Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Seventy-Five

Книгата на Даниил – сто седемдесет и пета

The Glorified Christ: Prophetic Parallels in Daniel and Revelation

Прославеният Христос: Пророчески паралели в Даниил и Откровение

Author

Jeff Pippenger

Published

April 5, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The vision of Christ in Daniel chapter ten, is the same vision which John saw in the Revelation. It was the “marah” vision, which is the feminine expression of the “mareh” vision of Christ’s appearance. “Mareh” is the vision of the twenty-three hundred years, and its primary meaning is “appearance.” The “appearance” of Christ with both Daniel and John were both visions of the glorified Christ.

Видението за Христос в десета глава на Данаил е същото видение, което Йоан видя в Откровението. То беше видението „marah“, което е женската форма на видението „mareh“ за явяването на Христос. „Mareh“ е видението за двете хиляди и триста години, а основното му значение е „явяване“. „Явяването“ на Христос както при Данаил, така и при Йоан, и в двата случая беше видение на прославения Христос.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz: His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude. Daniel 10:4–6.

> А на двадесет и четвъртия ден от първия месец, когато бях при брега на голямата река, която е Хидекел, подигнах очите си и погледнах, и ето, един мъж, облечен в ленени дрехи, чиито чресла бяха опасани с чисто злато от Уфаз; тялото му беше като хрисолит, лицето му — като блясък на светкавица, очите му — като огнени светилници, ръцете му и нозете му — по цвят като лъскав мед, а гласът на думите му — като глас на множество. Даниил 10:4–6.

The word “mareh” which means “appearance” is translated as “the appearance of lightning,” in the passage. The word is used four times in chapter ten, and two times it is translated as “vision”, and two times as “appearance.” It’s used three other times in its feminine form. The word “marah” is the feminine expression of the “appearance” vision. It is defined as “a looking glass”, and it is a “causative” adverb that causes something to happen when it is seen.

Думата „mareh“, която означава „вид“, е преведена в този пасаж като „видът на светкавица“. Думата е употребена четири пъти в десета глава, като два пъти е преведена като „видение“, а два пъти като „вид“. Тя е употребена още три пъти в своята женска форма. Думата „marah“ е женският израз на видението за „вид“. Тя е определена като „огледало“ и е „каузативно“ наречие, което причинява нещо да се случи, когато бъде видяно.

A causative adverb is derived from an adjective that causes something to happen or produces an effect. In language and grammar, it often refers to verbs or constructions that express the idea of causing someone or something to perform an action or experience a state.

Каузативно наречие се образува от прилагателно, което причинява настъпването на нещо или поражда определен ефект. В езика и граматиката то често се отнася до глаголи или конструкции, които изразяват идеята за причиняване някой или нещо да извърши действие или да преживее дадено състояние.

For example, in the sentence “She made him laugh,” the verb “made” is causative because it indicates that the subject (she) caused the object (him) to perform the action (laughing).

Например, в изречението „Тя го накара да се засмее“ глаголът „накара“ е каузативен, защото показва, че подлогът (тя) е причинил на допълнението (него) да извърши действието (смеха).

“I had my car repaired.” (In this sentence, the subject “I” caused someone else to perform the action of repairing the car.)

„Поръчах колата ми да бъде ремонтирана.“ (В това изречение подлогът „аз“ е причинил някой друг да извърши действието по ремонта на колата.)

“She made her students study for the exam.” (Here, the subject “She” caused her students to engage in the action of studying for the exam.)

„Тя накара своите ученици да се подготвят за изпита.“ (Тук подлогът „Тя“ е причината нейните ученици да извършат действието на подготовка за изпита.)

“He got his hair cut.” (In this case, the subject “He” caused someone else to perform the action of cutting his hair.)

„Подстригаха го.“ (В този случай подлогът „Той“ е причина някой друг да извърши действието по подстригването на косата му.)

“The company had the building renovated.” (In this sentence, the company caused someone else to carry out the action of renovating the building.)

„Компанията възложи сградата да бъде ремонтирана.“ (В това изречение компанията е причинила някой друг да извърши действието по ремонта на сградата.)

“We’ll get the children to help with the chores.” (Here, the subject “We” plans to cause the children to participate in the action of helping with the chores.) In each of these examples, the causative verbs (had, made, got, get) indicate that the subject causes someone else to perform the action specified by the main verb (repaired, study, cut, renovated, help).

„Ще накараме децата да помогнат с домакинската работа.“ (Тук подлогът „ние“ възнамерява да накара децата да участват в действието на помагане с домакинската работа.) Във всеки от тези примери каузативните глаголи (had, made, got, get) показват, че подлогът причинява някой друг да извърши действието, изразено от основния глагол (repaired, study, cut, renovated, help).

The “mareh” vision of the appearance, when expressed in feminine tense “marah”, and as defined as “a looking glass” identifies that the vision of the glorified Christ, is reproduced in those who behold the vision. When Daniel saw the “appearance” of Christ as lightning, a class of persons fled in fear, but for Daniel it produced a miraculous change within him.

