Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirteen

Книгата на Йоил и Лаодикийската църква на адвентистите от седмия ден – Номер тринадесет

Number Thirteen

Числото тринадесет

Author

Jeff Pippenger

Published

December 18, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

We are currently addressing the prophetic symbol of 1863. We have been focusing our attention on the biblical Kadesh as the symbol on ancient Israel’s rebellion against the “rest” that brought about their death over a period that culminated at Kadesh, thus illustrating the rejection of Jeremiah’s “old paths” in 1863 when the “seven times” of Leviticus twenty-six was rejected.

В момента разглеждаме пророческия символ на 1863 година. Насочвахме вниманието си към библейския Кадис като символ на бунта на древния Израил против „покоя“, който доведе до тяхната смърт в един период, достигнал своята кулминация при Кадис, като по този начин се илюстрира отхвърлянето на Йеремиевите „стари пътеки“ през 1863 година, когато бяха отхвърлени „седемте времена“ от Левит двадесет и шеста глава.

In pursuing the light associated with Kadesh and 1863, we have been identifying the ten tests that reached to Kadesh. We have identified the first three tests as the test of the manna. Those three steps can be represented as miracles or tests, and the Sabbath rest being the first of the ten tests corresponds to the tenth test, which is identified so clearly by Paul in Hebrews as the “rest.” The ten tests possess an alpha rest and an omega rest.

В търсенето на светлината, свързана с Кадис и 1863 година, ние установявахме десетте изпитания, които достигнаха до Кадис. Определихме първите три изпитания като изпитанието на манната. Тези три стъпки могат да бъдат представени като чудеса или изпитания, а съботната почивка, бидейки първото от десетте изпитания, съответства на десетото изпитание, което Павел в Посланието към евреите така ясно определя като „почивката“. Десетте изпитания притежават алфа-почивка и омега-почивка.

It does not matter how a student of prophecy wishes to define “the rest” that the Hebrews rejected at Kadesh—for prophetically every “rest,” (line upon line) is referring to “the rest and the refreshing” that is the latter rain. Kadesh is a premier symbol of the rejection of the latter rain message and also the latter rain experience, for the sealing which is accomplished upon the one hundred and forty-four thousand at Kadesh is a settling into the truth both “intellectually and spiritually.”

Няма значение как един изследовател на пророчествата желае да определи „покоя“, който евреите отхвърлиха при Кадис — защото пророчески всеки „покой“ (ред след ред) се отнася към „покоя и освежаването“, които са късният дъжд. Кадис е първостепенен символ на отхвърлянето на вестта за късния дъжд, а също и на самото преживяване на късния дъжд, защото запечатването, което се извършва върху сто четиридесет и четирите хиляди при Кадис, е установяване в истината както „интелектуално, така и духовно“.

> “Just as soon as the people of God are sealed in their foreheads—it is not any seal or mark that can be seen, but a settling into the truth, both intellectually and spiritually, so they cannot be moved—just as soon as God’s people are sealed and prepared for the shaking, it will come. Indeed, it has begun already; the judgments of God are now upon the land, to give us warning, that we may know what is coming.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1161.

> „Веднага щом Божият народ бъде запечатан на челата си — това не е някакъв печат или белег, който може да се види, а утвърждаване в истината както умствено, така и духовно, така че да не може да бъде помръднат — веднага щом Божият народ бъде запечатан и приготвен за пресяването, то ще настъпи. Наистина, то вече е започнало; Божиите съдби сега са върху земята, за да ни дадат предупреждение, та да знаем какво предстои.“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1161.

To settle “into the truth” “intellectually” represents the acceptance of the methodology of line upon line as the one and only sanctified approach in the study of God’s Word. This narrow approach was confirmed as the correct approach in August of 1840, when “multitudes were convinced of the correctness of the principles of prophetic interpretation adopted by Miller and his associates, and a wonderful impetus was given to the advent movement.” The “wonderful impetus,” represents the manifestation of the power of the Holy Spirit that sent the first angel’s message around the world in 1840.

Да се установим „в истината“ „интелектуално“ означава да приемем методологията „ред върху ред“ като единствения и само осветен подход при изучаването на Божието Слово. Този тесен подход бе потвърден като правилния подход през август 1840 година, когато „множества бяха убедени в правилността на принципите на пророческото тълкуване, възприети от Милър и неговите сътрудници, и на адвентното движение бе придаден чуден тласък“. „Чудният тласък“ представлява проявлението на силата на Светия Дух, която изпрати първата ангелска вест по света през 1840 година.

Those who participated in the work representing the “wonderful impetus” were empowered to do that very work by the power of the Holy Spirit. The Holy Spirit only manifested His power among those who had accepted the sacred methodology. The Holy Spirit only manifested His power within those who had accepted the sacred methodology.

Онези, които участваха в делото, представящо „чудния тласък“, бяха овластени да извършат именно това дело чрез силата на Светия Дух. Светият Дух проявяваше Своята сила само сред онези, които бяха приели свещения метод. Светият Дух проявяваше Своята сила само у онези, които бяха приели свещения метод.

Settling into the truth intellectually is the acceptance of the line upon line methodology and the ‘acceptance’ of the line upon line methodology is represented to a Laodicean as the opening of the heart-door for the entrance of the Messenger to Laodicea in the person of the Holy Spirit. The acceptance of the sacred methodology brings the power of the Holy Spirit into the mind of those settling into the truth intellectually. The acceptance of that methodology produces a spirituality that is represented as the combination of Divinity with humanity. The application of the biblical methodology of line upon line, when mixed with faith is represented as settling into the truth intellectually, and the truth (message) which is produced by the methodology, cannot be separated from Jesus, who is the Word. To accept the message of His Word is to accept the Holy Spirit into your mind. Thus, settling into the truth intellectual produces the spiritual experience that receives God’s seal of approval.

