Article

# The Book of Daniel - Number Thirty

Книгата на Даниил – Тридесет

The Hour of Fear

Часът на страха

Author

Jeff Pippenger

Published

December 25, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Belshazzar’s fear of the mysterious handwriting addresses not only his death and the end of the sixth kingdom of Bible prophecy, but also the point in prophetic history when fear takes hold of the kings of the earth. Their fear is produced by the “east wind” of Islam. Their fear is as a woman in travail, thus identifying a progressively increasing pain, which comes with more and more rapidity. The fear begins at the “hour” of Belshazzar’s feast, though it initially arrived on September 11, 2001. From then onward the winds begin to slip through the hands of the four angels who are holding them during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. The lamentation for Tyrus that Ezekiel identifies, defines Tyrus by asking the prophetic question, “What city is like Tyrus, like the destroyed in the midst of the sea?”

Страхът на Валтасар от тайнственото писмо се отнася не само до неговата смърт и до края на шестото царство от библейското пророчество, но и до онзи момент в пророческата история, когато страх обзема земните царе. Техният страх е породен от „източния вятър“ на исляма. Техният страх е като на жена в родилни болки, като по този начин се посочва постепенно нарастваща болка, която настъпва с все по-голяма бързина. Страхът започва в „часа“ на Валтасаровия пир, макар първоначално да е дошъл на 11 септември 2001 година. Оттогава нататък ветровете започват да се изплъзват от ръцете на четиримата ангели, които ги задържат през времето на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди. Плачът за Тир, който Езекиил посочва, определя Тир, като задава пророческия въпрос: „Кой град е като Тир, като разрушения сред морето?“

> The ships of Tarshish did sing of thee in thy market: and thou wast replenished, and made very glorious in the midst of the seas. Thy rowers have brought thee into great waters: the east wind hath broken thee in the midst of the seas. Thy riches, and thy fairs, thy merchandise, thy mariners, and thy pilots, thy calkers, and the occupiers of thy merchandise, and all thy men of war, that are in thee, and in all thy company which is in the midst of thee, shall fall into the midst of the seas in the day of thy ruin. The suburbs shall shake at the sound of the cry of thy pilots. And all that handle the oar, the mariners, and all the pilots of the sea, shall come down from their ships, they shall stand upon the land; And shall cause their voice to be heard against thee, and shall cry bitterly, and shall cast up dust upon their heads, they shall wallow themselves in the ashes: And they shall make themselves utterly bald for thee, and gird them with sackcloth, and they shall weep for thee with bitterness of heart and bitter wailing. And in their wailing they shall take up a lamentation for thee, and lament over thee, saying, What city is like Tyrus, like the destroyed in the midst of the sea? When thy wares went forth out of the seas, thou filledst many people; thou didst enrich the kings of the earth with the multitude of thy riches and of thy merchandise. In the time when thou shalt be broken by the seas in the depths of the waters thy merchandise and all thy company in the midst of thee shall fall. All the inhabitants of the isles shall be astonished at thee, and their kings shall be sore afraid, they shall be troubled in their countenance. The merchants among the people shall hiss at thee; thou shalt be a terror, and never shalt be any more. Ezekiel 27:25–36.

> Тарсийските кораби възпяваха за тебе на пазара ти; и ти се изпълни и стана твърде славен сред моретата. Твоите гребци те въведоха в големи води; източният вятър те строши сред моретата. Твоите богатства, твоите пазари, търговията ти, твоите моряци и твоите кормчии, твоите поправячи на кораби и търговците на стоката ти, и всичките ти военни мъже, които са в тебе, и цялото ти множество, което е сред тебе, ще паднат сред моретата в деня на твоето разорение. Предградията ще се разтърсят от шума на вика на твоите кормчии. И всички, които държат веслото, моряците и всички морски кормчии, ще слязат от корабите си, ще застанат на сушата; и ще накарат гласа си да се чуе заради тебе, и ще викат горчиво, и ще хвърлят пръст върху главите си, ще се търкалят в пепелта; и ще се обръснат съвсем заради тебе, и ще се опасват с вретище, и ще плачат за тебе с горчивина на сърцето и с горчиво ридание. И в риданието си ще надигнат за тебе плач, и ще те оплакват, казвайки: Кой град е като Тир, като погубения сред морето? Когато стоките ти излизаха от моретата, ти насищаше много народи; ти обогатяваше земните царе с множеството на богатствата си и на търговията си. Времето, когато ще бъдеш строшен от моретата в дълбините на водите, търговията ти и цялото ти множество сред тебе ще паднат. Всички жители на островите ще се смаят заради тебе и царете им силно ще се уплашат, лицата им ще се смутят. Търговците между народите ще съскат заради тебе; ти ще станеш ужас и няма да те има вече во веки. Езекиил 27:25–36.