Видението „mareh“ на явяването, когато е изразено в женски род като „marah“ и е определено като „огледало“, показва, че видението на прославения Христос се възпроизвежда в онези, които го съзерцават. Когато Даниил видя „явяването“ на Христос като мълния, един клас хора побягна в страх, но у Даниил то произведе чудотворна промяна вътре в него.

> And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore I was left alone, and saw this great vision, and there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength. Daniel 10:7, 8.

> И аз, Даниил, сам видях видението; а мъжете, които бяха с мене, не видяха видението; но голям трепет ги обзе, така че побягнаха да се скрият. И тъй, аз останах сам и видях това велико видение, и не остана сила в мене; защото хубостта ми се превърна в мене в тление, и не запазих никаква сила. Даниил 10:7, 8.

The truth is represented by the Hebrew word “truth,” which is created by the first, thirteenth and last letter of the Hebrew alphabet. The first letter and the last letter are always the same for Christ, as Alpha and Omega, always represents the end with the beginning. The middle or thirteenth letter represents rebellion. Daniel states, “I Daniel alone saw the vision,” but the men who were with Daniel, who were living in rebellion, “saw not the vision.” Therefore Daniel “alone” “saw the great vision.” At the beginning and the ending Daniel alone saw the vision, and the second reference caused those who fled to manifest their rebellion. Daniel is representing God’s people in the last days who are changed unto the image of Christ through the process of beholding His image. We are to look at the “looking glass” vision.

Истината е представена чрез еврейската дума „истина“, която е съставена от първата, тринадесетата и последната буква на еврейската азбука. Първата буква и последната буква за Христос винаги са едно и също, тъй като Алфа и Омега винаги представя края с началото. Средната, или тринадесетата, буква представлява бунт. Даниил заявява: „Само аз, Даниил, видях видението“, но мъжете, които бяха с Даниил, които живееха в бунт, „не видяха видението“. Следователно Даниил „сам“ „видя великото видение“. В началото и в края само Даниил видя видението, а второто споменаване накара онези, които побягнаха, да проявят своя бунт. Даниил представлява Божия народ в последните дни, който се преобразява по образа на Христос чрез процеса на съзерцаване на Неговия образ. Ние трябва да гледаме видението на „огледалото“.

> “We must have a knowledge of God by living experience. If we follow on to know the Lord, we shall know that His goings forth are prepared as the morning. Christ calls upon us to be filled with all the fulness of God. Then we can truly represent the perfection of the Christian religion. ‘Whosoever drinketh of the water that I shall give him,’ the Saviour declares, ‘shall never thirst; but the water that I shall give him shall be in him a well of water springing up into everlasting life.’ Christ wants us to be co-laborers with Him. When we are emptied of self, He will give us His grace to impart to others. The two olive branches, which through the two golden pipes empty the golden oil out of themselves, will surely supply the cleansed vessels with light and comfort and hope and love for those who are in need. We must render God more than fitful service. But we can do this only by learning of Jesus, cherishing His meekness and lowliness of heart. Let us hide ourselves in God. Let us have confidence in Him. Let us abide in Christ. Then we all ‘with open face beholding as in a glass the glory of the Lord, are changed into the same image from glory to glory,’—from character to character. God does not expect impossibilities from you or me. Beholding Him, we may be changed into His image.” Signs of the Times, April 25, 1900.

> „Ние трябва да имаме познание за Бога чрез жив опит. Ако продължим да познаваме Господа, ще узнаем, че явяването Му е приготвено като зората. Христос ни призовава да се изпълним с цялата пълнота на Бога. Тогава можем истински да представим съвършенството на християнската религия. „А който пие от водата, която Аз ще му дам“, заявява Спасителят, „няма да ожаднее довека; а водата, която Аз ще му дам, ще стане в него извор на вода, която извира за вечен живот.“ Христос желае ние да бъдем съработници с Него. Когато се изпразним от себе си, Той ще ни даде Своята благодат, за да я предаваме на другите. Двете маслинени клонки, които чрез двете златни тръби изливат от себе си златното масло, непременно ще снабдяват очистените съдове със светлина, утеха, надежда и любов за онези, които са в нужда. Ние трябва да отдаваме на Бога нещо повече от непостоянно служене. Но това можем да вършим само ако се учим от Исус, като ценим Неговата кротост и смирение на сърцето. Нека се скрием в Бога. Нека имаме упование в Него. Нека пребъдваме в Христос. Тогава всички ние, „с открито лице, като в огледало гледайки славата на Господа, се преобразяваме в същия образ от слава в слава“ — от характер в характер. Бог не очаква невъзможности от теб или от мен. Като Го съзерцаваме, можем да се преобразяваме в Неговия образ.“ Signs of the Times, 25 април 1900 г.

In Daniel chapter ten and chapter nine, Gabriel provides the interpretation of the external and internal visions of prophecy to Daniel, and Daniel’s first statement in verse one of chapter ten, is that he had understanding of both visions, represented as the “thing” and the “vision.” He received that understanding at the end of twenty-one days in which he had been in mourning. That twenty-one days concluded with the arrival of Michael the archangel. The number two hundred and twenty, and the number twenty-two, which is a tenth or tithe of two hundred and twenty is a symbol for the combination of Divinity with humanity, and it was on the twenty-second day that Daniel was changed into the image of Christ.

