Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Seven

Книгата на Даниил — Двадесет и седма

Another Secret Dream

Още един таен сън

Author

Jeff Pippenger

Published

December 22, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Nebuchadnezzar’s second dream marks the “time of the end,” when two classes of worshippers are called to come and investigate the “increase of knowledge” that was unsealed in 1798. Daniel is then also identified as Belteshazzar, thus identifying him as God’s covenant people, for a change of name prophetically marks a covenant relation. Nebuchadnezzar acknowledged that Daniel had the presence of the Holy Spirit, and based upon his past experience with Daniel, he thought that “no secret” would trouble Daniel, but the secret of this dream did trouble Daniel.

Вторият сън на Навуходоносор отбелязва „времето на края“, когато две категории поклонници са призовани да дойдат и да изследват „умножаването на знанието“, което бе разпечатано през 1798 година. Тогава Даниил е назован и Валтасасар, като по този начин се посочва, че той е Божият заветен народ, защото промяната на името пророчески бележи заветно отношение. Навуходоносор призна, че Даниил притежаваше присъствието на Светия Дух и въз основа на предишния си опит с Даниил смяташе, че „никаква тайна“ не би затруднила Даниил; но тайната на този сън действително затрудни Даниил.

> O Belteshazzar, master of the magicians, because I know that the spirit of the holy gods is in thee, and no secret troubleth thee, tell me the visions of my dream that I have seen, and the interpretation thereof. Thus were the visions of mine head in my bed; I saw, and behold, a tree in the midst of the earth, and the height thereof was great. The tree grew, and was strong, and the height thereof reached unto heaven, and the sight thereof to the end of all the earth: The leaves thereof were fair, and the fruit thereof much, and in it was meat for all: the beasts of the field had shadow under it, and the fowls of the heaven dwelt in the boughs thereof, and all flesh was fed of it. I saw in the visions of my head upon my bed, and, behold, a watcher and an holy one came down from heaven; He cried aloud, and said thus, Hew down the tree, and cut off his branches, shake off his leaves, and scatter his fruit: let the beasts get away from under it, and the fowls from his branches: Nevertheless leave the stump of his roots in the earth, even with a band of iron and brass, in the tender grass of the field; and let it be wet with the dew of heaven, and let his portion be with the beasts in the grass of the earth: Let his heart be changed from man’s, and let a beast’s heart be given unto him: and let seven times pass over him. This matter is by the decree of the watchers, and the demand by the word of the holy ones: to the intent that the living may know that the most High ruleth in the kingdom of men, and giveth it to whomsoever he will, and setteth up over it the basest of men. This dream I king Nebuchadnezzar have seen. Now thou, O Belteshazzar, declare the interpretation thereof, forasmuch as all the wise men of my kingdom are not able to make known unto me the interpretation: but thou art able; for the spirit of the holy gods is in thee. Then Daniel, whose name was Belteshazzar, was astonied for one hour, and his thoughts troubled him. The king spake, and said, Belteshazzar, let not the dream, or the interpretation thereof, trouble thee. Belteshazzar answered and said, My lord, the dream be to them that hate thee, and the interpretation thereof to thine enemies. Daniel 4:9–19.

> О, Валтасасаре, началнико на влъхвите, понеже зная, че духът на светите богове е в теб и никаква тайна не те затруднява, кажи ми виденията на съня ми, който видях, и тълкуването му. Такива бяха виденията на главата ми на постелята ми: видях, и ето, дърво сред земята, и височината му беше голяма. Дървото растеше и се закрепяваше, и височината му достигаше до небето, и то се виждаше до края на цялата земя. Листата му бяха красиви и плодът му — изобилен, и в него имаше храна за всички; полските зверове имаха сянка под него, и небесните птици живееха по клоните му, и всяка плът се хранеше от него. Видях във виденията на главата си на постелята си, и ето, един страж и един светия слезе от небето. Той извика силно и каза така: Отсечете дървото и отсечете клоните му, отърсете листата му и разпръснете плода му; нека зверовете се махнат изпод него и птиците — от клоните му. Но пънът на корените му оставете в земята, при това с обръч от желязо и мед, сред нежната полска трева; и нека се мокри от небесната роса, и нека делът му бъде със зверовете в земната трева. Нека сърцето му се промени от човешко и нека му се даде сърце на звяр; и нека седем времена преминат над него. Това е определено с постановление на стражите и изисквано според словото на светиите, за да познаят живеещите, че Всевишният владее над царството на човеците и го дава на когото пожелае, и поставя над него и най-низшия от човеците. Този сън видях аз, цар Навуходоносор. А ти, о, Валтасасаре, обясни тълкуването му, понеже всичките мъдреци на царството ми не са способни да ми явят тълкуването; но ти си способен, защото духът на светите богове е в теб. Тогава Даниил, чието име беше Валтасасар, остана смаян за един час, и мислите му го смущаваха. Царят проговори и каза: Валтасасаре, нека сънят и тълкуването му да не те смущават. Валтасасар отговори и каза: Господарю мой, нека сънят бъде за онези, които те мразят, и тълкуването му — за враговете ти. Даниил 4:9–19.

