Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Twenty-Six

Скритата история на четиридесети стих — Числа двадесет и шест

Ezekiel Number Seven

Езекиил, число седем

Author

Jeff Pippenger

Published

August 12, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

The prophetic line which I am identifying as ‘the wheel of Josiah’ begins with the rebellion of ancient Israel as they rejected God as their king in 1097 BC. The first three kings (Saul, David and Solomon) are identified as reigning for forty years, from 1097 BC through to 977 BC. At Solomon’s death the rebellion of Jeroboam and the ten northern tribes finish the line of the first three kings, and begins a line of kings in both the northern and southern kingdoms.

Пророческата линия, която определям като „колелото на Йосия“, започва с бунта на древния Израил, когато те отхвърлиха Бога като свой цар през 1097 г. пр. Хр. Първите трима царе (Саул, Давид и Соломон) са посочени като царували по четиридесет години — от 1097 г. пр. Хр. до 977 г. пр. Хр. При смъртта на Соломон бунтът на Йеровоам и на десетте северни племена завършва линията на първите трима царе и поставя началото на линия от царе както в северното, така и в южното царство.

The first three kings are a symbol of many truths, but one of the wheels of truth which they are connected to is the last three kings of Judah—Jehoiakim, Jehoiachin and Zedekiah, who in turn represent Cyrus, Darius and Artaxerxes. Cyrus, Darius and Artaxerxes in turn represent their three decrees reaching from 516 BC to 457 BC; who in turn represent the three angels of Revelation fourteen that arrive in 1798, April 19, 1844 and October 22, 1844, respectively. The history of the arrival of the three angels of Revelation fourteen is repeated to the very letter in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, thus identifying that the prophetic line that begins with the anointing of Saul as king reaches its conclusion when the church triumphant is anointed at the soon-coming Sunday law. The line includes the wheel of king Josiah, that reaches back to Jeroboam’s rebellion of Bethel and Dan in 977 BC.

Първите трима царе са символ на много истини, но едно от колелата на истината, с което те са свързани, са последните трима царе на Юда — Йоаким, Йехония и Седекия, които от своя страна представят Кир, Дарий и Артаксеркс. Кир, Дарий и Артаксеркс на свой ред представят техните три указа, простиращи се от 516 г. пр. Хр. до 457 г. пр. Хр.; които от своя страна представят трите ангела от Откровение 14, които идват съответно през 1798 г., 19 април 1844 г. и 22 октомври 1844 г. Историята на идването на трите ангела от Откровение 14 се повтаря до най-малката буква във времето на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, като по този начин се установява, че пророческата линия, която започва с помазването на Саул за цар, достига своето заключение, когато тържествуващата църква бъде помазана при скоро идващия неделен закон. Линията включва колелото на цар Йосия, което се простира назад до бунта на Йеровоам в Бетел и Дан през 977 г. пр. Хр.

## Twenty-two

Двадесет и две

Jeroboam possesses the symbolism of twenty-two, for he reigned for twenty-two years, thus tying his witness into the history represented by twenty-two, which is a symbol of the combination of Divinity with humanity as illustrated by Daniel’s marah vision in the twenty-second day, and the number two hundred and twenty, of which, the number twenty-two is a tithe.

Йеровоам носи символиката на двадесет и две, защото царува двадесет и две години, като по този начин свързва своето свидетелство с историята, представена от двадесет и две, което е символ на съчетанието на Божествеността с човечеството, както е онагледено в marah-видението на Даниил на двадесет и втория ден, и с числото двеста и двадесет, от което числото двадесет и две е десятък.

> And the days which Jeroboam reigned were two and twenty years: and he slept with his fathers, and Nadab his son reigned in his stead. 1 Kings 14:20.

> И дните, през които Еровоам царува, бяха двадесет и две години; и той заспа с бащите си, и син му Надав се възцари на негово място. 3 Царе 14:20.

The ‘at-One-Ment,’ representing the combination of Divinity and humanity is the work of Christ that began on October 22, or the tenth month (Gregorian); ten time twenty-two equals two hundred and twenty. Jeroboam set up counterfeit altars at both Bethel and Dan, and is therefore a symbol of the counterfeit worship of Sunday in connection with the combination of church (Bethel: meaning church) and state (Dan: meaning judgment).

