Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Seventy

Книгата на Даниил — сто и седемдесетата част

The Citadel of the Soul: Understanding the Divine Enthronement and Transformation in Prophetic Context

Цитаделата на душата: Разбиране на божественото възцаряване и преобразяване в пророчески контекст

Author

Jeff Pippenger

Published

March 31, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The key to identifying Russia as the power that initiated the Ukrainian war in 2014 is the “fortress,” which is the head, or the capital of the kingdom. The human temple consists of the head and the body. The head is the higher nature, and the body is the lower nature. The “seven times” that ended in 1844, was then to be joined with Jerusalem, which was the head of Judah. In the temple in Jerusalem the throne of the king, who is the head of Jerusalem, which was the head of Judah was located. The combination of Divinity with humanity, representing the sealing of the one hundred and forty-four thousand, is represented as receiving the “mind of Christ.” The mind is the higher nature, and it is therefore the “head.”

Ключът към установяването на Русия като силата, която започна украинската война през 2014 година, е „крепостта“, която е главата, или столицата на царството. Човешкият храм се състои от главата и тялото. Главата е висшето естество, а тялото е низшето естество. „Седемте времена“, които завършиха през 1844 година, след това трябваше да бъдат съединени с Ерусалим, който беше главата на Юда. В храма в Ерусалим се намираше престолът на царя, който е главата на Ерусалим, а Ерусалим беше главата на Юда. Съчетаването на Божествеността с човечеството, представляващо запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, е представено като приемане на „ума Христов“. Умът е висшето естество и следователно е „главата“.

When those represented by Daniel see the feminine causative vision that causes them to change into the image of Christ, they have received the mind of Christ, who is the second Adam, and is spiritual. At that point their literal carnal mind, which they inherited from the first Adam after he fell and reversed the order of his creation, is crucified. The carnal mind that wars against the law of God, which they received through no choice of their own at their birth, is replaced with the mind of Christ, which they receive by their own choice, that is perfectly obedient to the law of God. Their new mind, and Christ’s mind, are then one mind, and both reside together upon the throne in heavenly places. There is a place within the temple where God’s throne is located, and human beings, who were created in God’s image, have a specific place within the temple, that is designed for the presence of God.

Когато онези, които са представени от Даниил, видят женското причинително видение, което ги преобразява в образа на Христос, те са приели ума на Христос, Който е вторият Адам и е духовен. В този момент техният буквален плътски ум, който са наследили от първия Адам, след като той падна и обърна реда на своето сътворение, бива разпнат. Плътският ум, който воюва против Божия закон и който те са получили без какъвто и да било свой избор при раждането си, бива заменен с ума на Христос, който те приемат по свой собствен избор и който е съвършено послушен на Божия закон. Техният нов ум и умът на Христос тогава са един ум и двата заедно пребивават на престола в небесни места. Има място в храма, където се намира Божият престол, и човешките същества, които са били създадени по Божий образ, имат определено място в храма, предназначено за Божието присъствие.

That place is not in their lower nature, represented by the northern kingdom. It is in the place represented by the southern kingdom, which is where God chose to place His name, which is His character. The place is in Jerusalem, but as the capital of Judah, Jerusalem is the head, but the head of the capital is the king. And Jerusalem was chosen to be the capital, but so too was it chosen as the place where God would place His temple. Then in His temple He placed His throne. The southern kingdom represents the higher nature of man, but it also has a special throne room for the king. Sister White calls that place the “citadel” of the soul. A citadel, by definition, is a fortress.

Това място не е в тяхното низше естество, представено от северното царство. То е в мястото, представено от южното царство, където Бог избра да положи името Си, което е Неговият характер. Мястото е в Ерусалим, но като столица на Юда, Ерусалим е главата, а главата на столицата е царят. И Ерусалим бе избран да бъде столицата, но също така бе избран и за мястото, където Бог щеше да постави Своя храм. А после в Своя храм Той постави Своя престол. Южното царство представя висшето естество на човека, но то има и особена тронна зала за царя. Сестра Уайт нарича това място „цитаделата“ на душата. Цитадела, по определение, е крепост.

