Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Forty-Six

Книгата на Йоил и Лаодикийската Църква на адвентистите от седмия ден - Четиридесет и шеста част

Number Forty-Six

Число четиридесет и шест

Author

Jeff Pippenger

Published

February 12, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

Caesarea Philippi to Caesarea Maritima represents the period from the third to the ninth hour, which is divided at the sixth hour. The division of Caesarea to Caesarea was the Mount of Transfiguration. The Mount of Transfiguration aligns two other lines to the waymark of three steps that precedes the Pentecostal Sunday law by five days.

От Кесария Филипова до Кесария Маритима се представя периодът от третия до деветия час, който се разделя при шестия час. Разделението от Кесария до Кесария бе Планината на преображението. Планината на преображението съпоставя две други линии с ориентирa от три стъпки, който предхожда петдесетническия неделен закон с пет дни.

At the Mount, God the Father spoke a second time. The first time He spoke was at Christ’s baptism, the last time was just before the cross.

На планината Бог Отец проговори за втори път. Първият път, когато проговори, бе при кръщението на Христос, а последният път — непосредствено преди кръста.

> Now is my soul troubled; and what shall I say? Father, save me from this hour: but for this cause came I unto this hour. Father, glorify thy name. Then came there a voice from heaven, saying, I have both glorified it, and will glorify it again. The people therefore, that stood by, and heard it, said that it thundered: others said, An angel spake to him. John 12:27–29.

> Сега душата Ми е смутена; и какво да кажа? Отче, избави Ме от този час; но заради това дойдох в този час. Отче, прослави Своето име. Тогава дойде глас от небето, който казваше: И Го прославих, и пак ще Го прославя. А народът, който стоеше наоколо и чу това, казваше, че е прегърмяло; други казваха: Ангел Му говори. Йоан 12:27–29.

God glorifies His name when He seals the one hundred and forty-four thousand and writes upon them His name.

Бог прославя Своето име, когато запечатва сто четиридесет и четирите хиляди и написва върху тях Своето име.

> Him that overcometh will I make a pillar in the temple of my God, and he shall go no more out: and I will write upon him the name of my God, and the name of the city of my God, which is new Jerusalem, which cometh down out of heaven from my God: and I will write upon him my new name. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:12, 13.

> Онзи, който побеждава, ще направя стълб в храма на Моя Бог, и той вече няма да излезе вън; и ще напиша върху него името на Моя Бог и името на града на Моя Бог, новия Ерусалим, който слиза от небето от Моя Бог; и ще напиша върху него Моето ново име. Който има ухо, нека слуша какво говори Духът към църквите. Откровение 3:12, 13.

At the Mount of Transfiguration, Peter, James and John were the only disciples present, as they were at the resurrection of Jairus’ daughter and also again at Gethsemane. Gethsemane, like unto the Father speaking in John twelve—came just before the cross. Gethsemane means “oil press,” identifying the oil test of the virgins. Gethsemane is the “crisis” that brings the soul “face to face with death,” and the wise virgins pass the test, for in the second temple test they came face to face with life, as Jesus taught “face to face” for thirty days.

На планината на Преображението Петър, Яков и Йоан бяха единствените присъстващи ученици, както бяха и при възкресяването на дъщерята на Яир, а също и по-късно в Гетсимания. Гетсимания, подобно на това, когато Отец говори в Йоан дванадесета глава, дойде непосредствено преди кръста. Гетсимания означава „маслинена преса“, като обозначава изпитанието с маслото на девиците. Гетсимания е „кризата“, която изправя душата „лице в лице със смъртта“, и мъдрите девици издържат изпитанието, защото във второто храмово изпитание те се изправиха лице в лице с живота, както Исус поучаваше „лице в лице“ в продължение на тридесет дни.

The first time the Father spoke was at Christ’s baptism and the first time He exclusively took Peter, James and John was when the twelve-year-old daughter of Jairus was resurrected. The resurrection of the twelve-year-old virgin aligns with the baptism of Christ, which symbolizes the power of the resurrection. The resurrection of Jairus’s daughter aligns with the baptism of Christ and Caesarea Philippi. Gethsemane and the troubling of Christ when the Father spoke just before the cross align with Caesarea Maritima.

Първият път, когато Отец проговори, беше при кръщението на Христос, а първият път, когато Той взе отделно само Петър, Яков и Йоан, беше при възкресяването на дванадесетгодишната дъщеря на Яир. Възкресението на дванадесетгодишната девица съответства на кръщението на Христос, което символизира силата на възкресението. Възкресението на дъщерята на Яир съответства на кръщението на Христос и Кесария Филипова. Гетсимания и смущението на Христос, когато Отец проговори непосредствено преди кръста, съответстват на Кесария Маритима.

Line upon line Peter represents the one hundred and forty-four thousand who are sealed at Caesarea Philippi, when Simon Barjona’s name is changed to Peter. Once sealed at Panium, which is Caesarea Philippi, Peter goes to the sixth hour of the Mount, where he is lifted up as an ensign as he continues on to answer the call of Cornelius at Caesarea Maritima. At Caesarea Philippi Peter leaves the Exeter camp meeting with the seal of God and the message of the Midnight Cry to proclaim. The message of Islam as represented by the feast of trumpets carries Peter on to Caesarea by the sea. The message of Islam lifts up Peter to the view of the world, for Peter has predicted the prophetic arrival of Islam in advance of the feast of trumpets.

Ред по ред Петър представлява сто четиридесет и четирите хиляди, които са запечатани в Кесария Филипова, когато името на Симон, син Йонин, е променено на Петър. След като веднъж е запечатан в Панион, което е Кесария Филипова, Петър отива в шестия час на планината, където е издигнат като знаме, докато продължава, за да отговори на зова на Корнилий в Кесария Приморска. В Кесария Филипова Петър напуска лагерното събрание в Ексетър с Божия печат и с вестта на Среднощния вик, която да прогласява. Вестта за исляма, представена чрез празника на тръбите, отвежда Петър нататък към Кесария край морето. Вестта за исляма издига Петър пред погледа на света, защото Петър предварително е предсказал пророческото явяване на исляма преди празника на тръбите.

> Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord: And he shall turn the heart of the fathers to the children, and the heart of the children to their fathers, lest I come and smite the earth with a curse. Malachi 4:5, 6.

> Ето, Аз ще ви изпратя пророк Илия, преди да дойде великият и страшен ден Господен; и той ще обърне сърцето на бащите към децата и сърцето на децата към бащите им, за да не дойда и да поразя земята с проклятие. Малахия 4:5, 6.

Line upon line the Elijah message is the message that is premised upon aligning the fathers with their children. Elijah was Father Miller, who illustrates his children. The one hundred and forty-four thousand are the children of William Miller, and to turn the hearts of Miller to his children is to align Millerite history with the history of Elijah, as well as John the Baptist with the messenger associated with the one hundred and forty-four thousand. An element of the alignment of these four lines is that in each of the testing histories of Elijah, John and Miller the only message of present truth—was the message which came through the messenger.

Ред след ред, Илиевата вест е вестта, която се основава върху привеждането на бащите в съгласие с техните деца. Илия беше отец Милър, който онагледява своите деца. Сто четиридесет и четирите хиляди са децата на Уилям Милър, и да се обърнат сърцата на Милър към неговите деца означава да се приведе милеритската история в съответствие с историята на Илия, както и Йоан Кръстител — с вестителя, свързан със сто четиридесет и четирите хиляди. Един елемент от съгласуването на тези четири линии е, че във всяка от изпитните истории на Илия, Йоан и Милър единствената вест на настоящата истина беше вестта, която дойде чрез вестителя.

> And Elijah the Tishbite, who was of the inhabitants of Gilead, said unto Ahab, As the Lord God of Israel liveth, before whom I stand, there shall not be dew nor rain these years, but according to my word. 1 Kings 17:1.

> И Илия Тесвиецът, от жителите на Галаад, каза на Ахав: Заклевам се в живота на Господа, Израилевия Бог, пред Когото стоя, че през тия години няма да има ни роса, ни дъжд, освен според моето слово. 3 Царе 17:1.

Sister White is clear that those who did not accept the message of John, who Jesus identified as Elijah, would not be benefitted by the teachings of Jesus, and also that those who rejected the message of Miller, as represented as the first angel’s message, could not be benefitted by the message of the second angel. Accompanying Elijah’s announcement that rain would only come at his command, was the ultimate test that included the command to choose between Elijah’s message or Baal’s message. The prophetic symbol of “how long” aligns Elijah’s Mount Carmel with the Sunday law.

Сестра Уайт ясно заявява, че онези, които не приеха вестта на Йоан, когото Исус определи като Илия, не биха се ползвали от ученията на Исус; и също така, че онези, които отхвърлиха вестта на Милър, представена като вестта на първия ангел, не биха се ползвали от вестта на втория ангел. Съпътстващо обявяването на Илия, че дъжд ще дойде само по негова заповед, беше последното изпитание, което включваше заповедта да се избере между вестта на Илия и вестта на Ваал. Пророческият символ „докога“ съотнася Кармил на Илия със закона за неделята.

> So Ahab sent unto all the children of Israel, and gathered the prophets together unto mount Carmel. And Elijah came unto all the people, and said, How long halt ye between two opinions? if the Lord be God, follow him: but if Baal, then follow him. And the people answered him not a word. Then said Elijah unto the people, I, even I only, remain a prophet of the Lord; but Baal’s prophets are four hundred and fifty men. Let them therefore give us two bullocks; and let them choose one bullock for themselves, and cut it in pieces, and lay it on wood, and put no fire under: and I will dress the other bullock, and lay it on wood, and put no fire under: And call ye on the name of your gods, and I will call on the name of the Lord: and the God that answereth by fire, let him be God. And all the people answered and said, It is well spoken. 1 Kings 18:20–24.

> И тъй, Ахав изпрати до всички израилеви синове и събра пророците на планината Кармил. Илия се приближи до целия народ и каза: Докога ще куцате между две мнения? Ако Господ е Бог, следвайте Него; а ако Ваал, тогава следвайте него. И народът не му отговори нито дума. Тогава Илия каза на народа: Аз, само аз, останах пророк на Господа; а пророците на Ваал са четиристотин и петдесет души. Нека ни дадат, прочее, два телца; и нека те изберат за себе си едното теле, да го разсекат на късове и да го положат върху дървата, но да не подпалват огън отдолу; а аз ще приготвя другото теле, ще го положа върху дървата и няма да подпалвам огън отдолу. Тогава вие призовете името на вашите богове, а аз ще призова името на Господа; и Богът, Който отговори с огън, Той да бъде Бог. И целият народ отговори и каза: Добре казано. 3 Царе 18:20–24.

The test of Carmel was choosing between two messages. A test between true and false prophecy, and the messenger Elijah or the prophets who sat at Jezebel’s table. It was about the messenger and the message. In 1844, Carmel was repeated as the Lord brought about a test which manifested Miller as the true prophet, and Miller’s message as the dew and rain. The distinction between the true prophet and true message in contrast with the false prophet and the false message was represented at the Exeter camp meeting by the Exeter tent and the tent of the Watertown group. Two tabernacles representing the true in contrast with the false. The distinction made at Carmel and the history of 1844 is identified at Caesarea Philippi when Peter is sealed and lifted up to the Mount as an ensign. He is lifted up because he had claimed that his message was the only true message of the latter rain. He was lifted up when his prediction was fulfilled.

