Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Sixty-Nine

Книгата на Даниил – сто шестдесет и девет###

Unraveling the Prophetic Threads: Understanding the Symbolism of “Fortress” in Daniel

Разплитане на пророческите нишки: Разбиране на символиката на „крепост“ в Даниил

Author

Jeff Pippenger

Published

March 31, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Verse ten, of chapter eleven of Daniel, pulls together the internal and external message with the word “fortress.” The connection that it makes with Isaiah’s sixty-five year prophecy, identifies the “fortress” of the external prophecy as Russia, and the internal “fortress” of the temple which Christ raises during the same history. The external fortress, which is in verse thirty-one is identified as the “sanctuary of strength,” represents an earthly king or kingdom. The internal fortress, or the internal sanctuary of strength, is the temple which the Messenger of the Covenant raises in forty-six years.

Десетият стих от единадесета глава на Даниил обединява вътрешната и външната вест чрез думата „крепост“. Връзката, която той установява с шейсет и пет годишното пророчество на Исая, отъждествява „крепостта“ на външното пророчество с Русия, както и вътрешната „крепост“ на храма, който Христос издига през същата история. Външната крепост, която е в тридесет и първи стих и е определена като „светилището на силата“, представлява земен цар или царство. Вътрешната крепост, или вътрешното светилище на силата, е храмът, който Вестителят на Завета издига за четиридесет и шест години.

In the Most Holy Place of that temple (the citadel), God is seated in heavenly places.

В Пресветото място на онзи храм (цитаделата) Бог е седнал в небесни места.

In the book of Daniel two Hebrew words are both translated as “sanctuary.” One is “miqdash,” and the other is “qodesh.” “Miqdash” can represent a pagan sanctuary, or God’s sanctuary, or even a stronghold. “Qodesh,” is only used to represent God’s sanctuary in the Bible. The “sanctuary” (miqdash) of strength (fortress), in verse thirty-one of Daniel chapter eleven, is translated as the “sanctuary of strength”, and the Hebrew word translated as sanctuary there is “miqdash” which represents the City of Rome, which is the symbol of Roman strength in the history of both pagan and papal Rome. Daniel employed the two Hebrew words in a very careful manner. In the verses which are the central pillar of Adventism, we find the word “sanctuary”.

В книгата на Даниил две еврейски думи и двете са преведени като „светилище“. Едната е „miqdash“, а другата е „qodesh“. „Miqdash“ може да означава езическо светилище, или Божие светилище, или дори крепост. „Qodesh“ се употребява в Библията единствено за обозначаване на Божието светилище. „Светилището“ (miqdash) на силата (крепостта) в тридесет и първи стих на единадесета глава от Даниил е преведено като „светилището на силата“, а еврейската дума, преведена там като светилище, е „miqdash“, която представя града Рим, символа на римската сила в историята както на езическия, така и на папския Рим. Даниил е употребил тези две еврейски думи по един много внимателен начин. В стиховете, които са централният стълб на адвентизма, намираме думата „светилище“.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Тогава чух един светец да говори; и друг светец каза на онзи определен светец, който говореше: Докога ще трае видението за всекидневната жертва и за престъплението, което докарва запустение, та и светилището, и множеството да бъдат предадени на потъпкване? И той ми каза: До две хиляди и триста денонощия; тогава светилището ще се очисти. Даниил 8:13, 14.

The Hebrew word translated as “the sanctuary,” in both verses is “qodesh,” and is only used to represent God’s sanctuary. In verse eleven, identifying pagan Rome, and specifically the Pantheon temple in the City of Rome, we find the word “sanctuary”, but in that verse it is the Hebrew word “miqdash.”

Еврейската дума, преведена и в двата стиха като „светилището“, е „qodesh“ и се употребява единствено за обозначаване на Божието светилище. В единадесети стих, където се посочва езическият Рим, и по-специално храмът Пантеон в град Рим, намираме думата „светилище“, но в този стих тя е еврейската дума „miqdash“.

> Yea, he magnified himself even to the prince of the host, and by him the daily sacrifice was taken away, and the place of his sanctuary was cast down. Daniel 8:11.