> “The whole heart is to be given to God, else the truth of God will fail to have a sanctifying effect on life and character. But it is a sad fact that many who profess the name of Christ have never given their hearts to him in simplicity. They have never experienced the contrition of an entire surrender to the claims of Christianity, and the consequence is that the transforming power of the truth is not in their lives; the deep, softening influence of the love of Christ is not made manifest in life and character. But what a work of feeding the flock of God might be done if the under-shepherds were crucified with Christ, and were living unto God to co-operate with the Chief Shepherd of the flock! Christ calls upon men to work as he worked. There is need of a deeper, stronger, more constraining testimony on the power of the truth as seen in the practical godliness of those who profess to believe it. The love of the Saviour in the soul will lead to a decided change in the manner in which workers labor for the souls of those who are perishing. When truth occupies the citadel of the soul, Christ is enthroned in the heart, and the human agent can then say, ‘I am crucified with Christ; nevertheless I live; yet not I, but Christ liveth in me; and the life which I now live in the flesh I live by the faith of the Son of God, who loved me, and gave himself for me.’” Review and Herald, October 9, 1894.

> „Цялото сърце трябва да бъде отдадено на Бога, иначе Божията истина няма да произведе освещаващо въздействие върху живота и характера. Но тъжният факт е, че мнозина, които изповядват името на Христос, никога не са Му отдали сърцата си в простота. Те никога не са преживели съкрушението на пълното предаване на изискванията на християнството и вследствие на това преобразяващата сила на истината не присъства в живота им; дълбокото, смекчаващо влияние на Христовата любов не се проявява в живота и характера. Но какво дело по хранене на Божието стадо би могло да се извърши, ако помощник-пастирите бяха разпнати с Христос и живееха за Бога, за да сътрудничат с Главния Пастир на стадото! Христос призовава хората да работят, както Той работеше. Има нужда от по-дълбоко, по-силно, по-властно свидетелство за силата на истината, както се вижда в практическото благочестие на онези, които изповядват, че вярват в нея. Любовта на Спасителя в душата ще доведе до решителна промяна в начина, по който работниците се трудят за душите на онези, които загиват. Когато истината заеме цитаделата на душата, Христос се възцарява в сърцето и тогава човешкият деятел може да каже: „Съразпнах се с Христос; и сега вече не аз живея, а Христос живее в мене; а животът, който сега живея в плътта, живея го чрез вярата в Божия Син, Който ме възлюби и предаде Себе Си за мене.“ Review and Herald, 9 октомври 1894 г.

The “citadel of the soul” is where “Christ is enthroned.” The enthronement of Christ is accomplished when the flesh is crucified, and the flesh by Paul’s definition is the lower nature, and it is the northern kingdom. This is why the northern kingdom’s prophecy only reached to 1798. The lower nature cannot be combined with Divinity, it must be changed in the twinkling of an eye at the second coming. The southern kingdom, which contained the “head” which was Jerusalem, and the “head” which was the sanctuary reached to 1844, for it represented the higher nature that could choose to crucify the flesh and by faith enter into the citadel of the Most Holy Place, and be seated upon the throne with Christ. The place where that joining, and that enthronement takes place is in the citadel of the human temple. Verse ten of chapter eleven defines the head as the fortress, but that truth is only established with the witness of Isaiah, which demands that the truth concerning the fortress (citadel), be understood in its external and internal applications.

