Article

# The Book of Daniel - Number Sixty-Seven

Книгата на Даниил — Шестдесет и седма

Prophetic Insights: Islam, September 11, 2001, and the Day of the East Wind

Пророчески прозрения: Ислямът, 11 септември 2001 г. и Денят на източния вятър

Author

Jeff Pippenger

Published

January 31, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Islam of the third woe arrived into prophetic history on September 11, 2001, and it was immediately restrained. At that time the latter rain began to fall, but it was “measured”.

Ислямът на третото горко навлезе в пророческата история на 11 септември 2001 г. и незабавно бе възпрян. По онова време късният дъжд започна да се излива, но беше „измерен“.

> In measure, when it shooteth forth, thou wilt debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind. By this therefore shall the iniquity of Jacob be purged; and this is all the fruit to take away his sin; when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up. Yet the defenced city shall be desolate, and the habitation forsaken, and left like a wilderness: there shall the calf feed, and there shall he lie down, and consume the branches thereof. When the boughs thereof are withered, they shall be broken off: the women come, and set them on fire: for it is a people of no understanding: therefore he that made them will not have mercy on them, and he that formed them will show them no favour. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall beat off from the channel of the river unto the stream of Egypt, and ye shall be gathered one by one, O ye children of Israel. And it shall come to pass in that day, that the great trumpet shall be blown, and they shall come which were ready to perish in the land of Assyria, and the outcasts in the land of Egypt, and shall worship the Lord in the holy mount at Jerusalem. Isaiah 27:6–13.

> С мярка, когато той пуска да израства, Ти ще се препираш с него; Той възпира бурния Си вятър в деня на източния вятър. Затова чрез това ще се очисти беззаконието на Яков; и това е целият плод от отнемането на греха му: когато направи всички камъни на олтара като варовикови камъни, строшени на късове, ашерите и кумирите няма да останат изправени. Но укрепеният град ще запустее, и обиталището ще бъде изоставено и оставено като пустиня; там телето ще пасе, там ще ляга и ще изяжда клоните му. Когато клонките му изсъхнат, ще бъдат отчупени; жените ще дойдат и ще ги запалят; защото това е народ без разум; затова Онзи, Който ги е създал, няма да им покаже милост, и Онзи, Който ги е образувал, няма да им окаже благоволение. И в онзи ден Господ ще овършее от течението на реката до Египетския поток, а вие ще бъдете събрани един по един, о, синове Израилеви. И в онзи ден ще затръби голямата тръба, и ще дойдат онези, които бяха готови да загинат в асирийската земя, и прогонените в египетската земя, и ще се поклонят на Господа в светия хълм в Йерусалим. Исая 27:6–13.

The “day of the east wind” identifies the arrival of the latter rain, and also Islam of the third woe. It also marks the beginning of the history where the “iniquity of Jacob is purged.” The day of the east wind arrived on September 11, 2001, and at that point the judgment of the living commenced. The judgment of the living is the closing work of the third angel, and it is there that the removal of the sins of the one hundred and forty-four thousand began. That is what Isaiah means when he wrote, “By this.”

„Денят на източния вятър“ обозначава настъпването на късния дъжд, а също и исляма на третото горко. Той също така отбелязва началото на историята, в която „беззаконието на Яков се очиства“. Денят на източния вятър настъпи на 11 септември 2001 г., и в този момент започна съдът над живите. Съдът над живите е заключителното дело на третия ангел, и именно там започна премахването на греховете на сто четиридесет и четирите хиляди. Това има предвид Исая, когато написа: „Чрез това.“

The words leading up to, “By this,” are, “In measure, when it shooteth forth, thou will debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind.” “By this,” is identifying the specific testing truths that purge the sin from those represented as Jacob. Those truths include the event (9/11), which marks the arrival of the latter rain. Those truths include the definition of the latter rain as “a message,” and the “message” is Islam. It includes the truth that “the east wind” is Islam of the third Woe, and it includes the prophetic characteristic of Islam’s subsequent restraint (stayeth).