> Да, той се възвеличи дори до Княза на воинството; и чрез него бе отнета всекидневната жертва, и мястото на Неговото светилище бе повалено. Данаил 8:11.

The “sanctuary of strength” in verse thirty-one of Daniel eleven is the Hebrew word “miqdash,” and it appears in connection with the Hebrew word that is translated as “fortress” in verses seven and ten in chapter eleven. In verse seven the king of the south went right into the city of Rome and took the king of the north captive, for he entered into his fortress, but in verse ten, the king of the north only goes up “to” the “fortress,” for he stopped at the borderline of his kingdom and Egypt. It is at the borderline of Raphia that the next verse was to address. The “sanctuary of strength” in verse thirty-one is the “miqdash,” of the “fortress”.

„Светилището на силата“ в тридесет и първи стих на Даниил 11 е еврейската дума „miqdash“ и тя се появява във връзка с еврейската дума, преведена като „крепост“ в стихове седми и десети на единадесета глава. В седми стих южният цар отиде направо в града Рим и взе северния цар в плен, защото влезе в неговата крепост; но в десети стих северният цар се изкачва само „до“ „крепостта“, защото спря при граничната линия между своето царство и Египет. Именно граничната линия при Рафия следващият стих трябваше да засегне. „Светилището на силата“ в тридесет и първи стих е „miqdash“ на „крепостта“.

The battle of the borderline in Raphia typifies the battle of the borderline in the Ukraine. That prophetic history is recognized by understanding that the “head” is the kingdom or the king, it is the fortress of his strength, but the prophecy is addressing an internal and an external truth. The “sanctuary of strength” for the external line is represented by the “miqdash” sanctuary, and the sanctuary of strength for the internal line is represented by the “qodesh” sanctuary.

Битката при граничната линия в Рафия е образ на битката при граничната линия в Украйна. Тази пророческа история се разпознава чрез разбирането, че „главата“ е царството или царят; тя е крепостта на неговата сила, но пророчеството разглежда една вътрешна и една външна истина. „Светилището на силата“ за външната линия е представено от светилището „miqdash“, а светилището на силата за вътрешната линия е представено от светилището „qodesh“.

1844 to 1863 represents a line of prophetic history which illustrates the sealing of the one hundred and forty-four thousand. The twenty-five hundred and twenty years of scattering against the northern kingdom ended in 1798, and the same twenty-five hundred and twenty year line against the southern kingdom ended in 1844. Those two lines represent the lower nature of mankind and the higher nature of mankind. The lower nature, which is represented by the northern kingdom, is the body, and the higher nature is the head. The head is the capital of the kingdom, and it is the king. For this illustration Christ chose Judah, the southern kingdom, to place His name, and the capital city is Jerusalem. Jerusalem is where the true sanctuary of strength is located, and in that sanctuary there is a throne room for the king, who is the head.

Периодът от 1844 до 1863 година представлява линия на пророческа история, която илюстрира запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди. Двете хиляди петстотин и двадесет години на разпръсване срещу северното царство завършиха през 1798 година, а същата линия от две хиляди петстотин и двадесет години срещу южното царство завърши през 1844 година. Тези две линии представят низшето естество на човечеството и висшето естество на човечеството. Низшето естество, което е представено от северното царство, е тялото, а висшето естество е главата. Главата е столицата на царството и тя е царят. За тази илюстрация Христос избра Юда, южното царство, за да положи там Своето име, а столичният град е Ерусалим. Ерусалим е мястото, където се намира истинското светилище на сила, и в това светилище има тронна зала за царя, който е главата.

The “seven times” of Leviticus twenty-six was the final sealing truth in 1856, that was intended to empower an ensign to finish the work. From 1844 to 1863, Christ intended to combine His Divinity with humanity for eternity, but humanity rebelled.

„Седемте времена“ от Левит двадесет и шеста глава бяха последната запечатваща истина през 1856 година, предназначена да даде сила на едно знаме, за да се довърши делото. От 1844 до 1863 година Христос възнамеряваше да съедини Своята Божественост с човечеството за вечността, но човечеството се разбунтува.