Tyrus is the city, or kingdom that the merchants of the earth cry bitterly over, and then ask, “what city is like Tyrus?” They do so in the “time,” when the city is broken in the sea. In Revelation chapter eighteen, the whore of Tyre, who is the whore of Rome, who has committed fornication with the kings of the earth and is identified as that great city whose judgment comes in one hour, and in one day. She is the city that raises the prophetic question from the wailing kings and merchants.

Тир е градът, или царството, за което земните търговци горчиво плачат, а после питат: „Кой град е като Тир?“ Те правят това в „времето“, когато градът е съкрушен в морето. В Откровение, глава осемнадесета, блудницата на Тир, която е блудницата на Рим, която е блудствала със земните царе и е определена като онзи велик град, чийто съд идва в един час и в един ден. Тя е градът, който поражда пророческия въпрос от ридаещите царе и търговци.

> Therefore shall her plagues come in one day, death, and mourning, and famine; and she shall be utterly burned with fire: for strong is the Lord God who judgeth her. And the kings of the earth, who have committed fornication and lived deliciously with her, shall bewail her, and lament for her, when they shall see the smoke of her burning, Standing afar off for the fear of her torment, saying, Alas, alas that great city Babylon, that mighty city! for in one hour is thy judgment come. And the merchants of the earth shall weep and mourn over her; for no man buyeth their merchandise any more: The merchandise of gold, and silver, and precious stones, and of pearls, and fine linen, and purple, and silk, and scarlet, and all thyine wood, and all manner vessels of ivory, and all manner vessels of most precious wood, and of brass, and iron, and marble, And cinnamon, and odours, and ointments, and frankincense, and wine, and oil, and fine flour, and wheat, and beasts, and sheep, and horses, and chariots, and slaves, and souls of men. And the fruits that thy soul lusted after are departed from thee, and all things which were dainty and goodly are departed from thee, and thou shalt find them no more at all. The merchants of these things, which were made rich by her, shall stand afar off for the fear of her torment, weeping and wailing, And saying, Alas, alas, that great city, that was clothed in fine linen, and purple, and scarlet, and decked with gold, and precious stones, and pearls! For in one hour so great riches is come to nought. And every shipmaster, and all the company in ships, and sailors, and as many as trade by sea, stood afar off, And cried when they saw the smoke of her burning, saying, What city is like unto this great city! And they cast dust on their heads, and cried, weeping and wailing, saying, Alas, alas, that great city, wherein were made rich all that had ships in the sea by reason of her costliness! for in one hour is she made desolate. Revelation 18:8–19.

> Затова язвите ѝ ще дойдат в един ден — смърт, плач и глад; и тя ще бъде напълно изгорена с огън; защото силен е Господ Бог, Който я съди. И земните царе, които блудстваха с нея и живяха разкошно с нея, ще я оплакват и ще ридаят за нея, когато видят дима от изгарянето ѝ, като стоят надалеч поради страха от мъчението ѝ и казват: Уви, уви, великият град Вавилон, могъщият град! защото в един час дойде твоят съд. И земните търговци ще плачат и ще скърбят за нея; защото никой вече не купува стоката им: стока от злато и сребро, и скъпоценни камъни, и бисери, и висон, и багреница, и коприна, и алено, и всякакво тюиново дърво, и всякакви съдове от слонова кост, и всякакви съдове от най-скъпоценно дърво, и от мед, и желязо, и мрамор, и канела, и благоухания, и миро, и тамян, и вино, и елей, и фино брашно, и жито, и добитък, и овце, и коне, и колесници, и роби, и човешки души. И плодовете, които душата ти пожела, се отдалечиха от тебе, и всичко изискано и великолепно си отиде от тебе, и вече никак няма да ги намериш. Търговците на тези неща, които забогатяха от нея, ще стоят надалеч поради страха от мъчението ѝ, плачещи и ридаещи, и ще казват: Уви, уви, великият град, облечен във висон и багреница, и алено, и украсен със злато, и скъпоценни камъни, и бисери! Защото в един час такова голямо богатство се превърна в нищо. И всеки кормчия, и всички, които пътуват с кораби, и моряците, и всички, които търгуват по море, застанаха надалеч и викаха, когато видяха дима от изгарянето ѝ, като казваха: Кой град е подобен на този велик град! И хвърляха пръст на главите си и викаха, плачейки и ридаейки, като казваха: Уви, уви, великият град, чрез чието богатство се обогатиха всички, които имаха кораби по морето! защото в един час той запустя. Откровение 18:8–19.