Думите, предхождащи „Чрез това“, са: „С мярка, когато я изпращаш, ще се разправяш с нея; Той задържа бурния Си вятър в деня на източния вятър.“ „Чрез това“ посочва конкретните изпитващи истини, които очистват греха от онези, които са представени като Яков. Тези истини включват събитието (11 септември), което отбелязва идването на късния дъжд. Тези истини включват определението за късния дъжд като „вест“, а „вестта“ е ислямът. Те включват истината, че „източният вятър“ е ислямът на третото Горко, и включват пророческата характеристика на последвалото ограничаване на исляма (задържа).

The test itself is represented by the “debate,” which began on September 11, 2001. Jeremiah, when representing the first disappointment, was counseled to “return” unto God and separate the precious from the vile. The “fruit” of the testing message produces two classes of worshippers.

Самото изпитание е представено чрез „разискването“, което започна на 11 септември 2001 г. На Еремия, когато представяше първото разочарование, бе даден съвет да се „върне“ при Бога и да отдели скъпоценното от нищожното. „Плодът“ на изпитващата вест поражда две категории поклонници.

The judgment of the foolish is represented as “when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up.” Isaiah is referencing the pronouncement against those who turn things upside down in chapters twenty-eight and twenty-nine. They are those who cannot understand the sealed book. The work (fruit) of the wicked is to be esteemed as potter’s clay.

Съдът над безумния е представен така: „когато направи всички камъни на олтара като варовикови камъни, които се разбиват на късове, ашерите и идолите няма да устоят.“ Исая се позовава на изреченото осъждение срещу онези, които преобръщат всичко с главата надолу, в двадесет и осма и двадесет и девета глава. Те са онези, които не могат да разберат запечатаната книга. Делото (плодът) на нечестивите трябва да се счита за грънчарска глина.

> Therefore, behold, I will proceed to do a marvellous work among this people, even a marvellous work and a wonder: for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, Who seeth us? and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:14–16.

> Затова, ето, Аз пак ще извърша чудно дело сред този народ, наистина чудно дело и изумление; защото мъдростта на мъдреците му ще погине и разумът на благоразумните му ще се скрие. Горко на онези, които дълбоко се стараят да скрият намерението си от Господа, и делата им са в тъмнина, и казват: Кой ни вижда? и кой ни познава? О, вашето преобръщане на нещата с главата надолу ще се счете ли като глината на грънчаря? Защото ще каже ли изделието за онзи, който го е направил: Той не ме е направил? Или ще каже ли образуваното за онзи, който го е образувал: Той няма разум? Исая 29:14–16.

The work of the wicked will be as potter’s clay, and in chapter twenty-seven their work is portrayed in a similar fashion, as chalkstones that are beaten asunder. Chalk or potter’s clay is easily beaten into powder, and the symbol of the work of making “all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder,” and including the work of tearing down “the groves and images,” so that they “shall not stand up,” is the work represented by the reformation of king Josiah. In the final revival and reformation, represented by the reformation of Josiah, the Adventist corporate structure will be desolate, for “the defenced city shall be desolate, and the habitation forsaken, and left like a wilderness.” All their works, meaning the thousands of churches, schools, colleges, universities, hospitals and office buildings around the world, will be prophetically beaten into worthless powder.

Делото на нечестивите ще бъде като грънчарска глина, а в двадесет и седма глава тяхното дело е представено по подобен начин — като варовикови камъни, които се разбиват на късове. Варта или грънчарската глина лесно се стриват на прах, и символът на делото по превръщането на „всички камъни на олтара като варовикови камъни, разбити на късове“, както и делото по събарянето на „горичките и идолите“, така че те „няма да се изправят“, е делото, представено чрез реформата на цар Йосия. В последното съживление и реформация, представени чрез реформата на Йосия, адвентната корпоративна структура ще бъде пуста, защото „укрепеният град ще запустее, и жилището ще бъде изоставено, и оставено като пустиня“. Всичките им дела, тоест хилядите църкви, училища, колежи, университети, болници и административни сгради по целия свят, пророчески ще бъдат стрити на безполезен прах.

