този период от време съществуват няколко пророчески илюстрации, които посочват заключителното дело на Христос в Пресветото място.

The work of Christ in the sanctuary is represented in the vision of the Ulai River of Daniel chapter eight, and Sister White has informed us that the vision of the Ulai River is now in the process of fulfillment. The final work accomplished in the heavenly sanctuary, which is now in the process of fulfillment, is represented in a variety of prophetic terms. It is represented as, among other prophetic representations, the sealing time, the latter rain, the closing work of salvation, and the cleansing of the temple. It is important to bring those terms together, and also to place them in their correct historical setting.

Делото на Христос в светилището е представено във видението при река Улай в осмата глава на Даниил, и сестра Уайт ни е известила, че видението при река Улай сега е в процес на изпълнение. Последното дело, извършвано в небесното светилище, което сега е в процес на изпълнение, е представено с разнообразни пророчески изрази. То е представено, наред с други пророчески изображения, като времето на запечатването, късният дъжд, завършителното дело на спасението и очистването на храма. Важно е тези изрази да бъдат събрани заедно и също така да бъдат поставени в правилната им историческа обстановка.

> “At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> „В онова време, докато делото на спасението се приближава към своя край, скръб ще настъпва по земята, и народите ще се гневят, но ще бъдат възпирани, така че да не възпрепятстват делото на третия ангел. В онова време ще дойде „късният дъжд“, или освежаването от присъствието на Господа, за да даде сила на силния вик на третия ангел и да приготви светиите да устоят в периода, когато седемте последни язви ще бъдат излети.“ Early Writings, 85.

The “work of the third angel” is also “the work of salvation,” which prepares “the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.”

„Делото на третия ангел“ е също и „делото на спасението“, което подготвя „светиите да устоят във времето, когато ще бъдат излети седемте последни язви“.

> And the nations were angry, and thy wrath is come, and the time of the dead, that they should be judged, and that thou shouldest give reward unto thy servants the prophets, and to the saints, and them that fear thy name, small and great; and shouldest destroy them which destroy the earth. Revelation 11:18.

> И народите се разгневиха, и дойде Твоят гняв, и времето да бъдат съдени мъртвите, и да въздадеш награда на Твоите слуги, пророците, и на светиите, и на онези, които се боят от Твоето име, малки и големи; и да погубиш онези, които погубват земята. Откровение 11:18.

The nations are angered before probation closes (which is when God’s wrath is poured out), yet when the nations are angered, they are also “held in check.” The “time” when the nations are angered, identifies the beginning of the closing work of salvation, and the closing work of salvation is the sealing of God’s people.

Народите се разгневяват преди да приключи изпитателното време (което е времето, когато се излива Божият гняв), но когато народите се разгневяват, те също така са и „възпирани“. „Времето“, когато народите се разгневяват, обозначава началото на заключителното дело на спасението, а заключителното дело на спасението е запечатването на Божия народ.

> “The true people of God, who have the spirit of the work of the Lord and the salvation of souls at heart, will ever view sin in its real, sinful character. They will always be on the side of faithful and plain dealing with sins which easily beset the people of God. Especially in the closing work for the church, in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand who are to stand without fault before the throne of God, will they feel most deeply the wrongs of God’s professed people. This is forcibly set forth by the prophet’s illustration of the last work under the figure of the men each having a slaughter weapon in his hand. One man among them was clothed with linen, with a writer’s inkhorn by his side. ‘And the Lord said unto him, Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof.’” Testimonies, volume 3, 266.

> „Истинският Божий народ, който има присърце духа на Господното дело и спасението на души, винаги ще гледа на греха в неговия истински, греховен характер. Те винаги ще бъдат на страната на вярното и открито изобличаване на греховете, които тъй лесно сполитат Божия народ. Особено в заключителното дело за църквата, във времето на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, които трябва да застанат без недостатък пред Божия престол, те ще чувстват най-дълбоко неправдите на онези, които изповядват, че са Божий народ. Това е силно представено чрез пророческата илюстрация на последното дело под образа на мъжете, всеки от които имаше в ръката си оръжие за клане. Един мъж между тях беше облечен в ленени дрехи, с писарска мастилница при кръста си. „И Господ му рече: Мини през средата на града, през средата на Ерусалим, и постави белег по челата на мъжете, които въздишат и плачат за всички мерзости, които се вършат сред него.“ Свидетелства, том 3, 266.