Изпитът на Кармил беше избор между две вести. Изпитание между истинското и лъжливото пророчество, и между вестителя Илия и пророците, които седяха на трапезата на Езавел. То се отнасяше до вестителя и вестта. През 1844 г. Кармил се повтори, когато Господ доведе до изпитание, което прояви Милър като истинския пророк, а вестта на Милър — като росата и дъжда. Разграничението между истинския пророк и истинската вест, в противоположност на лъжепророка и лъжливата вест, беше представено на лагерното събрание в Ексетър чрез шатрата в Ексетър и шатрата на групата от Уотъртаун. Две скинии, представляващи истинското в противоположност на лъжливото. Разграничението, направено на Кармил и в историята на 1844 г., е отъждествено при Кесария Филипова, когато Петър е запечатан и издигнат на Планината като знаме. Той е издигнат, защото беше заявил, че неговата вест е единствената истинска вест на късния дъжд. Той беше издигнат, когато предсказанието му се изпълни.

The feast of trumpets is the third and litmus test in the Pentecostal season and before the litmus test Peter identifies that Islam is to be loosed to mark the beginning of the proclamation of the Midnight Cry. The fulfillment of prophecy is what made the distinction between the Millerites and the Protestants, who represent the former covenant people who are being passed by. Elijah personally killed the false prophets, once the distinction between true and false was manifested. The distinction is made at the feast of trumpets, when a prediction of Islam is fulfilled.

Празникът на тръбите е третият и лакмусов изпит в сезона на Петдесетница, и преди този лакмусов изпит Петър посочва, че ислямът трябва да бъде развързан, за да отбележи началото на прогласяването на Среднощния вик. Изпълнението на пророчеството е онова, което постави разграничението между милеристите и протестантите, които представляват предишния заветен народ, който бива отминат. Сам Илия уби лъжепророците, след като бе проявено разграничението между истинното и лъжливото. Разграничението се прави при празника на тръбите, когато се изпълнява едно предсказание за исляма.

The Midnight Cry of Millerite history was a prediction that was corrected and thereafter fulfilled. It was fulfilled on October 22, 1844, whereas Miller’s original understanding of the Midnight Cry was the year 1843. Samuel Snow represents the correction of the message, and his message became known as the “true” Midnight Cry message.

Среднощният вик в милеритската история беше предсказание, което бе поправено и след това изпълнено. То се изпълни на 22 октомври 1844 г., докато първоначалното разбиране на Милър за Среднощния вик беше годината 1843. Самюел Сноу представлява поправката на вестта и неговата вест стана известна като „истинската“ вест на Среднощния вик.

1844 was an illustration of the distinction between the message of Miller and the message of the Protestants. In the testing process the Protestants were slain by Miller and they then became apostate Protestantism, the daughters of Rome, the priests of Jezebel. The distinction was manifested by either a reception or rejection of the prophetic message. With John and Miller the prophetic message exposed the false message of the former covenant people who were being passed by. Elijah’s message claimed there would be no rain except at his word, and after three and a half years the test of that claim was to be made manifest.

1844 година беше илюстрация на разграничението между вестта на Милър и вестта на протестантите. В процеса на изпитването протестантите бяха поразени от Милър и тогава станаха отстъпило протестантство, дъщерите на Рим, свещениците на Езавел. Разграничението беше проявено чрез приемане или отхвърляне на пророческата вест. При Йоан и Милър пророческата вест изобличаваше лъжливата вест на предишния заветен народ, който биваше отминаван. Вестта на Илия заявяваше, че няма да има дъжд освен по неговата дума, и след три години и половина изпитът на това твърдение трябваше да стане явен.

> And it came to pass, when Ahab saw Elijah, that Ahab said unto him, Art thou he that troubleth Israel? And he answered, I have not troubled Israel; but thou, and thy father’s house, in that ye have forsaken the commandments of the Lord, and thou hast followed Baalim. Now therefore send, and gather to me all Israel unto mount Carmel, and the prophets of Baal four hundred and fifty, and the prophets of the groves four hundred, which eat at Jezebel’s table. 1 Kings 18:17–19.

> И стана, когато Ахав видя Илия, че Ахав му каза: Ти ли си онзи, който смущава Израил? А той отговори: Не аз смущавам Израил, а ти и домът на баща ти, защото сте оставили заповедите на Господа и си последвал ваалимите. И тъй, прати сега и събери при мене целия Израил на планината Кармил, и четиристотин и петдесетте пророци на Ваал, и четиристотинте пророци на ашерите, които ядат от трапезата на Езавел. 3 Царе 18:17–19.

The distinction between the false and true, whether it be the messenger or the message was made in a testing process that included accusations against both the message and the messenger. Elijah was the one who was accused of troubling Israel, for his message had stopped the rain. Had it continued to rain in Israel, no issue about Elijah would have been raised. The issue was based upon Elijah’s prediction, and its fulfillment over the three and a half years.

Разграничението между лъжливото и истинното — било то вестителят или вестта — бе установено в процес на изпитване, който включваше обвинения както срещу вестта, така и срещу вестителя. Илия беше онзи, когото обвиниха, че смущава Израил, защото неговата вест бе спряла дъжда. Ако в Израил бе продължило да вали, не би бил повдигнат никакъв въпрос относно Илия. Въпросът се основаваше на предсказанието на Илия и на неговото изпълнение през трите години и половина.

When Peter is at the litmus test of Caesarea Philippi, which is the feast of trumpets, and also where the ass is loosed, the beginning of the message of the Midnight Cry is marked. Peter like unto Elijah, has just witnessed the confirmation of his prediction, and the distinction between the true and false has been demonstrated for all to see. The prediction’s confirmation is represented by the feast of trumpets—which is the litmus test. The prediction was typified by both 1840 and 1844, where a prediction is corrected and thereafter fulfilled. The corrected prediction of Josiah Litch empowered the first angel on August 11, 1840 and the prediction of the year 1843 by Miller was corrected by Snow.