„Из-куп-лението“ („at-One-Ment“), представляващо съчетанието на Божествеността и човечеството, е делото на Христос, което започна на 22 октомври, или десетия месец (Григорианския календар); десет по двадесет и две е равно на двеста и двадесет. Йеровоам издигна фалшиви олтари и във Ветил, и в Дан, и следователно е символ на фалшивото поклонение в неделя във връзка със съчетанието на църква (Ветил: означава църква) и държава (Дан: означава съд).

> Then Jeroboam built Shechem in mount Ephraim, and dwelt therein; and went out from thence, and built Penuel. And Jeroboam said in his heart, Now shall the kingdom return to the house of David: If this people go up to do sacrifice in the house of the Lord at Jerusalem, then shall the heart of this people turn again unto their lord, even unto Rehoboam king of Judah, and they shall kill me, and go again to Rehoboam king of Judah. Whereupon the king took counsel, and made two calves of gold, and said unto them, It is too much for you to go up to Jerusalem: behold thy gods, O Israel, which brought thee up out of the land of Egypt. And he set the one in Bethel, and the other put he in Dan. And this thing became a sin: for the people went to worship before the one, even unto Dan. And he made an house of high places, and made priests of the lowest of the people, which were not of the sons of Levi. And Jeroboam ordained a feast in the eighth month, on the fifteenth day of the month, like unto the feast that is in Judah, and he offered upon the altar. So did he in Bethel, sacrificing unto the calves that he had made: and he placed in Bethel the priests of the high places which he had made. So he offered upon the altar which he had made in Bethel the fifteenth day of the eighth month, even in the month which he had devised of his own heart; and ordained a feast unto the children of Israel: and he offered upon the altar, and burnt incense. 1 Kings 12:25–33.

> Тогава Иеровоам построи Сихем в хълмистата земя Ефремова и живя в него; и излезе оттам, и построи Фануил. И Иеровоам каза в сърцето си: Сега царството ще се върне към Давидовия дом. Ако този народ отива да принася жертви в дома Господен в Йерусалим, тогава сърцето на този народ ще се обърне пак към неговия господар, към Ровоама, юдовия цар; и ще убият мене, и ще се върнат пак при Ровоама, юдовия цар. Затова царят се посъветва и направи две златни телета, и им каза: Твърде много е за вас да възлизате в Йерусалим; ето твоите богове, Израилю, които те изведоха от египетската земя. И постави едното във Ветил, а другото тури в Дан. И това стана грях; защото народът отиваше да се покланя пред едното чак до Дан. И той направи домове по високите места и постави свещеници измежду най-долните от народа, които не бяха от Левиевите синове. И Иеровоам постанови празник в осмия месец, на петнадесетия ден от месеца, подобен на празника, който беше в Юдея, и принесе жертва на олтара. Така направи той във Ветил, като принасяше жертви на телетата, които беше направил; и постави във Ветил свещениците на високите места, които беше направил. И така, на петнадесетия ден от осмия месец, именно в месеца, който беше измислил от собственото си сърце, той принесе жертва на олтара, който беше направил във Ветил; и постанови празник за израилевите синове; и принесе жертва на олтара, и изгори тамян. 3 Царе 12:25–33.

In the foundational history of the ten northern tribes, there was a rebellion that had been typified by Israel's rejection of God as king, and also by the rebellion of Aaron and the golden calf. Aaron’s rebellion was at the foundational history of ancient Israel and Jeroboam’s was at the foundational history of the ten northern tribes. “Line upon line” Aaron, as a high priest represents the church and Jeroboam as king, represents the state. Those two foundational rebellions are a line that includes the foundational rebellion of the people of Israel in desiring a human king.

В основополагащата история на десетте северни племена имаше бунт, който бе предобразен чрез отхвърлянето от страна на Израил на Бога като цар, а също и чрез бунта на Аарон и златното теле. Бунтът на Аарон беше в основополагащата история на древния Израил, а този на Еровоам — в основополагащата история на десетте северни племена. „Ред върху ред“ Аарон, като първосвещеник, представлява църквата, а Еровоам, като цар, представлява държавата. Тези два основополагащи бунта са една линия, която включва основополагащия бунт на израилевия народ в желанието му за човешки цар.

## 490

490

There are three periods of four hundred and ninety years in the sacred history that is represented in the book of Ezekiel, and one was associated with the kings, the other with the sanctuary and the other with the host. Those three periods align with the rebellion of Aaron, (the sanctuary), Saul (the host) and Jeroboam (the king). Of the three symbols of prophet, priest and king, it is king Saul who is identified as prophesying, and Aaron was the priest, and Jeroboam was the king.

