Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Six

Книгата на Даниил — Двадесет и шесто число

Nebuchadnezzar’s Seven Times: A Prophetic Tapestry Unveiling Paganism, Papalism, and the United States

Седемте времена на Навуходоносор: пророчески гоблен, разкриващ езичеството, папството и Съединените щати

Author

Jeff Pippenger

Published

December 21, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The symbol of Nebuchadnezzar in chapter four is amazing. His “seven times,” typified the periods of time that paganism (the daily), and papalism (the transgression of desolation), trampled down the sanctuary and host.

Символът на Навуходоносор в четвърта глава е удивителен. Неговите „седем времена“ предобразяваха периодите от време, през които езичеството (всекидневната) и папството (престъплението на запустението) тъпчеха светилището и воинството.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? Daniel 8:13.

> Тогава чух един светия да говори; и друг светия рече на онзи светия, който говореше: Докога ще трае видението за всекидневната жертва и за престъплението, което докарва запустение, тъй че и светилището, и множеството да бъдат потъпкани? Даниил 8:13.

The trampling down of “both the sanctuary and the host,” noted in verse thirteen, represents the “seven times” that was the last of two of God’s indignations; and Nebuchadnezzar’s “seven times” is representing the “seven times” that was the first of God’s indignations, but both are represented as the same line prophetically.

Потъпкването на „и светилището, и множеството“, отбелязано в тринадесети стих, представлява „седемте времена“, които бяха последните от двете Божии негодувания; а „седемте времена“ на Навуходоносор представляват „седемте времена“, които бяха първите от Божиите негодувания, но и двете са представени пророчески като една и съща линия.

> And I will stretch over Jerusalem the line of Samaria, and the plummet of the house of Ahab: and I will wipe Jerusalem as a man wipeth a dish, wiping it, and turning it upside down. 2 Kings 21:13.

> И ще простра върху Йерусалим мярката на Самария и отвеса на дома на Ахав; и ще избърша Йерусалим, както човек избърсва паница, избърсва я и я обръща надолу с отвора. 4 Царе 21:13.

Daniel chapter eight, and verse thirteen, is addressing the second line of God’s indignations, as brought upon the southern kingdom of Judah, beginning in 677 BC. Nebuchadnezzar’s “seven times,” represents the line of God’s first indignation, as brought upon the northern kingdom of Israel, beginning in 723 BC. Nebuchadnezzar’s “seven times” represents twelve hundred and sixty years that paganism trampled down the sanctuary and host, followed by the twelve hundred and sixty years that papalism trampled down the sanctuary and host.

Данаил, глава осма, и стих тринадесети, разглежда втората линия на Божиите негодувания, доведени върху южното царство Юда, започвайки от 677 г. пр. Хр. Навуходоносоровите „седем времена“ представляват линията на Божието първо негодувание, доведено върху северното царство Израил, започвайки от 723 г. пр. Хр. Навуходоносоровите „седем времена“ представляват хиляда двеста и шестдесет години, през които езичеството потъпкваше светилището и множеството, последвани от хиляда двеста и шестдесетте години, през които папството потъпкваше светилището и множеството.

Papalism is simply paganism covered with the profession of Christianity. “Baptized paganism” as it were. There is nothing that represents Christ or Christianity in Catholicism. The world learned that fact in the history of the Dark Ages, but since 1798, the world has forgotten. The papacy has the same heart as paganism. The religion and the rites of the religions are identical. Nebuchadnezzar’s judgment of “seven times,” consisted of him being given the heart of a beast. The beast’s heart he was given was the heart that represented the religion of paganism, whether it was outright paganism or cloaked paganism in the form of Catholicism. Sister White identifies that the dragon in Revelation twelve is Satan, but in a secondary sense it is pagan Rome.