„Цитаделата на душата“ е мястото, където „Христос е възцарен“. Възцаряването на Христос се осъществява, когато плътта бъде разпната, а плътта, според определението на Павел, е низшето естество и е северното царство. Ето защо пророчеството за северното царство достига само до 1798 г. Низшето естество не може да бъде съединено с Божествеността; то трябва да бъде променено в миг, в една секунда, при второто пришествие. Южното царство, което съдържаше „главата“, която беше Ерусалим, и „главата“, която беше светилището, достигна до 1844 г., защото представляваше висшето естество, което можеше да избере да разпне плътта и чрез вяра да влезе в цитаделата на Пресвятото място и да седне на престола с Христос. Мястото, където се извършват това съединяване и това възцаряване, е в цитаделата на човешкия храм. Десети стих от единадесета глава определя главата като крепостта, но тази истина се утвърждава единствено със свидетелството на Исая, което изисква истината относно крепостта (цитаделата) да бъде разбрана в нейните външни и вътрешни приложения.

> “The word of God is to be our spiritual food. ‘I am the bread of life,’ Christ said; ‘he that cometh to me shall never hunger; and he that believeth on me shall never thirst.’ The world is perishing for want of pure, unadulterated truth. Christ is the truth. His words are truth, and they have a deeper significance than appears on the surface, and a value beyond their unpretending appearance. Minds that are quickened by the Holy Spirit will discern the value of these words. When our eyes are anointed with the holy eye-salve, we shall be able to detect the precious gems of truth, even though they may be buried beneath the surface.

> „Божието слово трябва да бъде нашата духовна храна. „Аз съм хлябът на живота“, каза Христос; „който дойде при Мене, никога няма да огладнее; и който вярва в Мене, никога няма да ожаднее“. Светът загива поради недостиг на чиста, неподправена истина. Христос е истината. Неговите думи са истина и имат по-дълбоко значение, отколкото се вижда на повърхността, и стойност, която надминава непретенциозния им външен вид. Умове, оживотворени от Светия Дух, ще разпознаят стойността на тези думи. Когато очите ни бъдат помазани със святата очна помазка, ще можем да различаваме скъпоценните бисери на истината, макар и да са заровени под повърхността.“

> “Truth is delicate, refined, elevated. When it molds the character, the soul grows under its divine influence. Every day the truth is to be received into the heart. Thus we eat Christ’s words, which he declares are spirit and life. The acceptance of truth will make every receiver a child of God, an heir of heaven. Truth that is cherished in the heart is not a cold, dead letter, but a living power.

> „Истината е деликатна, изтънчена, възвишена. Когато тя оформя характера, душата расте под нейното божествено влияние. Всеки ден истината трябва да бъде приемана в сърцето. Така ние се храним с думите на Христос, които Той заявява, че са дух и живот. Приемането на истината ще направи всеки, който я приема, Божие дете, наследник на небето. Истината, която се пази в сърцето, не е студена, мъртва буква, а жива сила.“

> “Truth is sacred, divine. It is stronger and more powerful than anything else in the formation of a character after the likeness of Christ. In it there is fulness of joy. When it is cherished in the heart, the love of Christ is preferred to the love of any human being. This is Christianity. This is the love of God in the soul. Thus pure, unadulterated truth occupies the citadel of the being. The words are fulfilled, ‘A new heart also will I give you, and a new spirit will I put within you.’ There is a nobleness in the life of the one who lives and works under the vivifying influence of the truth.” Review and Herald, February 14, 1899.

> „Истината е свята, божествена. Тя е по-силна и по-могъща от всичко друго при формирането на характера по подобие на Христос. В нея има пълнота на радост. Когато е съхранявана в сърцето, любовта към Христос се предпочита пред любовта към което и да е човешко същество. Това е християнството. Това е Божията любов в душата. Така чистата, неподправена истина заема цитаделата на съществото. Изпълняват се думите: „И ново сърце ще ви дам, и нов дух ще вложа вътре във вас.“ Има благородство в живота на онзи, който живее и работи под животворното влияние на истината.“ Review and Herald, February 14, 1899.