The nations are held in check so as to not prevent the sealing of the one hundred and forty-four thousand. In Revelation chapter seven, the angry nations that are held in check are represented as four winds that are held in check during that very same period of time, and that time is specifically identified as a period of time.

Народите са възпирани, за да не попречат на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди. В седма глава на Откровение разгневените народи, които са възпирани, са представени като четири ветрове, които са възпирани през същия този период от време, и това време е изрично посочено като период от време.

> “Satan is now using every device in this sealing time to keep the minds of God’s people from the present truth and to cause them to waver. I saw a covering that God was drawing over His people to protect them in the time of trouble; and every soul that was decided on the truth and was pure in heart was to be covered with the covering of the Almighty.

> „Сатана сега използва всяко средство в това време на запечатването, за да отвлича умовете на Божия народ от настоящата истина и да ги кара да се колебаят. Видях покривало, което Бог простираше над Своя народ, за да ги защити във времето на скръбта; и всяка душа, която беше утвърдена в истината и беше чиста по сърце, щеше да бъде покрита с покривалото на Всемогъщия.

> “Satan knew this, and he was at work in mighty power to keep the minds of as many people as he possibly could wavering and unsettled on the truth. …

> „Сатана знаеше това и действаше с мощна сила, за да държи умовете на колкото е възможно повече хора колебливи и неутвърдени в истината. …“

> “I saw that Satan was at work in these ways to distract, deceive, and draw away God’s people, just now in this sealing time. I saw some who were not standing stiffly for present truth. Their knees were trembling, and their feet sliding, because they were not firmly planted on the truth, and the covering of Almighty God could not be drawn over them while they were thus trembling.

> „Видях, че Сатана действа по тези начини, за да отвлича, мами и отклонява Божия народ именно сега, в това време на запечатване. Видях някои, които не стояха твърдо за настоящата истина. Коленете им трепереха и нозете им се плъзгаха, защото не бяха здраво утвърдени в истината, и покровът на Всемогъщия Бог не можеше да бъде прострян над тях, докато те бяха така разтреперани.“

> “Satan was trying his every art to hold them where they were, until the sealing was past, until the covering was drawn over God’s people, and they left without a shelter from the burning wrath of God, in the seven last plagues. God has begun to draw this covering over His people, and it will soon be drawn over all who are to have a shelter in the day of slaughter. God will work in power for His people; and Satan will be permitted to work also.” Early Writings, 43, 44.

> „Сатана употребяваше всяко свое изкуство, за да ги задържи там, където бяха, докато запечатването отмине, докато покривът бъде прострян над Божия народ, а те останат без прибежище от изгарящия Божий гняв в седемте последни язви. Бог е започнал да простира този покрив над Своя народ и скоро той ще бъде прострян над всички, които трябва да имат прибежище в деня на клането. Бог ще действа със сила за Своя народ; и на Сатана също ще бъде позволено да действа.“ Ранни писания, 43, 44.

Sister White wrote these words in 1851, five years before God’s people entered into the Laodicean condition, and delayed the sealing process by rejecting the increased light of the “seven times.” That light would have increased and finished God’s work of covering His people in advance of the seven last plagues. Instead, God’s people rebelled and were consigned to wander in the wilderness of Laodicea, as typified by ancient Israel’s rebellion and wilderness wandering. How many of ancient Israel’s rebels entered into the Promised Land? What passage in the Bible, or the Spirit of Prophecy identifies any Laodiceans that will be saved? The answer is, “None!” for a Laodicean is just as lost as those of ancient Israel who died in the wilderness.

Сестра Уайт написа тези думи през 1851 година, пет години преди Божият народ да навлезе в лаодикийското състояние и да забави процеса на запечатване, като отхвърли увеличената светлина на „седемте времена“. Тази светлина би разширила и завършила Божието дело по покриването на Неговия народ преди седемте последни язви. Вместо това Божият народ се разбунтува и бе осъден да се скита в пустинята на Лаодикия, както това е предобразено в бунта и скитането в пустинята на древния Израил. Колко от бунтовниците на древния Израил влязоха в Обетованата земя? Кой пасаж в Библията, или в Духа на пророчеството, посочва някакви лаодикийци, които ще бъдат спасени? Отговорът е: „Никой!“, защото един лаодикиец е също тъй погинал, както онези от древния Израил, които умряха в пустинята.