Интелектуалното утвърждаване в истината е приемането на методологията „ред след ред“, а „приемането“ на методологията „ред след ред“ е представено за един лаодикиец като отварянето на сърдечната врата за влизането на Вестителя към Лаодикия в лицето на Светия Дух. Приемането на свещената методология внася силата на Светия Дух в ума на онези, които се утвърждават в истината интелектуално. Приемането на тази методология поражда духовност, която е представена като съчетанието на Божественото с човешкото. Прилагането на библейската методология „ред след ред“, когато е съчетано с вяра, е представено като интелектуално утвърждаване в истината, а истината (вестта), която се поражда чрез тази методология, не може да бъде отделена от Исус, Който е Словото. Да приемеш вестта на Неговото Слово означава да приемеш Светия Дух в ума си. Следователно интелектуалното утвърждаване в истината поражда духовното преживяване, което получава Божия печат на одобрение.

Kadesh was the final test for ancient Israel. The two classes of wine drinkers in the book of Joel are separated and distinguished from each other based upon the rejection or acceptance of the latter rain message which Joel identifies as “new wine” in contrast with the fermented wine being consumed by the other class. Joel’s “new wine” is Paul’s “rest,” in Hebrews three and four. It is also what Isaiah’s “drunkards of Ephraim” refuse to “hear”—to “whom he said, ‘This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing’: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken.”

Кадис беше последното изпитание за древния Израил. Двете категории пиячи на вино в книгата на Йоил са отделени и разграничени една от друга въз основа на отхвърлянето или приемането на вестта за късния дъжд, която Йоил определя като „ново вино“ в противоположност на ферментиралото вино, което се пие от другата категория. „Новото вино“ на Йоил е „почивката“ на Павел в Евреи, трета и четвърта глава. То е също и онова, което „пияниците на Ефрем“ у Исая отказват да „чуят“ — „на които Той каза: „Ето покоят, с който можете да успокоите уморения; и ето освежаването“; но те не поискаха да чуят. Затова словото Господне стана за тях заповед върху заповед, заповед върху заповед; правило върху правило, правило върху правило; тук малко, там малко; за да отидат и да паднат назад, и да бъдат съкрушени, и уловени в примка, и хванати.“

We have identified that Aaron’s golden calf rebellion represents ‘two’ of the ten tests that conclude at Kadesh. The division of that test into two tests is in agreement with the testing period of the latter rain that is represented by the “image of the beast test,” which is the test that determines the destiny of God’s people. Revelation thirteen identifies ‘rebellion’ for the number ‘thirteen’ represents rebellion.

Установихме, че бунтът на Аарон със златното теле представлява „две“ от десетте изпитания, които завършват при Кадис. Разделянето на това изпитание на две изпитания е в съгласие с периода на изпитване на късния дъжд, представен чрез „изпитанието на образа на звяра“, което е изпитанието, определящо съдбата на Божия народ. Откровение тринадесета глава отъждествява „бунта“, защото числото „тринадесет“ представлява бунт.

The chapter begins with the papal sea beast, premier symbol of rebellion upon earth as Daniel identifies it as the power that speaks great words against the Most High. That rebellion is followed by the rebellion of the earth beast, the United States, who then forces the entire world to follow their example of rebellion. The pattern for the third rebellion in the chapter is found in the first of the three rebellions, represented as the sea beast, the symbol of the Vatican. In verse eleven the United States speaks as a dragon and thus forms an image to the beast—image of the Vatican. Verse twelve onward the United States forces the world to do the same. Aaron’s rebellion is twofold representing the rebellion of the United States and then the rebellion of the entire world when the world image of the Vatican is enforced.

Главата започва с папския звяр от морето, върховният символ на бунта на земята, тъй като Даниил го определя като силата, която говори високомерни думи против Всевишния. След този бунт идва бунтът на звяра от земята — Съединените щати, които след това принуждават целия свят да последва техния пример на бунт. Образецът за третия бунт в главата се намира в първия от трите бунта, представен като звяра от морето — символът на Ватикана. В единадесети стих Съединените щати говорят като змей и по този начин създават образ на звяра — образ на Ватикана. От дванадесети стих нататък Съединените щати принуждават света да направи същото. Бунтът на Аарон е двоен, като представя бунта на Съединените щати, а след това и бунта на целия свят, когато световният образ на Ватикана бъде наложен.

Aaron’s rebellion identifies both periods, represented as idolatry when Moses was not there, followed by idolatry when Moses was there. Moses had been receiving the Law, and therefore represents the Law of God as the diving point in the rebellion. The test represented by Aaron’s golden image of a calf-beast is the test of 1863.

Бунтът на Аарон отъждествява и двата периода, представени като идолопоклонство, когато Моисей не беше там, последвано от идолопоклонство, когато Моисей беше там. Моисей беше приемал Закона и следователно представлява Божия Закон като разделителната точка в бунта. Изпитанието, представено чрез златния образ на теле-звяр, направен от Аарон, е изпитанието от 1863 година.

It is the Sunday law test, representing a dividing line between life and death. It’s the dividing line between the Promised Land or death in the wilderness, the dividing line between the mark of the beast or the seal of God, the dividing line between the fate of Shebna the Laodicean or Eliakim the Philadelphian. The first three tests, represented by the manna symbolize the Sabbath or Sunday controversy, as does the tenth test. The dividing line in Aaron’s golden calf rebellion representing both the fifth and sixth tests—and is the Sunday law.

Това е изпитът на неделния закон, представляващ разделителна линия между живота и смъртта. Това е разделителната линия между Обетованата земя или смъртта в пустинята, разделителната линия между белега на звяра или печата на Бога, разделителната линия между участта на Шевна, лаодикиеца, или Елиаким, филаделфиеца. Първите три изпита, представени чрез манната, символизират съботната или неделната полемика, както и десетият изпит. Разделителната линия в бунта на Аарон със златното теле, представляваща както петия, така и шестия изпит — е неделният закон.

The fourth test is the water at Massah, meaning ‘testing’ and ‘Meribah’ meaning the “ensign of Jehovah” and is located in Exodus 17:1–7, where it is directly identified as “testing the Lord”.

Четвъртото изпитание е водата при Маса, означаващо „изпитване“, и Мерива, означаващо „знамето на Йехова“, и се намира в Изход 17:1–7, където е пряко определено като „изпитване на Господа“.