В десета и девета глава на Даниил Гавриил дава на Даниил тълкуването на външните и вътрешните видения на пророчеството, а първото изявление на Даниил в първия стих на десета глава е, че той е имал разбиране и за двете видения, представени като „нещото“ и „видението“. Той получи това разбиране в края на двадесет и един дни, през които бе в скръб. Тези двадесет и един дни завършиха с идването на архангел Михаил. Числото двеста и двадесет и числото двадесет и две, което е една десета, или десятък, от двеста и двадесет, е символ на съчетанието на Божествеността с човечеството, и именно на двадесет и втория ден Даниил бе променен в образа на Христос.

> I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all, till three whole weeks were fulfilled. And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz. Daniel 10:3–5.

> Не ядох приятен хляб, нито месо, нито вино влезе в устата ми, нито изобщо се помазах, докле се изпълниха три цели седмици. И на двадесет и четвъртия ден от първия месец, когато бях при брега на голямата река, която е Хидекел, тогава подигнах очите си и погледнах; и ето, един мъж, облечен в ленени дрехи, чиито чресла бяха препасани с чисто злато от Уфаз. Даниил 10:3–5.

Daniel represents God’s people of the last days who have recognized through God’s prophetic Word that they have been scattered, and who are mourning their scattered condition and seeking for light. Their scattered condition is illustrated as a valley of dead dry bones in Ezekiel chapter thirty-seven. The bones are dead, and they are scattered, but they are identified as the house of Israel. The house of Israel of the last days is the one hundred and forty-four thousand. They are scattered, just as Daniel recognized from the books of Jeremiah and Moses. In Ezekiel the dead identify that they recognize their condition.

Даниил представя Божия народ на последните дни, който чрез Божието пророческо Слово е разпознал, че е бил разпръснат, и който скърби за своето разпръснато състояние и търси светлина. Тяхното разпръснато състояние е представено като долина от сухи мъртви кости в тридесет и седма глава на Езекиил. Костите са мъртви и са разпръснати, но са определени като Израилевия дом. Израилевият дом на последните дни е сто четиридесет и четирите хиляди. Те са разпръснати, точно както Даниил разпозна от книгите на Еремия и Моисей. В Езекиил мъртвите показват, че те осъзнават своето състояние.

> Then he said unto me, Son of man, these bones are the whole house of Israel: behold, they say, Our bones are dried, and our hope is lost: we are cut off for our parts. Ezekiel 37:11.

> Тогава Той ми каза: Сине човешки, тези кости са целият дом Израилев; ето, те казват: Костите ни изсъхнаха и надеждата ни се изгуби; отсечени сме откъм нашите части. Езекиил 37:11.

The house of Israel, which is the bones, proclaims that they are “cut off for our parts.” They have recognized their scattered condition. The house of Israel of the last days fulfills the parable of the ten virgins to the very letter, and in the Millerite history the fulfillment of recognizing that they were cut off from their parts, is identified when the wise virgins came to understand that they were in the tarrying time, and also that the tarrying time was a specific period of the parable. Those in Ezekiel who recognize their scattered condition are those who after the first disappointment recognized they were in the tarrying time.

Израилевият дом, който е костите, провъзгласява, че са „отсечени от нашите части“. Те са осъзнали своето разпръснато състояние. Израилевият дом от последните дни изпълнява притчата за десетте девици до най-малката буква, и в милеритската история изпълнението на осъзнаването, че са били отсечени от своите части, се разпознава тогава, когато мъдрите девици разбраха, че се намират във времето на забавянето, а също и че времето на забавянето е определен период от притчата. Онези в Езекиил, които разпознават своето разпръснато състояние, са тези, които след първото разочарование осъзнаха, че се намират във времето на забавянето.

Both, Ezekiel’s bones, and the wise of the parable of the ten virgins, are represented by Daniel’s mourning during the twenty-one days. After the twenty-one days, on day twenty two, Michael descended, and Daniel was given a vision of the glorified Christ that changed Daniel into the image of Christ. The wise virgins and the dead bones must also go through the transformation accomplished by the looking-glass vision.

И костите на Езекиил, и мъдрите от притчата за десетте девици са представени чрез скръбта на Даниил през двадесет и единте дни. След двадесет и първия ден, на двадесет и втория ден, Михаил слезе и на Даниил бе дадено видение за прославения Христос, което преобрази Даниил в образа на Христос. Мъдрите девици и мъртвите кости също трябва да преминат през преобразяването, извършвано чрез огледалното видение.

Daniel, Ezekiel’s dead bones, and the wise virgins of Millerite history, all align with the two witnesses who are slain in Revelation chapter eleven. Moses and Elijah were slain, but they were to be resurrected at the end of three and a half symbolic days. Moses was resurrected by Michael as identified in the book of Jude.

Даниил, мъртвите кости на Езекиил и мъдрите девици от милеритската история — всички те се съгласуват с двамата свидетели, които са убити в единадесета глава на Откровение. Моисей и Илия бяха убити, но трябваше да бъдат възкресени в края на три и половина символични дни. Моисей беше възкресен от Михаил, както е посочено в Посланието на Юда.