The unsealing of the Revelation of Jesus Christ includes the message of the Midnight Cry. That message is the second prophecy of Ezekiel thirty-seven that brings the dead dry bones that have laid in the streets for three and a half days to life as a mighty army. That message is the message that includes the truth that it is Islam that the Lord employs to bring executive judgment upon the United States for Sunday enforcement. That judgment arrives in the “hour” of the great earthquake, which is also the “hour” that the handwriting came upon Belshazzar’s wall. The handwriting produced the fear, that is represented as taking hold of all the kings and merchants when the economic structure of planet earth is taken down by the “east wind” of Islam, who have secretly slipped into Belshazzar’s kingdom, through the neglected lower “wall” to the south.

Разпечатването на Откровението на Исус Христос включва вестта на Среднощния вик. Тази вест е второто пророчество на Езекиил тридесет и седма глава, което привежда към живот мъртвите сухи кости, лежали по улиците три дни и половина, като могъща войска. Тази вест е вестта, която включва истината, че именно ислямът е онова, което Господ използва, за да наложи изпълнителен съд над Съединените щати заради налагането на неделята. Този съд настъпва в „часа“ на голямото земетресение, който е и „часът“, когато ръкописът се яви на стената на Валтасар. Ръкописът породи страха, представен като обземащ всички царе и търговци, когато икономическата структура на планетата Земя бива съборена от „източния вятър“ на исляма, който тайно се е промъкнал в царството на Валтасар през пренебрегнатата долна „стена“ на юг.

The “city” or kingdom that the kings and merchants lament of and ask, “what city is like unto this great city” is the kingdom of the whore of Tyre, who is then singing her songs and committing fornication with those very kings. All the prophets speak of the end of the world and they agree with one another, so Ezekiel’s merchants are the same merchants in Revelation chapter eighteen. Three times in Revelation chapter eighteen they lament “alas, alas,” as the great city and the financial structure of planet earth is taken down. The Greek word translated as “alas,” in the passage, is the very same word that is translated three times in Revelation chapter eight, and verse thirteen, which is there translated with a different English word.

„Градът“ или царството, за което царете и търговците жалят и питат: „кой град е подобен на този велик град“, е царството на тирската блудница, която тогава пее песните си и блудства със същите тези царе. Всички пророци говорят за края на света и са в съгласие един с друг, така че търговците на Езекиил са същите търговци като в осемнадесета глава на Откровение. Три пъти в осемнадесета глава на Откровение те жалят: „горко, горко“, когато великият град и финансовата структура на планетата Земя биват повалени. Гръцката дума, преведена в този пасаж като „горко“, е същата дума, която е преведена три пъти в Откровение, осма глава, тринадесети стих, където е предадена с различна английска дума.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> И видях, и чух един ангел, който летеше посред небето и казваше със силен глас: Горко, горко, горко на земните жители поради останалите гласове на тръбата на тримата ангели, които още предстои да затръбят! Откровение 8:13.

The kings and merchants are lamenting the destruction of the world’s economy with the words, “alas, alas,” meaning “woe, woe,” and the “Woe” is a symbol of Islam. The fear that takes hold of Belshazzar and his lords when the handwriting appears on the wall, is the fear produced when the economic structure of planet earth is destroyed by ongoing attacks from Islam, which God employs as His providential tool to bring about His executive judgment upon those who drink the wine of Babylon, that is Sunday enforcement. This truth is the theme of the Isaiah twenty-three “burden” of the whore of “Tyre.”

Царете и търговците оплакват разрушението на световната икономика с думите „уви, уви“, означаващи „горко, горко“, а „горкото“ е символ на исляма. Страхът, който обзема Валтасар и големците му, когато надписът се явява на стената, е страхът, породен, когато икономическата структура на планетата Земя бива разрушавана от продължаващите нападения на исляма, който Бог използва като Свое промислително оръдие, за да извърши Своя изпълнителен съд над онези, които пият виното на Вавилон, сиреч налагането на неделята. Тази истина е темата на двадесет и третата глава на Исая — „бремето“ за блудницата „Тир“.