The membership will also be desolate, for those “people of no understanding” will be as “withered” “boughs” that “shall be broken off” “and set on fire,” for “he that made them will not have mercy on them, and he that formed them will show them no favor.”

Членството също ще бъде запустяло, защото онези „люде без разум“ ще бъдат като „изсъхнали“ „клони“, които „ще бъдат отчупени“ „и хвърлени в огъня“, понеже „Онзи, Който ги е създал, няма да им покаже милост, и Онзи, Който ги е образувал, няма да им окаже благоволение.“

When the separation that is accomplished by the testing message is complete, the second voice of Revelation chapter eighteen, calls God’s other flock out of Babylon, for in that day “it shall come to pass” “that the great trumpet shall be blown, and they shall come which were ready to perish in the land of Assyria, and the outcasts in the land of Egypt, and shall worship the Lord in the holy mount at Jerusalem.”

Когато отделянето, извършвано чрез изпитващата вест, бъде завършено, вторият глас от осемнадесетата глава на Откровението призовава другото Божие стадо да излезе от Вавилон; защото в онзи ден „ще се случи“, че „ще се затръби с великата тръба; и ще дойдат онези, които бяха близо до загиване в асирийската земя, и изгнаниците в египетската земя, и ще се поклонят на Господа в святата планина в Ерусалим“.

The passage (Isaiah twenty-seven, verses eight through thirteen) we are considering, identifies the prophetic history that began on September 11, 2001, and illustrates the testing and purification of those who will ultimately call God’s other flock out of Babylon. The opening verses of the same chapter, identify a song that is to be sung during that very history.

Откъсът (Исая двадесет и седма глава, стихове осми до тринадесети), който разглеждаме, посочва пророческата история, започнала на 11 септември 2001 г., и илюстрира изпитанието и очистването на онези, които в крайна сметка ще призоват другото Божие стадо да излезе от Вавилон. Началните стихове на същата глава посочват песен, която трябва да бъде изпята именно в течение на тази история.

> In that day sing ye unto her, A vineyard of red wine. I the Lord do keep it; I will water it every moment: lest any hurt it, I will keep it night and day. Fury is not in me: who would set the briers and thorns against me in battle? I would go through them, I would burn them together. Or let him take hold of my strength, that he may make peace with me; and he shall make peace with me. He shall cause them that come of Jacob to take root: Israel shall blossom and bud, and fill the face of the world with fruit. Hath he smitten him, as he smote those that smote him? or is he slain according to the slaughter of them that are slain by him? Isaiah 27:2–7.

> В оня ден пейте за нея: лозе на червено вино. Аз, Господ, го пазя; ще го напоявам всеки миг; за да не му навреди някой, ще го пазя нощ и ден. Ярост няма в Мен; кой би изправил срещу Мен в бой тръни и бодили? Бих минал през тях, бих ги изгорил всички заедно. Или нека се хване за силата Ми, за да сключи мир с Мен; и мир ще сключи с Мен. Той ще направи онези, които произлизат от Яков, да пуснат корен; Израил ще разцъфти и ще напъпѝ, и ще изпълни лицето на света с плод. Него ли е поразил, както порази онези, които го поразяваха? или е убит според клането на онези, които бяха убити от него? Исая 27:2–7.

The song of the vineyard is the song that first identifies God’s people as a vineyard which He had loved and cared for. It then presents a promise of acceptance for any who would wish to take hold of Christ’s righteousness. It then identifies the promise of the outpouring of the Holy Spirit, represented by two phases of rain. The first phase of rain brings the blossoms and buds to life, and the second phase fills the earth with fruit.