That vision of prophetic history in Daniel chapter eleven, begins when verse two, and the sixth and richest president, align with the head, which is Russia in verses eleven through fifteen. In that history the sixth president, will become the eighth that is of the seven, and he will reign when church and state in the United States come together, and consummate their unholy fornication in verse sixteen, at the soon coming Sunday law.

Онова видение на пророческата история в Даниил, глава единадесета, започва, когато стих втори и шестият и най-богат президент се подреждат спрямо главата, която е Русия, в стихове единадесет до петнадесет. В тази история шестият президент ще стане осмият, който е от седемте, и той ще царува, когато църквата и държавата в Съединените щати се съединят и доведат до завършек своето нечестиво блудство в стих шестнадесети, при скоро идващия неделен закон.

The ensign that is then to be lifted up will be disappointed and die for a period of three and a half days, which in Daniel ten, is twenty-one days. At the conclusion of the twenty-one days of mourning for Daniel, which is the conclusion of the three and a half days of death in the street for the two witnesses, who are those in Ezekiel’s valley, who are dead dry bones—there is a prophetic message that brings the dead back to life. That process in Daniel chapter ten, is represented by three steps.

Знамето, което тогава трябва да бъде издигнато, ще бъде разочаровано и ще умре за период от три дни и половина, който в Даниил 10 е двадесет и един дни. В края на двадесет и единте дни на скръб за Даниил, което е краят на трите дни и половина на смъртта на улицата за двамата свидетели, които са онези в долината на Езекиил, които са мъртви сухи кости — има пророческа вест, която връща мъртвите към живот. Този процес в десета глава на Даниил е представен чрез три стъпки.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz: His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude. And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore I was left alone, and saw this great vision, and there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength. Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. And, behold, an hand touched me, which set me upon my knees and upon the palms of my hands. And he said unto me, O Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright: for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Then said he unto me, Fear not, Daniel: for from the first day that thou didst set thine heart to understand, and to chasten thyself before thy God, thy words were heard, and I am come for thy words. But the prince of the kingdom of Persia withstood me one and twenty days: but, lo, Michael, one of the chief princes, came to help me; and I remained there with the kings of Persia. Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:4–14.

> И на двадесет и четвъртия ден от първия месец, когато бях при брега на голямата река, която е Хидекел, подигнах очите си и погледнах, и ето, един мъж, облечен в ленени дрехи, чиито чресла бяха препасани с чисто злато от Уфаз; тялото му беше като хрисолит, лицето му — като блясъка на светкавица, очите му — като огнени светила, мишците му и нозете му — като лъскава мед, а гласът на думите му — като глас на множество. И аз, Даниил, сам видях видението; защото мъжете, които бяха с мен, не видяха видението; но голям трепет ги обзе, така че побягнаха да се скрият. И тъй, останах сам и видях това велико видение; и не остана в мен сила, защото красотата ми се превърна в тление в мен, и не запазих никаква сила. Но чух гласа на думите му; и когато чух гласа на думите му, паднах в дълбок сън на лицето си, с лице към земята. И ето, една ръка се допря до мен и ме постави на коленете ми и на дланите на ръцете ми. И той ми каза: Данииле, възлюбени мъжо, разбери думите, които ти говоря, и се изправи на мястото си; защото сега съм изпратен при теб. И когато ми изговори тези думи, аз се изправих, треперейки. Тогава той ми каза: Не бой се, Данииле; защото от първия ден, когато ти насочи сърцето си да разбереш и да се смириш пред своя Бог, думите ти бяха чути, и аз дойдох поради твоите думи. Но князът на персийското царство ми се противопоставяше двадесет и един дни; но ето, Михаил, един от първите князе, дойде да ми помогне; и аз останах там при персийските царе. А сега дойдох да ти дам да разбереш какво ще сполети твоя народ в последните дни; защото видението е още за много дни. Даниил 10:4–14.