Папизмът е просто езичество, покрито с изповядване на християнството. „Кръстено езичество“, така да се каже. В католицизма няма нищо, което да представлява Христос или християнството. Светът научи този факт от историята на Мрачните векове, но от 1798 г. насам светът го е забравил. Папството има същото сърце като езичеството. Религията и обредите на тези религии са еднакви. Присъдата на Навуходоносор от „седем времена“ се състоеше в това, че му бе дадено сърцето на звяр. Сърцето на звяра, което му бе дадено, беше сърцето, представляващо религията на езичеството, било то открито езичество или прикрито езичество във формата на католицизъм. Сестра Уайт посочва, че змейът в Откровение, дванадесета глава, е Сатана, но във вторичен смисъл той е езическият Рим.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> „Така, макар че змеят, преди всичко, представлява Сатана, той е, във вторичен смисъл, символ на езическия Рим.“ Великата борба, с. 439.

The beast that Nebuchadnezzar represented for “seven times,” was the beast of the dragon for twelve hundred and sixty days, and then the beast of Catholicism for another twelve hundred and sixty days. At the end of those days Nebuchadnezzar is a symbol of the United States, which is ultimately the false prophet. Prophetically Nebuchadnezzar represented the dragon, the beast and the false prophet which are the three-fold powers that make up spiritual Babylon, and who lead the world to Armageddon. Nebuchadnezzar represents literal Babylon, and in so doing he was employed as a symbol of all three of the powers that make up spiritual Babylon of the last days.

Звярът, който Навуходоносор представляваше в продължение на „седем времена“, беше звярът на змея за хиляда двеста и шестдесет дни, а след това звярът на католицизма за още хиляда двеста и шестдесет дни. В края на тези дни Навуходоносор е символ на Съединените щати, които в крайна сметка са лъжепророкът. В пророчески смисъл Навуходоносор представляваше змея, звяра и лъжепророка, които са тройните сили, изграждащи духовния Вавилон, и които водят света към Армагедон. Навуходоносор представлява буквалния Вавилон и, като прави това, той беше използван като символ на всичките три сили, които изграждат духовния Вавилон на последните дни.

In order to recognize the symbolism just identified it is important to first locate Nebuchadnezzar in 1798, when his kingdom is restored at the end of the “seven times.” We will establish this waymark in Daniel chapter four, before we begin to proceed through the chapter in a more systematic fashion.

За да разпознаем току-що посочената символика, важно е най-напред да установим мястото на Навуходоносор през 1798 година, когато царството му е възстановено в края на „седемте времена“. Ще установим този ориентир в четвъртата глава на книгата на Даниил, преди да започнем да преминаваме през главата по по-систематичен начин.

At the “time of the end” in 1798, the book of Daniel was unsealed, and the book then fulfilled its purpose of presenting an increasing light that would test, purify and produce two classes of worshippers. The unsealing of the book of Daniel marks the beginning of the three-step testing process that is based upon the truths revealed at that time.

В „времето на края“ през 1798 г. книгата на Даниил бе разпечатана и тогава изпълни своето предназначение, като представи нарастваща светлина, която щеше да изпита, очисти и произведе две категории поклонници. Разпечатването на книгата на Даниил бележи началото на тристепенния процес на изпитване, основан върху истините, разкрити в онова време.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> И той каза: Иди си, Данииле; защото думите са затворени и запечатани до времето на края. Мнозина ще се очистят и ще станат бели, и ще бъдат изпитани; а нечестивите ще вършат нечестие; и никой от нечестивите няма да разбере; но разумните ще разберат. Даниил 12:9, 10.

The prophetic purpose of the unsealing of the book that consists of the book of Daniel and the book of Revelation, is to test the generation that is alive during the history that the book is unsealed. In Daniel twelve, there are three time prophecies that are identified. The first is the twelve hundred and sixty years that the power of the holy people was to be scattered.

Пророческата цел на разпечатването на книгата, съставена от книгата на Даниил и книгата Откровение, е да изпита поколението, което е живо през историята, в която книгата е разпечатана. В Даниил дванадесета глава са посочени три времеви пророчества. Първото е хилядата двеста и шестдесет години, през които силата на святия народ трябваше да бъде разпръсната.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Then I Daniel looked, and, behold, there stood other two, the one on this side of the bank of the river, and the other on that side of the bank of the river. And one said to the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, How long shall it be to the end of these wonders? And I heard the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, when he held up his right hand and his left hand unto heaven, and sware by him that liveth for ever that it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished. Daniel 12:4–7.