The sealing of the one hundred and forty-four thousand is a period of time, and it begins when the four angels restrain the four winds, which is also when the nations are angered, yet held in check. During the sealing time God prepares His people to stand in the time of the seven last plagues, and that preparation is represented as pulling “a covering” over His people, and it is also represented as finishing the work of salvation and finishing the work of the third angel. The preparation which is represented by all these illustrations is based upon the reception of “present truth.”

Запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди е период от време и то започва, когато четирите ангела възпират четирите ветрове, което е също и времето, когато народите се разгневяват, но биват държани в сдържаност. По време на запечатването Бог приготвя Своя народ да устои във времето на седемте последни язви, и това приготовление е представено като простиране на „покривало“ над Неговия народ, а също така е представено и като завършване на делото на спасението и завършване на делото на третия ангел. Приготовлението, което е представено чрез всички тези образи, се основава върху приемането на „настоящата истина“.

Those who will not stand “stiffly for present truth,” are those who were “wavering,” because their minds were not focused upon “present truth.” She writes that she “saw some who were not standing stiffly for present truth. Their knees were trembling, and their feet sliding, because they were not firmly planted on the truth, and the covering of Almighty God could not be drawn over them while they were thus trembling.”

Онези, които не ще устоят „непоколебимо за настоящата истина“, са онези, които са били „колебаещи се“, понеже умовете им не са били съсредоточени върху „настоящата истина“. Тя пише, че „видях някои, които не стояха непоколебимо за настоящата истина. Коленете им трепереха и нозете им се подхлъзваха, защото не бяха здраво утвърдени в истината, и покровът на Всемогъщия Бог не можеше да бъде прострян над тях, докато така трепереха.“

The “present truth” is what provides the “covering” and the “covering” is also represented as the “seal of God.” The “seal of God” was typified by the blood that covered the doors of the Hebrews, that allowed the destroying angel to pass over the homes where the door was “covered” with the blood. The “covering” is the “sealing,” and the “sealing” is accomplished by the “present truth.”

„Настоящата истина“ е това, което осигурява „покривалото“, а „покривалото“ е представено също и като „Божият печат“. „Божият печат“ беше предобразен чрез кръвта, която покриваше вратите на евреите и позволяваше на погубващия ангел да отмине домовете, чиито врати бяха „покрити“ с кръвта. „Покривалото“ е „запечатването“, а „запечатването“ се извършва чрез „настоящата истина“.

> Sanctify them through thy truth: thy word is truth. John 17:17.

> Освети ги чрез Твоята истина; Твоето слово е истина. Йоан 17:17.

Every reform movement had its own specific theme, and the theme of the reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand is “Islam of the third Woe”. The “present truth” in the last days is Islam of the third Woe.

Всяко реформаторско движение е имало своя собствена специфична тема, а темата на реформаторското движение на сто четиридесет и четирите хиляди е „ислямът на третото горко“. „Настоящата истина“ в последните дни е ислямът на третото горко.

> “The Scriptures are constantly opening to the people of God. There always has been and always will be a truth specially applicable to each generation.” Review and Herald, June 29, 1886.

> „Писанията непрестанно се разкриват пред Божия народ. Винаги е имало и винаги ще има истина, особено приложима за всяко поколение.“ Review and Herald, June 29, 1886.

It is a present truth “message” that seals God’s people in the last days, and the sealing time is represented as beginning when the four winds are held in check. The nations were angered on September 11, 2001, and at that point the sealing of the one hundred and forty-four thousand began, as the latter rain, which is “a message”, began to be unsealed.

Това е вест на настоящата истина, която запечатва Божия народ в последните дни, а времето на запечатването е представено като започващо, когато четирите ветрове са възпирани. Народите се разгневиха на 11 септември 2001 г., и в този момент започна запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, тъй като късният дъжд, който е „вест“, започна да се разпечатва.

> “To John were opened scenes of deep and thrilling interest in the experience of the church. He saw the position, dangers, conflicts, and final deliverance of the people of God. He records the closing messages which are to ripen the harvest of the earth, either as sheaves for the heavenly garner or as fagots for the fires of destruction. Subjects of vast importance were revealed to him, especially for the last church, that those who should turn from error to truth might be instructed concerning the perils and conflicts before them. None need be in darkness in regard to what is coming upon the earth.” The Great Controversy, 341.