В свещената история, представена в книгата на Езекиил, има три периода от по четиристотин и деветдесет години, като единият е свързан с царете, другият — със светилището, а третият — с войнството. Тези три периода съответстват на бунта на Аарон (светилището), Саул (войнството) и Еровоам (царя). От трите символа — пророк, свещеник и цар — именно цар Саул е посочен като пророкуващ, а Аарон беше свещеникът, а Еровоам — царят.

> And it came to pass, when all that knew him beforetime saw that, behold, he prophesied among the prophets, then the people said one to another, What is this that is come unto the son of Kish? Is Saul also among the prophets? And one of the same place answered and said, But who is their father? Therefore it became a proverb, Is Saul also among the prophets? 1 Samuel 10:11, 12.

> И стана така, че когато всички, които го познаваха отпреди, видяха, че, ето, той пророкуваше между пророците, тогава людете си казаха един на друг: Какво е това, що стана със сина на Кис? Нима и Саул е между пророците? А един от онова място отговори и каза: Но кой е техният баща? Затова това стана пословица: Нима и Саул е между пророците? 1 Царе 10:11, 12.

The church triumphant consists of a thirty-year old prophet, a thirty-year old priest and a thirty-year old king, represented by Ezekiel who began in the thirtieth year, Joseph who began his service in the thirtieth year and king David who began to reign in his thirtieth year. The church triumphant is represented in the last eight chapters of the book of Ezekiel as the temple that fills the earth, and the church triumphant is Philadelphia, which is the eighth church that is of the seven.

Тържествуващата църква се състои от един тридесетгодишен пророк, един тридесетгодишен свещеник и един тридесетгодишен цар, представени от Езекиил, който започна в тридесетата година, Йосиф, който започна служението си на тридесетгодишна възраст, и цар Давид, който започна да царува в тридесетата си година. Тържествуващата църква е представена в последните осем глави на книгата на Езекиил като храма, който изпълва земята, а тържествуващата църква е Филаделфия, която е осмата църква, която е от седемте.

The prophetic line of Josiah that began in 977 BC ends at the soon-coming Sunday law. The purification and sealing of the one hundred and forty-four thousand that began on December 31, 2023, began when Michael descended to resurrect the two witnesses of Revelation eleven. 2023 arrived twenty-two years after September 11, 2001, just as the Alien and Sedition Acts of 1798 arrive twenty-two years after the Declaration of Independence in 1776. Jeroboam’s twenty-two-year reign began in 977 BC when the prophecy of Josiah was set forth. At that time the disobedient prophet of 1 Kings chapter thirteen, confronted Jeroboam’s apostasy just as Moses confronted Aaron’s apostasy, and Samuel confronted the host who desired a king. Those confrontations against foundational apostasies represented by the message of the disobedient prophet, Moses and Samuel represent the loud cry of the third angel at the Sunday law. It is the warning message proclaimed by the ensign, which is represented in the history of Jeroboam as the prediction of Josiah accompanied with a “sign.”

Пророческата линия на Йосия, започнала през 977 г. пр. Хр., завършва при скоро идващия неделен закон. Очистването и запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, започнало на 31 декември 2023 г., започна, когато Михаил слезе, за да възкреси двамата свидетели от Откровение единадесета глава. 2023 г. настъпи двадесет и две години след 11 септември 2001 г., точно както Законите за чужденците и подстрекателството от 1798 г. настъпват двадесет и две години след Декларацията за независимост от 1776 г. Двадесет и двегодишното царуване на Еровоам започна през 977 г. пр. Хр., когато бе изложено пророчеството за Йосия. По онова време непокорният пророк от 3 Царе, глава тринадесета, се изправи срещу отстъплението на Еровоам, както Моисей се изправи срещу отстъплението на Аарон, а Самуил — срещу множеството, което желаеше цар. Тези противопоставяния срещу основополагащи отстъпления, представени чрез вестта на непокорния пророк, Моисей и Самуил, представляват високия вик на третия ангел при неделния закон. Това е предупредителната вест, провъзгласявана от знамето, което е представено в историята на Еровоам като предсказанието за Йосия, придружено със „знамение“.