> The burden of Tyre. Howl, ye ships of Tarshish; for it is laid waste, so that there is no house, no entering in: from the land of Chittim it is revealed to them. Be still, ye inhabitants of the isle; thou whom the merchants of Zidon, that pass over the sea, have replenished. And by great waters the seed of Sihor, the harvest of the river, is her revenue; and she is a mart of nations. Be thou ashamed, O Zidon: for the sea hath spoken, even the strength of the sea, saying, I travail not, nor bring forth children, neither do I nourish up young men, nor bring up virgins. As at the report concerning Egypt, so shall they be sorely pained at the report of Tyre. Pass ye over to Tarshish; howl, ye inhabitants of the isle. Is this your joyous city, whose antiquity is of ancient days? her own feet shall carry her afar off to sojourn. Who hath taken this counsel against Tyre, the crowning city, whose merchants are princes, whose traffickers are the honourable of the earth? The Lord of hosts hath purposed it, to stain the pride of all glory, and to bring into contempt all the honourable of the earth. Pass through thy land as a river, O daughter of Tarshish: there is no more strength. He stretched out his hand over the sea, he shook the kingdoms: the Lord hath given a commandment against the merchant city, to destroy the strong holds thereof. And he said, Thou shalt no more rejoice, O thou oppressed virgin, daughter of Zidon: arise, pass over to Chittim; there also shalt thou have no rest. Behold the land of the Chaldeans; this people was not, till the Assyrian founded it for them that dwell in the wilderness: they set up the towers thereof, they raised up the palaces thereof; and he brought it to ruin. Howl, ye ships of Tarshish: for your strength is laid waste. And it shall come to pass in that day, that Tyre shall be forgotten seventy years, according to the days of one king: after the end of seventy years shall Tyre sing as an harlot. Take an harp, go about the city, thou harlot that hast been forgotten; make sweet melody, sing many songs, that thou mayest be remembered. And it shall come to pass after the end of seventy years, that the Lord will visit Tyre, and she shall turn to her hire, and shall commit fornication with all the kingdoms of the world upon the face of the earth. And her merchandise and her hire shall be holiness to the Lord: it shall not be treasured nor laid up; for her merchandise shall be for them that dwell before the Lord, to eat sufficiently, and for durable clothing. Isaiah 23:1–18.

> Пророчество против Тир. Ридайте, тарсийски кораби; защото е опустошен, тъй че няма дом, няма влизане: от земята Китим им се извести това. Мълчете, жители на острова; ти, когото обогатяваха сидонските търговци, които преминават морето. И по големите води семето на Сихор, жетвата на реката, беше негов приход; и той беше тържище на народите. Засрами се, Сидоне; защото морето проговори, крепостта на морето, като каза: Не съм се мъчила в раждане, нито съм раждала деца, нито съм отхранила юноши, нито съм отгледала девици. Както при вестта за Египет, така ще бъдат в люта скръб при вестта за Тир. Преминете в Тарсис; ридайте, жители на острова. Това ли е вашият ликуващ град, чиято древност е от древни дни? Неговите собствени нозе ще го отнесат далеч, за да странства. Кой е намислил това против Тир, увенчаващия град, чиито търговци са князе, чиито трафиканти са почетните на земята? Господ на Силите е намислил това, за да оскверни гордостта на всяка слава и да доведе в презрение всички почетни на земята. Разлей се по земята си като река, дъще на Тарсис; вече няма преграда. Той простря ръката Си над морето, разтърси царствата: Господ даде заповед против търговския град, да разруши крепостите му. И каза: Няма вече да ликуваш, о угнетена девице, дъще Сидонова; стани, премини в Китим; и там няма да имаш покой. Ето, земята на халдейците; този народ не съществуваше, докато Асириецът я основа за онези, които живеят в пустинята: те издигнаха кулите ѝ, въздигнаха дворците ѝ; и той я превърна в развалина. Ридайте, тарсийски кораби; защото вашата сила е опустошена. И ще стане в онзи ден, че Тир ще бъде забравен седемдесет години, според дните на един цар; а след изтичането на седемдесетте години с Тир ще стане както в песента за блудницата. Вземи арфа, обикаляй града, ти, забравена блуднице; свири сладко, пей много песни, за да бъдеш спомнена. И ще стане след изтичането на седемдесетте години, че Господ ще посети Тир, и той ще се върне към печалбата си и ще блудства с всички царства на света по лицето на земята. И търговията му и печалбата му ще бъдат светиня на Господа: няма да се трупат, нито да се пазят; защото търговията му ще бъде за онези, които живеят пред Господа, за да ядат до насита и за трайно облекло. Исая 23:1–18.

The seventy years, which is as “the days of one king”, is represented by the kingdom of Babylon, for a king is a kingdom, and literal Babylon reigned for seventy years. The seventy years of literal Babylon ended in the “hour” the handwriting appeared upon the walls of Belshazzar’s banquet hall. That very night he was slain, by the power that came through the “wall” unnoticed, for he was having a party drinking the wine of Babylon, while Nebuchadnezzar’s orchestra was playing the music, and the whore of Tyre sang the sweet melody, and apostate Israel danced and bowed.