> „На Йоан бяха открити сцени с дълбок и вълнуващ интерес относно опитността на църквата. Той видя положението, опасностите, борбите и окончателното избавление на Божия народ. Той записва заключителните вести, които трябва да доведат жетвата на земята до зрялост — било като снопи за небесното житнице, било като вързопи за огъня на погибелта. Бяха му разкрити предмети от огромна важност, особено за последната църква, за да бъдат наставени онези, които ще се обърнат от заблуда към истината, относно опасностите и борбите, които стоят пред тях. Никой не е нужно да бъде в тъмнина относно онова, което предстои да дойде върху земята.“ Великата борба, 341.

When the nations were angered, they were simultaneously held in check, and the “latter rain” began to fall, and the latter rain is the message of “present truth” that seals God’s people.

Когато народите се разгневиха, те едновременно бяха възпирани, и „късният дъжд“ започна да се излива; а късният дъжд е вестта за „настоящата истина“, която запечатва Божия народ.

> “The work in Battle Creek is after the same order. The leaders in the sanitarium have mingled with unbelievers, admitting them to their councils, more or less, but it is like going to work with their eyes shut. They lack the discernment to see what is going to break upon us at any time. There is a spirit of desperation, of war and bloodshed, and that spirit will increase until the very close of time. Just as soon as the people of God are sealed in their foreheads—it is not any seal or mark that can be seen, but a settling into the truth, both intellectually and spiritually, so they cannot be moved—just as soon as God’s people are sealed and prepared for the shaking, it will come. Indeed, it has begun already. The judgments of God are now upon the land, to give us warning, that we may know what is coming.” Manuscript Releases, volume 10, 252.

> „Делото в Батъл Крийк е от същия порядък. Ръководителите в санаториума са се смесили с невярващи, като в по-голяма или по-малка степен са ги допуснали в своите съвети, но това е като да се захванат за работа със затворени очи. Липсва им разпознаване, за да видят какво всеки момент ще се стовари върху нас. Има дух на отчаяние, на война и кръвопролитие, и този дух ще се усилва до самия край на времето. Веднага щом Божият народ бъде запечатан на челата си — това не е какъвто и да било печат или белег, който може да се види, а утвърждаване в истината както интелектуално, така и духовно, така че да не могат да бъдат помръднати — веднага щом Божият народ бъде запечатан и подготвен за пресяването, то ще настъпи. Всъщност, то вече е започнало. Божиите съдби сега са върху земята, за да ни дадат предупреждение, та да знаем какво идва.“ Manuscript Releases, volume 10, 252.

The “sealing” is “a settling into truth.” In the context of the sealing time she writes, “There is a spirit of desperation, of war and bloodshed, and that spirit will increase until the very close of time.” When the nations are angered, they will be held in check, but the “war and bloodshed,” represented as the four winds “will increase until the very close of time.” Islam of the third Woe progressively escalates its warfare until the very close of time, and the prophetic understanding of Islam as the “theme” in the reformation of the one hundred and forty-four thousand, simultaneously increases during the same period of time. The progressive escalation accomplished by Islam runs parallel to the outpouring of the latter rain during the identical period of time, for the latter rain is a “message”.

„Запечатването“ е „установяване в истината“. В контекста на времето на запечатването тя пише: „Съществува дух на отчаяние, на война и кръвопролитие, и този дух ще се усилва до самия край на времето.“ Когато народите се разгневят, те ще бъдат възпирани, но „войната и кръвопролитието“, представени като четирите ветрове, „ще се усилват до самия край на времето“. Ислямът от третото горко прогресивно засилва своето воюване до самия край на времето, а пророческото разбиране за исляма като „темата“ в реформацията на сто четиридесет и четирите хиляди едновременно нараства през същия този период от време. Постепенното усилване, осъществявано чрез исляма, протича успоредно с изливането на късния дъжд през същия този период от време, защото късният дъжд е „вест“.

> “The anointed ones standing by the Lord of the whole earth, have the position once given to Satan as covering cherub. By the holy beings surrounding his throne, the Lord keeps up a constant communication with the inhabitants of the earth. The golden oil represents the grace with which God keeps the lamps of believers supplied, that they shall not flicker and go out. Were it not that this holy oil is poured from heaven in the messages of God’s Spirit, the agencies of evil would have entire control over men.