Daniel is at the end of the twenty-one days of mourning when he sees the vision of Christ and he hears the words of Christ. The vision of the visual and spoken Word of God, produces a separation of two classes, and Daniel was dead in the street, for he was “in a deep sleep.”

Даниил е в края на двадесет и единте дни на скръб, когато вижда видението за Христос и чува думите на Христос. Видението на видимото и изговорено Божие Слово поражда отделяне на две класи, а Даниил беше мъртъв на улицата, защото беше „в дълбок сън“.

> These things said he: and after that he saith unto them, Our friend Lazarus sleepeth; but I go, that I may awake him out of sleep. Then said his disciples, Lord, if he sleep, he shall do well. Howbeit Jesus spake of his death: but they thought that he had spoken of taking of rest in sleep. Then said Jesus unto them plainly, Lazarus is dead. John 11:11–14.

> Това каза Той; и след това им рече: Нашият приятел Лазар спи; но Аз отивам, за да го събудя от съня. Тогава учениците Му рекоха: Господи, ако спи, ще оздравее. Но Исус говореше за смъртта му; а те помислиха, че говори за обикновен сън. Тогава Исус им каза ясно: Лазар умря. Йоан 11:11–14.

Then Daniel was touched by Gabriel for the first time, who informs him of the political struggle that has been happening while Daniel was dead (asleep), and that he was now going to provide the interpretation of the vision that had just transformed Daniel into Christ’s image. He is then going to be touched a second time, by Christ Himself.

Тогава Даниил бе докоснат за пръв път от Гавриил, който го осведомява за политическата борба, протичала, докато Даниил беше мъртъв (заспал), и че сега щеше да даде тълкуването на видението, което току-що бе преобразило Даниил в образа на Христос. След това той щеше да бъде докоснат втори път — от Самия Христос.

> And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips: then I opened my mouth, and spake, and said unto him that stood before me, O my lord, by the vision my sorrows are turned upon me, and I have retained no strength. For how can the servant of this my lord talk with this my lord? for as for me, straightway there remained no strength in me, neither is there breath left in me. Daniel 10:15–17.

> И когато ми изговори такива думи, аз обърнах лицето си към земята и онемях. И ето, един като подобие на човешките синове се допря до устните ми; тогава отворих устата си, проговорих и казах на онзи, който стоеше пред мен: Господарю мой, от видението скръбите ме обхванаха и не ми остана сила. Защото как може слугата на този мой господар да говори с този мой господар? Понеже у мен веднага не остана сила, нито дъх остана в мене. Даниил 10:15–17.

This is parallel to the first prophecy of Ezekiel in chapter thirty-seven, for in the two prophecies that Ezekiel is told to present to the dead bones in the valley, the first forms the bodies, but they do not then have breath, nor do they have the strength of a mighty army. It is the second prophecy of Ezekiel that the bodies receive the breath from the four winds and stand up as a mighty army, and at Daniel’s second touch, “there remained no strength in me, neither is there breath left in me.” Then Daniel is again touched the third time overall, and the second time by Gabriel.

Това е паралелно на първото пророчество на Езекиил в тридесет и седма глава, защото в двете пророчества, които на Езекиил е заповядано да изрече към мъртвите кости в долината, първото оформя телата, но тогава в тях още няма дихание, нито имат силата на могъща войска. Едва при второто пророчество на Езекиил телата приемат диханието от четирите ветрове и се изправят като могъща войска; а при второто докосване на Даниил „не остана в мене сила, нито дъх остана в мене“. След това Даниил отново е докоснат — общо за трети път, а от Гавриил — за втори път.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Daniel 10:18, 19.

> Тогава пак дойде и се допря до мене един с вид като на човек и ме укрепи, и рече: О, възлюбени човече, не бой се; мир тебе; бъди силен, да, бъди силен. И когато ми проговори, аз се укрепих и казах: Нека говори господарят ми, защото ме укрепи. Даниил 10:18, 19.