Седемдесетте години, които са като „дните на един цар“, са представени от царството Вавилон, защото цар е царство, а буквалният Вавилон царува седемдесет години. Седемдесетте години на буквалния Вавилон приключиха в „часа“, когато ръкописът се появи върху стените на пиршествената зала на Валтасар. Още същата нощ той бе убит от силата, която дойде през „стената“ незабелязано; защото той устройваше пир, пиейки виното на Вавилон, докато оркестърът на Навуходоносор свиреше музиката, а тирската блудница пееше сладката мелодия, и отстъпническият Израил танцуваше и се покланяше.

Then fear took hold of all involved, for God had “taken counsel against Tyre” and had “purposed” “to stain the pride of all glory, and to bring into contempt all the honourable of the earth.” God therefore “shook the kingdoms” with the “great earthquake” of that “hour,” for God had “given a commandment against the merchant” kingdom, “to destroy the strong holds thereof.” In the “hour” of fear for Belshazzar, the kings and the merchants began a search to understand the meaning of the fiery words on the wall. The death of Belshazzar is about to happen, but at that point, he is still alive. He therefore sought to understand the mysterious words and offered rewards to the wise men, if they could interpret the writing, but it could not be done, for the wise men of Babylon employ the methodology of biblical study that was a counterfeit of truth. The mysterious words are as the vision of a book that is sealed.

Тогава страх обзе всички замесени, защото Бог беше „взел решение против Тир“ и беше „намислил“ „да опетни гордостта на всяка слава и да доведе до презрение всички почетни на земята“. Затова Бог „разтърси царствата“ с „големия трус“ на онзи „час“, защото Бог беше „дал заповед против“ търговското царство „да погуби крепостите му“. В „часа“ на страх за Валтасар царете и търговците започнаха да търсят, за да разберат значението на огнените думи на стената. Смъртта на Валтасар предстои да настъпи, но в този момент той все още е жив. Затова той се стремеше да разбере тайнствените думи и предложи награди на мъдреците, ако можеха да разтълкуват написаното, но това не можа да бъде сторено, защото мъдреците на Вавилон прилагат методология на библейско изследване, която беше фалшификат на истината. Тайнствените думи са като видението на книга, която е запечатана.

> Then came in all the king’s wise men: but they could not read the writing, nor make known to the king the interpretation thereof. Then was king Belshazzar greatly troubled, and his countenance was changed in him, and his lords were astonied. Now the queen by reason of the words of the king and his lords came into the banquet house: and the queen spake and said, O king, live forever: let not thy thoughts trouble thee, nor let thy countenance be changed: There is a man in thy kingdom, in whom is the spirit of the holy gods; and in the days of thy father light and understanding and wisdom, like the wisdom of the gods, was found in him; whom the king Nebuchadnezzar thy father, the king, I say, thy father, made master of the magicians, astrologers, Chaldeans, and soothsayers; Forasmuch as an excellent spirit, and knowledge, and understanding, interpreting of dreams, and showing of hard sentences, and dissolving of doubts, were found in the same Daniel, whom the king named Belteshazzar: now let Daniel be called, and he will show the interpretation. Then was Daniel brought in before the king. And the king spake and said unto Daniel, Art thou that Daniel, which art of the children of the captivity of Judah, whom the king my father brought out of Jewry? I have even heard of thee, that the spirit of the gods is in thee, and that light and understanding and excellent wisdom is found in thee. And now the wise men, the astrologers, have been brought in before me, that they should read this writing, and make known unto me the interpretation thereof: but they could not show the interpretation of the thing: And I have heard of thee, that thou canst make interpretations, and dissolve doubts: now if thou canst read the writing, and make known to me the interpretation thereof, thou shalt be clothed with scarlet, and have a chain of gold about thy neck, and shalt be the third ruler in the kingdom. Daniel 5:8–16.