> „Помазаните, стоящи пред Господа на цялата земя, заемат положението, което някога бе дадено на Сатана като покриващ херувим. Чрез светите същества, които обкръжават Неговия престол, Господ поддържа постоянно общение с жителите на земята. Златното масло представлява благодатта, с която Бог непрестанно снабдява светилниците на вярващите, за да не трептят и да не угаснат. Ако не беше това свято масло, изливано от небето чрез вестите на Божия Дух, средствата на злото биха имали пълен контрол над хората.“

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness. When the call shall come, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ those who have not received the holy oil, who have not cherished the grace of Christ in their hearts, will find, like the foolish virgins, that they are not ready to meet their Lord. They have not, in themselves, the power to obtain the oil, and their lives are wrecked. But if God’s Holy Spirit is asked for, if we plead, as did Moses, ‘Show me thy glory,’ the love of God will be shed abroad in our hearts. Through the golden pipes, the golden oil will be communicated to us. ‘Not by might, nor by power, but by my Spirit, saith the Lord of Hosts.’ By receiving the bright beams of the Sun of Righteousness, God’s children shine as lights in the world.” Review and Herald, July 20, 1897.

> „Бог бива безчестен, когато не приемаме вестите, които Той ни изпраща. Така ние отказваме златното масло, което Той би излял в душите ни, за да бъде предавано на онези, които са в тъмнина. Когато прозвучи повикът: „Ето, младоженецът иде; излезте да го посрещнете“, онези, които не са приели святото масло, които не са съхранили Христовата благодат в сърцата си, ще открият, подобно на неразумните девици, че не са готови да посрещнат своя Господ. Те нямат в себе си силата да се снабдят с маслото и животът им е разбит. Но ако Божият Свети Дух бъде поискан, ако умоляваме, както правеше Моисей: „Покажи ми славата Си“, Божията любов ще се излее в сърцата ни. Чрез златните тръби златното масло ще ни бъде предадено. „Не чрез сила, нито чрез мощ, а чрез Духа Ми, казва Господ на Силите.“ Като приемат светлите лъчи на Слънцето на правдата, Божиите чеда светят като светила в света.“ Review and Herald, July 20, 1897.

The latter rain begins to “sprinkle” and ultimately escalates to a full outpouring. The “sprinkling” of the latter rain is identified as the rain being “measured”, and the full outpouring is when it is poured out “without measure”. Sister White clearly identifies a time when the latter rain is falling, and some receive it, and some don’t. At that time the rain is being “measured”, or it is “sprinkling”.

Късният дъжд започва да „ръси“ и в крайна сметка се усилва до пълно изливане. „Ръсенето“ на късния дъжд се отъждествява с това, че дъждът е „измерван“, а пълното изливане е тогава, когато той се излива „без мярка“. Сестра Уайт ясно посочва време, когато късният дъжд пада и някои го приемат, а други — не. По това време дъждът бива „измерван“, или „ръси“.

Some people will recognize that something is happening, but it will only frighten them.

Някои хора ще разпознаят, че нещо се случва, но това само ще ги уплаши.

> “There is to be in the churches a wonderful manifestation of the power of God, but it will not move upon those who have not humbled themselves before the Lord, and opened the door of their heart by confession and repentance. In the manifestation of that power which lightens the earth with the glory of God, they will see only something which in their blindness they think dangerous, something which will arouse their fears, and they will brace themselves to resist it. Because the Lord does not work according to their expectations and ideal, they will oppose the work. “Why,” they say, “should we not know the Spirit of God, when we have been in the work so many years?” Because they did not respond to the warnings, the entreaties, of the messages of God, but persistently said, “I am rich, and increased with goods, and have need of nothing.”” Maranatha, 219

> „В църквите предстои чудно проявление на Божията сила, но то няма да въздейства върху онези, които не са се смирили пред Господа и не са отворили вратата на сърцето си чрез изповед и покаяние. В проявлението на онази сила, която осветява земята с Божията слава, те ще видят само нещо, което в слепотата си смятат за опасно, нещо, което ще събуди страховете им, и ще се укрепят, за да му се противопоставят. Понеже Господ не действа според техните очаквания и представи, те ще се противопоставят на делото. „Защо — казват те — да не познаваме Божия Дух, след като толкова много години сме били в делото?“ Понеже не откликнаха на предупрежденията и умоляванията в Божиите вести, а упорито казваха: „Богат съм, забогатях и нямам нужда от нищо.““ Maranatha, 219

