Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-One

Книгата на Даниил — Осемдесет и първа част

Unveiling the Historical Revisionism in Laodicean Adventism: Examining the Controversy Over the Daily

Разкриване на историческия ревизионизъм в лаодикийския адвентизъм: изследване на полемиката относно „всекидневната“

Author

Jeff Pippenger

Published

February 14, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Reasoning from cause to effect is worthless if you define the effect incorrectly, as has been done by Laodicean Adventist historians who pontificate on the circumstances and personalities associated with the 1888 General Conference at Minneapolis. The inspired commentary identifies the event as a repetition of the rebellion of Korah, Dathan and Abiram, which was motivated by the judgment that assigned them to wander in the wilderness for forty years until they died. That same judgment had been pronounced upon Laodicean Adventism.

Разсъждението от причина към следствие е безполезно, ако следствието е определено неправилно, както са постъпили лаодикийските адвентни историци, които назидателно разсъждават върху обстоятелствата и личностите, свързани с Генералната конференция в Минеаполис през 1888 година. Вдъхновеният коментар определя това събитие като повторение на бунта на Корей, Датан и Авирон, който бе подбуден от присъдата, според която те бяха определени да странстват в пустинята четиридесет години, докато умрат. Същата тази присъда бе произнесена и над лаодикийския адвентизъм.

The rebellion included secret discussions where the rebels were in such extreme Laodicean blindness that it prevented them from understanding that God was aware of their closed-door planning and rebellion. As Korah, Dathan and Abiram hid in their tents and made their plans and spread their rebellion against Moses, so too did the ancient men of 1888, hide behind the closed doors of their houses, to plot against Sister White, her son and the chosen messengers. From that point Sister White, Jones and Waggoner were to be attacked.

Бунтът включваше тайни обсъждания, при които бунтовниците бяха в такава крайна лаодикийска слепота, че това им пречеше да разберат, че Бог знаеше за техните планове и бунт зад затворени врати. Както Корей, Датан и Авирон се укриха в шатрите си, крояха плановете си и разпространяваха бунта си против Моисей, така и древните мъже от 1888 година се криеха зад затворените врати на домовете си, за да кроят заговор против сестра Уайт, нейния син и избраните вестители. От този момент нататък сестра Уайт, Джоунс и Уагонър трябваше да бъдат атакувани.

The four generations of Adventism progressively grew in its rebellion, as illustrated in Ezekiel chapter eight. The chambers of imagery within the physical temple and human temple had become entrenched with wicked imaginations, and spiritualism settled upon the ancient men who were appointed to protect the people. Leading up to 1888, the ancient men both cast dispersions upon the authority of the Bible and then the Spirit of Prophecy, and in 1884, the open visions ceased. Kellogg’s pantheistic spiritualism began to make its way in the history preceding 1888, and 1888 marks the arrival of the second generation. The Adventist historians may have not recorded the actual historical testimony of the rebellion manifested at the meeting, but according to inspiration the heavenly Watchers “heard every word and registered” the “words in the books of heaven.”

Четирите поколения на адвентизма постепенно нарастваха в своя бунт, както е илюстрирано в осма глава на Езекиил. Покоите на образите в буквалния храм и в човешкия храм бяха дълбоко пропити от нечестиви въображения, а спиритизмът се настани върху старейшините, които бяха определени да пазят народа. В периода, водещ към 1888 година, старейшините първо хвърлиха съмнение върху авторитета на Библията, а след това и върху Духа на пророчеството, и през 1884 година откритите видения престанаха. Пантеистичният спиритизъм на Келог започна да си пробива път в историята, предшестваща 1888 година, а 1888 година бележи идването на второто поколение. Адвентните историци може и да не са записали действителното историческо свидетелство за бунта, проявен на събранието, но според вдъхновението небесните Стражи „чуха всяка дума и записаха“ „думите в небесните книги“.

The rebellion represented by Ezekiel’s “secret chambers of imagery,” represented an attack upon the true foundations. It represented an attack upon the prophetess and the chosen messengers, and it marked the arrival of spiritualism. In that generation the next major attack was going to be carried out by Satan against the very foundation of William Miller’s foundations.

Бунтът, представен чрез „тайните стаи на образите“ у Езекиил, представляваше нападение срещу истинските основи. Той представляваше нападение срещу пророчицата и избраните вестители и бележеше настъпването на спиритизма. В това поколение следващото голямо нападение щеше да бъде извършено от Сатана срещу самата основа на основите на Уилям Милър.

Miller based the framework of all his prophetic applications upon the understanding that the two desolating powers in Daniel chapter eight, verse thirteen, represented paganism followed by papalism. In 1901, Lewis Conradi, a leader of Laodicean Adventism in Germany, re-introduced the fallen Protestant view that the “the daily” in the book of Daniel represented Christ’s sanctuary ministry.

Милър основаваше рамката на всички свои пророчески приложения върху разбирането, че двете опустошителни сили в Даниил 8:13 представляват езичеството, последвано от папството. През 1901 г. Луис Конради, водач на лаодикийския адвентизъм в Германия, отново въведе отпадналото протестантско становище, че „ежедневната“ в книгата на Даниил представлява Христовото служение в светилището.