Когато Петър е при лакмусовия тест в Кесария Филипова, който е празникът на тръбите, а също и мястото, където ослето е отвързано, се отбелязва началото на вестта на Среднощния вик. Петър, подобно на Илия, току-що е станал свидетел на потвърждението на своето предсказание и разграничението между истинското и лъжливото е било показано така, че всички да го видят. Потвърждението на предсказанието е представено чрез празника на тръбите — който е лакмусовият тест. Предсказанието беше предобразено както от 1840, така и от 1844 година, когато едно предсказание е поправено и след това изпълнено. Поправеното предсказание на Джосая Лич даде сила на първия ангел на 11 август 1840 година, а предсказанието на Милър за 1843 година беше поправено от Сноу.

> “In the year 1840 another remarkable fulfillment of prophecy excited widespread interest. two years before, Josiah Litch, one of the leading ministers preaching the second advent, published an exposition of Revelation 9, predicting the fall of the Ottoman Empire. According to his calculations, this power was to be overthrown . . . on the 11th of August, 1840, when the Ottoman power in Constantinople may be expected to be broken. And this, I believe, will be found to be the case.’

> „През 1840 година едно друго забележително изпълнение на пророчество възбуди широк интерес. Две години по-рано Йосия Лич, един от водещите служители, проповядващи второто пришествие, публикува тълкуване на Откровение 9, в което предсказа падането на Османската империя. Според неговите изчисления тази сила трябваше да бъде съкрушена... на 11 август 1840 година, когато може да се очаква османската власт в Константинопол да бъде сломена. И вярвам, че ще се установи именно това.“

> “At the very time specified, Turkey, through her ambassadors, accepted the protection of the allied powers of Europe, and thus placed herself under the control of Christian nations. The event exactly fulfilled the prediction. When it became known, multitudes were convinced of the correctness of the principles of prophetic interpretation adopted by Miller and his associates, and a wonderful impetus was given to the advent movement. Men of learning and position united with Miller, both in preaching and in publishing his views, and from 1840 to 1844 the work rapidly extended.” The Great Controversy, 334, 335.

> „Точно в определения момент Турция, чрез своите посланици, прие закрилата на съюзените сили на Европа и така се постави под контрола на християнските народи. Събитието изпълни предсказанието с пълна точност. Когато това стана известно, мнозина се убедиха в правилността на принципите на пророческо тълкуване, възприети от Милър и неговите сътрудници, и на адвентното движение бе даден чуден тласък. Хора учени и с обществено положение се присъединиха към Милър както в проповядването, така и в публикуването на неговите възгледи, и от 1840 до 1844 година делото бързо се разпростря.“ Великата борба, 334, 335.

The prediction of Litch was about Islam, and the prediction of Snow was about the closed door. When Litch’s prediction was fulfilled, the methodology that established the message was accepted, and those who accepted the message “united” with the messenger. Both the message and the messenger was recognized in the fulfillment of the prediction. The prediction of Litch was about Islam, and the prediction of Snow was about the closed door.

Предсказанието на Лич беше за исляма, а предсказанието на Сноу — за затворената врата. Когато предсказанието на Лич се изпълни, методологията, която утвърди вестта, беше приета, и онези, които приеха вестта, се „съединиха“ с вестителя. И вестта, и вестителят бяха разпознати в изпълнението на предсказанието. Предсказанието на Лич беше за исляма, а предсказанието на Сноу — за затворената врата.

> “I saw the people of God joyful in expectation, looking for their Lord. But God designed to prove them. His hand covered a mistake in the reckoning of the prophetic periods. Those who were looking for their Lord did not discover this mistake, and the most learned men who opposed the time also failed to see it. God designed that His people should meet with a disappointment. The time passed, and those who had looked with joyful expectation for their Saviour were sad and disheartened, while those who had not loved the appearing of Jesus, but embraced the message through fear, were pleased that He did not come at the time of expectation. Their profession had not affected the heart and purified the life. The passing of the time was well calculated to reveal such hearts. They were the first to turn and ridicule the sorrowful, disappointed ones who really loved the appearing of their Saviour. I saw the wisdom of God in proving His people and giving them a searching test to discover those who would shrink and turn back in the hour of trial.

> „Видях Божия народ радостен в очакване, взиращ се за своя Господ. Но Бог бе определил да ги изпита. Ръката Му покри една грешка в изчисляването на пророческите периоди. Онези, които очакваха своя Господ, не откриха тази грешка, и най-учените мъже, които се противопоставяха на времето, също не успяха да я видят. Бог бе определил Неговият народ да преживее разочарование. Времето премина, и онези, които с радостно очакване бяха гледали към своя Спасител, станаха скръбни и обезсърчени, докато онези, които не бяха възлюбили явяването на Исус, а бяха приели вестта от страх, се радваха, че Той не бе дошъл във времето на очакването. Тяхното изповедание не бе повлияло сърцето и очистило живота. Изтичането на времето бе добре пресметнато, за да разкрие такива сърца. Те бяха първите, които се обърнаха и започнаха да се присмиват на наскърбените, разочаровани хора, които действително обичаха явяването на своя Спасител. Видях Божията мъдрост в това, че изпитва Своя народ и му дава проницателно изпитание, за да открие онези, които биха се отдръпнали и върнали назад в часа на изпитанието.״

> “Jesus and all the heavenly host looked with sympathy and love upon those who had with sweet expectation longed to see Him whom their souls loved. Angels were hovering around them, to sustain them in the hour of their trial. Those who had neglected to receive the heavenly message were left in darkness, and God’s anger was kindled against them, because they would not receive the light which He had sent them from heaven. Those faithful, disappointed ones, who could not understand why their Lord did not come, were not left in darkness. Again they were led to their Bibles to search the prophetic periods. The hand of the Lord was removed from the figures, and the mistake was explained. They saw that the prophetic periods reached to 1844, and that the same evidence which they had presented to show that the prophetic periods closed in 1843, proved that they would terminate in 1844. Light from the Word of God shone upon their position, and they discovered a tarrying time—‘Though it [the vision] tarry, wait for it.’ In their love for Christ’s immediate coming, they had overlooked the tarrying of the vision, which was calculated to manifest the true waiting ones. Again they had a point of time. Yet I saw that many of them could not rise above their severe disappointment to possess that degree of zeal and energy which had marked their faith in 1843.