> “Many have in a great measure failed to receive the former rain. They have not obtained all the benefits that God has thus provided for them. They expect that the lack will be supplied by the latter rain. When the richest abundance of grace shall be bestowed, they intend to open their hearts to receive it. They are making a terrible mistake. The work that God has begun in the human heart in giving His light and knowledge must be continually going forward. Every individual must realize his own necessity. The heart must be emptied of every defilement and cleansed for the indwelling of the Spirit. It was by the confession and forsaking of sin, by earnest prayer and consecration of themselves to God, that the early disciples prepared for the outpouring of the Holy Spirit on the Day of Pentecost. The same work, only in greater degree, must be done now. Then the human agent had only to ask for the blessing, and wait for the Lord to perfect the work concerning him. It is God who began the work, and He will finish His work, making man complete in Jesus Christ. But there must be no neglect of the grace represented by the former rain. Only those who are living up to the light they have will receive greater light. Unless we are daily advancing in the exemplification of the active Christian virtues, we shall not recognize the manifestations of the Holy Spirit in the latter rain. It may be falling on hearts all around us, but we shall not discern or receive it.” Testimonies to Ministers, 506, 507.

> „Мнозина в голяма степен не са успели да приемат ранния дъжд. Те не са получили всички благословения, които Бог така е предвидил за тях. Очакват, че този недостиг ще бъде запълнен от късния дъжд. Когато бъде излято най-богатото изобилие на благодат, те възнамеряват да отворят сърцата си, за да го приемат. Те правят ужасна грешка. Делото, което Бог е започнал в човешкото сърце, като е дал Своята светлина и познание, трябва непрестанно да напредва. Всеки човек трябва да осъзнае собствената си нужда. Сърцето трябва да бъде изпразнено от всяко осквернение и очистено за обитаването на Духа. Чрез изповядване и оставяне на греха, чрез усърдна молитва и посвещение на самите себе си на Бога ранните ученици се подготвиха за изливането на Светия Дух в деня на Петдесетница. Същото дело, само в по-голяма степен, трябва да бъде извършено сега. Тогава човешкият деятел трябваше само да поиска благословението и да чака Господа да усъвършенства делото относно него. Бог е Този, Който започна делото, и Той ще завърши Своето дело, като направи човека съвършен в Исус Христос. Но не бива да има никакво пренебрегване на благодатта, представена чрез ранния дъжд. Само онези, които живеят според светлината, която имат, ще получат по-голяма светлина. Ако не напредваме ежедневно в проявяването на действените християнски добродетели, няма да разпознаем проявленията на Светия Дух в късния дъжд. Той може да се излива върху сърца навсякъде около нас, но ние няма да го различим или приемем.“ Свидетелства към проповедниците, 506, 507.

In the passage she identifies that there is a time when “the richest abundance of grace shall be bestowed,” thus identifying a time when the latter rain is poured out without measure. In connection with that fact, she identifies that only those who are living up to the light they have will receive greater light. In that principle, it is clear that the light (which is the present truth) progressively increases. In the last sentence she identifies a time when the latter rain is falling, and some are recognizing and receiving it, and others are not. If you don’t recognize the message, which is the latter rain, you will not receive it.

В този откъс тя посочва, че има време, когато „най-богатото изобилие от благодат ще бъде дарено“, като по този начин определя време, когато късният дъжд се излива без мярка. Във връзка с този факт тя посочва, че само онези, които живеят съобразно светлината, която имат, ще получат по-голяма светлина. В този принцип е ясно, че светлината (която е настоящата истина) постепенно нараства. В последното изречение тя посочва време, когато късният дъжд вали, и някои го разпознават и приемат, а други — не. Ако не разпознаете вестта, която е късният дъжд, няма да я приемете.

> “We must not wait for the latter rain. It is coming upon all who will recognize and appropriate the dew and showers of grace that fall upon us. When we gather up the fragments of light, when we appreciate the sure mercies of God, who loves to have us trust Him, then every promise will be fulfilled. [Isaiah 61:11 quoted.] The whole earth is to be filled with the glory of God.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 984.

> „Не бива да чакаме късния дъжд. Той идва върху всички, които ще разпознаят и ще усвоят росата и пороите на благодатта, които се изливат върху нас. Когато събираме отломките светлина, когато ценим сигурните Божии милости, на Онзи, Който обича да Му се доверяваме, тогава всяко обещание ще се изпълни. [Цитат от Isaiah 61:11.] Цялата земя трябва да се изпълни с Божията слава.“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 984.