He was unable to transform man’s lower nature at that time, for that takes place at His second coming. He will then transform man’s higher nature into His image, by combining mankind’s head, with Divinity’s head. The head was the capital of the kingdom. The head was the king, and when Christ performs the transformation of Divinity uniting with humanity, He combines the head of both humanity and Divinity in the sanctuary at Jerusalem in the Most Holy Place, where Christ is seated with His Father.

Тогава Той не можеше да преобрази низшето естество на човека, защото това става при Неговото второ пришествие. Тогава Той ще преобрази висшето естество на човека по Своя образ, като съедини главата на човечеството с главата на Божествеността. Главата беше столицата на царството. Главата беше царят, и когато Христос извършва преобразяването чрез съединяването на Божествеността с човечеството, Той съединява главата и на човечеството, и на Божествеността в светилището в Ерусалим, в Пресветото място, където Христос е седнал с Отца Си.

> To him that overcometh will I grant to sit with me in my throne, even as I also overcame, and am set down with my Father in his throne. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:21, 22.

> На онзи, който побеждава, ще дам да седне с Мене на Моя престол, както и Аз победих и седнах с Отца Си на Неговия престол. Който има ухо, нека слуша какво говори Духът към църквите. Откровение 3:21, 22.

Christ promises that those (Laodiceans), who overcome as He overcame (and become Philadelphians), will be seated with Him, in the heavenly places.

Христос обещава, че онези (лаодикийци), които победят, както Той победи (и станат филаделфийци), ще седнат с Него в небесните места.

> Which he wrought in Christ, when he raised him from the dead, and set him at his own right hand in the heavenly places, … And hath raised us up together, and made us sit together in heavenly places in Christ Jesus. Ephesians 1:20, 2:6.

> Което Той извърши в Христос, като Го възкреси от мъртвите и Го постави отдясно на Себе Си в небесните места, … и нас възкреси заедно и ни постави да седим заедно в небесните места в Христос Исус. Ефесяни 1:20; 2:6.

The joining of Ezekiel’s two sticks (humanity with Divinity) is accomplished in God’s sanctuary of strength (qodesh), at the very time that the fortress of strength (miqdash) is identified as the prophetic key that connects both the internal and external lines of the prophecy which Gabriel came to make Daniel understand concerning what was to befall God’s people during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. Christ desired to accomplish this work in the Millerite history, but the work was thwarted by the rebellion of 1863, but the history of 1844 to 1863 still remains as a line which illustrates that attempted work.

Съединяването на двете пръчки на Езекиил (човечеството с Божествеността) се осъществява в Божието светилище на сила (qodesh) точно по времето, когато крепостта на сила (miqdash) е разпозната като пророческия ключ, който свързва както вътрешните, така и външните линии на пророчеството, което Гавриил дойде да направи Даниил да разбере относно онова, което щеше да сполети Божия народ по време на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди. Христос желаеше да извърши това дело в милеритната история, но делото бе възпрепятствано от бунта през 1863 г.; историята от 1844 до 1863 г. обаче все още остава като линия, която илюстрира този предприет опит.

Verse ten of Daniel chapter eleven, contains the key to understanding the internal and external message of verses eleven through fifteen, which arrived into our prophetic history in 2014. Verse ten identifies 1989, which is the time of the end in the reform movement of the one hundred and forty-four thousand, but it also contains the key that allows 2014 to be recognized as a waymark in the history of the sealing.

Десетият стих от единадесета глава на Даниил съдържа ключа за разбирането на вътрешната и външната вест на стихове единадесет до петнадесет, които навлязоха в нашата пророческа история през 2014 година. Десетият стих посочва 1989 година, която е времето на края в реформаторското движение на сто четиридесет и четирите хиляди, но също така съдържа и ключа, който позволява 2014 година да бъде разпозната като ориентир в историята на запечатването.

On October 22, 1844, the Messenger of the Covenant suddenly came to the temple He had erected. That waymark typifies September 11, 2001 when the third angel arrived again, and the seventh trumpet again began to sound. Then the history of 1840 to 1844 was also to be repeated, because the angel that descended on August 11, 1840 was no less a personage than Jesus Christ, and His work was to lighten the earth with His glory.