The third touch of Daniel, is Ezekiel’s second prophecy, which brings the bodies to their feet as a mighty army. His prophecy is addressed to a people that recognize that they are dead, for they were in mourning, as was Daniel.

Третото докосване при Даниил е второто пророчество на Езекиил, което изправя телата на нозете им като една голяма войска. Неговото пророчество е отправено към народ, който съзнава, че е мъртъв, защото е бил в траур, както и Даниил.

> Then said he unto me, Prophesy unto the wind, prophesy, son of man, and say to the wind, Thus saith the Lord God; Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live. So I prophesied as he commanded me, and the breath came into them, and they lived, and stood up upon their feet, an exceeding great army. Then he said unto me, Son of man, these bones are the whole house of Israel: behold, they say, Our bones are dried, and our hope is lost: we are cut off for our parts. Ezekiel 37:9–11.

> Тогава ми каза: Пророкувай на вятъра, пророкувай, сине човешки, и кажи на вятъра: Така казва Господ Йехова: Ела от четирите ветрове, о дихание, и духни върху тези убити, за да оживеят. И аз пророкувах, както ми заповяда; и диханието влезе в тях, и те оживяха, и се изправиха на нозете си — твърде голяма войска. Тогава ми каза: Сине човешки, тези кости са целият Израилев дом; ето, те казват: Костите ни са изсъхнали и надеждата ни е изгубена; ние сме отсечени от нашите части. Езекиил 37:9–11.

The Lord commands Ezekiel to prophesy, and he tells them the testimony of the house of Israel is that they are dead, without hope and cut off. They are mourning, as was Daniel, because they are disappointed by the failed prediction of July 18, 2020, and in that condition, Ezekiel is told to prophesy.

Господ заповядва на Езекиил да пророкува и му казва, че свидетелството на Израилевия дом е, че те са мъртви, без надежда и отсечени. Те тъгуват, както тъгуваше Данаил, понеже са разочаровани от несбъдналото се предсказание за 18 юли 2020 година, и в това състояние на Езекиил се казва да пророкува.

> Therefore prophesy and say unto them, Thus saith the Lord God; Behold, O my people, I will open your graves, and cause you to come up out of your graves, and bring you into the land of Israel. And ye shall know that I am the Lord, when I have opened your graves, O my people, and brought you up out of your graves, And shall put my spirit in you, and ye shall live, and I shall place you in your own land: then shall ye know that I the Lord have spoken it, and performed it, saith the Lord. Ezekiel 37:12–14.

> Затова пророкувай и им кажи: Тъй казва Господ Бог: Ето, о, люде Мои, Аз ще отворя гробовете ви и ще ви изведа из гробовете ви, и ще ви въведа в Израилевата земя. И ще познаете, че Аз съм Господ, когато отворя гробовете ви, о, люде Мои, и ви изведа из гробовете ви. И ще вложа Духа Си във вас, и ще оживеете, и ще ви поставя във вашата земя; тогава ще познаете, че Аз, Господ, изговорих това и го извърших, казва Господ. Езекиил 37:12–14.

The Lord, who is Michael the archangel opens their graves and the two witnesses of Revelation eleven, who are then resurrected and given the Holy Spirit and stand up, just as the Holy Spirit was given to those who stand up when they are brought out of their graves in Ezekiel’s second prophecy.

Господ, Който е архангел Михаил, отваря гробовете им, и двамата свидетели от единадесета глава на Откровението, които тогава биват възкресени и им се дава Светият Дух, се изправят на крака, точно както Светият Дух бе даден на онези, които се изправят, когато биват изведени от гробовете си във второто пророчество на Езекиил.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. Revelation 11:11.

> И след три дни и половина дух на живот от Бога влезе в тях, и те се изправиха на нозете си; и голям страх нападна онези, които ги видяха. Откровение 11:11.

Those two witnesses are represented as Moses and Elijah, and Moses was also resurrected by the voice of the archangel.