At the time when the angry nations are held in check, the latter rain begins to be “measured.” When “the richest abundance of grace shall be bestowed,” is identifying when the latter rain is poured out without measure.

Във времето, когато разгневените народи са възпирани, късният дъжд започва да бъде „отмерван“. Когато „най-богатото изобилие на благодатта бъде изляно“, това посочва времето, когато късният дъжд се излива без мярка.

At the time when the nations are angered, yet held in check, the latter rain begins to fall, but it is “measured” because the church at that point is mixed with wheat and tares. It is the rain that brings both the wheat and the tares to maturity, and the latter rain is the message of present truth that is either recognized and received, or not. All of these prophetic concepts are clearly identified in the Scriptures. On September 11, 2001, the latter rain began to “sprinkle”, and it escalates progressively until the Midnight Cry message arrives and the wise and foolish virgins are forever separated.

Във времето, когато народите се гневят, но са възпирани, късният дъжд започва да пада, но е „премерен“, защото църквата в този момент е смесена с жито и плевели. Именно този дъжд довежда и житото, и плевелите до зрелост, а късният дъжд е вестта на настоящата истина, която бива или разпозната и приета, или не. Всички тези пророчески понятия са ясно посочени в Писанията. На 11 септември 2001 г. късният дъжд започна да „ръси“ и постепенно се усилва, докато пристигне вестта на Среднощния вик и мъдрите и неразумните девици бъдат завинаги разделени.

The wise are then lifted up as an ensign to call God’s other flock out of Babylon, and the latter rain is then poured out without measure, and continues to fall until Michael stands up and human probation closes.

Тогава мъдрите биват издигнати като знаме, за да призоват другото Божие стадо да излезе от Вавилон, и тогава късният дъжд се излива без мярка и продължава да се излива, докато Михаил се изправи и човешкото време на изпитание приключи.

> “I saw that the four angels would hold the four winds until Jesus’ work was done in the sanctuary, and then will come the seven last plagues.” Early Writings, 36.

> „Видях, че четирите ангела ще задържат четирите ветрове, докато завърши делото на Исус в светилището, а след това ще дойдат седемте последни язви.“ Ранни писания, 36.

The holding of the four winds, represents God’s providential control over the escalating judgments that he allows to take place in the last days. The four angels hold the four winds during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, but in that period of time there is the “spirit of desperation, of war and bloodshed, and that spirit will increase.” When the last of God’s children have been sealed, Michael will stand up and the four winds will be fully released, and the Seven Last Plagues will arrive.

Удържането на четирите ветрове представлява Божия промислителен контрол над засилващите се съдби, които Той допуска да се извършват в последните дни. Четирите ангела удържат четирите ветрове през времето на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, но в този период съществува „духът на отчаяние, на война и кръвопролитие, и този дух ще се усилва“. Когато и последното от Божиите чеда бъде запечатано, Михаил ще се надигне и четирите ветрове ще бъдат напълно отпуснати, и Седемте последни язви ще дойдат.

In the “hour of the great earthquake” of Revelation chapter eleven, the “troublous times,” of Daniel chapter nine, when the street and wall are finished, is the time when “the nations will be angry.” In that time period, the latter rain will be poured out in “measure.” Isaiah identifies the time when the latter rain is measured, and he marks that time as the “day of the east wind.” The “day of the east wind,” was September 11, 2001.

В „часа на голямото земетресение“ от единадесета глава на Откровение, в „смутните времена“ от девета глава на Даниил, когато улицата и стената бъдат завършени, настъпва времето, когато „народите ще се разгневят“. В този период късният дъжд ще бъде излян в „мярка“. Исая посочва времето, когато късният дъжд се отмерва, и отбелязва това време като „деня на източния вятър“. „Денят на източния вятър“ беше 11 септември 2001 година.

We will continue to consider the “measuring” of the latter rain in the next article, but it should be remembered that the jewel of Miller’s dream that is represented upon the sacred tables of Habakkuk as the three Woes of Islam, is to shine ten times brighter in the last days, than when it was first gathered together by Miller.

В следващата статия ще продължим да разглеждаме „измерването“ на късния дъжд, но трябва да се помни, че скъпоценният камък от съня на Милър, който е представен върху свещените плочи на Авакум като трите Горко на исляма, трябва да засияе десет пъти по-ярко в последните дни, отколкото когато за пръв път бе събран от Милър.