> „Исус и цялото небесно войнство гледаха със съчувствие и любов към онези, които със сладостно очакване бяха копнели да видят Този, Когото душите им обичаха. Ангели се носеха около тях, за да ги подкрепят в часа на тяхното изпитание. Онези, които бяха пренебрегнали да приемат небесната вест, бяха оставени в тъмнина и Божият гняв се разпали против тях, защото не искаха да приемат светлината, която Той им бе изпратил от небето. Тези верни, разочаровани души, които не можеха да разберат защо техният Господ не дойде, не бяха оставени в тъмнина. Отново те бяха насочени към своите Библии, за да изследват пророческите периоди. Ръката на Господа бе отстранена от числата и грешката бе обяснена. Те видяха, че пророческите периоди достигат до 1844 г. и че същите доказателства, които бяха представили, за да покажат, че пророческите периоди завършват през 1843 г., доказваха, че те приключват през 1844 г. Светлина от Божието Слово осия тяхното положение и те откриха време на забавяне — „Ако се забави [видението], чакай го.“ В любовта си към непосредственото идване на Христос те бяха пренебрегнали забавянето на видението, което бе предвидено, за да се явят истински чакащите. Отново имаха определен момент във времето. Но видях, че мнозина от тях не можеха да се издигнат над тежкото си разочарование, за да притежават онази степен на ревност и енергия, която бе белязала вярата им през 1843 г.

> “Satan and his angels triumphed over them, and those who would not receive the message congratulated themselves upon their farseeing judgment and wisdom in not receiving the delusion, as they called it. They did not realize that they were rejecting the counsel of God against themselves, and were working in union with Satan and his angels to perplex God’s people, who were living out the heaven-sent message.

> „Сатана и неговите ангели възтържествуваха над тях, а онези, които не искаха да приемат вестта, поздравяваха себе си за своята далновидна преценка и мъдрост, задето не бяха приели заблудата, както я наричаха те. Те не осъзнаваха, че отхвърляха Божия съвет против самите себе си и действаха в съюз със Сатана и неговите ангели, за да смущават Божия народ, който преживяваше изпратената от небето вест.“

> “The believers in this message were oppressed in the churches. For a time, those who would not receive the message were restrained by fear from acting out the sentiments of their hearts; but the passing of the time revealed their true feelings. They wished to silence the testimony which the waiting ones felt compelled to bear, that the prophetic periods extended to 1844. With clearness the believers explained their mistake and gave the reasons why they expected their Lord in 1844. Their opposers could bring no arguments against the powerful reasons offered. Yet the anger of the churches was kindled; they were determined not to listen to evidence, and to shut the testimony out of the churches, so the others could not hear it. Those who dared not withhold from others the light which God had given them, were shut out of the churches; but Jesus was with them, and they were joyful in the light of His countenance. They were prepared to receive the message of the second angel.” Early Writings, 235–237.

> „Вярващите в тази вест бяха потискани в църквите. За известно време онези, които не искаха да приемат вестта, бяха възпирани от страх да не изразят чувствата на сърцата си; но изтичането на времето разкри истинските им чувства. Те желаеха да заглушат свидетелството, което чакащите се чувстваха принудени да носят — че пророческите периоди се простираха до 1844 година. С яснота вярващите обясниха грешката си и изложиха причините, поради които очакваха своя Господ през 1844 година. Техните противници не можеха да приведат никакви доводи срещу силните основания, които бяха представени. Но гневът на църквите се разпали; те бяха решени да не слушат доказателствата и да изключат свидетелството от църквите, за да не могат и другите да го чуят. Онези, които не смееха да скрият от другите светлината, която Бог им беше дал, бяха изключени от църквите; но Исус беше с тях и те се радваха в светлината на Неговото лице. Те бяха приготвени да приемат вестта на втория ангел.“ Ранни писания, 235–237.

Peter represents the one hundred and forty-four thousand who like unto Litch present a corrected prediction about Islam and the end of a kingdom; and like unto Snow, Peter also presents a corrected prediction of the closed door. Litch’s message of the second woe of Islam was an external prediction, and Snow’s closed door was an internal prediction. For Snow the work began when the Lord removed his hand from the figures, and it was then seen that same evidence that had been previously been thought to prove 1843, actually proved October 22, 1844. For Litch it was a calculation that when fulfilled brought the angel of Revelation ten down to stand upon the earth and the sea.

Петър представлява сто четиридесет и четирите хиляди, които, подобно на Лич, представят поправено предсказание относно исляма и края на едно царство; и, подобно на Сноу, Петър също представя поправено предсказание за затворената врата. Вестта на Лич за второто горко на исляма беше външно предсказание, а затворената врата на Сноу беше вътрешно предсказание. За Сноу делото започна, когато Господ отдръпна ръката Си от числата, и тогава се видя, че същото доказателство, за което преди се смяташе, че доказва 1843 година, всъщност доказваше 22 октомври 1844 година. За Лич това беше изчисление, което, когато се изпълни, доведе ангела от Откровение 10 да застане върху земята и морето.

The fact that Litch recalculated his prediction ten days before its fulfillment identifies the work of correcting a previous prediction as a test. Is the beginning in 1840 and the ending in 1844 actually a prophetic symbol of a prediction that is recalculated to become the true Midnight Cry? Does the alpha and omega of Millerite history which concluded with the proclamation of the Midnight Cry actually typify the prophetic characteristics of the true Midnight Cry of the one hundred and forty-four thousand?