На 22 октомври 1844 г. Вестителят на завета внезапно дойде в храма, който Сам бе издигнал. Този ориентир предобразява 11 септември 2001 г., когато третият ангел отново дойде и седмата тръба отново започна да звучи. Тогава и историята от 1840 до 1844 г. трябваше да се повтори, защото ангелът, който слезе на 11 август 1840 г., беше не по-малко личност от Исус Христос и делото Му беше да озари земята със славата Си.

1840 to 1844 also represents from September 11, 2001 to the soon coming Sunday law, as does 1844 to 1863, represents September 11, 2001 to the soon coming Sunday law. Sister White aligns the history of 1844 with the history of the cross, and the cross represents a division of two histories of three and a half years, which both align with one another. The cross establishes that the preceding history beginning in 1840 and ending in 1844, and the following history unto 1863 are two parallel histories, which both represent the sealing period.

1840 до 1844 също така представлява периода от 11 септември 2001 г. до скоро идващия неделен закон, както и 1844 до 1863 представлява периода от 11 септември 2001 г. до скоро идващия неделен закон. Сестра Уайт съпоставя историята на 1844 г. с историята на кръста, а кръстът представлява разделение на две истории от по три години и половина, които и двете съответстват една на друга. Кръстът установява, че предхождащата история, започваща през 1840 г. и завършваща през 1844 г., и следващата история до 1863 г. са две паралелни истории, които и двете представляват периода на запечатването.

The first line from 1840 to 1844 represents the victory of Philadelphian Adventists, the other line from 1844 to 1863 represents the failure of Laodicean Adventists. Both classes are represented in Daniel chapter ten, for Daniel, representing the victorious wise virgins during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, saw the vision, but those who were with him fled from the vision.

Първата линия от 1840 до 1844 г. представлява победата на филаделфийските адвентисти, а другата линия от 1844 до 1863 г. представлява провала на лаодикийските адвентисти. И двата класа са представени в десета глава на Даниил, защото Даниил, представляващ победоносните мъдри девици през времето на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, видя видението, но онези, които бяха с него, побягнаха от видението.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz: His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude. And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Daniel 10:4–7.

> И на двадесет и четвъртия ден от първия месец, когато бях при брега на голямата река, която е Хидекел, подигнах очите си и погледнах, и ето, един мъж, облечен в ленени дрехи, чиито чресла бяха препасани с чисто злато от Уфаз. Тялото му беше като берил, лицето му — като блясъка на мълния, очите му — като огнени светилници, ръцете му и нозете му — по цвят като лъскава мед, а гласът на думите му — като гласа на множество. И аз, Даниил, сам видях видението; защото мъжете, които бяха с мен, не видяха видението; но голям трепет падна върху тях, тъй че побягнаха да се скрият. Даниил 10:4–7.

In Daniel chapter seven, after Daniel had seen the vision of the beasts of prey, Gabriel came to explain the vision.

В седма глава на книгата на Даниил, след като Даниил бе видял видението за зверовете хищници, Гавриил дойде, за да му го обясни.

> I Daniel was grieved in my spirit in the midst of my body, and the visions of my head troubled me. I came near unto one of them that stood by, and asked him the truth of all this. So he told me, and made me know the interpretation of the things. Daniel 7:15, 16.

> Аз, Даниил, бях наскърбен в духа си вътре в тялото си, и виденията на главата ми ме смущаваха. Приближих се до един от стоящите там и го попитах за истината относно всичко това. И той ми каза и ми даде да узная тълкуванието на тези неща. Даниил 7:15, 16.

In Daniel chapter eight, after Daniel had seen the vision of the sanctuary beasts, Gabriel came to explain the vision.

В осма глава на Даниил, след като Даниил беше видял видението за зверовете на светилището, Гавриил дойде, за да обясни видението.

> And it came to pass, when I, even I Daniel, had seen the vision, and sought for the meaning, then, behold, there stood before me as the appearance of a man. And I heard a man’s voice between the banks of Ulai, which called, and said, Gabriel, make this man to understand the vision. Daniel 8:15, 16.