> Тогава влязоха всички цареви мъдреци; но не можаха нито да прочетат писанието, нито да известят на царя тълкуванието му. Тогава цар Валтасар се смути твърде много и лицето му се измени; и велможите му се смаяха. А царицата, поради думите на царя и на велможите му, влезе в пиршествената зала; и царицата заговори и каза: О, царю, живей довека; нека мислите ти да не те смущават и лицето ти да не се изменя. Има един човек в царството ти, в когото е духът на светите богове; и в дните на баща ти у него се намериха светлина и разум, и мъдрост като мъдростта на боговете; и цар Навуходоносор, твоят баща, царят, казвам, твоят баща, го постави за началник над влъхвите, звездобройците, халдейците и гадателите; понеже у същия този Даниил, когото царят нарече Валтасасар, се намериха превъзходен дух, знание и разум, тълкуване на сънища, разясняване на трудни въпроси и разрешаване на съмнения. Затова нека повикат сега Даниил, и той ще покаже тълкуванието. Тогава доведоха Даниил пред царя. И царят заговори и каза на Даниил: Ти ли си онзи Даниил, който е от юдовите пленници, които царят, моят баща, доведе от Юдея? Чувал съм дори за теб, че духът на боговете е в теб и че у теб се намират светлина, разум и превъзходна мъдрост. И сега мъдреците, звездобройците, бяха доведени пред мен, за да прочетат това писание и да ми известят тълкуванието му; но те не можаха да покажат тълкуванието на това нещо. А аз съм чул за теб, че можеш да даваш тълкувания и да разрешаваш съмнения; сега, ако можеш да прочетеш писанието и да ми известиш тълкуванието му, ще бъдеш облечен в багреница, ще имаш златна огърлица на шията си и ще бъдеш третият владетел в царството. Даниил 5:8–16.

The queen in the palace was not Belshazzar’s wife, but the queen of his grandfather, and she knew who could read the writing on the wall. There was a church (for a woman is a church prophetically), in the kingdom that knew who could understand the secrets of God.

Царицата в двореца не беше съпругата на Валтасар, а царицата на неговия дядо, и тя знаеше кой може да разчете написаното на стената. Имаше една църква (защото една жена, пророчески, е църква) в царството, която знаеше кой може да разбира тайните на Бога.

> “There was in the palace a woman who was wiser than them all,—the queen of Belshazzar’s grandfather. In this emergency she addressed the king in language that sent a ray of light into the darkness. ‘O king, live forever,’ she said, ‘let not thy thoughts trouble thee, nor let thy countenance be changed. There is a man in thy kingdom in whom is the spirit of the holy gods; and in the days of thy father light and understanding and wisdom, like the wisdom of the gods, was found in him; whom the king Nebuchadnezzar, thy father, the king, I say, thy father, made master of the magicians, astrologers, Chaldeans, and soothsayers; …now let Daniel be called, and he will show the interpretation.’

> „В двореца имаше една жена, която беше по-мъдра от всички тях — царицата на дядото на Валтасар. В тази извънредна обстановка тя се обърна към царя с думи, които изпратиха лъч светлина в тъмнината. „О, царю, да живееш довека — каза тя, — нека мислите ти да не те смущават и лицето ти да не се изменя. Има човек в царството ти, в когото е духът на светите богове; и в дните на баща ти в него се намериха светлина и разум, и мъдрост, като мъдростта на боговете; когото цар Навуходоносор, баща ти, царят, казвам, баща ти, постави началник над влъхвите, астролозите, халдейците и гадателите; … сега нека повикат Даниил, и той ще извести тълкуванието.“

> “‘Then was Daniel brought in before the king.’ Making an effort to brace himself and to show his authority, Belshazzar said, ‘Art thou that Daniel which art of the children of the captivity of Judah, which the king, my father, brought out of Jewry? I have even heard of thee, that the spirit of the gods is in thee, and that light and understanding and excellent wisdom is found in thee…. Now if thou canst read the writing, and make known to me the interpretation thereof, thou shalt be clothed with scarlet, and have a chain of gold about thy neck, and shalt be the third ruler in the kingdom.’

> „Тогава Даниил бе въведен пред царя.“ Като правеше усилие да се овладее и да покаже властта си, Валтасар каза: „Ти ли си оня Даниил, който е от пленниците на Юда, когото царят, баща ми, доведе из Юдея? Дочул съм дори за тебе, че духът на боговете е в тебе и че светлина, разум и превъзходна мъдрост се намират в тебе…. А сега, ако можеш да прочетеш надписа и да ми известиш тълкуването му, ще бъдеш облечен в алено и ще имаш златна огърлица на шията си, и ще бъдеш третият владетел в царството.“

> “Daniel was not awed by the king’s appearance, nor confused or intimidated by his words. ‘Let thy gifts be to thyself,’ he answered, ‘and give thy rewards to another; yet I will read the writing unto the king, and make known to him the interpretation. O thou king, the most high God gave Nebuchadnezzar thy father a kingdom, and majesty, and glory, and honour…. But when his heart was lifted up, and his mind hardened in pride, he was deposed from his kingly throne, and they took his glory from him…. And thou his son, O Belshazzar, hast not humbled thine heart, though thou knewest all this, but hast lifted up thyself against the God of heaven; and they have brought the vessels of His house before thee, and thou, and thy lords, thy wives, and thy concubines, have drunk in them, and thou hast praised the gods of silver and gold, of brass, iron, wood, and stone, which see not, nor hear, nor know; and the God in whose hand thy breath is, and whose all thy ways, hast thou not glorified.’