> А ти, Данииле, затвори думите и запечатай книгата до времето на края; мнозина ще тичат насам-натам, и знанието ще се умножи. Тогава аз, Даниил, погледнах, и ето, стояха други двама, единият от тази страна на речния бряг, а другият — от онази страна на речния бряг. И един каза на мъжа, облечен в лен, който беше над водите на реката: Докога ще бъде до края на тези чудеса? И чух мъжа, облечен в лен, който беше над водите на реката, когато издигна дясната си ръка и лявата си ръка към небето и се закле в Онзи, Който живее до века, че ще бъде за време, времена и половин време; и когато завърши разпръскването на силата на светия народ, всички тези неща ще се свършат. Даниил 12:4–7.

The other two prophetic periods in chapter twelve are twelve hundred and ninety days and thirteen hundred and thirty-five days.

Другите два пророчески периода в дванадесета глава са хиляда двеста и деветдесет дни и хиляда триста тридесет и пет дни.

> And I heard, but I understood not: then said I, O my Lord, what shall be the end of these things? And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. And from the time that the daily sacrifice shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. Daniel 12:8–12.

> И чух, но не разбрах; тогава казах: О, Господарю мой, какъв ще бъде краят на тези неща? А той рече: Иди си, Данииле; защото думите са затворени и запечатани до времето на края. Мнозина ще се очистят, ще се избелят и ще бъдат изпитани; а нечестивите ще вършат нечестие; и никой от нечестивите няма да разбере; но разумните ще разберат. И от времето, когато се премахне всекидневната жертва и се постави мерзостта, която докарва запустение, ще има хиляда двеста и деветдесет дни. Блажен, който чака и достигне до хиляда триста тридесет и петте дни. Даниил 12:8–12.

In the verses the “time of the end,” is twice referenced and defined as the point when the words of Daniel would be unsealed. The words that are the subject of being unsealed at the “time of the end” are the three prophetic periods of twelve hundred and sixty (time, times, and a half), twelve hundred and ninety, and thirteen hundred and thirty-five. Two of the three periods are defined as “days.” Two of the three ended in 1798, and the third ended at the very end of 1843. It is at the very end of 1843, for the verse states, “blessed is he that waiteth, and cometh to…”

В стиховете изразът „времето на края“ е споменат два пъти и е определен като моментът, когато думите на Даниил щяха да бъдат разпечатани. Думите, които са предмет на разпечатването при „времето на края“, са трите пророчески периода: хиляда двеста и шестдесет (време, времена и половина), хиляда двеста и деветдесет и хиляда триста тридесет и пет. Два от трите периода са определени като „дни“. Два от трите завършиха през 1798 г., а третият завърши в самия край на 1843 г. Именно в самия край на 1843 г., защото стихът казва: „блажен е онзи, който чака и стигне до…“

The word “cometh,” means touches. Blessed therefore is he who waits, and also touches the first day of 1844. The tarrying time of the parable of the ten virgins began at the first disappointment in Millerite history, and that disappointment arrived on the very last day of 1843, and the very last day of 1843, touches the very first day of 1844. The blessing of waiting began when the tarrying time began at the first disappointment.

Думата „идва“ означава докосва. Следователно блажен е онзи, който чака и също така докосва първия ден на 1844 година. Времето на забавянето в притчата за десетте девици започна при първото разочарование в милеристката история, а това разочарование настъпи в самия последен ден на 1843 година, и самият последен ден на 1843 година докосва самия първи ден на 1844 година. Благословението на чакането започна, когато времето на забавянето започна при първото разочарование.

There is a great deal more to address in these verses, but the point we are considering here is the prophetic role of Daniel. The purpose of the book of Daniel, which Daniel represents in the passage, is to produce a three-step testing process when the book is unsealed. Daniel was told to go his way until the time of the end when the book was to be unsealed. The conclusion of the chapter emphasizes what will happen when the time of the end arrives.

Има още много, което трябва да се разгледа в тези стихове, но въпросът, който тук разглеждаме, е пророческата роля на Даниил. Целта на книгата Даниил, която Даниил представя в този пасаж, е да произведе тристепенен изпитателен процес, когато книгата бъде разпечатана. На Даниил бе казано да върви по пътя си до времето на края, когато книгата трябваше да бъде разпечатана. Заключението на главата подчертава какво ще се случи, когато настъпи времето на края.