Фактът, че Лич преизчисли своето предсказание десет дни преди неговото изпълнение, определя делото по поправянето на предишно предсказание като изпит. Дали началото през 1840 г. и краят през 1844 г. действително са пророчески символ на едно предсказание, което е преизчислено, за да се превърне в истинския Среднощен вик? Дали алфата и омегата на милеритската история, която завърши с прогласяването на Среднощния вик, действително предобразяват пророческите характеристики на истинския Среднощен вик на сто четиридесет и четирите хиляди?

In both periods of the corrected prediction’s proclamation, controversy was manifested against the Millerite message, for the message troubled the people. When Peter stands at Caesarea Philippi there is a controversy over the message that began prior to Caesarea Philippi, for it is the fulfillment that confirms that it was only at Peter’s word that the message of rain would fall. Caesarea Philippi is the feast of trumpets aligns with Christ sending two disciples, representing the second angel, to loose the ass of Islam. The loosing of the ass of Islam announces the beginning of the message of the Midnight Cry at Exeter camp meeting, for arriving on horse a day late, on August 13, Samuel Snow, who had tarried rather than arrive on the opening day, marks the end of the tarrying time and the beginning of the message that would be carried like a tidal wave when the meeting ended on the 17th.

И в двата периода на прогласяването на поправеното предсказание се прояви противоборство срещу Милеритската вест, защото вестта смущаваше хората. Когато Петър застава в Кесария Филипова, възниква спор относно вестта, започнала преди Кесария Филипова, защото именно изпълнението потвърждава, че само по думата на Петър щеше да падне вестта за дъжда. Кесария Филипова е празникът на тръбите и се съгласува с това, че Христос изпраща двама ученици, представляващи втория ангел, за да отвържат ослето на исляма. Отвързването на ослето на исляма възвестява началото на вестта на Среднощния вик на лагерното събрание в Ексетър, защото Самюъл Сноу, пристигайки на кон с един ден закъснение, на 13 август, след като бе забавил идването си, вместо да пристигне в деня на откриването, отбелязва края на времето на забавянето и началото на вестта, която щеше да бъде понесена като приливна вълна, когато събранието приключи на 17-и.

The controversy of Millerite history, the accusations of king Ahab and the resistance of the quibbling Jews as Christ entered Jerusalem all identify a controversy that reaches its conclusion at the feast of trumpets, when the ass is loosed. The loosing of the ass is the confirmation of a prophecy that identifies a closed door upon Adventism in the beginning at Caesarea Philippi and a closed door at the end of the period at Caesarea Maritima. The ass is a symbol of Islam of the third woe that strikes the United States, including Nashville, Tennessee. The failed prediction of July 18, 2020, is now being progressively corrected as the Lord removes His hand, and unseals the revelation of Jesus Christ. That unsealing began in the wilderness in July of 2023.

Спорът в историята на милеризма, обвиненията на цар Ахав и съпротивата на заядливите юдеи, когато Христос влизаше в Ерусалим, всички посочват един спор, който достига своя завършек при празника на тръбите, когато оселът бива развързан. Развързването на осела е потвърждение на едно пророчество, което обозначава затворена врата над адвентизма в началото при Кесария Филипова и затворена врата в края на периода при Кесария Маритима. Оселът е символ на исляма от третото горко, което поразява Съединените щати, включително Нашвил, Тенеси. Проваленото предсказание за 18 юли 2020 г. сега бива постепенно поправяно, докато Господ отдръпва ръката Си и разпечатва Откровението на Исус Христос. Това разпечатване започна в пустинята през юли 2023 година.

## The vision of Daniel Eleven

Видението на Даниил единадесет

The feast of trumpets represents the seventh trumpet, which is the third woe, which is Islam. A trumpet is an external warning message of war, but it may also be understood as an internal call to a holy convocation. As the litmus test that begins when the thirty days of the second temple test concludes, it is both an external and internal message. The first foundational test arrived in the spring of 2024 with the external vision of antichrist as represented in Daniel 11:14.

Празникът на тръбите представлява седмата тръба, която е третото горко, което е ислямът. Тръбата е външно предупредително послание за война, но може също да се разбира и като вътрешен призив към свято събрание. Като лакмусовия тест, който започва, когато тридесетте дни на изпитанието на втория храм приключат, това е едновременно външно и вътрешно послание. Първият основополагащ тест настъпи през пролетта на 2024 г. с външното видение за антихриста, както е представено в Даниил 11:14.

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. Daniel 11:14.

> И в онези времена мнозина ще се надигнат против южния цар; също и разбойниците от твоя народ ще се възвисят, за да утвърдят видението; но ще паднат. Даниил 11:14.

The previous verse introduced Panium, and the testimony of Panium continues through to verse fifteen.

Предишният стих въведе Паний, и свидетелството за Паний продължава до петнадесети стих.

> For the king of the north shall return, and shall set forth a multitude greater than the former, and shall certainly come after certain years with a great army and with much riches. Daniel 11:13.

> Защото северният цар ще се върне и ще издигне множество, по-голямо от предишното; и след няколко години непременно ще дойде с голяма войска и с големи богатства. Даниил 11:13.

The king of the north in verses ten through fifteen is the proxy power of the papacy, who was represented by Ronald Reagan in verse ten when the wall of the iron curtain was removed as typified by the fall of the Berlin Wall on November 9, 1989. Verse sixteen marks the removal of the wall of separation of church and state at the Sunday law. Verse eleven and twelve represent the Ukrainian war that began in 2014, and verse thirteen is identifying the election of 2024, when Trump, the eighth president since Reagan, who is also the eighth president who is of the seven previous presidents, “returns” with more power, for when he returns he “shall set forth a multitude greater than the former, and shall certainly come after certain years.” The “certain years” are the four years of Joe Biden.