> And all the congregation of the children of Israel journeyed from the wilderness of Sin, after their journeys, according to the commandment of the Lord, and pitched in Rephidim: and there was no water for the people to drink. Wherefore the people did chide with Moses, and said, Give us water that we may drink. And Moses said unto them, Why chide ye with me? wherefore do ye tempt the Lord? And the people thirsted there for water; and the people murmured against Moses, and said, Wherefore is this that thou hast brought us up out of Egypt, to kill us and our children and our cattle with thirst?

> И цялото общество на израилевите синове потегли от пустинята Син, според пътуванията си, по повелението на Господа, и се разположи в Рефидим; а там нямаше вода за народа да пие. Затова народът се караше с Моисей и каза: Дайте ни вода да пием. А Моисей им рече: Защо се карате с мене? защо изкушавате Господа? И народът жадуваше там за вода; и народът роптаеше против Моисей и казваше: Защо е това, че ни изведе из Египет — за да умориш нас, децата ни и добитъка ни от жажда?

> And Moses cried unto the Lord, saying, What shall I do unto this people? they be almost ready to stone me.

> И Моисей извика към Господа, казвайки: Какво да сторя с този народ? Още малко — и ще ме убият с камъни.

> And the Lord said unto Moses, Go on before the people, and take with thee of the elders of Israel; and thy rod, wherewith thou smotest the river, take in thine hand, and go. Behold, I will stand before thee there upon the rock in Horeb; and thou shalt smite the rock, and there shall come water out of it, that the people may drink. And Moses did so in the sight of the elders of Israel.

> И Господ каза на Моисей: Върви пред народа и вземи със себе си някои от старейшините на Израил; и жезъла си, с който удари реката, вземи в ръката си и иди. Ето, Аз ще застана пред теб там, върху канарата в Хорив; и ти ще удариш канарата, и от нея ще потече вода, за да пие народът. И Моисей направи така пред очите на старейшините на Израил.

> And he called the name of the place Massah, and Meribah, because of the chiding of the children of Israel, and because they tempted the Lord, saying, Is the Lord among us, or not? Exodus 17:1–7.

> И той нарече мястото Маса и Мерива поради препирането на израилевите чеда и поради това, че изпитваха Господа, като казваха: „Между нас ли е Господ, или не?“ Изход 17:1–7.

The testing represented by “Massah,” and the ensign represented by “Meribah” are a prophetic alpha that meets its prophetic omega when Moses strikes the same Rock a second time. This means the fourth of the ten provocations is represented at Kadesh, for the second Kadesh is where Moses strikes the Rock in rebellion. This identifies that Kadesh, as a symbol, includes the test of water which produces an ensign.

Изпитването, представено чрез „Маса“, и знамението, представено чрез „Мерива“, са пророческа алфа, която среща своята пророческа омега, когато Моисей удря същата Скала втори път. Това означава, че четвъртото от десетте огорчения е представено при Кадис, защото именно вторият Кадис е мястото, където Моисей удря Скалата в бунт. Това установява, че Кадис, като символ, включва изпитанието с вода, което поражда знамение.

The test of water which produces the ensign is the test of the latter rain message. 1863 was where the ensign was supposed to have been lifted up, but alas; 1863 was only the first Kadesh, and the second Kadesh is at the soon coming Sunday law. Massah and Meribah represent the final test for the one hundred and forty-four thousand just before they are lifted up as an ensign at the Sunday law. It was not the authority of Rome, or the authority of the Jews that arranged the death of Christ. That authority was authorized in the counsel of Heaven ages before the cross. Moses used his rod, the rod anointed by God Himself to strike the Rock— but only one time. That Rock according to inspiration is represented by the messages of 1840 to 1844, which are the old foundational truths that represent the path of the just. In the testing represented by Massah the water that saves, is the water which comes out of the Rock of the old paths. That water tests and produces two classes; one for the mark of the beast and the other for the seal of God, as is represented by the seal of God upon those lifted up as an ensign, as represented by Meribah.

Изпитът с водата, който произвежда знамето, е изпитът на вестта за късния дъжд. 1863 година бе времето, когато знамето е трябвало да бъде издигнато, но уви; 1863 беше само първият Кадис, а вторият Кадис е при скоро настъпващия неделен закон. Маса и Мерива представят последното изпитание за сто четиридесет и четирите хиляди непосредствено преди да бъдат издигнати като знаме при неделния закон. Не властта на Рим, нито властта на юдеите уреди смъртта на Христос. Тази власт бе утвърдена в съвета на Небето векове преди кръста. Мойсей употреби тоягата си, тоягата, помазана от Самия Бог, за да удари Канарата — но само веднъж. Според вдъхновението тази Канара е представена чрез вестите от 1840 до 1844 година, които са старите основополагащи истини, представящи пътя на праведните. В изпитанието, представено чрез Маса, водата, която спасява, е водата, която излиза от Канарата на древните пътеки. Тази вода изпитва и произвежда две категории; едната за белега на звяра, а другата за Божия печат, както е представено чрез Божия печат върху онези, които са издигнати като знаме, както е представено от Мерива.

The temple was finished before the third decree of Artaxerxes, establishing that the Millerite temple which Christ raised up in 46 years from 1798 unto 1844, was finished before the third angel, represented by the arrival of the third decree. The one hundred and forty-four thousand are sealed just before the Sunday law where they are then lifted up as an ensign offering of the first fruits of Pentecost, as in days of old. Massa and Meribah identify the water test represented by the message of the Midnight Cry in the history of the first and third angels.

Храмът беше завършен преди третия указ на Артаксеркс, с което се установява, че милеритският храм, който Христос издигна за 46 години — от 1798 до 1844, — беше завършен преди третия ангел, представен чрез идването на третия указ. Сто четиридесет и четирите хиляди биват запечатани непосредствено преди неделния закон, когато след това биват издигнати като знаме, принос на първите плодове на Петдесетница, както в древни дни. Маса и Мерива обозначават изпитанието с водата, представено чрез вестта на Среднощния вик в историята на първия и третия ангел.

The work of combining Divinity with humanity is also represented as the combining of two temples. It also represented as marriage where a man and a woman, or a female temple and a male temple are joined and become one flesh. Christ erected the Millerite temple for the purpose of leading them into His Heavenly temple where they would find “rest,” represented in the history of 1844 by the seventh-day Sabbath.