> Yet Michael the archangel, when contending with the devil he disputed about the body of Moses, durst not bring against him a railing accusation, but said, The Lord rebuke thee. Jude 1:9.

> Но архангел Михаил, когато спореше с дявола и препираше се за тялото на Моисей, не дръзна да произнесе против него хулителна присъда, а каза: Господ да те смъмри. Юда 1:9.

In Daniel chapter ten, Daniel receives the looking glass vision when Michael descends after the twenty-one days of mourning. It is the voice of Michael that raises the dead.

В десета глава на Данаил Данаил получава видението на огледалото, когато Михаил слиза след двадесет и единте дни на жалеене. Именно гласът на Михаил възкресява мъртвите.

> For the Lord himself shall descend from heaven with a shout, with the voice of the archangel, and with the trump of God: and the dead in Christ shall rise first. 1 Thessalonians 4:16.

> Защото сам Господ ще слезе от небето с повелителен вик, с глас на архангел и с Божия тръба; и мъртвите в Христос ще възкръснат първо. 1 Солунци 4:16.

Daniel chapter ten identifies the transition of the Laodicean movement of the third angel to the Philadelphian movement of the third angel. It aligns with the two witnesses of Revelation chapter eleven, the dead bones of Ezekiel chapter thirty-seven, the wise virgins in the parable of the ten virgins, and the Millerites who fulfilled the parable. Gabriel provided the interpretation of the great looking-glass vision, while finishing the work of interpretation he had begun in chapter nine. The interpretation was accomplished by Gabriel identifying the prophetic history found in chapter eleven, that actually continues into the first three verses of chapter twelve. Then in verse four of chapter twelve, Daniel is told to seal up his book.

Десета глава на Даниил обозначава прехода на лаодикийското движение на третия ангел към филаделфийското движение на третия ангел. Тя е в съответствие с двамата свидетели от единадесета глава на Откровение, мъртвите кости от тридесет и седма глава на Езекиил, мъдрите девици в притчата за десетте девици и милеритите, които изпълниха притчата. Гавриил даде тълкуванието на великото видение на огледалото, като завърши делото на тълкувание, което бе започнал в девета глава. Тълкуването бе извършено чрез това, че Гавриил посочи пророческата история, намираща се в единадесета глава, която всъщност продължава в първите три стиха на дванадесета глава. След това, в четвърти стих на дванадесета глава, на Даниил е казано да запечата книгата си.

In Daniel chapter ten, “line upon line”, Daniel represents God’s last day people who are also represented in Daniel chapter two as earnestly seeking (under the threat of death), to understand the external prophetic message represented by Nebuchadnezzar’s secret image of beasts. He is also seeking to understand the vision of the internal prophetic message represented by the twenty-three hundred days. After the twenty-one symbolic days of mourning in chapter ten, he is finally represented as understanding both revelations. His understanding is accomplished when the archangel descends, and he is touched three times.

В Даниил, глава десета, „ред след ред“, Даниил представлява Божия народ от последните дни, който е представен също и в Даниил, глава втора, като усърдно търсещ (под заплахата от смърт) да разбере външната пророческа вест, представена чрез тайнствения образ на зверове на Навуходоносор. Той също така се стреми да разбере видението за вътрешната пророческа вест, представена чрез две хиляди и тристотинте дни. След двадесет и единте символични дни на скръб в глава десета той накрая е представен като разбиращ и двете откровения. Неговото разбиране се осъществява, когато архангелът слиза и той е докоснат три пъти.

His experience with Michael, the vision of Michael that he alone sees, prepares him to receive the full interpretation of both the internal and external visions of prophecy. That experience is set forth, line upon line, in a very detailed fashion when combined with Ezekiel chapter thirty-seven, Revelation chapter eleven and Isaiah chapter six. The verse in chapter eleven where Gabriel brings the two visions together is verse ten, for there the king of the north proceeds up to the fortress, but no further. The fortress is the nation, or the capital, or the king of Egypt in the verse, as defined by Isaiah in chapter seven.

Неговото преживяване с Михаил, видението за Михаил, което вижда само той, го подготвя да приеме пълното тълкуване както на вътрешните, така и на външните пророчески видения. Това преживяване е изложено ред по ред по много подробен начин, когато се съпостави с Езекиил, глава тридесет и седма, Откровение, глава единадесета, и Исая, глава шеста. Стихът в глава единадесета, в който Гавриил събира двете видения в едно, е стих десети, защото там северният цар настъпва до крепостта, но не и по-нататък. Крепостта е народът, или столицата, или египетският цар в стиха, както е определено от Исая в глава седма.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:8, 9.

> Защото главата на Сирия е Дамаск, и главата на Дамаск е Рецин; и след шестдесет и пет години Ефрем ще бъде съкрушен, така че да не бъде вече народ. И главата на Ефрем е Самария, и главата на Самария е синът на Ремалия. Ако не повярвате, наистина няма да се утвърдите. Исая 7:8, 9.