> И стана така, когато аз, самият аз Даниил, видях видението и потърсих значението му, ето, пред мен застана нещо като образ на човек. И чух човешки глас между бреговете на Улай, който извика и каза: Гаврииле, направи този човек да разбере видението. Даниил 8:15, 16.

In Daniel chapter nine, after Daniel had understanding of the number of years identified by Jeremiah and represented in the writings of Moses as both a curse and God’s oath, Gabriel came to explain the vision.

В девета глава на Даниил, след като Даниил получи разбиране за броя на годините, посочени от Йеремия и представени в писанията на Моисей както като проклятие, така и като Божия клетва, Гавриил дойде, за да обясни видението.

> And whiles I was speaking, and praying, and confessing my sin and the sin of my people Israel, and presenting my supplication before the Lord my God for the holy mountain of my God; Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. And he informed me, and talked with me, and said, O Daniel, I am now come forth to give thee skill and understanding. Daniel 9:20–22.

> И докато още говорех, молех се и изповядвах моя грях и греха на моя народ Израил, и принасях молбата си пред Господа, моя Бог, за светия хълм на моя Бог, да, докато още говорех в молитва, ето, мъжът Гавриил, когото бях видял във видението отначало, понесен в бърз полет, се допря до мен около времето на вечерната жертва. И той ме вразуми, говори с мен и каза: Данииле, сега излязох, за да ти дам разумение и разбиране. Даниил 9:20–22.

Therefore, upon three witnesses, all from the book of Daniel, when Gabriel says to Daniel in chapter ten, that he is come to make Daniel understand what shall befall God’s people in the last days, Gabriel is interpreting the feminine “marah,” causative vision that Daniel saw and the other class fled from.

Следователно, въз основа на трима свидетели, всички от книгата на Даниил, когато Гавриил казва на Даниил в десета глава, че е дошъл, за да направи Даниил да разбере какво ще сполети Божия народ в последните дни, Гавриил тълкува женското „marah“, причинителното видение, което Даниил видя, а другата група побягна от него.

> Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:14.

> Сега дойдох, за да те направя да разбереш какво ще сполети твоя народ в последните дни; защото видението се отнася още за много дни. Даниил 10:14.

The vision Daniel had seen that produced a separation of believers, was the vision of Christ’s appearance, the vision of the twenty-three hundred years, but it was the feminine expression of that vision. It was the understanding of the vision of Christ’s sudden appearance as the Messenger of the Covenant that changed Daniel (and those represented by Daniel), into the image of Christ. That which “befalls God’s people in the latter days” is represented by the history of the Millerites from 1840 to 1844, and also by the Millerites from 1844 to 1863. One class flees from the vision in rebellion, and the other class follows Christ by faith into the Most Holy Place, to be seated with Him in heavenly places.

Видението, което Даниил бе видял и което произведе отделяне сред вярващите, беше видението за явяването на Христос, видението за две хиляди и тристата години, но то беше женственият израз на това видение. Разбирането на видението за внезапното явяване на Христос като Вестителя на завета промени Даниил (и онези, които са представени от Даниил) по образа на Христос. Това, което „сполетява Божия народ в последните дни“, е представено чрез историята на милеритите от 1840 до 1844 година, а също и чрез милеритите от 1844 до 1863 година. Едната класа бяга от видението в бунт, а другата класа следва Христос чрез вяра в Пресветото място, за да седне с Него в небесни места.

Yet when Gabriel interprets the vision where God’s last-day people are changed into the image of Christ, he sets forth the external history of the world. Daniel’s vision of Christ was interpreted by Gabriel as the external history of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. When the history of September 11, 2001, in Gabriel’s interpretation, is reached, the history that is emphasized as preceding the Sunday law of verse sixteen, is only recognized with the key of understanding represented as the “fortress” in verse ten. On September 11, 2001 the effect of every vision began to unfold as wheels within wheels.