Песента за лозето е песента, която най-напред определя Божия народ като лозе, което Той е възлюбил и за което се е грижил. След това тя представя обещание за приемане за всеки, който би пожелал да се хване за Христовата праведност. После тя посочва обещанието за изливането на Светия Дух, представено чрез две фази на дъжда. Първата фаза на дъжда съживява цветовете и пъпките, а втората фаза изпълва земята с плод.

The song of the vineyard is the song that identifies the period of time when God is passing by a former chosen people, while entering into covenant with a new chosen people. Verses eight and onward, are simply repeating and enlarging upon the opening verses of the chapter. The first verse of the chapter identifies the same event that is identified as the “day of the east wind” in verse eight.

Песента за лозето е песента, която определя периода от време, когато Бог отминава един предишен избран народ, докато влиза в завет с нов избран народ. Стихове осми и следващите просто повтарят и разширяват началните стихове на главата. Първият стих на главата посочва същото събитие, което в осми стих е определено като „деня на източния вятър“.

> In that day the Lord with his sore and great and strong sword shall punish leviathan the piercing serpent, even leviathan that crooked serpent; and he shall slay the dragon that is in the sea. Isaiah 27:1.

> В онзи ден Господ ще накаже с тежкия Си и велик, и силен меч левиатана, бързия змей, да, левиатана, оня извиващ се змей; и ще убие змея, който е в морето. Исая 27:1.

The dragon is Satan, but in a secondary sense it was pagan Rome.

Змеят е Сатана, но във вторичен смисъл това беше езическият Рим.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> „Така, докато змеят, преди всичко, представлява Сатана, той е, във вторичен смисъл, символ на езическия Рим.“ Великата борба, 439.

The ten kings of pagan Rome, in chapter seven of Daniel, and in chapter twelve of Revelation represent the ten kings of Revelation seventeen–in the last days.

Десетте царе на езическия Рим в седма глава на Даниил и в дванадесета глава на Откровение представляват десетте царе от Откровение седемнадесета глава — в последните дни.

> “Kings and rulers and governors have placed upon themselves the brand of antichrist, and are represented as the dragon who goes to make war with the saints—with those who keep the commandments of God and who have the faith of Jesus.” Testimonies to Ministers, 38.

> „Царе, владетели и управители са поставили върху себе си белега на антихриста и са представени като змея, който отива да води война със светиите — с онези, които пазят Божиите заповеди и имат вярата на Исус.“ Свидетелства към служителите, 38.

Verse one of Isaiah 27 is identifying the beginning of the judgment of the dragon, which began at the day of the east wind, on September 11, 2001. The judgment of the kings of the earth, and their globalist merchant partners, is accomplished when the financial structure of the earth is destroyed by an “east wind”, in the midst of the “seas”.

Първи стих на Исая 27 посочва началото на съда над змея, който започна в деня на източния вятър, на 11 септември 2001 г. Съдът над земните царе и техните глобалистки търговски партньори се извършва, когато финансовата структура на земята бъде унищожена от „източен вятър“ сред „морета“.

> For, lo, the kings were assembled, they passed by together. They saw it, and so they marvelled; they were troubled, and hasted away. Fear took hold upon them there, and pain, as of a woman in travail. Thou breakest the ships of Tarshish with an east wind. Psalms 48:4–7.

> Защото, ето, царете се събраха, преминаха заедно. Видяха това и се смаяха; смутиха се и побързаха да се отдалечат. Страх ги обзе там и болка, като на жена, която ражда. Ти строшаваш тарсийските кораби с източен вятър. Псалми 48:4–7.