> But go thou thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days. Daniel 12:13.

> А ти върви по пътя си до края; защото ще починеш и ще застанеш в дела си в края на дните. Даниил 12:13.

The book of Daniel was to stand in its lot at the end of the prophetic days of Daniel.

Книгата на Даниил трябваше да застане в своя дял в края на пророческите дни на Даниил.

> “When God gives a man a special work to do, he is to stand in his lot and place as did Daniel, ready to answer the call of God, ready to fulfill His purpose.” Manuscript Releases, volume 6, 108.

> „Когато Бог възлага на един човек специално дело, той трябва да стои в своя дял и на своето място, както стоеше Даниил, готов да откликне на Божия призив, готов да изпълни Неговата цел.“ Manuscript Releases, том 6, 108.

At the time of the end in 1798, Daniel stood in his lot, which is expressed in verse thirteen as “at the end of the days.” The end of Nebuchadnezzar’s banishment of “seven times” identifies 1798, for it concluded at “the end of the days.”

Във времето на края, през 1798 г., Даниил застана в своя дял, което в тринадесети стих е изразено като „в края на дните“. Краят на Навуходоносоровото прогонване за „седем времена“ определя 1798 г., защото то завърши „в края на дните“.

> And at the end of the days I Nebuchadnezzar lifted up mine eyes unto heaven, and mine understanding returned unto me, and I blessed the most High, and I praised and honoured him that liveth for ever, whose dominion is an everlasting dominion, and his kingdom is from generation to generation: And all the inhabitants of the earth are reputed as nothing: and he doeth according to his will in the army of heaven, and among the inhabitants of the earth: and none can stay his hand, or say unto him, What doest thou? At the same time my reason returned unto me; and for the glory of my kingdom, mine honour and brightness returned unto me; and my counsellors and my lords sought unto me; and I was established in my kingdom, and excellent majesty was added unto me. Now I Nebuchadnezzar praise and extol and honour the King of heaven, all whose works are truth, and his ways judgment: and those that walk in pride he is able to abase. Daniel 4:34–37.

> А в края на дните аз, Навуходоносор, подигнах очите си към небето, и разумът ми се върна при мене; и благослових Всевишния, и възхвалих и почетох Този, Който живее довека, Чието владичество е вечно владичество, и Чието царство е от поколение в поколение. И всички земни жители се считат за нищо; и Той постъпва според волята Си сред небесното войнство и между земните жители; и никой не може да възпре ръката Му или да Му каже: Какво правиш? В същото време разумът ми се върна при мене; и за славата на царството ми, честта и блясъкът ми се върнаха при мене; и съветниците ми и вельможите ми ме потърсиха; и аз бях утвърден в царството си, и превъзходно величие ми се прибави. Сега аз, Навуходоносор, хваля и превъзнасям, и почитам Небесния Цар, Чиито дела са всички истина, и пътищата Му — съд; а онези, които ходят в гордост, Той е способен да смири. Даниил 4:34–37.

The expression “end of the days” represents the time of the end in 1798. Nebuchadnezzar was then established in his kingdom, which was no longer the history of the beasts of paganism and papalism. At that point, Nebuchadnezzar represented a fully converted man, and in so doing represented the earth beast of Bible prophecy that began to reign in 1798, and it began as a lamb, though it was destined to eventually speak as a dragon. He represents the earth beast that would reign for seventy symbolic years in fulfillment of Isaiah twenty-three, just as his literal kingdom reigned for seventy literal years. The symbolism is “air tight.”

Изразът „краят на дните“ представлява времето на края през 1798 година. Тогава Навуходоносор бе утвърден в царството си, което вече не беше историята на зверовете на езичеството и папството. В този момент Навуходоносор представляваше напълно обърнат човек и по този начин представляваше земния звяр от библейското пророчество, който започна да царува през 1798 година; и той започна като агне, макар че му бе отредено в крайна сметка да заговори като змей. Той представлява земния звяр, който щеше да царува седемдесет символични години в изпълнение на Исая двадесет и трета глава, точно както неговото буквално царство царува седемдесет буквални години. Символиката е „напълно непробиваема“.