Daniel is “troubled” with the dream and interpretation, for he can understand how Nebuchadnezzar might be offended by the interpretation, but once Nebuchadnezzar encourages him to speak, Daniel provides Nebuchadnezzar with a warning of judgment to come. The warning of judgment to come, is symbolic of the warning of the first angel that arrived at the time of the end, in 1798.

Даниил е „смущен“ от съня и тълкуването, защото разбира как Навуходоносор би могъл да се оскърби от тълкуването; но щом Навуходоносор го насърчава да говори, Даниил отправя към Навуходоносор предупреждение за предстоящ съд. Предупреждението за предстоящия съд е символ на предупреждението на първия ангел, който дойде във времето на края, през 1798 година.

> Then Daniel, whose name was Belteshazzar, was astonied for one hour, and his thoughts troubled him. The king spake, and said, Belteshazzar, let not the dream, or the interpretation thereof, trouble thee. Belteshazzar answered and said, My lord, the dream be to them that hate thee, and the interpretation thereof to thine enemies. Daniel 4:19.

> Тогава Даниил, чието име беше Валтасасар, остана смаян за един час, и мислите му го смущаваха. Царят проговори и каза: Валтасасаре, нека сънят или тълкуването му да не те смущават. Валтасасар отговори и каза: Господарю мой, дано сънят бъде за онези, които те мразят, и тълкуването му — за твоите неприятели. Даниил 4:19.

Daniel was “astonied for one hour.” The “hour” is one of five times that the word “hour,” occurs in the book of Daniel, and it is found nowhere else in the Old Testament. Here it represents the period of time that Daniel, representing the “wise” that understand the increase of knowledge, prepare to give the warning of the first angel, which announces the opening of the investigative judgment on October 22, 1844. Daniel’s interpretation of the dream includes, not only the announcement of a coming judgment, but also a call for Nebuchadnezzar to cease from sin, representing the everlasting gospel of the first angel. The “hour” would be prophetically located at the time of the end, in 1798, when the first angel arrived into history. The first angel arrived into history in 1798, at the conclusion of the “seven times” of God’s vengeance brought against the northern kingdom, beginning in 723 BC.

Даниил беше „смаян за един час“. „Часът“ е една от петте появи на думата „час“ в книгата на Даниил и тя не се среща никъде другаде в Стария завет. Тук той представлява периода от време, през който Даниил, представящ „мъдрите“, които разбират увеличаването на знанието, се подготвя да даде предупреждението на първия ангел, което възвестява откриването на следствения съд на 22 октомври 1844 г. Тълкуването на съня от Даниил включва не само обявяването на предстоящ съд, но и призив към Навуходоносор да престане да греши, представящ вечното благовестие на първия ангел. „Часът“ би бил пророчески разположен във времето на края, през 1798 г., когато първият ангел навлезе в историята. Първият ангел навлезе в историята през 1798 г., при завършека на „седемте времена“ на Божието възмездие, доведено върху северното царство, започнало през 723 г. пр. Хр.

> For these be the days of vengeance, that all things which are written may be fulfilled. But woe unto them that are with child, and to them that give suck, in those days! for there shall be great distress in the land, and wrath upon this people. And they shall fall by the edge of the sword, and shall be led away captive into all nations: and Jerusalem shall be trodden down of the Gentiles, until the times of the Gentiles be fulfilled. Luke 21:22–24.