Isaiah chapter twenty-seven, verses one through seven, is repeated and enlarged upon in verses eight through thirteen. It identifies that in “the day of east wind” the kings and merchants of the earth are going to be confronted with fear, and their fear escalates through history from that point onward. That fear identifies the illogical and hasty movements of the progressive globalists of planet earth ever since September 11, 2001, as they push their agenda further and more aggressively, than what would be logically expected. Satan, and his representatives, for the merchants and kings of the earth (the globalists), as symbols of the dragon, know their time is short.

Исая, глава двадесет и седма, стихове първи до седми, е повторена и разширена в стихове осми до тринадесети. Това показва, че в „деня на източния вятър“ царете и търговците на земята ще бъдат изправени пред страх, и техният страх се засилва в хода на историята оттогава нататък. Този страх разкрива нелогичните и прибързани действия на прогресивните глобалисти на планетата Земя още от 11 септември 2001 година насам, докато те прокарват своята програма по-далеч и по-агресивно, отколкото би било логично да се очаква. Сатана и неговите представители — търговците и царете на земята (глобалистите), като символи на змея — знаят, че времето им е кратко.

> Therefore rejoice, ye heavens, and ye that dwell in them. Woe to the inhabiters of the earth and of the sea! for the devil is come down unto you, having great wrath, because he knoweth that he hath but a short time. Revelation 12:12.

> Затова веселете се, небеса, и вие, които обитавате в тях. Горко на жителите на земята и на морето! защото дяволът слезе при вас с голям гняв, понеже знае, че му остава малко време. Откровение 12:12.

The day of the east wind, that produced the economic crisis in 2001, that has only gotten worse, no matter what the globalist media attempts to claim, is the issue that confronts the world at the point when the dragon knows his time is short. He then escalates his movements for control of the entire earth, and he does so when “Woe” (the third Woe) is brought upon “the inhabiters of the earth and sea.”

Денят на източния вятър, който породи икономическата криза през 2001 година и който оттогава само се е влошавал, независимо каквото и да се опитват да твърдят глобалистките медии, е въпросът, пред който е изправен светът в момента, когато змеят знае, че времето му е кратко. Тогава той засилва действията си за установяване на контрол над цялата земя и прави това, когато „горко“ (третото горко) се стоварва върху „живеещите на земята и морето“.

The arrival of Islam of the third Woe (the east wind), on September 11, 2001, produced an economic disaster that has forced the globalists to accelerate their efforts to force a one world government upon planet earth. Yet Islam continues to fulfill its role. Perhaps the most serious revelation of Islam as a symbol of Bible prophecy is found in the first reference to Islam.

Появата на исляма от третото „Горко“ (източния вятър) на 11 септември 2001 г. предизвика икономическо бедствие, което принуди глобалистите да ускорят усилията си да наложат едно световно правителство върху планетата Земя. Но ислямът продължава да изпълнява своята роля. Може би най-сериозното разкритие за исляма като символ в библейското пророчество се намира в първото споменаване на исляма.

> And the angel of the Lord said unto her, Behold, thou art with child, and shalt bear a son, and shalt call his name Ishmael; because the Lord hath heard thy affliction. And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:11, 12.

> И ангелът Господен ѝ каза: Ето, ти си бременна и ще родиш син, и ще го наречеш Исмаил; защото Господ чу твоето страдание. И той ще бъде див човек; ръката му ще бъде против всеки човек, и ръката на всеки човек — против него; и ще живее пред лицето на всичките си братя. Битие 16:11, 12.

God’s Word never fails. As Islam continues to produce pain as a woman in travail, some who might even accept that Islam is identified in Bible prophecy, have not yet wrapped their mind around the obvious fact in the two verses. Some might understand that it is Islam that brings every man on planet earth together in order to oppose a common enemy, and this is of course true. Yet the last phrase in the verse is the more serious truth. The world was shaken by September 11, 2001, and it has recently been shaken again by this year’s October 7 attack of Hamas against Israel. But no one is willing to see that the spirit of warfare and sudden destruction is “in the presence of all” of Ishmael’s brethren.