During the period of history following the 1888 Minneapolis meeting, the spiritualism of the leader of the health work escalated, alienation continued between leaders as the fallout of the rejection of the message of Jones and Waggoner continued to take its toll. In the beginning of the new century W. W. Prescott, a Laodicean Adventist leader who had received theological credentials from the schools of apostate Protestantism, took up the satanic mantle to promote Conradi’s view of “the daily,” and as is always the case “the victors write the history.”

През историческия период след събранието в Минеаполис през 1888 г. спиритизмът на водача на здравното дело се засили, отчуждението между водачите продължи, тъй като последиците от отхвърлянето на вестта на Джоунс и Уагонър продължаваха да нанасят своето поражение. В началото на новия век У. У. Прескот, лаодикийски адвентен водач, който бе получил богословски пълномощия от школите на отстъпническия протестантизъм, пое сатанинската мантия, за да насърчава възгледа на Конради за „ежедневната“, и както винаги става, „победителите пишат историята“.

The holy angels recorded the true history, but Laodicean Adventism produced a historical position of the controversy over the rejection of the Millerite understanding of “the daily,” that leaves any of the “unlearned” in Laodicean Adventism to believe that the definition of “the daily,” which Sister White identified as coming from “angels that were expelled from heaven,” is actually a true doctrine. During the early years of the twentieth century W. W. Prescott led out in producing a publication titled, The Protestant. The entire premise of the publication was to teach that Miller’s understanding of “the daily” was incorrect, and that apostate Protestantism, where he had obtained his theological credentials, was correct in assigning a satanic symbol to Christ. In that history A. G. Daniells (General Conference President), joined forces with Prescott in the satanic attack against truth, in spite of the fact that Sister White had directly endorsed Miller’s view of “the daily” as correct.

Светите ангели записаха истинската история, но лаодикийският адвентизъм изработи историческа позиция в спора относно отхвърлянето на милеритското разбиране за „постоянното“, която оставя всеки от „неучените“ в лаодикийския адвентизъм да вярва, че определението за „постоянното“, което сестра Уайт определи като идващо от „ангели, които бяха изгонени от небето“, всъщност е истинско учение. През ранните години на двадесети век У. У. Прескот поведе в издаването на публикация, озаглавена The Protestant. Цялата предпоставка на това издание беше да учи, че разбирането на Милър за „постоянното“ е погрешно и че отстъпническият протестантизъм, откъдето той бе получил своите богословски пълномощия, е бил прав, като е приписал на Христос един сатанински символ. В тази история А. Г. Даниелс (президент на Генералната конференция) обедини сили с Прескот в сатанинската атака срещу истината, въпреки факта, че сестра Уайт пряко бе одобрила възгледа на Милър за „постоянното“ като правилен.

> “The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

> „Господ ми показа, че картата от 1843 година е била направлявана от Неговата ръка и че никоя нейна част не трябва да бъде изменяна; че числата бяха такива, каквито Той ги желаеше. Че Неговата ръка беше над една грешка в някои от числата и я прикриваше, така че никой не можеше да я види, докато ръката Му не бе оттеглена.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> „Тогава видях по отношение на „Ежедневната“, че думата „жертва“ е била прибавена от човешка мъдрост и не принадлежи на текста; и че Господ даде правилното разбиране за нея на онези, които възвестиха вика за часа на съда. Когато съществуваше единство, преди 1844 г., почти всички бяха единни в правилното разбиране на „Ежедневната“; но след 1844 г., в объркването, бяха възприети други възгледи и последваха тъмнина и объркване.“ Review and Herald, 1 ноември 1850 г.

At the time of Prescott and Daniells’ attack against the truth of “the daily,” Prescott and Daniells were representing a minority opinion on the subject, and Sister White’s counsel during the controversy towards the two men was that they should shut up, although she said it in more diplomatic terms, such as “in silence is your wisdom.” When she rebuked them for their false view she also emphasized that the subject of “the daily,” was not to be made a test question. The historical revisionists, which revisionism is a historical method that is credited with beginning with the Jesuit order of the Catholic church, have used her statements about “the daily” not being made a test question, in order to prevent an honest evaluation of the doctrine. They misrepresent her statements for they invariably leave out that when she counselled against agitating the subject of “the daily,” she always qualified her statements with statements such as, “at this time,” or “under current circumstances.”

По времето на нападението на Прескот и Даниелс срещу истината за „всекидневната“, Прескот и Даниелс представляваха малцинствено становище по този въпрос и съветът на сестра Уайт към двамата мъже по време на спора беше те да замълчат, макар че тя го изрази с по-дипломатични думи, като например: „в мълчание е вашата мъдрост“. Когато ги изобличи за тяхното погрешно виждане, тя също подчерта, че въпросът за „всекидневната“ не бива да бъде превръщан в изпитателен въпрос. Историческите ревизионисти — а ревизионизмът е исторически метод, за чието начало се счита орденът на йезуитите в Католическата църква — са използвали нейните изявления, че „всекидневната“ не бива да се превръща в изпитателен въпрос, за да възпрепятстват честната оценка на това учение. Те представят нейните изявления в изопачен вид, защото неизменно пропускат, че когато тя съветваше да не се разпалва въпросът за „всекидневната“, винаги уточняваше думите си с изрази като „в това време“ или „при настоящите обстоятелства“.