> Защото това са дни на въздаяние, за да се изпълни всичко, което е писано. Но горко на непразните и на кърмачките в онези дни! защото ще има голяма скръб по земята и гняв върху този народ. И ще паднат от острието на меча, и ще бъдат отведени в плен между всички народи; и Йерусалим ще бъде тъпкан от езичниците, докле се изпълнят времената на езичниците. Лука 21:22–24.

Nebuchadnezzar was to live with the heart of a beast for the period of God’s vengeance, that was brought upon the northern kingdom of Israel, for Nebuchadnezzar was the king of the north. Luke identifies that same period as “times” (“times of the Gentiles”), in the plural, when he marks the ending point of the trampling down of Jerusalem.

Навуходоносор трябваше да живее със сърце на звяр през периода на Божието възмездие, което бе докарано върху северното царство на Израил, защото Навуходоносор беше царят на север. Лука определя същия този период като „времена“ („времената на езичниците“), в множествено число, когато посочва крайния момент на потъпкването на Йерусалим.

> And they shall fall by the edge of the sword, and shall be led away captive into all nations: and Jerusalem shall be trodden down of the Gentiles, until the times of the Gentiles be fulfilled. Luke 21:24.

> И ще паднат от острието на меча и ще бъдат отведени в плен между всички народи; и Ерусалим ще бъде тъпкан от езичниците, докато се изпълнят времената на езичниците. Лука 21:24.

In the book of Revelation, the times of the Gentiles trampling down the sanctuary and host was simply identified as twelve hundred and sixty years, for it was simply emphasizing the period of papal persecution.

В книгата Откровение времето, през което езичниците потъпкваха светилището и войнството, беше просто определено като хиляда двеста и шестдесет години, защото просто се подчертаваше периодът на папското гонение.

> But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. And I will give power unto my two witnesses, and they shall prophesy a thousand two hundred and threescore days, clothed in sackcloth. Revelation 11:2, 3.

> А дворът, който е вън от храма, остави вън и не го измервай; защото е даден на езичниците; и те ще тъпчат светия град четиридесет и два месеца. И ще дам сила на двамата Си свидетели, и те ще пророкуват хиляда двеста и шестдесет дни, облечени във вретища. Откровение 11:2, 3.

The warning message given by Daniel to Nebuchadnezzar, represents the warning of judgment to come. The arrival of that warning message is symbolically located in 1798, which is when the first angel arrived to warn of the approaching investigative judgment. The predicted judgment upon Nebuchadnezzar occurred in the second use of the word “hour” in chapter four.

Предупредителната вест, дадена от Даниил на Навуходоносор, представлява предупреждението за предстоящия съд. Идването на тази предупредителна вест е символично поставено в 1798 година, когато първият ангел дойде, за да предупреди за приближаващия изследователен съд. Предсказаният съд над Навуходоносор настъпи при втората употреба на думата „час“ в четвърта глава.

> All this came upon the king Nebuchadnezzar. At the end of twelve months he walked in the palace of the kingdom of Babylon. The king spake, and said, Is not this great Babylon, that I have built for the house of the kingdom by the might of my power, and for the honour of my majesty? While the word was in the king’s mouth, there fell a voice from heaven, saying, O king Nebuchadnezzar, to thee it is spoken; The kingdom is departed from thee. And they shall drive thee from men, and thy dwelling shall be with the beasts of the field: they shall make thee to eat grass as oxen, and seven times shall pass over thee, until thou know that the most High ruleth in the kingdom of men, and giveth it to whomsoever he will. The same hour was the thing fulfilled upon Nebuchadnezzar: and he was driven from men, and did eat grass as oxen, and his body was wet with the dew of heaven, till his hairs were grown like eagles’ feathers, and his nails like birds’ claws. Daniel 4:28–33.

> Всичко това дойде върху цар Навуходоносор. В края на дванадесет месеца той се разхождаше в двореца на вавилонското царство. Царят проговори и каза: Не е ли това великият Вавилон, който аз построих за дом на царството с мощта на силата си и за слава на величието си? Докато думата още беше в устата на царя, от небето падна глас, който казваше: На тебе се говори, царю Навуходоносоре: царството се отне от тебе. И ще те изгонят от човеците, и обиталището ти ще бъде с полските зверове; ще те накарат да ядеш трева като воловете, и седем времена ще преминат над тебе, докато не познаеш, че Всевишният владее над човешкото царство и го дава комуто пожелае. В същия час това се изпълни над Навуходоносор; и той беше изгонен от човеците, и ядеше трева като воловете, и тялото му се мокреше от небесната роса, докато космите му пораснаха като орлови пера, а ноктите му — като птичи нокти. Даниил 4:28–33.