> „Даниил не бе поразен от външния вид на царя, нито смутен или уплашен от думите му. „Даровете ти нека останат за тебе — отговори той, — а наградите си дай на друг; но аз ще прочета написаното на царя и ще му известя значението му. О, царю, Всевишният Бог даде на Навуходоносор, твоя баща, царство, величие, слава и почит…. Но когато сърцето му се възгордя и духът му се закорави в гордост, той биде свален от царския си престол и славата му биде отнета…. А ти, сине негов, Валтасаре, не смири сърцето си, макар да знаеше всичко това, но се въздигна против небесния Бог; и съдовете от Неговия дом бяха донесени пред тебе, и ти, и велможите ти, жените ти и наложниците ти пихте от тях, и ти прослави боговете от сребро и злато, от мед, желязо, дърво и камък, които нито виждат, нито чуват, нито разбират; а Бога, в Чиято ръка е диханието ти и от Когото зависят всичките ти пътища, ти не прослави.“

> “‘This is the writing that was written, Mene, Mene, Tekel, Upharsin. This is the interpretation of the thing: Mene: God hath numbered thy kingdom and finished it. Tekel: Thou art weighed in the balances, and art found wanting. Peres: Thy kingdom is divided and given to the Medes and Persians.’

> „Това е написаното, което бе начертано: Мене, Мене, Текел, Уфарсин. А тълкуването на това е следното: Мене: Бог преброи царството ти и му тури край. Текел: Претеглен си на везните и се намери недостатъчен. Перес: Царството ти се разделя и се дава на мидяните и персите.“

> “Daniel did not swerve from his duty. He held the king’s sin before him, showing him the lessons he might have learned but did not. Belshazzar had not heeded the events so significant to him. He had not read his grandfather’s history correctly. The responsibility of knowing truth had been laid upon him, but the practical lesson he might have learned and acted upon had not been taken to heart; and his course of action brought the sure result.

> „Даниил не се отклони от своя дълг. Той изправи пред царя неговия грях, като му показа уроците, които би могъл да научи, но не бе научил. Валтасар не бе взел под внимание събитията, тъй значими за него. Той не бе разбрал правилно историята на своя дядо. Върху него бе положена отговорността да познава истината, но практическият урок, който би могъл да научи и според който да постъпи, не бе проникнал в сърцето му; и неговият начин на действие доведе до сигурния резултат.

> “This was the last feast of boasting held by the Chaldean king; for He who bears long with man’s perversity had passed the irrevocable sentence. Belshazzar had greatly dishonoured the One who had exalted him as king, and his probation was taken from him. While the king and his nobles were at the height of their revelry, the Persians turned the Euphrates out of its channel, and marched into the unguarded city. As Belshazzar and his lords were drinking from the sacred vessels of Jehovah, and praising their gods of silver and gold, Cyrus and his soldiers stood under the walls of the palace. ‘In that night,’ the record says, ‘was Belshazzar the king of the Chaldeans slain. And Darius the Median took the kingdom.’” Bible Echo, May 2, 1898.

> „Това беше последният пир на хвалбата, устроен от халдейския цар; защото Онзи, Който дълго търпи човешката извратеност, беше произнесъл неотменимата присъда. Валтасар беше дълбоко обезчестил Онзи, Който го беше въздигнал за цар, и изпитателният му срок бе отнет. Докато царят и неговите велможи бяха на върха на своето пируване, персите отклониха Ефрат от руслото му и навлязоха в неохранявания град. Докато Валтасар и господарите му пиеха от свещените съдове на Йехова и възхваляваха своите богове от сребро и злато, Кир и неговите войници стояха под стените на двореца. „Същата нощ — казва записът — Валтасар, царят на халдейците, биде убит. И Дарий Мидянинът прие царството.“ Bible Echo, May 2, 1898.

In the midst of the crisis, the queen (a church), identified that there is a source that can identify the “Future for America”. Daniel once again stands in his lot to fulfill his purpose at the end of the days. The witness of the ensign given in the fiery furnace by Shadrach, Meshach and Abednego is now given by Daniel, as he adds to the line of truth that in the “hour” of the Sunday law crisis, those who represent the ensign will be brought before the state authorities to testify of the truth.

Насред кризата царицата (църква) разпозна, че съществува източник, който може да определи „Бъдещето за Америка“. Даниил отново застава в своя дял, за да изпълни предназначението си в края на дните. Свидетелството на знамето, дадено в огнената пещ от Седрах, Мисах и Авденаго, сега се дава от Даниил, тъй като той прибавя към линията на истината, че в „часа“ на кризата на неделния закон онези, които представляват знамето, ще бъдат доведени пред държавните власти, за да свидетелстват за истината.