As a prophetess she was trying to rein in an escalating controversy that was on the verge of causing a great division in the church at large, by a minority of persons who thought that because they were leaders they had the authority to promote whatever they determined to be truth. And the Lord, through her influence, kept the satanic work in check, until she died. Then in 1931, a new push to reject the truth of “the daily” was attempted, and ultimately accomplished. Today the true understanding of the definition of “the daily” is the minority understanding in Laodicean Adventism, and under the current circumstances “the daily,” is now most certainly a test question.

Като пророчица тя се стремеше да обуздае разрастващ се спор, който беше на прага да причини голямо разделение в църквата като цяло, породено от малцинство от лица, които смятаха, че понеже са водачи, имат властта да прокарват всичко, което определят като истина. И Господ, чрез нейното влияние, държеше сатанинското дело под контрол, докато тя почина. След това, през 1931 година, беше предприет нов тласък за отхвърляне на истината за „всекидневната“, и в крайна сметка той успя. Днес правилното разбиране за значението на „всекидневната“ е разбиране на малцинството в Лаодикийския адвентизъм, и при настоящите обстоятелства „всекидневната“ сега най-сигурно е изпитен въпрос.

When the majority opinion held the true understanding it was not a test, but when any truth is defined as error, it is then a test. When the compilation of manuscripts that is titled Manuscript Releases, was published in the 1980’s, or there about, there was then recognized an article that is as direct in its opposition to Prescott and Daniells’ view of “the daily,” as is her endorsement of Miller’s view.

Когато мнението на мнозинството поддържаше истинното разбиране, това не беше изпит, но когато която и да е истина бъде определена като заблуда, тогава това е изпит. Когато сборникът от ръкописи, озаглавен Manuscript Releases, беше публикуван през 1980-те години, или приблизително тогава, бе разпозната една статия, която е също тъй пряка в противопоставянето си на възгледа на Прескът и Даниелс за „ежедневната“, както и нейното одобрение на възгледа на Милър.

> “At this stage of our experience we are not to have our minds drawn away from the special light given [us] to consider at the important gathering of our conference. And there was Brother Daniells, whose mind the enemy was working; and your mind and Elder Prescott’s mind were being worked by the angels that were expelled from heaven. Satan’s work was to divert your minds that jots and tittles should be brought in which the Lord did not inspire you to bring in. They were not essential. But this meant much to the cause of truth. And the ideas of your minds, if you could be drawn away to jots or tittles, is a work of Satan’s devising. To correct little things in the books written, you suppose would be doing a great work. But I am charged, Silence is eloquence.

> „На този етап от нашето опитно преживяване не бива умовете ни да бъдат отклонявани от специалната светлина, дадена [нам] да разглеждаме на важното събрание на нашата конференция. И там беше брат Даниелс, чийто ум врагът обработваше; а вашият ум и умът на старейшина Прескот бяха под въздействието на ангелите, които бяха изгонени от небето. Делото на Сатана беше да отклони умовете ви, така че да бъдат въвеждани йоти и титли, които Господ не ви е вдъхновил да въвеждате. Те не бяха съществени. Но това означаваше много за делото на истината. И идеите на вашите умове, ако можехте да бъдете отклонени към йоти или титли, са дело, замислено от Сатана. Да поправяте малки неща в написаните книги, предполагате, че би било извършване на велико дело. Но на мен ми е възложено: Мълчанието е красноречие.“

> “I am to say, Stop your picking flaws. If this purpose of the devil could only be carried out, then [it] appears to you [that] your work would be considered as most wonderful in conception. It was the enemy’s plan to get all the supposed objectionable features where all classes of minds did not agree.

> „Трябва да кажа: Престанете да издирвате недостатъци. Ако тази цел на дявола можеше само да бъде осъществена, тогава [ви] се струва [че] вашето дело би било смятано за най-чудесно по замисъл. Планът на врага беше да изведе на преден план всички предполагаемо неприемливи особености там, където не всички видове умове бяха в съгласие.“

> “And what then? The very work that pleases the devil would come to pass. There would be a representation given to the outsiders not of our faith just what would suit them, that would develop traits of character which would cause great confusion and occupy the golden moments which should be used zealously to bring the great message before the people. The presentations upon any subject we have worked upon could not all harmonize, and the results would be to confuse the minds of believers and unbelievers. This is the very thing that Satan had planned that should take place—anything that could be magnified as a disagreement.

> „И какво тогава? Щеше да се осъществи тъкмо онова дело, което угажда на дявола. На външните щеше да бъде дадено представяне за нашата вяра, именно такова, каквото би им подхождало, което би развило черти на характера, причиняващи голямо объркване, и би погълнало златните мигове, които би трябвало ревностно да се използват, за да бъде великата вест представена пред народа. Изложенията по който и да е предмет, върху който сме работили, не биха могли всички да бъдат в съгласие и резултатът би бил да се внесат объркване в умовете на вярващи и невярващи. Тъкмо това беше нещото, което Сатана бе замислил да се случи — всичко, което би могло да бъде преувеличено като несъгласие.“

> “Read Ezekiel, chapter 28. Now, here is a grand work, where strange spirits can figure. But the Lord has a work to [be] done to save perishing souls; and the places which Satan, disguised, could fill in, bringing confusion into our ranks, he will do to perfection, and all those little differences will become enlarged, prominent.