In verse ten, of chapter eleven of Daniel, the king of the north comes up to the border of Egypt, and the verse defines that as the “fortress” of Egypt (the king of the south). Verse ten, can be shown to be representing 1989, when the Soviet Union was swept away by the papacy and its proxy army, the United States. It was the first of three proxy wars, which ultimately becomes World War III at the third proxy war (Panium). The second proxy war is represented by verses eleven and twelve, and is now taking place in the Ukraine, where Russia is representing the king of the south, just as the Soviet Union represented the king of the south in its defeat in 1989.

В десети стих от единадесета глава на Даниил северният цар достига до границата на Египет, а стихът определя това като „крепостта“ на Египет (южния цар). Може да се покаже, че десети стих представя 1989 година, когато Съветският съюз бе пометен от папството и неговата прокси армия — Съединените щати. Това беше първата от три прокси войни, която в третата прокси война (Паниум) в крайна сметка се превръща в Трета световна война. Втората прокси война е представена от стихове единадесет и дванадесет и сега се развива в Украйна, където Русия представлява южния цар, точно както Съветският съюз представляваше южния цар при поражението си през 1989 година.

I have used the expression “cold war” in the past to make the distinction between these three proxy wars and world wars. There is actually genuine warfare taking place in Ukraine, so it is not actually a cold war, but it is a proxy war between the papacy and its allies and Russia. But there is to be a third world war, where virtually every nation will be considered a target.

В миналото съм използвал израза „студена война“, за да направя разграничение между тези три прокси войни и световните войни. В Украйна действително се води истинска война, така че това всъщност не е студена война, а прокси война между папството и неговите съюзници, от една страна, и Русия — от друга. Но предстои трета световна война, в която практически всяка нация ще бъде считана за цел.

> “O that God’s people had a sense of the impending destruction of thousands of cities, now almost given to idolatry! . ..

> „О, ако Божият народ имаше чувство за надвисналото унищожение на хиляди градове, сега почти предадени на идолопоклонство!...“

> “Transgression has almost reached its limit. Confusion fills the world, and a great terror is soon to come upon human beings. The end is very near. We who know the truth should be preparing for what is soon to break upon the world as an overwhelming surprise.” Review and Herald, September 10, 1903.

> „Престъплението почти е достигнало своя предел. Светът е изпълнен със смут и скоро голям ужас ще дойде върху човешките същества. Краят е съвсем близо. Ние, които познаваме истината, трябва да се приготвяме за онова, което скоро ще връхлети света като поразяваща изненада.“ Review and Herald, September 10, 1903.

In verses eleven and twelve, Russia, the king of the south, will defeat the papacy’s proxy army, represented by the Nazi regime that is directing the Ukrainian war effort, and that is supported by the previous proxy army of the papacy, the United States. In World War II, the proxy army of the papacy, the king of the north, against Communist Russia was Germany’s Nazi regime, and that proxy army lost, just as it will lose again in the Ukraine in the near future.

В единадесети и дванадесети стих Русия, южният цар, ще победи прокси армията на папството, представена от нацисткия режим, който ръководи украинските военни усилия и е подкрепян от предишната прокси армия на папството — Съединените щати. През Втората световна война прокси армията на папството, северният цар, срещу комунистическа Русия беше нацисткият режим в Германия, и тази прокси армия загуби, както отново ще загуби в Украйна в близко бъдеще.

The third proxy war is represented in verses thirteen through fifteen, and was fulfilled in ancient history by the battle of Panium. The third proxy war will be carried out by the United States, the proxy army of the papacy, and the king of the north will prevail in that battle against atheism, as it did in the first proxy war (cold war). In the first and the third proxy war, the king of the north–the papacy–defeats the king of the south (the Soviet Union), and then defeats the United Nations. Its proxy army in those two battles was and will be again, the United States.

Третата прокси война е представена в стихове тринадесет до петнадесет и е била изпълнена в древната история чрез битката при Паниум. Третата прокси война ще бъде водена от Съединените щати, прокси армията на папството, и царят на север ще надделее в тази битка срещу атеизма, както стана и в първата прокси война (студената война). В първата и в третата прокси война царят на север — папството — побеждава царя на юг (Съветския съюз), а след това побеждава и Обединените нации. Неговата прокси армия в тези две битки е била и отново ще бъде Съединените щати.

Trump will be reelected as the eighth president, that is of the seven presidents that have reigned in the United States since the first proxy war (cold war) was fulfilled in 1989, which was the time of the end for the reform movement of the third angel. Trump is representing the Republican horn on the earth beast, and he received a deadly wound at the hands of the beast of “woke” atheism in 2020, in fulfillment of Revelation chapter eleven’s two witnesses being slain in the street.

Тръмп ще бъде преизбран като осмия президент, тоест един от седемте президенти, които са управлявали в Съединените щати, откакто през 1989 г. се изпълни първата прокси война (студената война), което беше времето на края за реформаторското движение на третия ангел. Тръмп представлява републиканския рог на земния звяр и през 2020 г. получи смъртоносна рана от ръката на звяра на „woke“ атеизма, в изпълнение на това, че двамата свидетели от единадесета глава на Откровение бяха убити на улицата.