The judgment that had been predicted came in the very “hour” that Nebuchadnezzar lifted up his heart to pride. The investigative judgment that had been predicted, came when the “hour” of God’s investigative judgment commenced.

Съдът, който бе предсказан, дойде в самия „час“, когато Навуходоносор надмени сърцето си с гордост. Изследователният съд, който бе предсказан, настъпи, когато започна „часът“ на Божия изследователен съд.

The “hour” of God’s judgment on October 22, 1844, had produced two classes of worshippers, represented as the “wise” and the “wicked” in Daniel chapter twelve, and who were also represented as “wise” or “foolish” in the parable of the ten virgins, and who were also represented as those who were justified by faith in Habakkuk chapter two, who were contrasted with those that manifested the same character as had Nebuchadnezzar in the “hour” his judgment came.

„Часът“ на Божия съд на 22 октомври 1844 г. бе породил две категории поклонници, представени като „мъдрите“ и „нечестивите“ в дванадесета глава на книгата Даниил, и които също бяха представени като „разумни“ или „неразумни“ в притчата за десетте девици, и които също бяха представени като онези, които се оправдават чрез вяра във втора глава на книгата Авакум, противопоставени на онези, които проявяваха същия характер, какъвто имаше Навуходоносор в „часа“, когато дойде неговият съд.

> Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Habakkuk 2:4.

> Ето, душата му, която се възгордява, не е права в него; а праведният ще живее чрез вярата си. Авакум 2:4.

The two classes in each of the three lines were manifested when the “hour” of his judgment arrived on October 22, 1844, which is what Nebuchadnezzar’s “hour” of judgment represents. 1798 was the conclusion of the “first” indignation of “seven times,” when the papacy ceased to prosper, for she was delivered a deadly wound.

Двата класа във всяка от трите линии се проявиха, когато „часът“ на Неговия съд настъпи на 22 октомври 1844 г., което представлява „часът“ на съда на Навуходоносор. 1798 г. беше заключението на „първото“ негодувание от „седем времена“, когато папството престана да преуспява, защото му беше нанесена смъртоносна рана.

> And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvellous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished: for that that is determined shall be done. Daniel 11:36.

> И царят ще върши според волята си; и ще се възвеличи, и ще се въздигне над всеки бог, и ще говори чудни неща против Бога на боговете, и ще благоуспява, докато се извърши негодуванието; защото определеното ще се изпълни. Даниил 11:36.

1844, was the end of the “last” indignation:

1844 г. беше краят на „последното“ негодувание:

> And he said, Behold, I will make thee know what shall be in the last end of the indignation: for at the time appointed the end shall be. Daniel 8:19.

> И рече: Ето, ще ти известя какво ще бъде в последния край на негодуванието; защото в определеното време ще бъде краят. Даниил 8:19.

The first use of the word “hour,” in Daniel chapter four, represents 1798; which was the end of the “first” of God’s indignation of “seven times” against the northern kingdom of Israel; the arrival of the first angel’s message at the time of the end; and the end of Nebuchadnezzar’s “seven times” at the “end of the days.”

Първата употреба на думата „час“ в четвърта глава на Даниил представлява 1798 година; която беше краят на „първото“ от Божието негодувание за „седемте времена“ против северното царство Израил; идването на вестта на първия ангел във времето на края; и краят на Навуходоносоровите „седем времена“ при „края на дните“.

The second use of the word “hour,” in Daniel chapter four, represents 1844; which was the end of the “last” indignation of “seven times,” against the southern kingdom of Judah. It was also the arrival of the investigative judgment, and Nebuchadnezzar’s personal judgment.

Втората употреба на думата „час“ в четвъртата глава на Даниил представлява 1844 година, която беше краят на „последното“ негодувание на „седемте времена“ против южното царство Юда. Тя беше също и настъпването на следствения съд и личния съд над Навуходоносор.