Делото по съчетаването на Божествеността с човечеството също е представено като съчетаване на два храма. То е представено и като брак, при който мъж и жена, или женски храм и мъжки храм, се съединяват и стават една плът. Христос издигна Милеритския храм с цел да ги въведе в Своя небесен храм, където те щяха да намерят „почивка“, представена в историята на 1844 година чрез съботата на седмия ден.

When this understanding of Massa and Meribah, as the fourth test, is applied between an opening test which also represents three tests, and which is then followed by the Sunday law of the fifth and sixth tests—you can then see, but only if you are willing to see, that the threefold manna test is the first test, followed by a test that proceeds the third twofold test of Aaron’s golden calf. Massa and Meribah are represented together, for it is only in the second angel’s message that a prophetic “doubling,” is located. The first three tests of the manna are the first angel’s message. The test of Massa and Meribah is the second angel’s message and Aaron’s rebellion is the third angel’s message.

Когато това разбиране за Маса и Мерива, като четвъртия изпит, се приложи между един начален изпит, който също представлява три изпита, и който след това е последван от неделния закон на петия и шестия изпит — тогава можете да видите, но само ако сте готови да видите, че тройният изпит с манната е първият изпит, последван от изпит, който предхожда третия двоен изпит на златното теле на Аарон. Маса и Мерива са представени заедно, защото само във вестта на втория ангел се намира едно пророческо „удвояване“. Първите три изпита на манната са вестта на първия ангел. Изпитът на Маса и Мерива е вестта на втория ангел, а бунтът на Аарон е вестта на третия ангел.

The fifth test is the test of Aaron’s golden calf which begins with a manifestation of idolatry when the rebels thought their naked rebellion was concealed from God.

Петото изпитание е изпитанието на златния телец на Аарон, което започва с проява на идолопоклонство, когато бунтовниците мислеха, че техният неприкрит бунт е скрит от Бога.

> And when the people saw that Moses delayed to come down out of the mount, the people gathered themselves together unto Aaron, and said unto him, Up, make us gods, which shall go before us; for as for this Moses, the man that brought us up out of the land of Egypt, we wot not what is become of him. And Aaron said unto them, Break off the golden earrings, which are in the ears of your wives, of your sons, and of your daughters, and bring them unto me. And all the people brake off the golden earrings which were in their ears, and brought them unto Aaron. And he received them at their hand, and fashioned it with a graving tool, after he had made it a molten calf: and they said, These be thy gods, O Israel, which brought thee up out of the land of Egypt. And when Aaron saw it, he built an altar before it; and Aaron made proclamation, and said, Tomorrow is a feast to the Lord.

> И когато людете видяха, че Моисей се бави да слезе от планината, събра се народът при Аарон и му каза: Стани, направи ни богове, които да вървят пред нас; защото за този Моисей, човека, който ни изведе от Египетската земя, не знаем какво е станало с него. А Аарон им каза: Снемете златните обици, които са на ушите на жените ви, на синовете ви и на дъщерите ви, и ги донесете при мене. И целият народ сне златните обици, които бяха на ушите им, и ги донесе на Аарон. И той ги взе от ръката им, и го извая с резец, след като направи от него лято теле; и те казаха: Това са твоите богове, Израилю, които те изведоха от Египетската земя. И когато Аарон видя това, издигна олтар пред него; и Аарон прогласи, като каза: Утре ще бъде празник на Господа.

> And they rose up early on the morrow, and offered burnt offerings, and brought peace offerings; and the people sat down to eat and to drink, and rose up to play. Exodus 32:1–6.

> И на следния ден станаха рано, и принесоха всеизгаряния, и доведоха мирни жертви; и народът седна да яде и да пие, и стана да играе. Изход 32:1–6.

The sixth test is the second part of the golden calf rebellion, when Moses returns from receiving the Ten Commandments. Moses asks, “Who is on the Lord’s side?” the majority remained passive or aligned with idolaters, manifesting the same rebellion openly in the mediator’s presence.

Шестото изпитание е втората част от бунта при златното теле, когато Мойсей се завръща, след като е получил Десетте заповеди. Мойсей пита: „Кой е на страната на Господа?“ — мнозинството остава пасивно или се присъединява към идолопоклонниците, проявявайки същия бунт открито в присъствието на ходатая.

The fifth and sixth tests clearly typify and align with the Sunday law. Elijah on Mount Carmel asks a similar question as Moses did. Choose this day who you will serve, points to the test of the Sunday law. The symbolism of the image of the beast test points to the Sunday law. The division of the Levites in Aaron’s story and the division of the twelve tribes in the story of Jeroboam’s two golden calves, identify the division of the wise and foolish at the Sunday law. The Laodiceans are the foolish virgins, as testified to by Sister White, and therefore the division of the virgins at the Sunday law is the division of Laodiceans and Philadelphians. The fifth and sixth tests, which are one twofold test, align with the Sunday law, which means they align with 1863, and Kadesh.

Петото и шестото изпитание ясно представляват и съответстват на неделния закон. Илия на планината Кармил задава подобен въпрос, какъвто направи и Моисей. „Изберете днес кому ще служите“, сочи към изпитанието на неделния закон. Символиката на изпитанието с образа на звяра сочи към неделния закон. Разделението на левитите в историята на Аарон и разделението на дванадесетте племена в историята за двата златни телци на Йеровоам обозначават разделението между мъдрите и неразумните при неделния закон. Лаодикийците са неразумните девици, както свидетелства Сестра Уайт, и следователно разделението на девиците при неделния закон е разделението между лаодикийци и филаделфийци. Петото и шестото изпитание, които са едно двойнствено изпитание, съответстват на неделния закон, което означава, че те съответстват на 1863 година и Кадис.

Chapters thirty-two and thirty-three of Exodus are fulfilled on the very same day, just hours apart, and that day typifies 1863 and Kadesh. In chapter thirty-three Moses asks to see God’s glory. Therefore, we see Moses in the fifth and sixth provocations being transformed into the one hundred and forty-four thousand. That same Moses is also at Kadesh striking the Rock a second time, thus representing a class that are crushed by the Rock which they refused to fall upon. That Rock is a message, and there are therefore two symbols of Moses at Kadesh, one manifesting God’s glory and the other rejecting the Rock.