Future for America represents the true Protestant horn during the identical history, and in 2020, Future for America received a deadly wound at the hands of the beast of “woke” atheism. In 2023, twenty-two years after 2001, Michael descended to begin the process represented by Ezekiel, John, Daniel and Isaiah of resurrecting a mighty army that will be lifted up as an ensign at the soon coming Sunday law.

Future for America представлява истинския протестантски рог през същата тази история, а през 2020 г. Future for America получи смъртоносна рана от ръката на звяра на „woke“ атеизма. През 2023 г., двадесет и две години след 2001 г., Михаил слезе, за да започне процеса, представен от Езекиил, Йоан, Даниил и Исая, на възкресяването на могъща войска, която ще бъде издигната като знаме при скоро идващия неделен закон.

In 1856, the Philadelphian Millerite movement transitioned into the Laodicean Millerite movement, and there and then rejected the increased knowledge of the seven times, and then fully finalized their rebellion in 1863. The Millerites transitioned from the condition represented by the sixth church of Philadelphia, unto the experience of the seventh church, and that turning point aligns with the history of 2023, when the Laodicean movement of Future for America transitions from the experience of the seventh church, back to the experience of the sixth church of Philadelphia. In this prophetic application, the true Protestant horn, as with the Republican horn, becomes the eighth, that was of the seven.

През 1856 г. филаделфийското милеритско движение премина в лаодикийското милеритско движение и тогава и там отхвърли увеличеното познание за седемте времена, а след това напълно завърши своя бунт през 1863 г. Милеритите преминаха от състоянието, представено от шестата църква, Филаделфия, към опитността на седмата църква, и този повратен момент съответства на историята от 2023 г., когато лаодикийското движение на Future for America преминава от опитността на седмата църква обратно към опитността на шестата църква, Филаделфия. В това пророческо приложение истинският протестантски рог, както и републиканският рог, става осмият, който беше от седемте.

The key to recognizing that the Ukrainian war is the second proxy war, is the “fortress” of verse ten, and verse seven. In verse seven, which represented the papacy receiving its deadly wound in 1798, the king of the south entered into the “fortress,” of the king of the north, and this was fulfilled by Napoleon’s general walking into the Vatican and taking the pope captive. The king of the south had entered into the fortress. In verse ten the king of the north, representing the papacy and its proxy army the United States, swept away the structure of the Soviet Union, but it left the “fortress” standing. The “fortress” was the head, the capital—it was Russia.

Ключът за разпознаването, че украинската война е втората прокси война, е „крепостта“ от стих десети и стих седми. В стих седми, който представяше как папството получава смъртоносната си рана през 1798 г., южният цар навлезе в „крепостта“ на северния цар, и това се изпълни, когато генералът на Наполеон влезе във Ватикана и отведе папата в плен. Южният цар беше навлязъл в крепостта. В стих десети северният цар, представляващ папството и неговата прокси армия — Съединените щати, — помете структурата на Съветския съюз, но остави „крепостта“ да стои. „Крепостта“ беше главата, столицата — това беше Русия.

But the “head,” or fortress, can only be established upon two or three witnesses by employing Isaiah chapter seven, verses seven and eight. Isaiah seven, verse eight and nine, was the primary point of reference for Hiram Edson’s series of articles on the “seven times” that were published in 1856. The two verses that establish that Russia is the fortress that prevails in the current Ukrainian war, are also the two verses that establish the starting point for both “seven times,” against the northern and southern kingdoms of Israel. Verse ten of chapter eleven identifies the external vision, which Sister White teaches is based upon the rise and fall of kingdoms.

Но „главата“, или крепостта, може да бъде установена само въз основа на двама или трима свидетели чрез използването на Исая, глава седма, стихове седем и осем. Исая 7:8 и 9 беше основната отправна точка за поредицата статии на Хайрам Едсън относно „седемте времена“, публикувани през 1856 г. Двата стиха, които установяват, че Русия е крепостта, която надделява в настоящата украинска война, са също и двата стиха, които установяват началната точка и за двете „седем времена“ — срещу северното и южното царство на Израил. Десети стих на единадесета глава определя външното видение, което, както учи сестра Уайт, се основава върху въздигането и падането на царства.

> “From the rise and fall of nations as made plain in the books of Daniel and the Revelation, we need to learn how worthless is mere outward and worldly glory. Babylon, with all its power and magnificence, the like of which our world has never since beheld,—power and magnificence which to the people of that day seemed so stable and enduring,—how completely has it passed away! As ‘the flower of the grass,’ it has perished. James 1:10. So perished the Medo-Persian kingdom, and the kingdoms of Grecia and Rome. And so perishes all that has not God for its foundation. Only that which is bound up with His purpose, and expresses His character, can endure. His principles are the only steadfast things our world knows.” Prophets and Kings, 548.

> „От възхода и падението на народите, както е ясно разкрито в книгите на Даниил и Откровението, трябва да се научим колко безстойностна е само външната и светска слава. Вавилон, с цялото си могъщество и великолепие, каквито оттогава светът ни никога не е виждал, — могъщество и великолепие, които на хората от онова време са изглеждали тъй устойчиви и трайни, — колко напълно е отминал! Като „цвят на тревата“ той е загинал. Яков 1:10. Така загина и Мидо-Персийското царство, и царствата на Гърция и Рим. И така загива всичко, което няма Бога за своя основа. Само онова, което е свързано с Неговата цел и изразява Неговия характер, може да устои. Неговите принципи са единствените непоколебими неща, които нашият свят познава.“ Пророци и царе, 548.