> And, behold, there came a man of God out of Judah by the word of the Lord unto Bethel: and Jeroboam stood by the altar to burn incense. And he cried against the altar in the word of the Lord, and said, O altar, altar, thus saith the Lord; Behold, a child shall be born unto the house of David, Josiah by name; and upon thee shall he offer the priests of the high places that burn incense upon thee, and men’s bones shall be burnt upon thee. And he gave a sign the same day, saying, This is the sign which the Lord hath spoken; Behold, the altar shall be rent, and the ashes that are upon it shall be poured out. And it came to pass, when king Jeroboam heard the saying of the man of God, which had cried against the altar in Bethel, that he put forth his hand from the altar, saying, Lay hold on him. And his hand, which he put forth against him, dried up, so that he could not pull it in again to him.

> И ето, един Божий човек дойде от Юда във Ветил по словото Господне; а Еровоам стоеше при олтара, за да кади тамян. И той извика против олтара по словото Господне и каза: Олтарю, олтарю, така казва Господ: Ето, дете ще се роди на Давидовия дом, Йосия по име; и върху тебе той ще принесе свещениците на високите места, които кадят върху тебе, и човешки кости ще бъдат изгорени върху тебе. И даде знак в същия ден, като каза: Ето знака, за който Господ говори: олтарът ще се разцепи и пепелта, която е върху него, ще се разсипе. И когато цар Еровоам чу думите на Божия човек, който бе извикал против олтара във Ветил, той простря ръката си от олтара и каза: Хванете го. И ръката му, която простря против него, изсъхна, така че не можеше да я прибере отново към себе си.

> The altar also was rent, and the ashes poured out from the altar, according to the sign which the man of God had given by the word of the Lord. And the king answered and said unto the man of God, Intreat now the face of the Lord thy God, and pray for me, that my hand may be restored me again. And the man of God besought the Lord, and the king’s hand was restored him again, and became as it was before. And the king said unto the man of God, Come home with me, and refresh thyself, and I will give thee a reward. And the man of God said unto the king, If thou wilt give me half thine house, I will not go in with thee, neither will I eat bread nor drink water in this place: For so was it charged me by the word of the Lord, saying, Eat no bread, nor drink water, nor turn again by the same way that thou camest. So he went another way, and returned not by the way that he came to Bethel. 1 Kings 13:1–10.

> И олтарът се разцепи и пепелта се изсипа от олтара, според знамението, което Божият човек бе дал чрез словото Господне. А царят отговори и каза на Божия човек: Умолявам те сега, измоли благоволението на Господа, твоя Бог, и помоли се за мене, за да ми се възстанови отново ръката. И Божият човек се помоли на Господа, и ръката на царя му се възстанови отново и стана, както беше преди. И царят каза на Божия човек: Ела у дома с мене и се подкрепи, а аз ще ти дам награда. А Божият човек каза на царя: Дори да ми дадеш половината от дома си, няма да вляза с тебе, нито ще ям хляб, нито ще пия вода на това място; защото така ми бе заповядано чрез словото Господне, което казва: Не яж хляб, нито пий вода, нито се връщай по същия път, по който си дошъл. И така, той си отиде по друг път и не се върна по пътя, по който бе дошъл във Ветил. 3 Царе 13:1–10.

The prophet’s refusal to eat with Jeroboam in spite of the offer of “half thine house” aligns with Herod’s promise to Salome of half of his kingdom.

Отказът на пророка да яде с Еровоам въпреки предложението „половината от дома ти“ съответства на обещанието на Ирод към Саломе за половината от царството му.

> And when a convenient day was come, that Herod on his birthday made a supper to his lords, high captains, and chief estates of Galilee; And when the daughter of the said Herodias came in, and danced, and pleased Herod and them that sat with him, the king said unto the damsel, Ask of me whatsoever thou wilt, and I will give it thee. And he sware unto her, Whatsoever thou shalt ask of me, I will give it thee, unto the half of my kingdom. And she went forth, and said unto her mother, What shall I ask? And she said, The head of John the Baptist. Mark 6:21–24.

> И когато настъпи удобен ден, в който Ирод на рождения си ден даде угощение на своите велможи, хилядници и първенци на Галилея, и когато дъщерята на самата Иродиада влезе, танцува и угоди на Ирод и на седящите с него, царят каза на девойката: Искай от мене каквото пожелаеш, и ще ти го дам. И ѝ се закле: Каквото и да поискаш от мене, ще ти го дам, до половината на царството ми. А тя излезе и каза на майка си: Какво да поискам? А тя каза: Главата на Йоан Кръстител. Марк 6:21–24.