> „Прочетете Езекиил, глава 28. Ето, тук е едно велико дело, в което странни духове могат да намерят място. Но Господ има дело, което трябва да бъде извършено, за да се спасят загиващи души; и местата, които Сатана, преоблечен, би могъл да заеме, внасяйки смут в нашите редици, той ще изпълни до съвършенство, и всички тези малки различия ще се разраснат и ще станат явни, prominent.“

> “And I was shown from the first that the Lord had given neither Elders Daniells nor Prescott the burden of this work. Should Satan’s wiles be brought in, should this “Daily” be such a great matter as to be brought in to confuse minds and hinder the advancement of the work at this important period of time? It should not, whatever may be. This subject should not be introduced, for the spirit that would be brought in would be forbidding, and Lucifer is watching every movement. Satanic agencies would commence his work and there would be confusion brought into our ranks. You have no call to hunt up the difference of opinion that is not a testing question; but your silence is eloquence. I have the matter all plainly before me. If the devil could involve any one of our own people on these subjects, as he has proposed to do, Satan’s cause would triumph. Now the work without delay is to be taken up and not a [difference] of opinion expressed.

> „И ми бе показано още от самото начало, че Господ не е възложил нито на старейшина Даниелс, нито на старейшина Прескот бремето на това дело. Трябва ли да се допуснат сатанинските хитрости, трябва ли това „ежедневно“ да стане толкова велик въпрос, че да бъде въвеждано, за да смущава умовете и да възпрепятства напредъка на делото в този важен период от време? Не бива, каквото и да е то. Този предмет не бива да бъде въвеждан, защото духът, който би бил внесен, би бил възпиращ, а Луцифер следи всяко движение. Сатанинските оръдия биха започнали своето действие и в нашите редици би било внесено объркване. Нямате призвание да издирвате разногласието в мненията, което не е изпитващ въпрос; но вашето мълчание е красноречие. Цялата тази материя ми е ясно представена. Ако дяволът би могъл да въвлече някого от нашите хора в тези въпроси, както е намислил да направи, каузата на Сатана би тържествувала. Сега делото трябва да бъде подето без отлагане и не бива да се изразява никакво [различие] в мнение.“

> “Satan would inspire those men who have gone out from us to unite with evil angels and retard our work on unimportant questions, and what rejoicing [there] would be in the camp of the enemy. Press together, press together. Let every difference be buried. Our work now is to devote all our physical and brain-nerve power to put these differences out of the way, and all harmonize. If Satan could with his great unsanctified wisdom be permitted to get the least hold, [he would rejoice].

> „Сатана би вдъхновил онези мъже, които са излезли измежду нас, да се съединят със злите ангели и да възпрепятстват нашето дело поради маловажни въпроси; и какво ли ликуване би имало в стана на врага! Сплотете се, сплотете се. Нека всяко различие бъде погребано. Нашата работа сега е да посветим цялата си физическа сила и цялата сила на мозъка и нервите си, за да отстраним тези различия и всички да бъдат в съгласие. Ако на Сатана, с неговата голяма неосветена мъдрост, би било позволено да получи и най-малката опора, [той би се възрадвал].“

> “Now, when I saw how you were working, my mind took in the whole situation and the results if you should go forward and give the parties that have left us the least chance to bring confusion into our ranks. Your lack of wisdom would be just what Satan would have it. Your loud proclamation was not under the inspiration of the Holy Spirit. I was instructed to say to you that your picking flaws in the writings of men that have been led of God is not inspired of God. And if this is the wisdom that Elder Daniells would give to the people, by no means give him an official position, for he cannot reason from cause to effect. Your silence on this subject is your wisdom. Now, everything like picking flaws in the publications of men who are not alive is not the work God has given any of you to do. For if these men—Elders Daniells and Prescott—had followed the directions given in working the cities, there would have been many, very many, convinced of the truth and converted, able men that [now] are in positions where they never will be reached.

> „А когато видях как работите, умът ми обхвана цялото положение и последиците, ако продължите и дадете на страните, които са ни напуснали, и най-малката възможност да внесат объркване в нашите редици. Липсата ви на мъдрост би била точно това, което Сатана желае. Вашето гръмко разгласяване не беше под вдъхновението на Светия Дух. Бях наставена да ви кажа, че издирването на недостатъци в писанията на мъже, които са били водени от Бога, не е вдъхновено от Бога. И ако това е мъдростта, която старейшина Даниълс би дал на народа, в никакъв случай не му давайте официална длъжност, защото той не може да разсъждава от причина към следствие. Вашето мълчание по този въпрос е вашата мъдрост. А сега, всичко от рода на издирване на недостатъци в публикациите на мъже, които не са живи, не е делото, което Бог е дал на когото и да било от вас да върши. Защото, ако тези мъже — старейшините Даниълс и Прескот — бяха следвали дадените наставления в работата по градовете, щеше да има мнозина, твърде мнозина, убедени в истината и обърнати, способни мъже, които [сега] са на места, където никога няма да бъдат достигнати.“

> “All the world is to be regarded as one great family. And when you have such a fountain of knowledge to draw from, why have you left the world to perish for years with the testimonies given by our Lord Jesus Christ? True religion teaches us to regard every man and woman as a person to whom we can do good.