Божието Слово никога не се проваля. Докато ислямът продължава да поражда болка като жена в родилни мъки, някои, които биха могли дори да приемат, че ислямът е посочен в библейското пророчество, все още не са осмислили явния факт в тези два стиха. Някои може да разбират, че именно ислямът събира всеки човек на планетата Земя, за да се противопостави на общ враг, и това, разбира се, е вярно. Но последната фраза в стиха е по-сериозната истина. Светът бе разтърсен от 11 септември 2001 г., а неотдавна бе разтърсен отново от тазгодишното нападение на „Хамас“ срещу Израил на 7 октомври. Но никой не желае да види, че духът на война и внезапно разрушение е „пред лицето на всички“ братя на Исмаил.

What kind of destruction will be carried out when there is a surprise attack carried out by such Islamic nations as Saudi Arabia, the United Arab Emirates, Qatar, Kuwait, Brunei and Bahrain? The spirit of Ishmael is in “all his brethren,” and the warfare that has so far been produced with the third Woe from countries such as Afghanistan or Iraq, will be quite different when the prophecy of Ishmael is fully fulfilled. How many nuclear bombs does Pakistan have?

Какъв вид опустошение ще бъде извършено, когато бъде осъществена внезапна атака от такива ислямски нации като Саудитска Арабия, Обединените арабски емирства, Катар, Кувейт, Бруней и Бахрейн? Духът на Исмаил е във „всичките му братя“, и войната, която досега бе предизвикана от третото Горко чрез страни като Афганистан или Ирак, ще бъде съвсем различна, когато пророчеството за Исмаил се изпълни напълно. Колко ядрени бомби притежава Пакистан?

The prophetic characteristic of Islamic warfare as demonstrated in the first and second Islamic Woes is sudden, surprise attacks. Are there enough finances in the affluent Islamic nations to secretly secure or produce weaponry that would be more sophisticated, and lethal, than fuel laden jets, car bombs, burning tires, rape and knives? Is God’s Word to be believed?

Пророческата характеристика на ислямската война, както е показана в първото и второто ислямско „горко“, са внезапните, изненадващи нападения. Има ли достатъчно финансови средства в заможните ислямски народи, за да се осигури тайно или да се произведе въоръжение, което да е по-усъвършенствано и по-смъртоносно от самолети, натоварени с гориво, автомобилни бомби, горящи гуми, изнасилване и ножове? На Божието Слово трябва ли да се вярва?

All the jewels of Miller’s dream become testing truths in the last days, if nothing more than the reality that those truths have been rejected and prophecy identifies they will be restored. But some of those jewels, such as the work of Christ in the heavenly sanctuary and Islam of the third Woe, identify predictions that are fulfilled only in the very last days. One represents the work of Christ in the Most Holy Place, certainly a present testing truth, and the other identifies the message of the Midnight Cry, which again is a present testing truth.

Всички скъпоценности от съня на Милър стават изпитващи истини в последните дни, дори и само поради факта, че тези истини са били отхвърлени и пророчеството посочва, че те ще бъдат възстановени. Но някои от тези скъпоценности, като делото на Христос в небесното светилище и ислямът от третото „Горко“, посочват предсказания, които се изпълняват едва в самите последни дни. Едното представя делото на Христос в Пресветото място, което несъмнено е настояща изпитваща истина, а другото посочва вестта на Среднощния вик, която отново е настояща изпитваща истина.

The thread that weaves together the Millerite movement and the time of the end in 1989, which in turn introduces the movement of the one hundred and forty-four thousand, is the “seven times,” that was Miller’s first jewel and the first to be set aside as Adventism left the old paths. One hundred and twenty-six years from the rebellion of 1863, to the time of the end in 1989, represents the “seven times.” The twenty-five hundred and twenty was divided into two periods of twelve hundred and sixty, and a tenth or a tithe of twelve hundred and sixty, is one hundred and twenty-six. The stone the builders rejected is so long that it connects the first and last movements of the three angels. In so doing it identifies that the truth of the “seven times” is also a present testing truth, and that it is the truth that becomes no longer simply the foundation stone, but the head of the corner.