Chapter one identifies the history of the three-step testing process, and marks the empowerment of the first angel’s message on August 11, 1840. Chapter four represents the arrival of the first angel’s message at the time of the end in 1798, and is to be laid over chapter one. Chapter four emphasizes the message of the first angel and its warning of approaching judgment, and marks October 22, 1844, and the arrival of the third angel’s message.

Първа глава определя историята на тристепенния процес на изпитване и отбелязва упълномощаването на вестта на първия ангел на 11 август 1840 г. Четвърта глава представя пристигането на вестта на първия ангел във времето на края през 1798 г. и следва да бъде наложена върху първа глава. Четвърта глава подчертава вестта на първия ангел и нейното предупреждение за приближаващия съд и отбелязва 22 октомври 1844 г. и пристигането на вестта на третия ангел.

Together they represent the beginning of not only Adventism, but also of the United States. Chapters one through three also address the history at the end of Adventism, and the end of the United States. Chapter five, and the testimony of Belshazzar also aligns with those first three chapters.

Заедно те представят началото не само на адвентизма, но и на Съединените щати. Глави първа до трета разглеждат също и историята в края на адвентизма и края на Съединените щати. Пета глава и свидетелството на Валтасар също се съгласуват с тези първи три глави.

Chapter one, aligned with chapter four, represent the movement of the first angel, and the history when the book of Daniel was unsealed at the time of the end in 1798. The message that was then unsealed is symbolized with the vision of the Ulai River, that represents the increase of knowledge contained within chapters seven, eight and nine of Daniel.

Първа глава, съгласувана с четвърта глава, представя движението на първия ангел и историята, когато книгата на Даниил бе разпечатана в края на времето през 1798 година. Вестта, която тогава бе разпечатана, е символизирана чрез видението за река Улай, което представя увеличаването на познанието, съдържащо се в седма, осма и девета глава на Даниил.

> In the third year of the reign of king Belshazzar a vision appeared unto me, even unto me Daniel, after that which appeared unto me at the first. And I saw in a vision; and it came to pass, when I saw, that I was at Shushan in the palace, which is in the province of Elam; and I saw in a vision, and I was by the river of Ulai. Daniel 8:1, 2.

> В третата година от царуването на цар Валтасар ми се яви видение, на мен, Даниил, след онова, което ми се яви отначало. И видях във видение; и стана, когато гледах, че бях в Суса, в двореца, който е в областта Елам; и видях във видение, че бях при река Улай. Даниил 8:1, 2.

Chapters one through three, aligned with chapter five; represent the movement of the third angel, and the history when the book of Daniel was unsealed in 1989. The message that was unsealed then is symbolized with the vision of the Hiddekel River, that represents the increase of knowledge contained within chapters ten, eleven and twelve.

Глави първа до трета, съотнесени към пета глава, представят движението на третия ангел и историята, когато книгата на Данаил бе разпечатана през 1989 година. Вестта, която тогава бе разпечатана, е символизирана чрез видението за река Хидекел, което представя увеличаването на познанието, съдържащо се в десета, единадесета и дванадесета глава.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel. Daniel 10:4.

> А на двадесет и четвъртия ден от първия месец, когато бях край голямата река, която е Хидекел. Даниил 10:4.

We will continue our consideration of the line of Nebuchadnezzar and Belshazzar in the next article.

Ще продължим разглеждането на линията на Навуходоносор и Валтасар в следващата статия.

> “There is need of a much closer study of the Word of God. Especially should Daniel and the Revelation have attention as never before in the history of our work. We may have less to say in some lines, in regard to the Roman power and the papacy, but we should call attention to what the prophets and the apostles have written under the inspiration of the Spirit of God. The Holy Spirit has so shaped matters, both in the giving of the prophecy, and in the events portrayed, as to teach that the human agent is to be kept out of sight, hid in Christ, and the Lord God of heaven and His law are to be exalted.