> „Целият свят трябва да се разглежда като едно велико семейство. И когато имате такъв извор на познание, от който да черпите, защо сте оставили света да погива години наред, при все свидетелствата, дадени от нашия Господ Исус Христос? Истинската религия ни учи да гледаме на всеки мъж и всяка жена като на личност, на която можем да сторим добро.

> “This has been in print many years: ‘A Balanced Mind,’ testimony to Elder Andrews. The mind may be cultivated to become a power to know when to speak and what burdens to take up and to bear, for Christ is your teacher. And I feared greatly for you [when I saw you] exalting your wisdom and pursuing a course to bring in differences of opinion. The Lord calls for wise men who can hold their peace when it [is] wisdom for them to do so. If you would be a whole man, you need sanctification through Jesus Christ. Now there is a work just started, and let wisdom be seen in every minister, in every president of [a] conference. But here was a work for you to take hold of years ago where you were needed to lift your voice for this very work. Christ gave all His people special directions what they shall do and the things they shall not do. And there is a little time left us to work out the righteousness of the Lord. You can understand the way of the Lord. I saw your purpose of carrying things after your own devising after you were placed as president. You had thought you would do wonderful things, which would be a work God had not placed in your hands to do. Now, your work is not to oppress but to release every necessity possible if the Lord has accepted you to serve. But you have very early given evidence that wisdom and sanctified judgment have not been manifested by you. You blazed out matters that would not be received unless the Lord should give light.

> „Това е било отпечатвано в продължение на много години: „Уравновесен ум“, свидетелство към старейшина Андрюс. Умът може да бъде възпитаван, за да стане сила, която да знае кога да говори и какви товари да поема и носи, защото Христос е вашият Учител. И аз много се боях за вас [когато ви видях] да превъзнасяте собствената си мъдрост и да следвате път, който би довел до различия в мненията. Господ призовава за мъдри мъже, които могат да пазят мълчание, когато е мъдро за тях да постъпят така. Ако желаете да бъдете цялостен човек, имате нужда от освещение чрез Исус Христос. Сега тъкмо е започнало едно дело и нека мъдрост да се вижда във всеки служител, във всеки председател на конференция. Но ето, имаше дело, с което вие трябваше да се заемете още преди години, където беше нужно да издигнете гласа си именно за това дело. Христос даде на целия Си народ специални наставления какво трябва да вършат и какви неща не трябва да вършат. И остава малко време за нас, за да извършим правдата на Господа. Вие можете да разберете пътя на Господа. Аз видях вашето намерение да водите нещата според собственото си замисляне, след като бяхте поставен за председател. Вие бяхте помислили, че ще извършите чудни неща, което би било дело, което Бог не бе положил във вашите ръце да вършите. А сега вашата работа не е да потискате, а да облекчавате всяка възможна нужда, ако Господ ви е приел да служите. Но вие много рано дадохте доказателства, че мъдрост и осветен съд не са били проявени от вас. Вие разгласявахте въпроси, които не биха били приети, освен ако Господ не даде светлина.“

> “I have been instructed that such hasty movements should not have [been] made [such] as selecting you as president of the conference even another year. But the Lord forbids any more such hasty transactions until the matter is brought before the Lord in prayer; and as you have had the message come to you that the work of the Lord resting upon the president is a most solemn responsibility, you had no moral right to blaze out as you did upon the subject of the ‘Daily’ and suppose your influence would decide the question. There was Elder Haskell, who has carried the heavy responsibilities, and there is Elder Irwin and several men I might mention who have the heavy responsibilities.

> „Бях наставена, че не биваше да се предприемат такива прибързани действия, като избирането на вас за председател на конференцията дори за още една година. Но Господ забранява занапред всякакви такива прибързани решения, докато въпросът не бъде представен пред Господа в молитва; и тъй като до вас е достигнала вестта, че делото на Господа, което лежи върху председателя, е най-тържествена отговорност, вие нямахте никакво морално право да избухвате, както направихте, по въпроса за „Ежедневната“ и да предполагате, че вашето влияние ще реши въпроса. Там беше старейшина Хаскел, който е носил тежките отговорности, и там е старейшина Ъруин, както и още няколко мъже, които бих могла да спомена, и които носят тежки отговорности.

> “Where was your respect for the men of age? What authority could you exercise without taking all the responsible men to weigh the matter? But let us now investigate the matter. We must now reconsider whether it is the Lord’s judgment, in the face of the work that has been neglected, of showing your zeal to carry the work even another year. If you should carry the work another year with the help that shall unite with you, there should be a change take place in you and Elder Prescott. And humble your own hearts before God. The Lord will have to see in you a showing of a different experience, for if ever men needed to be reconverted at this present [time], it [is] Elder Daniells and Elder Prescott.