Северният цар в стихове десети до петнадесети е заместителната сила на папството, което беше представено от Роналд Рейгън в стих десети, когато стената на Желязната завеса бе премахната, както бе предобразено чрез падането на Берлинската стена на 9 ноември 1989 г. Стих шестнадесети бележи премахването на разделителната стена между църква и държава при неделния закон. Стихове единадесети и дванадесети представят украинската война, започнала през 2014 г., а стих тринадесети посочва изборите през 2024 г., когато Тръмп, осмият президент след Рейгън, който също е осмият президент, произхождащ от предишните седем президенти, „се завръща“ с по-голяма сила, защото, когато се завърне, „ще изведе множество, по-голямо от първото, и непременно ще дойде след известни години“. „Известните години“ са четирите години на Джо Байдън.

After 2024, in agreement with verse thirteen, Rome will insert itself into the prophetic history of Panium. May 8, 2025 the first pope from the spiritual glorious land was selected and He chose the name of Leo, that carries with it many significant prophetic characteristics. Then in verse fifteen the battle is engaged.

След 2024 г., в съгласие с тринадесети стих, Рим ще се намеси в пророческата история на Паниум. На 8 май 2025 г. бе избран първият папа от духовната славна земя и той избра името Лъв, което носи със себе си много значими пророчески характеристики. След това, в петнадесети стих, битката започва.

> So the king of the north shall come, and cast up a mount, and take the most fenced cities: and the arms of the south shall not withstand, neither his chosen people, neither shall there be any strength to withstand. Daniel 11:15.

> И тъй, северният цар ще дойде, ще издигне насип и ще превземе най-укрепените градове; и силите на юга няма да устоят, нито избраният му народ; нито ще има сила да се устои. Данаил 11:15.

The battle of Panium is engaged in verse fifteen and the earth-beast represented by Donald Trump will defeat the kingdom of the south. The king of the south in verse eleven began a war with Ukraine, the papacy’s proxy power who was financed and supported by the papacy’s proxy power of verse ten—the United States. The king of the south would be victorious in the battle of Raphia, but in the aftermath of the victory the progressive dissolution which is always associated with the demise of a dragon kingdom of the south, leaves the king of the south in an extremely vulnerable position as the king of the north returns, stronger than ever and prepares for the battle of Panium. Russia and Putin are the king of the south when the United States initiated the Ukrainian War in 2014. In 2022 the invasion began and blood began to flow. In 2024 the king of the north returned.

Битката при Паниум е представена в петнадесети стих и земният звяр, представен от Доналд Тръмп, ще победи царството на юга. Царят на юга в единадесети стих започна война с Украйна, пълномощната сила на папството, която беше финансирана и подкрепяна от пълномощната сила на папството в десети стих — Съединените щати. Царят на юга щеше да бъде победоносен в битката при Рафия, но след победата прогресивното разпадане, което винаги е свързано с гибелта на едно драконово царство на юга, оставя царя на юга в изключително уязвимо положение, докато царят на севера се завръща, по-силен от всякога, и се подготвя за битката при Паниум. Русия и Путин са царят на юга, когато Съединените щати инициираха украинската война през 2014 г. През 2022 г. започна нахлуването и кръв започна да се пролива. През 2024 г. царят на севера се завърна.

Peter is at Caesarea Philippi, which is the beginning of the proclamation of the message of the Midnight Cry. Peter, like unto Elijah and the Millerites as represented by Litch and Snow has previously set forth a prediction of a closed door and Islam. Its fulfillment identifies the distinction between the true and false latter rain messages, and the true and false messengers. Peter’s message is the corrected message of Nashville and Islam, and when he is standing in Caesarea Philippi, he is standing at Panium, the battle that leads to the Sunday law of verse sixteen. The fulfillment of Peter’s prediction identifies the beginning of the proclamation of the Midnight Cry, when Islam is loosed, which is also, line upon line when the battle of Panium arrives.

Петър е в Кесария Филипова, което е началото на прогласяването на вестта на Среднощния вик. Петър, подобно на Илия и милеритите, представени от Лич и Сноу, преди това е изложил предсказание за затворена врата и исляма. Неговото изпълнение определя разграничението между истинските и фалшивите вести на късния дъжд и истинските и фалшивите вестители. Вестта на Петър е поправената вест за Нешвил и исляма, и когато той стои в Кесария Филипова, той стои в Паниум, битката, която води към неделния закон от шестнадесети стих. Изпълнението на предсказанието на Петър определя началото на прогласяването на Среднощния вик, когато ислямът бива пуснат, което също така е, ред по ред, когато настъпва битката при Паниум.

## The Vision of Daniel ten

Видението на Даниил, десета глава

The feast of trumpets represents the seventh trumpet, which is the third woe, which is Islam. A trumpet is a warning message, and also a call to a holy convocation. It also is the litmus test that begins when the thirty days of the second temple test concludes. The first foundational external testing vision of antichrist arrived in the spring of 2024, and the second internal testing vision of Christ, as represented in Daniel 10 arrived in 2026.

Празникът на тръбите представлява седмата тръба, която е третото горко, което е ислямът. Тръбата е предупредителна вест, а също и призив към свято събрание. Тя също е лакмусовият изпит, който започва, когато завърши тридесетдневният изпит на втория храм. Първото основополагащо външно изпитателно видение за антихриста дойде през пролетта на 2024 г., а второто вътрешно изпитателно видение за Христос, както е представено в Даниил 10, дойде през 2026 г.

> Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz: His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude.

> Тогава подигнах очите си и погледнах, и ето, един мъж, облечен в лен, чиито чресла бяха опасани с чисто злато от Уфаз. Тялото му беше като хризолит, лицето му — като блясъка на светкавица, очите му — като огнени светила, ръцете му и нозете му — по цвят като лъскава мед, а гласът на думите му — като глас на множество.