> „Налице е нужда от много по-задълбочено изучаване на Божието слово. Особено на книгите Даниил и Откровение трябва да се отдаде внимание както никога досега в историята на нашето дело. В някои направления може да имаме по-малко да казваме относно римската власт и папството, но трябва да насочим вниманието към онова, което пророците и апостолите са писали под вдъхновението на Божия Дух. Светият Дух е устроил нещата така, както в даването на пророчеството, така и в изобразените събития, за да научи, че човешкият деятел трябва да остане извън полезрението, скрит в Христос, а Господ Бог небесен и Неговият закон да бъдат възвеличени.״

> “Read the book of Daniel. Call up, point by point, the history of the kingdoms there represented. Behold statesmen, councils, powerful armies, and see how God wrought to abase the pride of men, and lay human glory in the dust. God alone is represented as great. In the vision of the prophet He is seen casting down one mighty ruler and setting up another. He is revealed as the monarch of the universe, about to set up His everlasting kingdom—the Ancient of days, the living God, the Source of all wisdom, the Ruler of the present, the Revealer of the future. Read and understand how poor, how frail, how short-lived, how erring, how guilty, is man in lifting up his soul unto vanity.

> „Прочетете книгата на Даниил. Проследете, точка по точка, историята на царствата, представени там. Вижте държавници, съвети, могъщи армии и вижте как Бог действаше, за да смири човешката гордост и да повали в праха човешката слава. Единствено Бог е представен като велик. Във видението на пророка Той се вижда как събаря един могъщ владетел и въздига друг. Той е разкрит като Монарх на вселената, Който предстои да установи Своето вечно царство — Старият по дни, живият Бог, Източникът на всяка мъдрост, Владетелят на настоящето, Разкривателят на бъдещето. Прочетете и разберете колко беден, колко немощен, колко кратковечен, колко заблуждаващ се, колко виновен е човекът, когато издига душата си към суетата.“

> “The Holy Spirit through Isaiah points us to God, the living God, as the chief object of attention—to God as revealed in Christ. ‘Unto us a child is born, unto us a son is given: and the government shall be upon His shoulder: and His name shall be called Wonderful, Counsellor, The mighty God, The everlasting Father, The Prince of Peace’ [Isaiah 9:6].

> „Светият Дух чрез Исая ни насочва към Бога, живия Бог, като главен предмет на внимание — към Бога, както е разкрит в Христос. „Защото ни се роди Дете, Син ни се даде; и управлението ще бъде на рамото Му; и името Му ще се нарече Чуден, Съветник, Бог могъщ, Отец на вечността, Княз на мира“ [Исая 9:6].“

> “The light that Daniel received direct from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon have come to pass.

> „Светлината, която Даниил получи непосредствено от Бога, бе дадена особено за тези последни дни. Виденията, които той видя край бреговете на Улай и Хидекел, великите реки на Сенаар, сега са в процес на изпълнение и всички предсказани събития скоро ще се сбъднат.

> “Consider the circumstances of the Jewish nation when the prophecies of Daniel were given. The Israelites were in captivity, their temple had been destroyed, their temple service suspended. Their religion had centered in the ceremonies of the sacrificial system. They had made the outward forms all-important, while they had lost the spirit of true worship. Their services were corrupted with the traditions and practices of heathenism, and in the performance of the sacrificial rites they did not look beyond the shadow to the substance. They did not discern Christ, the true offering for the sins of men. The Lord wrought to bring the people into captivity, and to suspend the services in the temple, in order that the outward ceremonies might not become the sum total of their religion. Their principles and practices must be purged from heathenism. The ritual service ceased in order that heart service might be revived. The outward glory was removed that the spiritual might be revealed.” Manuscript Releases, volume 16, 333, 334.

> „Разгледайте обстоятелствата на юдейския народ, когато бяха дадени пророчествата на Даниил. Израилтяните бяха в плен, храмът им бе разрушен, а храмовото им служение — прекратено. Тяхната религия се бе съсредоточила в церемониите на жертвената система. Те бяха направили външните форми всичко важно, докато бяха изгубили духа на истинското поклонение. Техните служби бяха покварени от преданията и практиките на езичеството и при извършването на жертвените обреди те не гледаха отвъд сянката към същността. Те не разпознаваха Христос, истинската жертва за греховете на хората. Господ действа, за да въведе народа в плен и да прекрати службите в храма, за да не станат външните церемонии пълната съвкупност на тяхната религия. Техните принципи и практики трябваше да бъдат очистени от езичеството. Ритуалното служение бе преустановено, за да бъде възродено сърдечното служение. Външната слава бе отнета, за да се открие духовното.“ Manuscript Releases, том 16, 333, 334.

Back to Articles