> „Къде беше вашето уважение към мъжете в напреднала възраст? Каква власт бихте могли да упражнявате, без да вземете със себе си всички отговорни мъже, за да претеглят въпроса? Но нека сега изследваме въпроса. Сега трябва отново да обмислим дали това е Господният съд, пред лицето на делото, което е било пренебрегнато, да покажете своята ревност, като продължите делото още една година. Ако трябва да продължите делото още една година с помощта, която ще се съедини с вас, трябва да настъпи промяна у вас и у старейшина Прескот. И смирете собствените си сърца пред Бога. Господ ще трябва да види у вас проява на едно различно преживяване, защото ако някога мъже са имали нужда да бъдат преобърнати отново в настоящото [време], това [са] старейшина Даниълс и старейшина Прескот.“

> “Seven men should be chosen that are men of wisdom and through the working of the grace of God [give] evidence [of] a reconversion. For any men who are so blinded that they cannot reason from cause to effect, that they would ignore the men who have borne the responsibilities of the work and these presidents of conferences, [that] men [who] carry the work for over two years should be disregarded and such an impulsive consequence take place that men would neglect the very work kept before them for years—work the cities—and no, or but very little, attention [be] given to the old men for counsel, but proclaim the things they choose to give the people, bears its own testimony of the unsafety of the men to be entrusted with such a grand and wonderful work.

> „Трябва да бъдат избрани седем мъже, които са мъже на мъдрост и които чрез действието на Божията благодат дават доказателство за едно повторно обръщане. Защото ако някои мъже са толкова заслепени, че не могат да разсъждават от причина към следствие, та да пренебрегнат мъжете, които са носили отговорностите на делото, и тези председатели на конференции, ако бъдат пренебрегнати мъже, които повече от две години носят делото, и да настъпи такава прибързана последица, че мъже да занемарят самото дело, държано пред тях с години — делото в градовете — и да не се отдава никакво, или съвсем малко, внимание на старите мъже за съвет, а да прогласяват на народа нещата, които сами избират да му дадат, това само по себе си свидетелства колко небезопасни са тези мъже, за да им се повери такова велико и чудно дело.“

> “Christ is not dead. He will never suffer His work to be carried on in this strange way. Let the books alone. If any change is essential, God will have the harmony in that change consistent, but when a message has been entrusted to men with the large responsibilities involved, [God] demands faithfulness that will work by love and purify the soul. Elders Daniells and Prescott both need reconversion. A strange work has come in, and it is not in harmony with the work Christ came to our world to do; and all who are truly converted will work the works of Christ.

> „Христос не е мъртъв. Той никога няма да допусне Неговото дело да бъде продължавано по този странен начин. Оставете книгите на мира. Ако някаква промяна е съществено необходима, Бог ще има хармония в тази промяна, съответстваща на истината; но когато една вест е била поверена на човеци с великите отговорности, които са включени, [Бог] изисква вярност, която действа чрез любов и очиства душата. Старейшините Даниълс и Прескот и двамата се нуждаят от ново обръщане. Влязло е едно странно дело и то не е в хармония с делото, което Христос дойде в нашия свят да извърши; и всички, които са истински обърнати, ще вършат делата на Христос.“

> “We are everyone [to] work out the work which shall glorify the Father. We have come to the crisis—either to conform to the character of Jesus Christ right in this preparatory time or not attempt [it]. Elder Daniells, [you are not] to feel at liberty to let your voice be heard on high as you have done under similar circumstances. And understand, the president of a conference is not a ruler. He works in connection with the wise men who occupy the position as presidents whom God has accepted. He has not liberty to meddle with the writings in printed books from the pens that God has accepted. They are no longer to bear sway unless they show less of the ruling, dominating power. The crisis has come, for God will be dishonored.

> „Всички ние трябва да вършим делото, което ще прослави Отца. Дошли сме до кризата — или да се съобразим с характера на Исус Христос именно в това подготвително време, или да не правим опит [за това]. Старейшина Даниелс, [вие не бива] да се чувствате свободен да издигате гласа си нависоко, както сте правили при подобни обстоятелства. И разберете, председателят на една конференция не е владетел. Той работи във връзка с мъдрите мъже, които заемат положението на председатели, които Бог е приел. Той няма свобода да се намесва в писанията в печатните книги, излезли изпод перото на онези, които Бог е приел. Те повече не бива да господстват, освен ако не проявяват по-малко от управляващата, господстваща власт. Кризата е дошла, защото Бог ще бъде обезчестен.“

> “How does the Lord look upon the unworked cities? Christ is in heaven. Now its acknowledgment is to be, ‘There is no kingly rule. And now is the crisis of this world. Now I am the Power to save or to destroy. Now is the time when the destiny of all is in My hands. I have given My life to save the world. And “I, if I be lifted up,” the saving grace I shall impart will prove that all who will be fashioned after the divine similitude and will be one with Me shall work as I work with My power of redeeming grace.’ Whoever will, [let him] take hold with his brethren to do the work given them to do when in responsible places under the counsel the Lord gives, and seek most earnestly to work in complete harmony with Him who so loved the world He gave His life a full sacrifice for the saving of the world. I speak to our ministers, that as they enter upon the work in our cities let there be a calm sacredness attending the ministry of the Word. We cannot make the proper impression upon the minds of the people if we . . .