Nebuchadnezzar represents a prophetic link between the three powers represented in Revelation chapters twelve and thirteen. There they are identified as the dragon, the sea beast and the earth beast. In Revelation sixteen they are identified as the three powers that lead the world to Armageddon. Nebuchadnezzar’s “seven times,” ties together all three of those beasts, for literal Babylon illustrates spiritual Babylon, and the same line of prophecy that is located in the book of Daniel is taken up in the book of Revelation, for the two books bring each other to perfection.

Навуходоносор представлява пророческа връзка между трите сили, представени в Откровение, глави дванадесета и тринадесета. Там те са определени като змея, звяра от морето и звяра от земята. В Откровение шестнадесета те са определени като трите сили, които водят света към Армагедон. „Седемте времена“ на Навуходоносор свързват всички тези три звяра, защото буквалният Вавилон илюстрира духовния Вавилон, а същата пророческа линия, която се намира в книгата на Даниил, е продължена в книгата Откровение, понеже двете книги взаимно се довеждат до съвършенство.

Nebuchadnezzar represents 1798 as a prophetic link between the dragon, the beast and the false prophet. 1798 was “the time of the end” for the message of the first angel and the Millerite history. William Miller was led to place all of his prophetic structure upon his recognition of the dragon of paganism and the beast of Catholicism, but he did not see the United States as the earth beast and false prophet. He could see the history prior to “the time of the end” in 1798, but the future was yet future. At “the time of the end” in 1989, all three powers would then be recognized.

Навуходоносор представлява 1798 година като пророческа връзка между змея, звяра и лъжепророка. 1798 беше „времето на края“ за вестта на първия ангел и милеритската история. Уилям Милър бе воден да изгради цялата си пророческа структура върху разпознаването си на змея като езичеството и на звяра като католицизма, но не видя Съединените щати като земния звяр и лъжепророка. Той можеше да вижда историята преди „времето на края“ през 1798 година, но бъдещето все още предстоеше. При „времето на края“ през 1989 година и трите сили щяха тогава да бъдат разпознати.

The unsealing of the prophetic recognition of the dragon and beast in 1798, is represented by the Ulai River of chapters seven, eight and nine. The unsealing of the prophetic recognition of the dragon, beast and false prophet in 1989, is represented by the Hiddekel River of chapters ten, eleven and twelve. Nebuchadnezzar represents the movement of the first angel that arrived in 1798, and he typifies Belshazzar who represents the movement of the third angel that arrived in 1989. For this reason, Nebuchadnezzar’s second dream, in chapter four, represents the message of the first angel.

Разпечатването на пророческото разпознаване на змея и звяра през 1798 г. е представено от река Улай в седма, осма и девета глава. Разпечатването на пророческото разпознаване на змея, звяра и лъжепророка през 1989 г. е представено от река Хидекел в десета, единадесета и дванадесета глава. Навуходоносор представлява движението на първия ангел, което настъпи през 1798 г., и той е предобраз на Валтасар, който представлява движението на третия ангел, настъпило през 1989 г. Поради тази причина вторият сън на Навуходоносор, в четвърта глава, представя вестта на първия ангел.

Nebuchadnezzar’s “seven times” concluded at “the time of the end” in 1798, with the arrival of the warning message of judgment to come. At the “end of the days,” he is a converted man, thus representing the Republican horn of the earth beast, when it was lamblike. He simultaneously represents the Philadelphian Protestant horn of the earth beast.

„Седемте времена“ на Навуходоносор завършиха при „времето на края“ през 1798 година, с идването на предупредителната вест за предстоящия съд. В „края на дните“ той е обърнат човек, като по този начин представлява републиканския рог на земния звяр, когато той беше агнеподобен. Едновременно с това той представлява филаделфийския протестантски рог на земния звяр.

As the first king of Babylon, he typifies Belshazzar the last king of Babylon. His judgment was typified by the judgment of Nimrod, and in turn typified the judgment of Belshazzar. His judgment represented the opening of the investigative judgment on October 22, 1844.

Като първия цар на Вавилон той е образ на Валтасар, последния цар на Вавилон. Неговият съд бе предобразен чрез съда над Нимрод и на свой ред предобразяваше съда над Валтасар. Неговият съд представляваше началото на изследователния съд на 22 октомври 1844 г.