> “On one occasion, when in New York City, I was in the night season called upon to behold buildings rising story after story toward heaven. These buildings were warranted to be fireproof, and they were erected to glorify their owners and builders. Higher and still higher these buildings rose, and in them the most costly material was used. Those to whom these buildings belonged were not asking themselves: ‘How can we best glorify God?’ The Lord was not in their thoughts.

> „При един случай, когато бях в Ню Йорк, през нощното време бях призована да видя сгради, които се издигаха етаж след етаж към небето. За тези сгради се даваше гаранция, че са огнеупорни, и те бяха издигнати, за да прославят своите собственици и строители. Все по-високо и по-високо се издигаха тези сгради и в тях бе вложен най-скъпият материал. Онези, на които принадлежаха тези сгради, не се питаха: „Как можем най-добре да прославим Бога?“ Господ не беше в мислите им.

> “I thought: ‘Oh, that those who are thus investing their means could see their course as God sees it! They are piling up magnificent buildings, but how foolish in the sight of the Ruler of the universe is their planning and devising. They are not studying with all the powers of heart and mind how they may glorify God. They have lost sight of this, the first duty of man.’

> „Помислих си: „О, ако онези, които така влагат средствата си, можеха да видят своя път така, както го вижда Бог! Те трупат великолепни сгради, но колко безумни в очите на Владетеля на вселената са техните планове и замисли. Те не изследват с всички сили на сърцето и ума си как биха могли да прославят Бога. Изгубили са от поглед това — първият дълг на човека.““

> “As these lofty buildings went up, the owners rejoiced with ambitious pride that they had money to use in gratifying self and provoking the envy of their neighbors. Much of the money that they thus invested had been obtained through exaction, through grinding down the poor. They forgot that in heaven an account of every business transaction is kept; every unjust deal, every fraudulent act, is there recorded. The time is coming when in their fraud and insolence men will reach a point that the Lord will not permit them to pass, and they will learn that there is a limit to the forbearance of Jehovah.

> „Когато тези величествени сгради се издигаха, собствениците им ликуваха с честолюбива гордост, че разполагат със средства, които да употребят за угаждане на себе си и за предизвикване на завистта на своите съседи. Голяма част от парите, които така влагат, бе придобита чрез изнудване, чрез безпощадно потискане на бедните. Те забравиха, че на небето се води отчет за всяка делова сделка; всяка неправедна сделка, всяко измамно дело е там записано. Идва време, когато в своята измама и надменност човеците ще достигнат дотам, отвъд което Господ няма да им позволи да преминат, и ще узнаят, че има предел на дълготърпението на Йехова.“

> “The scene that next passed before me was an alarm of fire. Men looked at the lofty and supposedly fire-proof buildings and said: ‘They are perfectly safe.’ But these buildings were consumed as if made of pitch. The fire engines could do nothing to stay the destruction. The firemen were unable to operate the engines.

> „Следващата картина, която премина пред мен, беше пожарна тревога. Хората гледаха високите и уж огнеупорни сгради и казваха: „Те са напълно в безопасност.“ Но тези сгради бяха погълнати, сякаш бяха направени от смола. Пожарните машини не можеха с нищо да спрат разрушението. Пожарникарите не бяха в състояние да задействат машините.“

> “I am instructed that when the Lord’s time comes, should no change have taken place in the hearts of proud, ambitious human beings, men will find that the hand that had been strong to save will be strong to destroy. No earthly power can stay the hand of God. No material can be used in the erection of buildings that will preserve them from destruction when God’s appointed time comes to send retribution on men for their disregard of His law and for their selfish ambition.” Testimonies, volume 9, 12, 13.

> „Поучена съм, че когато настъпи Господното време, ако в сърцата на гордите, честолюбиви човешки същества не е настъпила никаква промяна, хората ще установят, че ръката, която е била силна да спасява, ще бъде силна и да погубва. Никоя земна сила не може да възпре Божията ръка. Никакъв материал не може да бъде използван при издигането на сгради, който да ги запази от разрушение, когато дойде определеният от Бога час да изпрати въздаяние върху хората за тяхното пренебрежение към Неговия закон и за тяхното себелюбиво честолюбие.“ Свидетелства, том 9, 12, 13.

Back to Articles