> „Как гледа Господ на необработените градове? Христос е на небето. Сега признанието трябва да бъде: „Няма царско управление. И сега е кризата на този свят. Сега Аз съм Силата да спасявам или да погубвам. Сега е времето, когато съдбата на всички е в Моите ръце. Аз дадох живота Си, за да спася света. И „Аз, ако бъда издигнат“, спасителната благодат, която ще предам, ще докаже, че всички, които желаят да бъдат оформени по божественото подобие и да бъдат едно с Мен, ще работят, както Аз работя, с Моята сила на изкупителна благодат.“ Който желае, нека се хване заедно с братята си да върши делото, което им е дадено да вършат, когато заемат отговорни места под съвета, който Господ дава, и нека с най-искрено усърдие се стреми да работи в пълна хармония с Онзи, Който така възлюби света, че даде живота Си като пълна жертва за спасението на света. Говоря на нашите служители, че когато навлизат в делото в нашите градове, нека спокойно свещено благоговение съпътства служенето на Словото. Не можем да направим нужното впечатление върху умовете на хората, ако ние...“

> “I copy from my Diary. The truth as it is in Jesus—talk it, pray it, believe every word in its simplicity. What would you gain if mistakes are brought before the men who have departed from the faith and given heed to seducing spirits, men who were not long ago with us in the faith? Will you stand on the devil’s side? Give your attention to the unworked fields. A world-wide work is before us. I was given representations of John Kellogg.

> „Преписвам от моя Дневник. Истината, както е в Исус — говорете я, молете се за нея, вярвайте на всяка дума в нейната простота. Какво бихте спечелили, ако грешките бъдат представени пред хората, които са отстъпили от вярата и са послушали прелъстителни духове, хора, които неотдавна бяха с нас във вярата? Ще застанете ли на страната на дявола? Насочете вниманието си към необработените полета. Пред нас стои дело за целия свят. Бяха ми дадени представяния относно Джон Келог.“

> “A very attractive personage was representing the ideas of the specious arguments that he was presenting, sentiments different from the genuine Bible truth. And those who are hungering and thirsting after something new were advancing ideas [so specious] that Elder Prescott was in great danger. Elder Daniells was in great danger [of] becoming wrapped in a delusion that if these sentiments could be spoken everywhere it would be as a new world.

> „Една твърде привлекателна личност олицетворяваше идеите на правдоподобните доводи, които представяше — възгледи, различни от истинската библейска истина. А онези, които гладуваха и жадуваха за нещо ново, прокарваха идеи [толкова правдоподобни], че старейшина Прескот се намираше в голяма опасност. Старейшина Даниълс беше в голяма опасност [да] се оплете в заблуда, че ако тези възгледи можеха да бъдат изговорени навсякъде, това би било като един нов свят.“

> “Yes, it would, but while their minds were thus absorbed I was shown that Brother Daniells and Brother Prescott were weaving into their experience sentiments of a spiritual[istic] appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect. I have to trace with my pen [the fact] that these brethren would see defects in their delusive ideas that would place the truth in an uncertainty; and [yet] they [would] stand out as [if they had] great spiritual discernment. Now I am to tell them [that] when I was shown this matter, when Elder Daniells was lifting up his voice like a trumpet in advocating his ideas of the ‘Daily,’ the after results were presented. Our people were becoming confused. I saw the result, and then there were given me cautions that if Elder Daniells without respect to the outcome should thus be impressed and let himself believe he was under the inspiration of God, skepticism would be sown among our ranks everywhere, and we should be where Satan would carry his messages. Set unbelief and skepticism would be sown in human minds, and strange crops of evil would take the place of truth.” Manuscript Releases, volume 20, 17–22.

> „Да, би станало така, но докато умовете им бяха тъй погълнати, ми бе показано, че брат Даниълс и брат Прескот вплитаха в своята опитност възгледи с духовен[спиритистичен] вид и привличаха нашия народ към красиви чувства, които биха измамили, ако е възможно, и самите избрани. Трябва с перото си да отбележа [факта], че тези братя щяха да видят недостатъци в своите измамливи идеи, които биха поставили истината в несигурност; и [въпреки това] те [щяха] да се изтъкват като [че ли имат] голямо духовно разпознаване. Сега трябва да им кажа [че] когато ми бе показан този въпрос, когато старейшина Даниълс издигаше гласа си като тръба, застъпвайки своите идеи за „Всекидневната“, бяха ми представени последиците след това. Нашият народ ставаше объркан. Видях резултата и тогава ми бяха дадени предупреждения, че ако старейшина Даниълс, без оглед на изхода, позволяваше да бъде така впечатлен и допуснеше да повярва, че е под Божие вдъхновение, скептицизъм щеше да бъде посят навред сред нашите редици и ние щяхме да бъдем там, където Сатана би пренесъл своите вести. Установено неверие и скептицизъм щяха да бъдат посяти в човешките умове, и странни жетви на зло щяха да заемат мястото на истината.“ Manuscript Releases, volume 20, 17–22.