Тези двама свидетели са представени като Мойсей и Илия, а и Мойсей бе възкресен чрез гласа на архангела.

> Yet Michael the archangel, when contending with the devil he disputed about the body of Moses, durst not bring against him a railing accusation, but said, The Lord rebuke thee. Jude 1:9.

> Но архангел Михаил, когато се препираше с дявола и спореше за тялото на Моисей, не посмя да произнесе против него хулително обвинение, а каза: Господ да те смъмри. Юда 1:9.

Michael, the Prince and the Archangel, is the One who came and helped Gabriel in Daniel chapter ten, and it is His voice that calls men and women to life.

Михаил, Князът и Архангелът, е Този, Който дойде и помогна на Гавриил в десета глава на Даниил, и Неговият глас е онзи, който призовава мъжете и жените към живот.

> For the Lord himself shall descend from heaven with a shout, with the voice of the archangel, and with the trump of God: and the dead in Christ shall rise first. 1 Thessalonians 4:16.

> Защото Сам Господ ще слезе от небето със силен повик, с глас на архангел и с Божия тръба; и мъртвите в Христа ще възкръснат първо. 1 Солунци 4:16.

Daniel’s three touches represent the transition of the Laodicean movement of the third angel, unto the Philadelphian movement of the third angel, and in Daniel ten, the vision that accomplishes the transition from the image of Laodicea, unto the image of Philadelphia, is represented by the prophetic history represented in chapter eleven. That vision is represented by Ezekiel as the vision of Islam of the third woe. In 2014, Russia initiated the second proxy war. In 2015, the richest president began his efforts to become the sixth president.

Трите докосвания на Даниил представляват прехода на лаодикийското движение на третия ангел към филаделфийското движение на третия ангел, а в Даниил 10 видението, което осъществява прехода от образа на Лаодикия към образа на Филаделфия, е представено чрез пророческата история, изложена в единадесета глава. Това видение е представено от Езекиил като видението за исляма на третото горко. През 2014 г. Русия инициира втората прокси война. През 2015 г. най-богатият президент започна усилията си да стане шестият президент.

In 2020, that president, representing the Republican horn was slain by the “woke” atheist beast from the bottomless pit, and in the same year the Laodicean Protestant horn was also slain. In 2023, both horns came back to life, both beginning their transition into the eighth that is of the seven. One transitioning into the political image of the beast as Church and State are brought together in the United States, and the other horn transitioning from the image of Laodicea to the image of Christ. Both will be lifted up at the soon coming Sunday law. One will become “Alexander the Great”, the premier king of the ten kings who give their seventh kingdom to the whore of Rome, and the other lifted up as an ensign.

През 2020 г. онзи президент, представляващ републиканския рог, беше поразен от „будния“ атеистичен звяр от бездънната пропаст, и в същата година лаодикийският протестантски рог също беше поразен. През 2023 г. и двата рога отново оживяха, като и двата започнаха своя преход към осмия, който е от седемте. Единият преминава към политическия образ на звяра, тъй като Църква и държава се събират заедно в Съединените щати, а другият рог преминава от образа на Лаодикия към образа на Христос. И двата ще бъдат издигнати при скоро идващия неделен закон. Единият ще стане „Александър Велики“, първият цар на десетте царе, които дават своето седмо царство на римската блудница, а другият ще бъде издигнат като знаме.

The vision that produces both of these transitions is the history that unfolds between September 11, 2001 and the Sunday law. Verse eleven, of Daniel chapter eleven, is specifically identified within the context that if you will not believe, you will not be established.

Видението, което поражда и двата тези прехода, е историята, която се разгръща между 11 септември 2001 г. и неделния закон. Единадесети стих от единадесета глава на Даниил е изрично посочен в контекста: ако не повярвате, няма да се утвърдите.

We will continue this study in the next article.

Ще продължим това изследване в следващата статия.