Herod’s pledge of half his kingdom took place at his birthday. Herod is a symbol of Rome, and the ten kings of Revelation seventeen are typified by the tenfold division of Rome in Daniel chapter seven, and the ten toes of chapter two. His birthday is marked when the sixth kingdom is replaced by the seventh kingdom at the Sunday law, and in this sense, it is the birthday of the United Nations as the seventh kingdom of Bible prophecy. At the soon-coming Sunday law, the ten kings, represented by Jeroboam’s ten northern tribes, agree to give their kingdom to the beast for one hour in Revelation ‘seventeen’.

Обещанието на Ирод за половината от царството му бе дадено при неговия рожден ден. Ирод е символ на Рим, а десетте царе от Откровение седемнадесета глава са предобразени чрез десетократното разделение на Рим в Даниил, седма глава, и чрез десетте пръста на краката във втора глава. Рожденият му ден е отбелязан, когато шестото царство бъде заменено от седмото царство при неделния закон, и в този смисъл това е рожденият ден на Организацията на обединените нации като седмото царство на библейското пророчество. При скоро идващия неделен закон десетте царе, представени от десетте северни племена на Еровоам, се съгласяват да дадат царството си на звяра за един час в Откровение „седемнадесета глава“.

> For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. Revelation 17:17.

> Защото Бог е вложил в сърцата им да изпълнят Неговата воля, да бъдат единомислени и да предадат царството си на звяра, докато се изпълнят Божиите думи. Откровение 17:17.

Before we take up Ezekiel’s prophecy of chapter four, we will identify the ‘thirteen’ times Ezekiel directly identifies a date. Those thirteen waymarks break down generally between the world and God’s people. The world represented by Egypt is placed into a direct date six times, and Tyre is addressed once, and the other six times Jerusalem is the subject. The book begins in 592 BC which is the thirtieth year of the seventeenth Jubilee cycle and verse one of chapter forty of Ezekiel identifies October 22, 573 BC as the end of the cycle. The Jubilee cycle represents the sealing time of the one hundred and forty-four thousand from 9/11 unto the soon-coming Sunday law, which in turn is represented in a fractal of that very history from December 31, 2023 unto the soon-coming Sunday law. Both periods were typified by August 11, 1840 unto October 22, 1844.

Преди да разгледаме пророчеството на Езекиил в четвърта глава, ще установим тринадесетте случая, в които Езекиил пряко посочва дата. Тези тринадесет ориентири по принцип се разпределят между света и Божия народ. Светът, представен от Египет, е поставен в пряко датиране шест пъти, на Тир е обърнато внимание веднъж, а в останалите шест случая предмет е Ерусалим. Книгата започва през 592 г. пр. Хр., което е тридесетата година от седемнадесетия юбилеен цикъл, а първият стих на четиридесета глава на Езекиил посочва 22 октомври 573 г. пр. Хр. като края на цикъла. Юбилейният цикъл представлява времето на запечатване на сто четиридесет и четирите хиляди от 11 септември до предстоящия неделен закон, който от своя страна е представен във фрактал на самата тази история от 31 декември 2023 г. до предстоящия неделен закон. И двата периода бяха предобразени от 11 август 1840 г. до 22 октомври 1844 г.

On August 11, 1840 no less a personage than Jesus Christ descended as the mighty angel of Revelation ten who brought a little book that God’s people were to take and eat. The same angel again descended at 9/11 to mark the beginning of the sealing time. The same angel descended on December 31, 2023 to resurrect the two witnesses who had been slain in the street of that great city of Sodom and Egypt, where also the Lord was crucified. That descent marked the closing period of the sealing time. Within the fractal period of December 31, 2023 unto the Sunday law, Ezekiel the priest is given a vision of the temple in heaven. At that time, he is made dumb and only speaks when God commands him to do so. His condition lasts until the soon-coming Sunday law, represented by the destruction of Jerusalem.

На 11 август 1840 г. не друг, а сам Исус Христос слезе като могъщия ангел от Откровение десета глава, който донесе малка книжка, която Божият народ трябваше да вземе и да изяде. Същият ангел отново слезе на 9/11, за да отбележи началото на времето на запечатването. Същият ангел слезе на 31 декември 2023 г., за да възкреси двамата свидетели, които бяха убити на улицата на онзи велик град, Содом и Египет, където и Господ бе разпнат. Това слизане отбеляза заключителния период на времето на запечатването. В рамките на фракталния период от 31 декември 2023 г. до неделния закон на свещеника Езекиил е дадено видение за храма на небето. По това време той онемява и говори само когато Бог му заповяда да стори това. Състоянието му продължава до скорошния неделен закон, представен чрез разрушаването на Ерусалим.