Нишката, която сплита заедно милеритското движение и времето на края през 1989 година, което на свой ред въвежда движението на сто четиридесет и четирите хиляди, е „седемте времена“, които бяха първият скъпоценен камък на Милър и първото нещо, което бе оставено настрана, когато адвентизмът напусна старите пътеки. Сто двадесет и шест години от бунта през 1863 година до времето на края през 1989 година представляват „седемте времена“. Двете хиляди петстотин и двадесет бяха разделени на два периода по хиляда двеста и шестдесет, а една десета, или един десятък, от хиляда двеста и шестдесет е сто двадесет и шест. Камъкът, който зидарите отхвърлиха, е толкова дълъг, че свързва първото и последното движение на трите ангела. С това той показва, че истината за „седемте времена“ е също и настояща изпитваща истина, и че тя е истината, която престава да бъде просто основният камък и става главата на ъгъла.

We will now leave off our consideration of the increase of knowledge in the Millerite movement, represented by the Ulai River vision in the book of Daniel and turn our attention to the vision of the Hiddekel River, that represents the increase of knowledge, in the movement of the one hundred and forty-four thousand.

Сега ще прекратим разглеждането на нарастването на знанието в милеритското движение, представено чрез видението при реката Улай в книгата на Даниил, и ще насочим вниманието си към видението при реката Хидекел, което представлява нарастването на знанието в движението на сто четиридесет и четирите хиляди.

We will begin next by considering the four generations of Adventism that span the one hundred and twenty-six years from 1863 to 1989.

След това ще започнем с разглеждане на четирите поколения на адвентизма, които обхващат сто двадесет и шестте години от 1863 до 1989.

We will start that study in the next article.

Ще започнем това изследване в следващата статия.

> And it came to pass in the sixth year, in the sixth month, in the fifth day of the month, as I sat in mine house, and the elders of Judah sat before me, that the hand of the Lord God fell there upon me. Then I beheld, and lo a likeness as the appearance of fire: from the appearance of his loins even downward, fire; and from his loins even upward, as the appearance of brightness, as the colour of amber. And he put forth the form of an hand, and took me by a lock of mine head; and the spirit lifted me up between the earth and the heaven, and brought me in the visions of God to Jerusalem, to the door of the inner gate that looketh toward the north; where was the seat of the image of jealousy, which provoketh to jealousy. And, behold, the glory of the God of Israel was there, according to the vision that I saw in the plain. Then said he unto me, Son of man, lift up thine eyes now the way toward the north. So I lifted up mine eyes the way toward the north, and behold northward at the gate of the altar this image of jealousy in the entry. He said furthermore unto me, Son of man, seest thou what they do? even the great abominations that the house of Israel committeth here, that I should go far off from my sanctuary? but turn thee yet again, and thou shalt see greater abominations. And he brought me to the door of the court; and when I looked, behold a hole in the wall.

> И стана в шестата година, в шестия месец, в петия ден на месеца, когато седях в дома си и юдовите старейшини седяха пред мене, че там върху мене слезе ръката на Господа Бога. Тогава погледнах, и ето подобие като вид на огън: от видимостта на кръста Му надолу — огън; а от кръста Му нагоре — като вид на сияние, като блясък на кехлибар. И Той простря образ на ръка и ме хвана за кичур от главата ми; и духът ме издигна между земята и небето и ме заведе в Божии видения в Йерусалим, при входа на вътрешната порта, която гледа към север, гдето беше седалището на идола на ревността, който предизвиква ревност. И ето, славата на Израилевия Бог беше там, според видението, което бях видял в полето. Тогава ми каза: Сине човешки, подигни сега очите си към север. И аз подигнах очите си към север, и ето — на север, при входа на олтарната порта, беше този идол на ревността. И още ми каза: Сине човешки, виждаш ли какво вършат те? Големите мерзости, които Израилевият дом извършва тук, та да се отдалеча от светилището Си? Но обърни се още веднъж и ще видиш по-големи мерзости. И ме заведе при входа на двора; и когато погледнах, ето, дупка в стената.