> “Bible rules are to be the guide of the daily life. The cross of Christ is to be the theme, revealing the lessons we must learn and practice. Christ must be brought into all the studies, that students may drink in the knowledge of God and may represent Him in character. His excellence is to be our study in time as well as in eternity. The word of God, spoken by Christ in the Old and New Testaments, is the bread from heaven; but much that is called science is as dishes of human invention, adulterated food; it is not the true manna.

> „Библейските правила трябва да бъдат ръководство за всекидневния живот. Кръстът на Христос трябва да бъде темата, разкриваща уроците, които трябва да научим и да прилагаме. Христос трябва да бъде въвеждан във всички учебни занятия, за да могат учащите да се напояват с познанието за Бога и да Го представят в характера си. Неговото съвършенство трябва да бъде предмет на нашето изучаване както във времето, така и във вечността. Божието слово, изговорено от Христос в Стария и Новия завет, е хлябът от небето; но много от онова, което се нарича наука, е като ястия, плод на човешки изобретения, подправена храна; то не е истинската манна.

> “In God’s word is found wisdom unquestionable, inexhaustible—wisdom that originated, not in the finite, but in the infinite mind. But much of that which God has revealed in His word is dark to men, because the jewels of truth are buried beneath the rubbish of human wisdom and tradition. To many the treasures of the word remain hidden, because they have not been searched for with earnest perseverance until the golden precepts were understood. The word must be searched in order to purify and prepare those who receive it to become members of the royal family, children of the heavenly King.

> „В Божието слово се намира мъдрост безспорна, неизчерпаема — мъдрост, която е възникнала не в крайния, а в безкрайния ум. Но голяма част от онова, което Бог е разкрил в Своето слово, е тъмно за човеците, защото бисерите на истината са погребани под отломките на човешката мъдрост и предание. За мнозина съкровищата на словото остават скрити, защото не са били издирвани с усърдно постоянство, докато златните наставления бъдат разбрани. Словото трябва да се изследва, за да очисти и приготви онези, които го приемат, да станат членове на царското семейство, деца на небесния Цар.“

> “The study of God’s word should take the place of the study of those books that have led minds into mysticism and away from the truth. Its living principles, woven into our lives, will be our safeguard in trials and temptations; its divine instruction is the only way to success. As the test comes to every soul, there will be apostasies. Some will prove to be traitors, heady, high-minded, and self-sufficient, and will turn away from the truth, making shipwreck of faith. Why? Because they did not live ‘by every word that proceedeth out of the mouth of God.’ They did not dig deep and make their foundation sure.

> „Изучаването на Божието слово трябва да заеме мястото на изучаването на онези книги, които са довели умовете в мистицизъм и далеч от истината. Неговите живи принципи, вплетени в нашия живот, ще бъдат наша защита в изпитания и изкушения; Неговото божествено наставление е единственият път към успеха. Когато изпитът дойде върху всяка душа, ще има отстъпления. Някои ще се окажат предатели, прибързани, надменни и самодостатъчни, и ще се отвърнат от истината, претърпявайки крушение на вярата. Защо? Защото не живяха „с всяко слово, което излиза от Божиите уста“. Не копаха надълбоко и не направиха основата си здрава.

> “When the words of the Lord through His chosen messengers are brought to them, they murmur and think the way is made too strait. In the sixth chapter of John we read of some who were thought to be disciples of Christ, but who, when the plain truth was presented to them, were displeased and walked no more with Him. In like manner these superficial students also will turn away from Christ.” Testimonies, volume 6, 132.

> „Когато словата на Господа чрез Неговите избрани вестители им се донасят, те роптаят и мислят, че пътят е направен твърде тесен. В шеста глава на Евангелието от Йоан четем за някои, които били считани за ученици на Христос, но които, когато им била представена простата истина, останали недоволни и престанали да ходят с Него. По същия начин и тези повърхностни учащи ще се отвърнат от Христос.“ Свидетелства, том 6, 132.

Back to Articles