As with John, Ezekiel is commanded to take the book that was in the descending angel’s hand in Revelation ten, and also told to eat the book of lamentation, mourning and woe.

Както на Йоан, и на Езекиил е заповядано да вземе книгата, която беше в ръката на слизащия ангел в Откровение 10, и също така му е казано да изяде книгата на плач, ридание и горко.

> But thou, son of man, hear what I say unto thee; Be not thou rebellious like that rebellious house: open thy mouth, and eat that I give thee. And when I looked, behold, an hand was sent unto me; and, lo, a roll of a book was therein; And he spread it before me; and it was written within and without: and there was written therein lamentations, and mourning, and woe. Ezekiel 2:8–10.

> Но ти, сине човешки, чуй какво ти казвам: не бъди непокорен като оня непокорен дом; отвори устата си и изяж онова, което ти давам. И когато погледнах, ето, ръка беше простряна към мене; и ето, в нея имаше свитък на книга; и той го разгъна пред мене; и той беше изписан отвътре и отвън; и в него бяха написани плач, ридание и горко. Езекиил 2:8–10.

The message is represented as a threefold message, thus typifying the message of the three angels of Revelation fourteen. It is therefore the sealing message of the third angel that seals those within Jerusalem who are lamenting and mourning the sin of the church and the land as represented in chapter nine of Ezekiel and chapter seven of Revelation.

Вестта е представена като трояка вест, като по този начин олицетворява вестта на трите ангела от Откровение четиринадесета глава. Следователно именно запечатващата вест на третия ангел запечатва онези в Йерусалим, които ридаят и плачат за греха на църквата и на земята, както е представено в девета глава на Езекиил и седма глава на Откровение.

> And the glory of the God of Israel was gone up from the cherub, whereupon he was, to the threshold of the house. And he called to the man clothed with linen, which had the writer’s inkhorn by his side; And the Lord said unto him, Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof. Ezekiel 9:3, 4.

> И славата на Израилевия Бог се издигна от херувима, върху който беше, до прага на дома. И Той повика мъжа, облечен в лен, който имаше писарска мастилница при бедрото си; и Господ му каза: Мини през средата на града, през средата на Ерусалим, и постави белег на челата на мъжете, които въздишат и които плачат за всички мерзости, които се вършат сред него. Езекиил 9:3, 4.

Those who receive the seal are mourning for the sins of the church and the sins of the land, and Ezekiel’s testimony is woven upon the history of Jerusalem and Egypt, symbols of the church and the world.

Онези, които приемат печата, скърбят за греховете на църквата и за греховете на земята, и свидетелството на Езекиил е вплетено в историята на Йерусалим и Египет — символи на църквата и на света.

> “The leaven of godliness has not entirely lost its power. At the time when the danger and depression of the church are greatest, the little company who are standing in the light will be sighing and crying for the abominations that are done in the land. But more especially will their prayers arise in behalf of the church because its members are doing after the manner of the world. …

> „Квасът на благочестието не е изгубил напълно своята сила. Във време, когато опасността и потиснатостта на църквата са най-големи, малката група, която стои в светлината, ще въздиша и ще плаче за мерзостите, които се вършат в страната. Но още по-особено техните молитви ще се възнасят в полза на църквата, защото нейните членове постъпват по обичая на света. …“

> “The command is: ‘Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof.’ These sighing, crying ones had been holding forth the words of life; they had reproved, counseled, and entreated. Some who had been dishonoring God repented and humbled their hearts before Him. But the glory of the Lord had departed from Israel; although many still continued the forms of religion, His power and presence were lacking.” Testimonies, volume 5, 209, 210.

> „Заповедта е: „Премини през средата на града, през средата на Йерусалим, и постави белег върху челата на мъжете, които въздишат и плачат заради всички мерзости, които се вършат всред него.“ Тези въздишащи и плачещи бяха издигали словата на живота; те бяха изобличавали, съветвали и умолявали. Някои, които бяха безчестили Бога, се покаяха и смириха сърцата си пред Него. Но славата Господня бе отстъпила от Израил; макар мнозина още да продължаваха външните форми на религията, Неговата сила и присъствие липсваха.“ Свидетелства, том 5, 209, 210.

In the context of the book of lamentations, mourning and woe typifying the three angels of Revelation fourteen, the lamentations and mourning are the first and second angels, and the third is the message of woe, a symbol of the east wind that is held in check by the four restraining angels of Revelation seven.