Тридесет и втора и тридесет и трета глава на Изход се изпълняват в един и същ ден, само в разстояние на няколко часа, и този ден е прообраз на 1863 година и Кадис. В тридесет и трета глава Моисей иска да види Божията слава. Следователно виждаме Моисей в петото и шестото предизвикателство да бъде преобразяван в сто четиридесет и четирите хиляди. Същият този Моисей е и при Кадис, като удря Канарата втори път, като по този начин представлява една класа, която бива съкрушена от Канарата, върху която те отказаха да паднат. Тази Канара е вест, и следователно при Кадис има два символа на Моисей — единият, проявяващ Божията слава, а другият, отхвърлящ Канарата.

> “Let those who stand as God’s watchmen on the walls of Zion be men who can see the dangers before the people,—men who can distinguish between truth and error, righteousness and unrighteousness.

> „Нека онези, които стоят като Божии стражи по стените на Сион, да бъдат мъже, които могат да виждат опасностите пред народа — мъже, които могат да различават между истината и заблудата, правдата и неправдата.“

> “The warning has come: Nothing is to be allowed to come in that will disturb the foundation of the faith upon which we have been building ever since the message came in 1842, 1843, and 1844. I was in this message, and ever since I have been standing before the world, true to the light that God has given us. We do not propose to take our feet off the platform on which they were placed as day by day we sought the Lord with earnest prayer, seeking for light. Do you think that I could give up the light that God has given me? It is to be as the Rock of Ages. It has been guiding me ever since it was given.” Review and Herald, April 14, 1903.

> „Предупреждението дойде: Не бива да се допуска да навлезе нищо, което би смутило основата на вярата, върху която градим още откакто вестта дойде през 1842, 1843 и 1844 година. Аз бях в тази вест и оттогава досега стоя пред света, вярна на светлината, която Бог ни е дал. Ние не възнамеряваме да отместим нозете си от платформата, върху която бяха поставени, докато ден след ден търсехме Господа с усърдна молитва, търсейки светлина. Мислите ли, че бих могла да се откажа от светлината, която Бог ми е дал? Тя трябва да бъде като Канарата на вековете. Тя ме е направлявала, откакто ми беше дадена.“ Review and Herald, 14 април 1903 г.

One of the symbols of ‘Moses at Kadesh’ strikes the Rock with a rod, a symbol of authority. The first time it was God’s authority and the second time it was man’s authority. The class represented by Moses at the second Kadesh are represented as the drunkards of Ephraim, who use their theological authority (rod) to attack the message of the latter rain, which is the message of the old paths of 1840 to 1844.

Един от символите на „Моисей при Кадис“ е, че той удря Скалата с жезъл — символ на власт. Първия път това беше Божията власт, а втория път — човешката власт. Класата, представена от Моисей при втория Кадис, е представена като пияниците на Ефрем, които използват своята богословска власт (жезъл), за да нападат вестта на късния дъжд, която е вестта за старите пътеки от 1840 до 1844 г.

> “All the messages given from 1840–1844 are to be made forcible now, for there are many people who have lost their bearings. The messages are to go to all the churches.

> „Всички вестѝ, дадени от 1840 до 1844 година, трябва сега да бъдат представени с настойчива сила, защото има мнозина, които са изгубили своите ориентири. Вестите трябва да отидат до всички църкви.

> “Christ said, ‘Blessed are your eyes, for they see; and your ears, for they hear. For verily I say unto you, That many prophets and righteous men have desired to see those things which ye see, and have not seen them; and to hear those things which ye hear, and have not heard them’ [Matthew 13:16, 17]. Blessed are the eyes which saw the things that were seen in 1843 and 1844.

> „Христос каза: „Блажени са вашите очи, защото виждат; и вашите уши, защото чуват. Защото истина ви казвам, че мнозина пророци и праведници са желали да видят онова, което вие виждате, и не са го видели; и да чуят онова, което вие чувате, и не са го чули“ [Матей 13:16, 17]. Блажени са очите, които видяха нещата, видени през 1843 и 1844 година.

> “The message was given. And there should be no delay in repeating the message, for the signs of the times are fulfilling; the closing work must be done. A great work will be done in a short time. A message will soon be given by God’s appointment that will swell into a loud cry. Then Daniel will stand in his lot, to give his testimony.” Manuscript Releases, volume 21, 437.

> „Вестта бе дадена. И не бива да има никакво забавяне в повтарянето на вестта, защото знаменията на времето се изпълняват; заключителното дело трябва да бъде извършено. Велико дело ще бъде извършено за кратко време. Скоро по Божие определение ще бъде дадена вест, която ще прерасне в силен вик. Тогава Даниил ще застане в дела си, за да даде своето свидетелство.“ Manuscript Releases, том 21, 437.

The first test of manna is three tests. The last of the ten tests is the test of the third angel. Both first and last represent “rest” as a symbol of the test. The first test is three tests, representing the first angel that is followed by the second angel, but the fourth test, where the sealing and lifting up as an ensign, is represented by Massa and Meribah. The third angel, represented by the fifth and sixth tests, is the third test, which followed the second test of Massa and Meribah, and the first test of manna.

Първото изпитание с манната е три изпитания. Последното от десетте изпитания е изпитанието на третия ангел. И първото, и последното представят „почивката“ като символ на изпитанието. Първото изпитание е три изпитания, представляващи първия ангел, следван от втория ангел; но четвъртото изпитание, където запечатването и издигането като знаме са представени от Маса и Мерива. Третият ангел, представен от петото и шестото изпитание, е третото изпитание, което следваше второто изпитание при Маса и Мерива и първото изпитание с манната.

The provocation at Taberah set forth in Numbers 11:1–3 is the seventh test. The verses that introduce the fiery trial of faith represented by “Taberah,” which means ‘a burning place’ are preceded with verses identifying the movement of God’s people through the wilderness. The impatience manifested in chapter ten is contrasted with the one hundred and forty-four thousand who follow the Lamb whithersoever He goeth. These are those who have the patience of the saints, but ancient Israel was manifesting impatience in chapter ten that leads to their fiery ordeal in chapter eleven.