Но когато Гавриил тълкува видението, в което Божият народ в последните дни е преобразен по образа на Христос, той излага външната история на света. Видението на Даниил за Христос бе изтълкувано от Гавриил като външната история на времето на запечатването на сто четиридесет и четири хиляди. Когато в тълкуването на Гавриил се достигне до историята на 11 септември 2001 г., историята, която е подчертана като предхождаща неделния закон от стих шестнадесети, се разпознава единствено чрез ключа на разбирането, представен като „крепостта“ в стих десети. На 11 септември 2001 г. въздействието на всяко видение започна да се разгръща като колела в колела.

> And the word of the Lord came unto me, saying, Son of man, what is that proverb that ye have in the land of Israel, saying, The days are prolonged, and every vision faileth? Tell them therefore, Thus saith the Lord God; I will make this proverb to cease, and they shall no more use it as a proverb in Israel; but say unto them, The days are at hand, and the effect of every vision. For there shall be no more any vain vision nor flattering divination within the house of Israel. For I am the Lord: I will speak, and the word that I shall speak shall come to pass; it shall be no more prolonged: for in your days, O rebellious house, will I say the word, and will perform it, saith the Lord God. Again the word of the Lord came to me, saying, Son of man, behold, they of the house of Israel say, The vision that he seeth is for many days to come, and he prophesieth of the times that are far off. Therefore say unto them, Thus saith the Lord God; There shall none of my words be prolonged any more, but the word which I have spoken shall be done, saith the Lord God. Ezekiel 12:21–28.

> И словото Господне дойде към мене и рече: Сине човешки, каква е тая притча, която имате в Израилевата земя, като казвате: Дните се проточват и всяко видение се проваля? Затова им кажи: Така казва Господ Бог: Ще направя тая притча да престане, и вече няма да я употребяват като притча в Израил; а им кажи: Дните наближиха и изпълнението на всяко видение. Защото вече няма да има никакво суетно видение, нито ласкателно гадание сред Израилевия дом. Защото Аз съм Господ: ще говоря, и словото, което ще изрека, ще се изпълни; то вече няма да се проточва; защото във вашите дни, о, бунтовен доме, ще изрека словото и ще го изпълня, казва Господ Бог. И пак словото Господне дойде към мене и рече: Сине човешки, ето, Израилевият дом казва: Видението, което той вижда, е за много дни напред, и той пророкува за далечни времена. Затова им кажи: Така казва Господ Бог: Нито едно от Моите слова вече няма да се проточи, но словото, което съм изрекъл, ще се изпълни, казва Господ Бог. Езекиил 12:21–28.

Of all the prophetic wheels that are spinning within other prophetic wheels in that history, there is one wheel that inspiration has informed the students of prophecy of the last days is the wheel by which their eternal destiny will be decided. Line upon line, that wheel must also be the vision which Daniel saw that changed him into the image of Christ, for that is the vision identifying what befalls God’s people in the last days.

Сред всички пророчески колела, които се въртят вътре в други пророчески колела в тази история, има едно колело, за което Вдъхновението е известило изучаващите пророчеството в последните дни, че е колелото, чрез което ще бъде решена тяхната вечна участ. Ред след ред това колело трябва да бъде и видението, което Даниил видя и което го преобрази в образа на Христос, защото това е видението, което определя какво сполетява Божия народ в последните дни.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. Your position is such a jumble of inconsistencies that but few will be deceived.

> „Господ ми е показал ясно, че образът на звяра ще бъде издигнат преди приключването на благодатното време; защото той трябва да бъде великото изпитание за Божия народ, чрез което ще се реши тяхната вечна участ. Вашето становище е такава смесица от несъответствия, че само малцина ще бъдат измамени.

> “In Revelation 13 this subject is plainly presented; [Revelation 13:11–17, quoted].

> „В Откровение 13 този въпрос е ясно представен; [Откровение 13:11–17, цитирано].“

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed. All who proved their loyalty to God by observing His law, and refusing to accept a spurious sabbath, will rank under the banner of the Lord God Jehovah, and will receive the seal of the living God. Those who yield the truth of heavenly origin and accept the Sunday sabbath, will receive the mark of the beast.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> „Това е изпитът, който Божият народ трябва да премине, преди да бъде запечатан. Всички, които са доказали своята вярност към Бога, като са спазвали Неговия закон и са отказали да приемат един лъжлив съботен ден, ще застанат под знамето на Господа Бога Йехова и ще получат печата на живия Бог. Онези, които отстъпват от истината с небесен произход и приемат неделната събота, ще получат белега на звяра.“ Manuscript Releases, volume 15, 15.