> Nebuchadnezzar the king, unto all people, nations, and languages, that dwell in all the earth; Peace be multiplied unto you. I thought it good to show the signs and wonders that the high God hath wrought toward me. How great are his signs! and how mighty are his wonders! his kingdom is an everlasting kingdom, and his dominion is from generation to generation. I Nebuchadnezzar was at rest in mine house, and flourishing in my palace: I saw a dream which made me afraid, and the thoughts upon my bed and the visions of my head troubled me. Daniel 4:1–5.

> Цар Навуходоносор до всички племена, народи и езици, които живеят по цялата земя: Мир да се умножи вам. Намерих за добре да известя знаменията и чудесата, които Всевишният Бог извърши към мене. Колко велики са Неговите знамения! И колко мощни са Неговите чудеса! Неговото царство е вечно царство, и Неговото владичество е от поколение в поколение. Аз, Навуходоносор, бях спокоен в дома си и благоденствах в двореца си; видях сън, който ме уплаши, и помислите на леглото ми и виденията на главата ми ме смутиха. Даниил 4:1–5.

The dream made Nebuchadnezzar afraid, and the symbolism of the dream represents the everlasting gospel of the first angel, which commands men to “fear God.”

Сънят уплаши Навуходоносор, а символиката на съня представлява вечното евангелие на първия ангел, което заповядва на човеците да „се боят от Бога“.

> And I saw another angel fly in the midst of heaven, having the everlasting gospel to preach unto them that dwell on the earth, and to every nation, and kindred, and tongue, and people, Saying with a loud voice, Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come: and worship him that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters. Revelation 14:6, 7.

> И видях друг ангел да лети посред небето, който имаше вечното благовестие, за да го проповядва на живеещите по земята и на всеки народ, племе, език и люде, като казваше със силен глас: Бойте се от Бога и въздайте Нему слава, защото настана часът на Неговия съд; и поклонете се на Този, Който е направил небето и земята, морето и водните извори. Откровение 14:6, 7.

The everlasting gospel is a three-step message, the first step, as represented in the first angel, is to fear God, the second step is to give him glory and the third is represented by the hour of his judgment. “Glory” represents character, and the second “go to” in the story of Nimrod’s rebellion is where the character of the city and the tower was investigated. It was an investigative judgment. The combination of church and state is the image of the beast, and Nimrod’s second step was in manifesting the image of the beast, but the second step of the everlasting gospel produces a glorification of God’s character, not Nimrod’s.

Вечното благовестие е вест в три стъпки: първата стъпка, както е представена в първия ангел, е да се боим от Бога; втората стъпка е да Му отдадем слава; а третата е представена от часа на Неговия съд. „Слава“ представлява характер, а второто „да слезем“ в разказа за бунта на Нимрод е мястото, където бе изследван характерът на града и кулата. Това беше изследователен съд. Съчетаването на църква и държава е образът на звяра, и втората стъпка на Нимрод беше в това да прояви образа на звяра, но втората стъпка на вечното благовестие произвежда прославяне на Божия характер, а не на Нимродовия.

Nebuchadnezzar’s fear is a symbol of the first test, just as was Daniel’s choice to not eat Babylon’s diet, for Daniel feared God. The first angel arrived in history in 1798, and was thereafter empowered on August 11, 1840. Nebuchadnezzar’s dream locates the arrival of the first message at the time of the end in 1798.

Страхът на Навуходоносор е символ на първото изпитание, така както и изборът на Даниил да не яде вавилонската храна, защото Даниил се боеше от Бога. Първият ангел се яви в историята през 1798 г., а впоследствие бе овластен на 11 август 1840 г. Сънят на Навуходоносор определя появата на първата вест във времето на края през 1798 г.

> I saw a dream which made me afraid, and the thoughts upon my bed and the visions of my head troubled me. Therefore made I a decree to bring in all the wise men of Babylon before me, that they might make known unto me the interpretation of the dream. Then came in the magicians, the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers: and I told the dream before them; but they did not make known unto me the interpretation thereof. But at the last Daniel came in before me, whose name was Belteshazzar, according to the name of my god, and in whom is the spirit of the holy gods: and before him I told the dream, saying, O Belteshazzar, master of the magicians, because I know that the spirit of the holy gods is in thee, and no secret troubleth thee, tell me the visions of my dream that I have seen, and the interpretation thereof. Daniel 4:5–9.