В контекста на книгата Плач Йеремиев, оплакването и скръбта, които предобразяват трите ангела от Откровение четиринадесета глава, оплакванията и скръбта са първият и вторият ангел, а третият е вестта за горко — символ на източния вятър, който е възпиран от четиримата въздържащи ангели от Откровение седма глава.

## Egypt

Египет

In the book of Ezekiel, there are thirteen dates referenced. The first of the Egypt set of dates is Ezekiel 29:1, and it represented 587 BC.

В книгата на Езекиил са посочени тринадесет дати. Първата от поредицата дати, свързани с Египет, е Езекиил 29:1 и тя съответства на 587 г. пр. Хр.

> In the tenth year, in the tenth month, in the twelfth day of the month, the word of the Lord came unto me, saying, Son of man, set thy face against Pharaoh king of Egypt, and prophesy against him, and against all Egypt: Speak, and say, Thus saith the Lord God; Behold, I am against thee, Pharaoh king of Egypt, the great dragon that lieth in the midst of his rivers, which hath said, My river is mine own, and I have made it for myself. Ezekiel 29:1–3.

> В десетата година, в десетия месец, на дванадесетия ден от месеца, Господното слово дойде към мене и каза: Сине човешки, обърни лицето си против фараона, египетския цар, и пророкувай против него и против целия Египет. Говори и кажи: Така казва Господ Йехова: Ето, Аз съм против тебе, фараоне, царю египетски, великий змей, който лежиш сред реките си, който казваш: Моя е реката ми и аз сам я създадох за себе си. Езекиил 29:1–3.

587 BC is the year of the siege, which began one and a half years before the destruction of Jerusalem. At that time Ezekiel proclaims that God would overthrow Egypt, and that the overthrow would demonstrate to God’s people their foolishness for trusting in the dragon of Egypt. By the end of the chapter a pronouncement is made that Egypt would be given to Babylon, thus identifying when the ten kings give their seventh kingdom of Bible prophecy to modern Babylon—the eighth kingdom that is of the seven. That prophecy was fulfilled ‘seventeen’ years later in 571 BC as set forth at the end of the chapter. Chapter 29 therefore contains the first and the last reference of dating associated with Egypt.

587 г. пр. Хр. е годината на обсадата, започнала година и половина преди разрушението на Йерусалим. По онова време Езекиил прогласява, че Бог ще съкруши Египет и че това съкрушаване ще покаже на Божия народ тяхното безумие, задето са се уповавали на змея на Египет. В края на главата се прави изявление, че Египет ще бъде предаден на Вавилон, като по този начин се посочва кога десетте царе дават своето седмо царство от библейското пророчество на съвременния Вавилон — осмото царство, което е от седемте. Това пророчество се изпълни „седемнадесет“ години по-късно, през 571 г. пр. Хр., както е изложено в края на главата. Следователно глава 29 съдържа първото и последното датирано споменаване, свързано с Египет.

> And it came to pass in the seven and twentieth year, in the first month, in the first day of the month, the word of the Lord came unto me, saying, Son of man, Nebuchadrezzar king of Babylon caused his army to serve a great service against Tyrus: every head was made bald, and every shoulder was peeled: yet had he no wages, nor his army, for Tyrus, for the service that he had served against it: Therefore thus saith the Lord God; Behold, I will give the land of Egypt unto Nebuchadrezzar king of Babylon; and he shall take her multitude, and take her spoil, and take her prey; and it shall be the wages for his army. I have given him the land of Egypt for his labour wherewith he served against it, because they wrought for me, saith the Lord God. In that day will I cause the horn of the house of Israel to bud forth, and I will give thee the opening of the mouth in the midst of them; and they shall know that I am the Lord. Ezekiel 29:17–21.

> И стана така, в двадесет и седмата година, в първия месец, на първия ден от месеца, Господното слово дойде към мене и каза: Сине човешки, вавилонският цар Навуходоносор накара войската си да извърши тежка служба против Тир; всяка глава оплешивя и всяко рамо се одра; но нямаше заплата нито той, нито войската му от Тир, за службата, която извършиха против него. Затова така казва Господ Йехова: Ето, Аз ще дам египетската земя на вавилонския цар Навуходоносор; и той ще отнесе множеството ѝ, ще вземе плячката ѝ и ще заграби грабежа ѝ; и това ще бъде заплата за войската му. Дадох му египетската земя за труда, с който служи против него, защото за Мен работиха, казва Господ Йехова. В онзи ден ще направя да израсне рогът на Израилевия дом, а на тебе ще дам отваряне на устата сред тях; и ще познаят, че Аз съм Господ. Езекиил 29:17–21.