Провокацията при Табера, изложена в Числа 11:1–3, е седмото изпитание. Стиховете, които въвеждат огненото изпитание на вярата, представено чрез „Табера“, което означава „място на изгаряне“, са предшествани от стихове, които посочват придвижването на Божия народ през пустинята. Нетърпението, проявено в десета глава, е противопоставено на сто четиридесет и четирите хиляди, които следват Агнето, където и да отива То. Това са онези, които имат търпението на светиите, но древният Израил проявяваше нетърпение в десета глава, което довежда до тяхното огнено изпитание в единадесета глава.

> And they departed from the mount of the Lord three days’ journey: and the ark of the covenant of the Lord went before them in the three days’ journey, to search out a resting place for them. And the cloud of the Lord was upon them by day, when they went out of the camp. And it came to pass, when the ark set forward, that Moses said, Rise up, Lord, and let thine enemies be scattered; and let them that hate thee flee before thee. And when it rested, he said, Return, O Lord, unto the many thousands of Israel. Numbers 10:33–36.

> И те потеглиха от Господната планина на три дни път; и ковчегът на завета Господен вървеше пред тях през тия три дни път, за да им потърси място за покой. И облакът Господен беше над тях денем, когато излизаха от стана. И когато ковчегът потегляше, Моисей казваше: Стани, Господи, и нека се разпръснат враговете Ти; и нека бягат пред Тебе ония, които Те мразят. А когато се спираше, той казваше: Върни се, Господи, при десетките хиляди Израилеви. Числа 10:33–36.

The next verse introduces the rebellion of Taberah.

Следващият стих въвежда бунта в Тавера.

> And when the people complained, it displeased the Lord: and the Lord heard it; and his anger was kindled; and the fire of the Lord burnt among them, and consumed them that were in the uttermost parts of the camp. And the people cried unto Moses; and when Moses prayed unto the Lord, the fire was quenched. And he called the name of the place Taberah: because the fire of the Lord burnt among them. Numbers 11:1–3.

> И когато народът роптаеше, това беше зло в очите на Господа; и Господ го чу; и гневът Му се възпламени; и огънят на Господа пламна между тях и порази онези, които бяха в крайните части на стана. И народът извика към Моисей; и когато Моисей се помоли на Господа, огънят угасна. И той нарече името на това място Тавера, защото огънят на Господа пламна между тях. Числа 11:1–3.

The provocation which followed the manifestation of fire, was the longing for flesh food and is the eighth test. This is located in Numbers 11:4–34. The complaining in Taberah represents a corrupted higher nature, a lack of patience, and the rebellion of the lust for the fleshpots of Egypt represents the lower nature. The fire represents purification by fire of the Messenger of the Covenant in Malachi chapter three, for prophetically Taberah means a burning place and the burning place in God’s prophetic Word is located in Malachi three where fire produces an impatient class destined to be purged and a patient class who are purified as an offering that is lifted up.

Провокацията, която последва проявяването на огъня, беше копнежът за месна храна и представлява осмото изпитание. Тя се намира в Числа 11:4–34. Ропотът в Тавера представлява покварена по-висша природа, липса на търпение, а бунтът на похотта по месните котли на Египет представлява по-нисшата природа. Огънят представлява очистването с огън от Вестителя на Завета в Малахия, глава трета; защото пророчески Тавера означава място на горене, а мястото на горене в Божието пророческо Слово се намира в Малахия 3, където огънят произвежда нетърпелива класа, предназначена да бъде очистена, и търпелива класа, която бива пречистена като принос, въздигнат нагоре.

Those represented by Moses in the twofold test of Taberah’s higher and lower nature are the one hundred and forty-four thousand who have settled into the truth both intellectually and also spiritually. The intellect identifies the higher nature and spiritually represents the combination of Divinity with humanity. Divinity can only be combined with humanity when the lower nature is crucified and dead. To be settled into the truth intellectually and spiritually represents the experience of the being sealed. The fires of Taberah represent the final separation of wheat and tares in the work of Christ raising the temple of the one hundred and forty-four thousand.

Онези, които са представени чрез Моисей в двоякото изпитание на висшата и низшата природа на Тавера, са сто четиридесет и четирите хиляди, които са се утвърдили в истината както умствено, така и духовно. Умът разпознава висшата природа и в духовен смисъл представлява съчетанието на Божественото с човешкото. Божественото може да бъде съчетано с човешкото само когато низшата природа е разпната и мъртва. Да бъдеш утвърден в истината умствено и духовно представлява опитността на запечатването. Огньовете на Тавера представляват окончателното отделяне на житото от плевелите в делото на Христос по издигането на храма на сто четиридесет и четирите хиляди.

The ninth test is the rebellion of Miriam and Aaron found in Numbers 12. The provocation was not unlike the provocation of Korah, Dathan and Abiram or Minneapolis, in 1888. The issue was not simply the rejection of God’s message, but the rejection of God’s choice of leadership.

Деветото изпитание е бунтът на Мариам и Аарон, описан в Числа 12. Предизвикателството не беше по-различно от предизвикателството на Корей, Датан и Авирон или от това в Минеаполис през 1888 година. Въпросът не беше просто в отхвърлянето на Божията вест, а в отхвърлянето на Божия избор на ръководство.

The condemnation of leaders who reject not only the message, but also the messenger precedes the tenth test. The leadership manifest as apostates just before the Sunday law, which is the tenth test. The Sunday law aligns with the cross, and on the way to the cross, which is the Sunday law, the leadership chose Barabbas, a false Christ, for “bar” means ‘son of’ an “abba” means ‘father.’ Approaching the cross (the Sunday law) or Kadesh, the leadership manifests full blown apostasy choosing a counterfeit Christ and also expressing directly to the civil authorities that they have no king, but Caesar.

Осъждането на водачите, които отхвърлят не само вестта, но и вестителя, предхожда десетото изпитание. Ръководството се проявява като отстъпническо непосредствено преди неделния закон, който е десетото изпитание. Неделният закон съответства на кръста, а по пътя към кръста, който е неделният закон, ръководството избра Варава, лъжехристос, защото „bar“ означава „син на“, а „abba“ означава „баща“. Приближавайки се към кръста (неделния закон) или Кадис, ръководството проявява пълно отстъпление, като избира един подправен Христос и също така заявява пряко на гражданските власти, че няма друг цар освен Кесаря.