The test that is identified as the image of the beast test is twofold. It is the test that demands that the student of prophecy recognize the development of the image of the beast, which is the combination of church and state in the United States in advance of the Sunday law. It is also the test that produces either the image of the beast or the image of Christ within those represented by Daniel or those who fled. The separation is based upon whether those virgins “see this great vision,” as did Daniel, or whether they flee from the vision. The key to seeing the great vision is represented by the word “fortress.”

Изпитът, който е определен като изпита за образа на звяра, е двоен. Това е изпитът, който изисква изучаващият пророчеството да разпознае развитието на образа на звяра, което представлява съчетаването на църква и държава в Съединените щати преди неделния закон. Това е също и изпитът, който поражда или образа на звяра, или образа на Христос в онези, които са представени от Даниил, или в онези, които побягнаха. Разделението се основава върху това дали тези девици „виждат това голямо видение“, както Даниил, или бягат от видението. Ключът към виждането на голямото видение е представен чрез думата „крепост“.

We will continue this study in the next article.

Ще продължим това изследване в следващата статия.

> “The mighty angel who instructed John was no less a personage than Jesus Christ. Setting His right foot on the sea, and His left upon the dry land, shows the part which He is acting in the closing scenes of the great controversy with Satan. This position denotes His supreme power and authority over the whole earth. The controversy had waxed stronger and more determined from age to age, and will continue to do so, to the concluding scenes when the masterly working of the powers of darkness shall reach their height. Satan, united with evil men, will deceive the whole world and the churches who receive not the love of the truth. But the mighty angel demands attention. He cries with a loud voice. He is to show the power and authority of His voice to those who have united with Satan to oppose the truth.

> „Могъщият ангел, който наставляваше Йоан, не беше никой по-малък от Исус Христос. Поставянето на десния Му крак върху морето, а на левия — върху сушата, показва ролята, която Той изпълнява в заключителните сцени на великата борба със Сатана. Това положение означава Неговата върховна сила и власт над цялата земя. Борбата се е усилвала и ставала все по-решителна от век на век и ще продължи да бъде така до заключителните сцени, когато изкусното действие на силите на тъмнината ще достигне своя връх. Сатана, съединил се със злите човеци, ще измами целия свят и църквите, които не приемат любовта към истината. Но могъщият ангел изисква внимание. Той вика със силен глас. Трябва да покаже силата и властта на Своя глас на онези, които са се съединили със Сатана, за да се противопоставят на истината.“

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order. Daniel shall stand in his lot at the end of the days. John sees the little book unsealed. Then Daniel’s prophecies have their proper place in the first, second, and third angels’ messages to be given to the world. The unsealing of the little book was the message in relation to time.

> „След като тези седем гръмове изрекоха гласовете си, към Йоан идва повелението, както към Даниил по отношение на малката книжка: „Запечатай онова, което седемте гръма изрекоха.“ Това се отнася до бъдещи събития, които ще бъдат разкрити в своя ред. Даниил ще застане в своя дял в края на дните. Йоан вижда малката книжка разпечатана. Тогава пророчествата на Даниил заемат своето подобаващо място в вестите на първия, втория и третия ангел, които трябва да бъдат дадени на света. Разпечатването на малката книжка беше вестта във връзка с времето.“

> “The books of Daniel and the Revelation are one. One is a prophecy, the other a revelation; one a book sealed, the other a book opened. John heard the mysteries which the thunders uttered, but he was commanded not to write them.

> „Книгите на Даниил и Откровението са едно. Едната е пророчество, другата — откровение; едната е запечатана книга, другата — отворена книга. Йоан чу тайните, които изрекоха гръмовете, но му бе заповядано да не ги пише.

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> „Особената светлина, дадена на Йоан, която бе изразена в седемте гръмотевици, представляваше очертание на събитията, които щяха да се случат под вестите на първия и втория ангел.“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, том 7, 971.

Back to Articles