The three proxy wars are “made plain in the books of Daniel and the Revelation,” and the key to this truth is the “fortress” of verse ten, of Daniel eleven. But verse ten also addresses the internal vision, for the starting point for both “seven times,” is also identified in Isaiah chapter seven verses eight and nine. The external and internal cannot be separated, and the two periods of twenty-five hundred and twenty years are also Ezekiel’s two sticks, which when joined together, represent the sealing of the one hundred and forty-four thousand, which is the combination of Divinity with humanity.

Трите войни чрез посредници са „ясно изложени в книгите на Даниил и Откровението“, а ключът към тази истина е „крепостта“ от десети стих на единадесета глава на Даниил. Но десети стих разглежда и вътрешното видение, защото началната точка и за двете „седем времена“ е също така посочена в седма глава на Исая, осми и девети стих. Външното и вътрешното не могат да бъдат отделени, а двата периода от две хиляди петстотин и двадесет години са също и двете тояги на Езекиил, които, когато бъдат съединени, представляват запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, което е съчетаването на Божествеността с човечеството.

Daniel’s experience with the causative “marah” vision represents the line of prophecy where Michael descends and resurrects His last-day people. That resurrection represents the steps that Christ accomplishes to combine His Divinity with His last day people’s humanity. It is accomplished by the joining of the Divine mind with the human mind so that they have one mind, and it is accomplished in the throne room, in the Most Holy Place, which is the “fortress” that Sister White identifies as the “citadel” (fortress) of the soul.

Опитността на Даниил с причинителното видение „мара“ представлява онази пророческа линия, в която Михаил слиза и възкресява Своя народ в последните дни. Това възкресение представя стъпките, които Христос извършва, за да съчетае Своята Божественост с човешката природа на Своя народ в последните дни. То се осъществява чрез съединяването на Божествения ум с човешкия ум, така че да имат един ум, и се извършва в тронната зала, в Пресветото място, което е „крепостта“, която сестра Уайт определя като „цитаделата“ (крепостта) на душата.

In the throne room God’s last-day people receive the mind of Christ and are then seated with Christ in heavenly places. The heavenly place where Christ is seated is the fortress or the head of the temple. The body temple has a lower nature, which is the flesh, or the body. It also has a higher nature, which is the mind. In verse ten of Daniel chapter eleven, the key that marks the fortress of the external vision, also marks the fortress of the internal vision, and in doing so it identifies the history where the horns of Republicanism and of Protestantism transition into the image of the beast (Republicanism), or the image of God (true Protestantism). Both horns then become the eighth that is of the seven.

В тронната зала Божият народ от последните дни приема ума Христов и след това бива поставен да седне с Христос в небесни места. Небесното място, където Христос е седнал, е крепостта, или главата на храма. Телесният храм има по-нисша природа, която е плътта, или тялото. Той има и по-висша природа, която е умът. В десети стих на единадесета глава от Даниил ключът, който отбелязва крепостта на външното видение, отбелязва и крепостта на вътрешното видение и по този начин посочва историята, в която роговете на републиканизма и на протестантизма преминават в образа на звяра (републиканизъм) или в образа на Бога (истински протестантизъм). Тогава и двата рога стават осмият, който е от седемте.

The true horn of Protestantism is then the Philadelphian horn that is Ezekiel’s mighty army, and Isaiah’s ensign that is lifted up in the warfare against the image of the beast, first in the United States and then in the world. Daniel eleven, verse ten, identifies the point in sacred history that the joining of the sticks begins. The Ukrainian war began in 2014, but it was not until 2022 that Russia began to invade the Ukraine. In 2023, twenty-two years after 2001, Michael began His work of resurrecting those who had suffered their first disappointment in fulfillment of the parable of the ten virgins in 2020. He first raised up a “voice” which is now crying in the wilderness. In July 2023, that voice began to cry, and it was the same voice that was raised up at the beginning of the reform movement of the third angel in 1989, for Jesus always illustrates the ending with the beginning.

Следователно истинският рог на протестантството е филаделфийският рог, който е могъщата войска на Езекиил и знамето на Исая, което се издига във войната срещу образа на звяра, първо в Съединените щати, а след това и в света. Даниил 11, стих 10, посочва точката в свещената история, в която започва съединяването на тоягите. Украинската война започна през 2014 година, но едва през 2022 година Русия започна да нахлува в Украйна. През 2023 година, двадесет и две години след 2001, Михаил започна Своето дело по възкресяването на онези, които бяха претърпели първото си разочарование в изпълнение на притчата за десетте девици през 2020 година. Той първо издигна един „глас“, който сега вика в пустинята. През юли 2023 година този глас започна да вика и това беше същият глас, който беше издигнат в началото на реформаторското движение на третия ангел през 1989 година, защото Исус винаги онагледява края с началото.