The seventh, eighth and ninth test are identifying the sealing process, but the illustration is of the foolish virgins. The tenth of those tests was the first rebellion of Kadesh, typifying 1863. From 1846 the Hebrews were brought to Sinai to receive the Law. The two tables of the Ten Commandments are the symbol of God’s covenant relationship to ancient literal Israel, and the two tables of Habakkuk are the symbol of modern spiritual Israel’s covenant relationship. The second table was set forth in 1850, and just as ancient Israel vowed to keep the Law, by 1856 a final test was brought, as typified by spies visiting the Promised Land. The majority opinion that was reached over the seven years from 1856 unto 1863 was that the Laodicean wilderness is where they wished to die.

Седмото, осмото и деветото изпитание обозначават процеса на запечатване, но илюстрацията е с неразумните девици. Десетото от тези изпитания беше първият бунт при Кадис, който е прообраз на 1863 година. От 1846 година евреите бяха доведени до Синай, за да приемат Закона. Двете плочи на Десетте заповеди са символът на Божието заветно отношение към древния буквален Израил, а двете плочи на Авакум са символът на заветното отношение на съвременния духовен Израил. Втората плоча беше изложена през 1850 година и както древният Израил се закле да пази Закона, така до 1856 година беше доведено последно изпитание, както е предобразено от съгледвачите, които посетиха Обетованата земя. Мнението на мнозинството, до което се стигна през седемте години от 1856 до 1863, беше, че лаодикийската пустиня е мястото, където те желаеха да умрат.

The period of 1844 to 1863 is typified by the period that begins with baptism at the Red Sea which ended with another baptism at the Jordan River, in the identical location which Jesus would become the Christ, when He was later baptized by John. The baptism at the Red Sea identified a covenant relationship with ancient Israel. That relationship began with a marriage that simultaneously instigated a ten-step testing process. They were then brought to Sinai and promised to keep His law, but didn’t, and then failed the tenth and final test at the first rebellion of Kadesh. After the forty years, and the second and greater rebellion at Kadesh they entered the Promised Land by being baptized into the Jordan River.

Периодът от 1844 до 1863 г. е предобразен от периода, който започва с кръщението при Червеното море и завършва с друго кръщение при река Йордан, на същото място, където Исус щеше да стане Христос, когато по-късно бе кръстен от Йоан. Кръщението при Червеното море обозначи заветно взаимоотношение с древния Израил. Това взаимоотношение започна с брак, който едновременно постави началото на десетстепенен процес на изпитване. След това те бяха доведени при Синай и обещаха да пазят Неговия закон, но не го сториха, а после се провалиха и в десетото и последно изпитание при първия бунт в Кадис. След четиридесетте години и втория, по-голям бунт в Кадис те влязоха в Обетованата земя, като бяха кръстени в река Йордан.

All the waymarks of baptism are tied together with the covenant. The history of the omega and second Kadesh, align with the history of the first an alpha Kadesh. Moses’ omega rebellion was far greater than the rebellion of an entire nation in the alpha rebellion of Kadesh. The omega is always greater. Both rebellions together represent the rebellion of Isaiah’s learned and unlearned who refuse to enter into the rest of the latter rain message.

Всички ориентири на кръщението са свързани заедно със завета. Историята на омега и на втория Кадис се подравнява с историята на първия, алфа Кадис. Омега-бунтът на Мойсей беше далеч по-голям от бунта на цял един народ в алфа-бунта на Кадис. Омега винаги е по-голямата. И двата бунта заедно представят бунта на учените и неучените от Исая, които отказват да влязат в покоя на вестта за късния дъжд.

Three baptisms (Red Sea, Jordan River and Jordan River), the first of Moses and the last of Christ, thus Moses is the alpha and Christ the omega. The letter between the first and the twenty-second letters of the Hebrew alphabet, the thirteenth letter, when attached and following the first letter that is then attached to the last and twenty-second letter creates the Hebrew word “truth.” The middle baptism was the Jordan River and Kadesh. The first baptism at the Red Sea, was followed by the baptism at the Jordan. But the first baptism at the Jordan was put off for forty years until the second visit to Kadesh and the actual baptism of the Jordan. The third baptism, representing the time of visitation for the Jews had arrived as Christ began His work of confirming the covenant for one week in fulfillment of Daniel nine and verse twenty-seven and it was the hour of judgment for ancient Israel.

Три кръщения (Червено море, река Йордан и река Йордан), първото на Мойсей и последното на Христос; така Мойсей е алфата, а Христос — омегата. Буквата между първата и двадесет и втората буква на еврейската азбука, тринадесетата буква, която, когато се присъедини и следва първата буква, а тя после се свърже с последната, двадесет и втората буква, образува еврейската дума „истина“. Средното кръщение беше при река Йордан и Кадис. Първото кръщение при Червеното море беше последвано от кръщението при Йордан. Но първото кръщение при Йордан беше отложено за четиридесет години до второто посещение в Кадис и действителното кръщение в Йордан. Третото кръщение, представляващо времето на посещение за юдеите, беше настъпило, когато Христос започна Своето дело по потвърждаването на завета за една седмица в изпълнение на Даниил 9:27, и това беше часът на съда за древния Израил.

The first baptism at the Red Sea is the first angel’s message, and the two visits to Kadesh represent a “doubling”, for the first visit to Kadesh and the Jordan River is where the rebellion of God’s covenant people is represented and at the second Kadesh the rebellion of the leadership is manifested. Kadesh and the two visits represent a doubling of the second angel’s message where two classes are manifested, and both classes are represented with citizens and also leadership. The baptism of Christ is the third angel’s message when the wheat and tares are separated as was ancient Israel from the Christian bride Christ married in the hour of ancient Israel’s judgment.