> “‘They will deliver you up to councils, … yea and before governors and kings shall ye be brought for My sake, for a testimony to them and to the Gentiles.’ Matthew 10:17, 18, R. V. Persecution will spread the light. The servants of Christ will be brought before the great men of the world, who, but for this, might never hear the gospel. The truth has been misrepresented to these men. They have listened to false charges concerning the faith of Christ’s disciples. Often their only means of learning its real character is the testimony of those who are brought to trial for their faith. Under examination these are required to answer, and their judges to listen to the testimony borne. God’s grace will be dispensed to His servants to meet the emergency. ‘It shall be given you,’ says Jesus, ‘in that same hour what ye shall speak. For it is not ye that speak, but the Spirit of your Father which speaketh in you.’ As the Spirit of God illuminates the minds of His servants, the truth will be presented in its divine power and preciousness. Those who reject the truth will stand to accuse and oppress the disciples. But under loss and suffering, even unto death, the Lord’s children are to reveal the meekness of their divine Example. Thus will be seen the contrast between Satan’s agents and the representatives of Christ. The Saviour will be lifted up before the rulers and the people.” The Desire of Ages, 354.

> „Ще ви предават на съдилища; … още и пред управители и царе ще ви довеждат заради Мене, за свидетелство пред тях и пред езичниците.“ Матей 10:17, 18, R. V. Гонението ще разпространява светлината. Слугите на Христос ще бъдат извеждани пред великците на света, които, ако не беше това, може би никога не биха чули евангелието. Истината е била представяна погрешно на тези хора. Те са слушали лъжливи обвинения относно вярата на Христовите ученици. Често единственото им средство да узнаят истинския ѝ характер е свидетелството на онези, които биват изправяни на съд заради вярата си. При разпит те са длъжни да отговарят, а съдиите им — да слушат даденото свидетелство. Божията благодат ще бъде дарявана на Неговите слуги, за да посрещнат това изпитание. „Ще ви се даде“, казва Исус, „в същия час какво да говорите. Защото не сте вие, които говорите, а Духът на вашия Отец, Който говори във вас.“ Когато Божият Дух озарява умовете на Неговите слуги, истината ще бъде представяна в нейната божествена сила и скъпоценност. Онези, които отхвърлят истината, ще се изправят да обвиняват и потискат учениците. Но сред загуба и страдание, дори до смърт, Господните чеда трябва да разкриват кротостта на своя Божествен Образец. Така ще се види contrastът между оръдията на Сатана и представителите на Христос. Спасителят ще бъде издигнат пред управниците и пред народа.“ Копнежът на вековете, 354.

As with the three worthies, Daniel was not interested in any gifts, nor did he need to rehearse what he was going to say. He very simply presented the interpretation of the “seven times,” represented upon the wall.

Както и при тримата достойни мъже, Даниил не се интересуваше от никакви дарове, нито имаше нужда предварително да обмисля какво щеше да каже. Той съвсем просто представи тълкуванието на „седемте времена“, изобразени на стената.

We will continue the story of Belshazzar in the next article.

Ще продължим историята на Валтасар в следващата статия.

> “Those who are unfaithful to the work of God are lacking in principle; their motives are not of a character to lead them to choose the right under all circumstances. The servants of God are to feel at all times that they are under the eye of their employer. He who watched the sacrilegious feast of Belshazzar is present in all our institutions, in the counting-room of the merchant, in the private workshop; and the bloodless hand is as surely recording your neglect as it recorded the awful judgment of the blasphemous king. Belshazzar’s condemnation was written in words of fire, ‘Thou art weighed in the balances, and art found wanting’; and if you fail to fulfill your God-given obligations your condemnation will be the same.” Messages to Young People, 229.

> „Онези, които са неверни към Божието дело, са лишени от принципност; подбудите им не са от такова естество, че да ги водят да избират правото при всякакви обстоятелства. Божиите служители трябва във всяко време да съзнават, че са под окото на своя Работодател. Онзи, Който наблюдаваше светотатствения пир на Валтасар, присъства във всичките ни учреждения, в кантората на търговеца, в частната работилница; и безкръвната ръка със същата сигурност записва вашето нехайство, както записа страшната присъда над богохулния цар. Осъждането на Валтасар бе написано с огнени думи: „Претеглен си на везните и си намерен недостатъчен“; и ако не изпълнявате дадените ви от Бога задължения, вашето осъждане ще бъде същото.“ Messages to Young People, 229.

Back to Articles