The “voice” crying in the wilderness began to sound by presenting Revelation chapter one, where the combination of Divinity with humanity is represented as the Revelation of Jesus Christ, a revelation that is opened up just before probation closes. Daniel experienced that revelation in chapter ten, with the “causative” vision. The combination of Divinity with humanity in the first verses of Revelation represents the most important truth, based upon the rule of first mention. The combination of Divinity with humanity, which is the sealing of the one hundred and forty-four thousand is accomplished by the Word of God. That Word is given from the Father to the Son, who gives it to His angel, who then gives the message to a human representative. The first two steps are represented by the Divinity. Those two steps possess the distinction that the second step of Divinity represents the Divinity that created all things. The next two steps are represented by God’s creatures. The first step is an unfallen angel, and the second manifestation of God’s creation was the one that had been given the power to recreate after his own kind. That fourth step, representing humanity, was then to take the message and send it to the churches, that the churches might “read and hear” those things which were written therein.

„Гласът“, който вика в пустинята, започна да звучи, като представи първата глава на Откровение, където съчетанието на Божествеността с човечеството е представено като Откровението на Исус Христос — откровение, което се разгръща непосредствено преди приключването на благодатното време. Даниил преживя това откровение в десета глава, чрез „причинителното“ видение. Съчетанието на Божествеността с човечеството в първите стихове на Откровение представлява най-важната истина, въз основа на правилото за първото споменаване. Съчетанието на Божествеността с човечеството, което е запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, се осъществява чрез Божието Слово. Това Слово се дава от Отец на Сина, Който го дава на Своя ангел, а той след това предава вестта на човешки представител. Първите две стъпки са представени от Божествеността. Тези две стъпки притежават особеното разграничение, че втората стъпка на Божествеността представя Божествеността, която е сътворила всичко. Следващите две стъпки са представени от Божиите създания. Първата стъпка е непаднал ангел, а второто проявление на Божието творение беше онова, на което бе дадена силата да възсъздава според рода си. Тази четвърта стъпка, представляваща човечеството, след това трябваше да вземе вестта и да я изпрати до църквите, за да могат църквите „да четат и да слушат“ онези неща, които бяха написани в нея.

We will continue this study in the next article.

Ще продължим това изследване в следващата статия.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. John to the seven churches which are in Asia: Grace be unto you, and peace, from him which is, and which was, and which is to come; and from the seven Spirits which are before his throne; And from Jesus Christ, who is the faithful witness, and the first begotten of the dead, and the prince of the kings of the earth. Unto him that loved us, and washed us from our sins in his own blood, And hath made us kings and priests unto God and his Father; to him be glory and dominion for ever and ever. Amen. Behold, he cometh with clouds; and every eye shall see him, and they also which pierced him: and all kindreds of the earth shall wail because of him. Even so, Amen. I am Alpha and Omega, the beginning and the ending, saith the Lord, which is, and which was, and which is to come, the Almighty. I John, who also am your brother, and companion in tribulation, and in the kingdom and patience of Jesus Christ, was in the isle that is called Patmos, for the word of God, and for the testimony of Jesus Christ. I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet, Saying, I am Alpha and Omega, the first and the last: and, What thou seest, write in a book, and send it unto the seven churches which are in Asia; unto Ephesus, and unto Smyrna, and unto Pergamos, and unto Thyatira, and unto Sardis, and unto Philadelphia, and unto Laodicea. Revelation 1:1–11.

> Откровението на Иисуса Христа, което Бог Му даде, за да покаже на Своите слуги онова, което трябва скоро да стане; и Той го изпрати и възвести чрез Своя ангел на Своя слуга Иоан, който засвидетелства Божието слово и свидетелството на Иисуса Христа, и всичко, което видя. Блажен е оня, който чете, и ония, които слушат думите на това пророчество и пазят написаното в него; защото времето е близо. Иоан до седемте църкви, които са в Асия: благодат вам и мир от Онзи, Който е, и Който е бил, и Който иде; и от седемте духове, които са пред Неговия престол; и от Иисуса Христа, Който е верният свидетел, първородният от мъртвите и Владетелят на земните царе. Нему, Който ни възлюби и ни уми от греховете ни в Своята кръв, и ни направи царе и свещеници на Своя Бог и Отец — Нему да бъде слава и господство во веки веков. Амин. Ето, иде с облаците; и ще Го види всяко око, и ония, които Го прободоха; и ще заридаят заради Него всички земни племена. Да, амин. Аз съм Алфа и Омега, началото и краят, казва Господ, Който е, и Който е бил, и Който иде, Вседържителят. Аз, Иоан, който съм и ваш брат, и съучастник в скръбта, и в царството, и в търпението на Иисуса Христа, бях на острова, наречен Патмос, заради Божието слово и заради свидетелството на Иисуса Христа. В Господния ден бях в Духа и чух зад себе си силен глас, като от тръба, който казваше: Аз съм Алфа и Омега, първият и последният; и: каквото виждаш, напиши в книга и го изпрати до седемте църкви, които са в Асия: до Ефес, и до Смирна, и до Пергам, и до Тиатир, и до Сардис, и до Филаделфия, и до Лаодикия. Откровение 1:1–11.

Back to Articles