> Видях сън, който ме уплаши, и мислите на леглото ми, и виденията на главата ми ме смутиха. Затова издадох повеление да доведат пред мен всички вавилонски мъдреци, за да ми явят тълкуването на съня. Тогава влязоха влъхвите, астролозите, халдейците и гадателите; и аз им разказах съня, но те не ми явиха тълкуването му. Но най-после пред мен влезе Даниил, чието име е Валтасасар, според името на моя бог, и в когото е духът на светите богове; и пред него разказах съня, като казах: О, Валтасасаре, началнико на влъхвите, понеже зная, че духът на светите богове е в тебе и никаква тайна не те смущава, кажи ми виденията на съня, който съм видял, и тълкуването му. Даниил 4:5–9.

The arrival of the first message at the time of the end in 1798, that is represented by Nebuchadnezzar’s fear, marks the point when the book of Daniel was to be unsealed.

Пристигането на първата вест във времето на края през 1798 година, представено чрез страха на Навуходоносор, отбелязва момента, когато книгата на Даниил трябваше да бъде разпечатана.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. … And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:4, 9, 10.

> Но ти, Данииле, затвори думите и запечатай книгата до времето на края; мнозина ще тичат насам-натам и знанието ще се умножи. … И той каза: Иди си, Данииле; защото думите са затворени и запечатани до времето на края. Мнозина ще се очистят, ще се убелят и ще бъдат изпитани; а нечестивите ще вършат нечестие; и никой от нечестивите няма да разбере; а мъдрите ще разберат. Даниил 12:4, 9, 10.

When the book of Daniel was unsealed at “the time of the end”, men were called to come and investigate the increase of knowledge, and that call eventually produced two classes of worshippers. One class could not understand and the other class could. The wise men of Babylon, represented as “the magicians, the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers” could not understand, but Daniel understood. The Babylonian “wise men” could not understand, and therefore represent the wicked. Daniel represented the wise.

Когато книгата на Даниил бе разпечатана „във времето на края“, хората бяха призовани да дойдат и да изследват увеличаването на знанието, и този призив в крайна сметка произведе две групи поклонници. Едната група не можеше да разбира, а другата можеше. Мъдреците на Вавилон, представени като „влъхвите, звездобройците, халдейците и гадателите“, не можеха да разберат, но Даниил разбра. Вавилонските „мъдреци“ не можеха да разберат и следователно представляват нечестивите. Даниил представляваше мъдрите.

We will continue Daniel chapter four in the next article.

Ще продължим с четвърта глава на Даниил в следващата статия.

> “Those who are unfaithful to the work of God are lacking in principle; their motives are not of a character to lead them to choose the right under all circumstances. The servants of God are to feel at all times that they are under the eye of their employer. He who watched the sacrilegious feast of Belshazzar is present in all our institutions, in the counting-room of the merchant, in the private workshop; and the bloodless hand is as surely recording your neglect as it recorded the awful judgment of the blasphemous king. Belshazzar’s condemnation was written in words of fire, ‘Thou art weighed in the balances, and art found wanting’; and if you fail to fulfill your God-given obligations your condemnation will be the same.” Messages to Young People, 229.

> „Онези, които са неверни към Божието дело, са лишени от принципност; подбудите им не са от такова естество, че да ги водят да избират правото при всички обстоятелства. Божиите служители трябва по всяко време да съзнават, че са под погледа на своя Господар. Онзи, Който наблюдаваше светотатствения пир на Валтасар, присъства във всички наши учреждения, в кантората на търговеца, в частната работилница; и безкръвната ръка със същата сигурност записва вашето пренебрежение, с каквато записа страшната присъда над богохулния цар. Осъждането на Валтасар бе написано с огнени думи: „Претеглен си на везните и си намерен недостатъчен“; и ако не изпълните дадените ви от Бога задължения, вашето осъждане ще бъде същото.“ Messages to Young People, 229.

Back to Articles