> Then said he unto me, Son of man, dig now in the wall: and when I had digged in the wall, behold a door. And he said unto me, Go in, and behold the wicked abominations that they do here. So I went in and saw; and behold every form of creeping things, and abominable beasts, and all the idols of the house of Israel, pourtrayed upon the wall round about. And there stood before them seventy men of the ancients of the house of Israel, and in the midst of them stood Jaazaniah the son of Shaphan, with every man his censer in his hand; and a thick cloud of incense went up. Then said he unto me, Son of man, hast thou seen what the ancients of the house of Israel do in the dark, every man in the chambers of his imagery? for they say, The Lord seeth us not; the Lord hath forsaken the earth. He said also unto me, Turn thee yet again, and thou shalt see greater abominations that they do. Then he brought me to the door of the gate of the Lord’s house which was toward the north; and, behold, there sat women weeping for Tammuz. Then said he unto me, Hast thou seen this, O son of man? turn thee yet again, and thou shalt see greater abominations than these. And he brought me into the inner court of the Lord’s house, and, behold, at the door of the temple of the Lord, between the porch and the altar, were about five and twenty men, with their backs toward the temple of the Lord, and their faces toward the east; and they worshipped the sun toward the east. Then he said unto me, Hast thou seen this, O son of man? Is it a light thing to the house of Judah that they commit the abominations which they commit here? for they have filled the land with violence, and have returned to provoke me to anger: and, lo, they put the branch to their nose. Therefore will I also deal in fury: mine eye shall not spare, neither will I have pity: and though they cry in mine ears with a loud voice, yet will I not hear them. Ezekiel 8:1–18.

> Тогава ми каза: Сине човешки, прокопай сега в стената. И когато прокопах в стената, ето, врата. И ми каза: Влез и виж нечестивите мерзости, които вършат тук. И така, влязох и видях; и ето, всякакви образи на пълзящи твари и мерзки зверове, и всички идоли на Израилевия дом, изобразени по стената навсякъде наоколо. А пред тях стояха седемдесет мъже от старейшините на Израилевия дом, и сред тях стоеше Яазания, син Сафанов, всеки със своята кадилница в ръката си; и гъст облак от тамян се издигаше нагоре. Тогава ми каза: Видя ли, сине човешки, какво вършат в тъмнината старейшините на Израилевия дом, всеки в стаите на своите идолски образи? Защото казват: Господ не ни вижда; Господ е оставил земята. Каза ми още: Обърни се пак и ще видиш още по-големи мерзости, които вършат. Тогава ме доведе до входа на портата на Господния дом, която беше към север; и ето, там седяха жени и плачеха за Тамуз. И ми каза: Видя ли това, сине човешки? Обърни се пак и ще видиш мерзости, по-големи от тези. И ме въведе във вътрешния двор на Господния дом; и ето, при входа на храма Господен, между притвора и олтара, имаше около двадесет и пет мъже, с гърбове обърнати към храма Господен, а лицата им към изток; и се покланяха на слънцето към изток. Тогава ми каза: Видя ли това, сине човешки? Нима е малко за Юдовия дом, че вършат мерзостите, които вършат тук? Защото напълниха земята с насилие и пак се връщат да Ме разгневяват; и ето, поднасят клонката към носа си. Затова и Аз ще постъпя в ярост: окото Ми няма да пощади, нито ще пожаля; и макар да викат в ушите Ми с висок глас, пак няма да ги чуя. Езекиил 8:1–18.

Back to Articles