The twentieth year in the first month in the first day of verse seventeen represents the last date of the thirteen dates in Ezekiel, and it is the only date that falls after October 22, 573 BC. It represents when the king of the north in Daniel eleven verses forty-two and forty-three is given Egypt, as well as the point when the ten kings give their seventh kingdom to the eighth kingdom that is of the seven. It is fulfilled when the “horn of the house of Israel” buds forth. In Isaiah Israel buds in the day of the east wind.

Двадесетата година, първият месец, първият ден от стих седемнадесет представлява последната дата от тринадесетте дати в Езекиил и е единствената дата, която настъпва след 22 октомври 573 г. пр. Хр. Тя представлява времето, когато царят на север в Даниил 11:42–43 получава Египет, както и момента, когато десетте царе дават своето седмо царство на осмото царство, което е от седемте. Тя се изпълнява, когато „рогът на дома Израилев“ изниква. В Исая Израил изниква в деня на източния вятър.

> He shall cause them that come of Jacob to take root: Israel shall blossom and bud, and fill the face of the world with fruit. Isaiah 27:8.

> Онези, които произлизат от Яков, Той ще накара да пуснат корен; Израил ще цъфне и ще напъпѝ, и ще изпълни лицето на света с плод. Исая 27:8.

When Ezekiel 29:17 is fulfilled, and the dragon of Egypt is given to the papal beast at the soon-coming Sunday law the latter rain will be poured out without measure upon Israel. That rain began on 9/11 as a sprinkling as typified by Christ breathing upon His disciples after He descended to earth after He had ascended to His Father following His resurrection.

Когато Езекиил 29:17 се изпълни и драконът на Египет бъде предаден на папския звяр при скоро идващия неделен закон, късният дъжд ще бъде излят без мярка върху Израил. Този дъжд започна на 11 септември като поръсване, както бе предобразено от Христос, Който духна върху учениците Си, след като слезе на земята, след като бе възлязъл при Своя Отец след Своето възкресение.

> “The act of Christ in breathing upon his disciples the Holy Ghost, and in imparting his peace to them, was as a few drops before the plentiful shower to be given on the day of Pentecost.” Spirit of Prophecy, volume 3, 243.

> „Действието на Христос, като дъхна върху Своите ученици Светия Дух и им предаде Своя мир, беше като няколко капки преди изобилния дъжд, който щеше да бъде даден в деня на Петдесятница.“ Духът на пророчеството, том 3, 243.

Ezekiel’s prediction of the fall of Egypt was proclaimed in 587 BC, the year of the siege, and ‘seventeen’ years later the prediction was fulfilled. It is fulfilled in the period represented by the number ‘seventeen,’ thus representing the hidden history of verse forty of Daniel eleven. It is to be fulfilled during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand which is portrayed in chapter nine of Ezekiel. In the sealing time the latter rain is poured out, first as a sprinkling at 9/11 and then a full outpouring at the Sunday law. It is fulfilled according to Isaiah in the “day of the east wind,” and Islam is the east wind, and Islam is the third “woe.” The message Ezekiel was to eat was a threefold message, of which the third part was the message of woe.

Предсказанието на Езекиил за падението на Египет бе прогласено през 587 г. пр. Хр., в годината на обсадата, и „седемнадесет“ години по-късно предсказанието се изпълни. То се изпълнява в периода, представен от числото „седемнадесет“, като по този начин представлява скритата история на четиридесети стих от Даниил единадесета глава. То трябва да се изпълни по време на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, което е изобразено в девета глава на Езекиил. Във времето на запечатването късният дъжд се излива, първо като поръсване на 11 септември, а след това като пълно изливане при неделния закон. То се изпълнява според Исая в „деня на източния вятър“, а ислямът е източният вятър, и ислямът е третото „горко“. Вестта, която Езекиил трябваше да изяде, беше тройна вест, от която третата част беше вестта на горко.

Ezekiel’s thirteen dated messages were set forth in connection with Jerusalem, Egypt and Tyre. They were all addressing rebellion as represented by the number "thirteen."

Тринадесетте датирани послания на Езекиил бяха изложени във връзка с Йерусалим, Египет и Тир. Всички те се отнасяха до бунта, представен чрез числото „тринадесет“.

We will continue to consider the dating of Ezekiel in the next article.

Ще продължим да разглеждаме датирането при Езекиил в следващата статия.

Back to Articles