Първото кръщение при Червеното море е вестта на първия ангел, а двете посещения в Кадис представляват „удвояване“, защото при първото посещение в Кадис и при река Йордан е представен бунтът на Божия заветен народ, а при втория Кадис се проявява бунтът на ръководството. Кадис и двете посещения представляват удвояване на вестта на втория ангел, при което се проявяват две групи, и двете групи са представени както чрез народа, така и чрез ръководството. Кръщението на Христос е вестта на третия ангел, когато житото и плевелите се отделят, както древният Израил бе отделен от християнската невеста, за която Христос се ожени в часа на съда над древния Израил.

The period of 1844 to 1863 is the Red Sea to the first rebellion at Kadesh. 1844 is the Red Sea crossing, 1846 is the manna, symbol of the Sabbath test which the Whites passed in 1846 when they were married. In 1849 the Lord stretched forth his hand a second time to gather His people. He had gathered them during the first angel’s message when the first of Habakkuk’s tables arrived in history, and the second table was designed for the same purpose.

Периодът от 1844 до 1863 година е времето от Червеното море до първия бунт при Кадис. 1844 година е преминаването през Червеното море; 1846 година е манната — символ на изпитанието относно съботата, което семейство Уайт издържа през 1846 година, когато сключват брак. През 1849 година Господ простря ръката Си втори път, за да събере Своя народ. Той ги бе събрал по време на вестта на първия ангел, когато първата от плочите на Авакум се появи в историята, а втората плоча бе предназначена за същата цел.

The omega 1850 table was to gather and test, for that is what the alpha 1843 table did. The first angel had a table, and the third angel also had a table, for the first is the alpha and the third is the omega. The “two tables” are waymarks of the first and third angel’s—not the second. The prophetic period of the “tables” begins with a table with error and ends with a table with no error. The history between the two tables is the history of the second angel, where the chart is set aside until 1850.

Таблото омега от 1850 г. трябваше да събира и изпитва, защото точно това направи таблото алфа от 1843 г. Първият ангел имаше табло, и третият ангел също имаше табло, защото първият е алфата, а третият е омегата. „Двете табли“ са ориентири на първия и третия ангел — не на втория. Пророческият период на „таблите“ започва с табло с грешка и завършва с табло без грешка. Историята между двете табли е историята на втория ангел, когато схемата е оставена настрана до 1850 г.

After the year 1843 ended on April 19, 1844, the 1843 chart was set aside for it then erroneously predicted the year 1843. From April 19, 1844 unto 1850 there is no Habakkuk’s table. In the history of the second angel, there was no chart and—Babylon fell. The alpha is a table the omega is a table and the middle is the fall of Babylon; a symbol of rebellion which is associated with the period when there was no table. The historical period of Habakkuk’s tables bears the signature of truth.

След като годината 1843 приключи на 19 април 1844 г., картата от 1843 г. бе оставена настрана, защото тогава погрешно предсказваше годината 1843. От 19 април 1844 г. до 1850 г. няма таблица на Авакум. В историята на втория ангел нямаше карта и — Вавилон падна. Алфата е таблица, омегата е таблица, а средата е падането на Вавилон; символ на бунт, който е свързан с периода, когато нямаше таблица. Историческият период на таблиците на Авакум носи подписа на истината.

1850 was typified by Sinai and the giving of the Law. That event was commemorated with Pentecost, when two wave loaves were lifted up. The process of lifting up the wave loaves is represented by the printing and promotion of the table in May of 1842, and the history of 1849 when the second chart was prepared and 1850 when it was available. The period is represented in the line of Christ as the fifty days from His resurrection unto Pentecost, a period divided into forty days followed by ten.

1850 година бе предобразена от Синай и даването на Закона. Това събитие бе възпоменавано с Петдесетница, когато бяха издигнати два клатени хляба. Процесът на издигане на клатените хлябове е представен чрез отпечатването и разпространяването на таблицата през май 1842 година, както и чрез историята на 1849 година, когато бе подготвена втората карта, и 1850 година, когато тя бе налична. Периодът е представен в линията на Христос като петдесетте дни от Неговото възкресение до Петдесетница, период, разделен на четиридесет дни, последвани от десет.

In 1849 Christ was stretching forth his hand a second time, and in 1850 Habakkuk’s second table was available and the testing process leading to Kadesh moved forward. In 1856 the last of ancient Israel’s ten tests arrived when new light on Miller’s foundational prophetic revelation was published in the movement’s periodical. For twenty-five hundred and twenty prophetic days, from 1856 unto 1863, the spies went in to search the land. In 1863 they chose a new leader to take them back to Egypt.

През 1849 г. Христос простираше ръката Си втори път, а през 1850 г. втората плоча на Авакум беше на разположение и изпитателният процес, водещ към Кадис, продължи напред. През 1856 г. настъпи последното от десетте изпитания на древния Израил, когато в периодичното издание на движението беше публикувана нова светлина върху основополагащото пророческо откровение на Милър. В продължение на две хиляди петстотин и двадесет пророчески дни, от 1856 до 1863 г., съгледвачите влязоха да съгледат земята. През 1863 г. те избраха нов водач, който да ги върне в Египет.

We will continue these truths in the next article.

Ще продължим с тези истини в следващата статия.

> “In a vision given me at Bordoville, Vermont, December 10, 1871, I was shown that the position of my husband has been a very difficult one. A pressure of care and labor has been upon him. His brethren in the ministry have not had these burdens to bear, and they have not appreciated his labors. The constant pressure upon him has taxed him mentally and physically. I was shown that his relation to the people of God was similar, in some respects, to that of Moses to Israel. There were murmurers against Moses, when in adverse circumstances, and there have been murmurers against him.” Testimonies, volume 3, 85.

> „В едно видение, дадено ми в Бордовил, Върмонт, на 10 декември 1871 година, ми бе показано, че положението на съпруга ми е било много трудно. Върху него е лежал натискът на грижи и труд. Неговите братя в служението не са носили тези бремена и не са оценили неговите трудове. Постоянният натиск върху него го е изтощавал умствено и физически. Бе ми показано, че неговото отношение към Божия народ е било в някои отношения подобно на отношението на Моисей към Израил. Имало е роптаещи против Моисей, когато обстоятелствата са били неблагоприятни, и е имало роптаещи и против него.“ Свидетелства, том 3, 85.

Back to Articles