The history of the second generation identifies an escalation of rebellion. The spiritualism represented by Ezekiel’s chambers of imagery illustrate that “Brother Daniells and Brother Prescott were weaving into their experience sentiments of a spiritualistic appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect.” The spiritualism associated with the false view of “the daily,” is the symbol of what, if possible, would deceive the very elect. She ties together the spiritualism of pantheism that was being promoted by Kellogg with Prescott and Daniells’ push to define “the daily” as Christ’s sanctuary ministry.

Историята на второто поколение разкрива ескалация на бунта. Спиритизмът, представен чрез Езекииловите покои на образите, илюстрира, че „Брат Даниелс и брат Прескот вплитаха в своята опитност възгледи със спиритистичен вид и привличаха нашия народ към красиви чувства, които биха измамили, ако е възможно, самите избрани.“ Спиритизмът, свързан с погрешното разбиране за „ежедневната“, е символът на онова, което, ако е възможно, би измамило самите избрани. Тя свързва заедно спиритизма на пантеизма, който се пропагандираше от Келог, с настойчивото усилие на Прескот и Даниелс да определят „ежедневната“ като Христовото служение в светилището.

She informs them to leave the books alone, by which she was addressing the push by Prescott and Daniells to re-write Uriah Smith’s book, Daniel and the Revelation, in order to remove his teaching that identified “the daily,” just as Miller identified it. The historical revisionists of Laodicea, who Isaiah identifies as “the learned”, have accomplished a wonderful work upon the unlearned of Adventism, for they have misrepresented the testimony of the history to lead those with itching ears and shallow study habits to think that the subject of “the daily,” is unimportant, and that Miller was incorrect on the subject. That work of revision is part of the rubbish Miller was shown that was to be swept away by the dirt brush man, in the time when the manifestation of the power of God in the Midnight Cry is repeated.

Тя им съобщава да оставят книгите на мира, като с това се обръща към подтика на Прескот и Даниълс да пренапишат книгата на Урия Смит, Daniel and the Revelation, за да премахнат неговото учение, което отъждествяваше „ежедневната“ така, както и Милър я отъждествяваше. Историческите ревизионисти на Лаодикия, които Исая определя като „учените“, са извършили чудно дело върху неучените в адвентизма, защото са представили погрешно свидетелството на историята, за да подведат онези със сърбящи уши и повърхностни навици на изследване да мислят, че темата за „ежедневната“ е маловажна и че Милър е бил в заблуда по този въпрос. Това дело на ревизия е част от боклука, който Милър е бил показан, че трябва да бъде изметен от човека с четката за прах, във времето, когато проявлението на Божията сила в Среднощния вик се повтаря.

We will continue our consideration of the second generation of Laodicean Adventism in the next article.

Ще продължим нашето разглеждане на второто поколение на лаодикийския адвентизъм в следващата статия.

> “The message ‘Go forward’ is still to be heard and respected. The varying circumstances taking place in our world call for labor which will meet these peculiar developments. The Lord has need of men who are spiritually sharp and clear-sighted, men worked by the Holy Spirit, who are certainly receiving manna fresh from heaven. Upon the minds of such, God’s Word flashes light, revealing to them more than ever before the safe path. The Holy Spirit works upon mind and heart. The time has come when through God’s messengers the scroll is being unrolled to the world. Instructors in our schools should never be bound about by being told that they are to teach only what has been taught hitherto. Away with these restrictions. There is a God to give the message His people shall speak. Let not any minister feel under bonds or be gauged by men’s measurement. The gospel must be fulfilled in accordance with the messages God sends. That which God gives His servants to speak today would not perhaps have been present truth twenty years ago, but it is God’s message for this time.” The 1888 Materials, 133.

> Посланието „Вървете напред“ все още трябва да се чува и да се зачита. Различните обстоятелства, които настъпват в нашия свят, изискват труд, който ще отговори на тези особени развития. Господ има нужда от мъже, които са духовно проницателни и яснозрящи, мъже, върху които действа Светият Дух, които наистина приемат прясна манна от небето. В умовете на такива Божието Слово проблясва със светлина, разкривайки им повече от всякога сигурния път. Светият Дух действа върху ума и сърцето. Настъпило е времето, когато чрез Божиите вестители свитъкът се разгъва пред света. Наставниците в нашите училища никога не бива да бъдат ограничавани чрез това да им се казва, че трябва да преподават само онова, което е било преподавано досега. Долу тези ограничения. Има Бог, Който дава вестта, която Неговият народ трябва да изговаря. Нека никой служител да не се чувства обвързан или измерван по човешка мярка. Евангелието трябва да се изпълнява в съгласие с вестите, които Бог изпраща. Това, което Бог дава на Своите служители да изговарят днес, може би не е било настояща истина преди двадесет години, но то е Божията вест за това време.“ The 1888 Materials, 133.

Back to Articles