> And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves.

> И само аз, Даниил, видях видението; а мъжете, които бяха с мене, не видяха видението; но голям трепет ги обзе, така че побягнаха да се скрият.

> Therefore I was left alone, and saw this great vision, and there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength.

> Затова бях оставен сам и видях това велико видение; и не остана в мене сила; защото благолепието ми се превърна в мене в тление, и не запазих никаква сила.

> Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground.

> Но чух гласа на думите му; и когато чух гласа на думите му, изпаднах в дълбок сън с лице към земята, и лицето ми беше обърнато към земята.

> And, behold, an hand touched me, which set me upon my knees and upon the palms of my hands. And he said unto me, O Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright: for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Then said he unto me, Fear not, Daniel: for from the first day that thou didst set thine heart to understand, and to chasten thyself before thy God, thy words were heard, and I am come for thy words. But the prince of the kingdom of Persia withstood me one and twenty days: but, lo, Michael, one of the chief princes, came to help me; and I remained there with the kings of Persia. Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb.

> И ето, една ръка се допря до мене и ме постави на коленете ми и на дланите на ръцете ми. И ми рече: Данииле, мъжо възлюбени, разбери думите, които ти говоря, и изправи се на нозете си; защото сега съм изпратен при тебе. И когато ми изговори това слово, аз се изправих, треперейки. Тогава ми рече: Не бой се, Данииле; защото от първия ден, когато насочи сърцето си да разбереш и да смириш себе си пред твоя Бог, думите ти бяха чути, и аз дойдох заради думите ти. Но князът на персийското царство ми се противеше двадесет и един дни; но ето, Михаил, един от главните князе, дойде да ми помогне; и аз останах там при персийските царе. А сега дойдох, за да ти дам да разбереш какво ще сполети твоя народ в последните дни; защото видението се отнася за още много дни. И когато ми изговори такива думи, обърнах лицето си към земята и онемях.

> And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips: then I opened my mouth, and spake, and said unto him that stood before me, O my lord, by the vision my sorrows are turned upon me, and I have retained no strength. For how can the servant of this my lord talk with this my lord? for as for me, straightway there remained no strength in me, neither is there breath left in me.

> И ето, нещо като подобие на човешки синове се докосна до устните ми; тогава отворих устата си, проговорих и рекох на онзи, който стоеше пред мене: О, господарю мой, от видението върху мене дойдоха болките ми и не ми остана сила. Защото как може слугата на този мой господар да говори с този мой господар? понеже у мене веднага не остана сила и дъх не остана в мене.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Daniel 10:5–19.

> Тогава отново дойде и се допря до мене Някой с вид като на човек и ме укрепи. И рече: О, мъжо, възлюбени премного, не бой се; мир на тебе; бъди силен, да, бъди силен. И когато ми проговори, аз се укрепих и рекох: Нека господарят ми говори, защото ти ме укрепи. Даниил 10:5–19.

Daniel on the twenty-second day, sees the vision of the heavenly High Priest in the latter days. The vision of Rome establishing the vision was the foundational and alpha test of 2024, and the vision of Christ is the temple test. It produces a separation of the class who flee from Daniel and hide. That class hides under lies and falsehoods, and for this reason they receive strong delusion.

Даниил на двадесет и втория ден вижда видението за небесния Първосвещеник в последните дни. Видението за Рим, което утвърждава видението, беше основополагащият и алфа-изпит на 2024 година, а видението за Христос е храмовият изпит. То произвежда отделяне на онази група, която бяга от Даниил и се укрива. Тази група се укрива под лъжи и лъжливост и поради тази причина получава силна заблуда.

Daniel is then touched three times, the first by Gabriel then by Christ and then a third time by Gabriel. In the Most Holy Place, when Daniel is touched three times he is portraying a strengthening, for it begins with him having no strength when he saw the vision, but by the third touch he is ultimately strengthened. He is strengthened to understand what shall befall God’s people in the latter days. The prophetic message of what befalls God’s people in the latter days is the message represented within the parable of the ten virgins.

Тогава Даниил е докоснат три пъти: първо от Гавриил, после от Христос, и след това трети път отново от Гавриил. В Пресветото място, когато Даниил е докоснат три пъти, той изобразява укрепване, защото започва без никаква сила, когато вижда видението, но при третото докосване накрая бива укрепен. Той е укрепен, за да разбере какво ще постигне Божия народ в последните дни. Пророческата вест за онова, което постига Божия народ в последните дни, е вестта, представена в притчата за десетте девици.

Daniel begins with no strength, for the looking glass vision of Christ left him with no strength, but by the end of the three touches he is strengthened, and the command to “be strong, yea, be strong,” is a doubling, which marks the second angel or the second test. The second test is the temple test where God’s people are strengthened to proclaim the message of the Midnight Cry when the Exeter camp meeting ends. That test is the temple test where the cap stone, that was the foundation and corner stone becomes the marvelous capstone of the temple, thus marking its completion. Daniel is strengthened on the twenty-second day, when he enters the Most Holy Place by faith. When he does Gabriel touches him, then Christ touches him and then Gabriel touches him again. Daniel is therefore strengthened to proclaim the message in the Most Holy Place where he sees Christ between two angels, and the place in the Most Holy Place where Christ is in the middle is the mercy seat with the two covering cherubs looking to the ark that is illuminated from the light of the Shekinah glory of Christ seated upon His throne. The vision of Daniel ten is prophetically structured with Daniel looking upon the glory of Christ as the Shekinah upon the throne of the mercy seat, while the two covering cherubs gaze into the ark!

Даниил започва без сила, защото видението за Христос като огледало го оставя без сила, но до края на трите докосвания той е укрепен, а заповедта „бъди силен, да, бъди силен“ е удвояване, което отбелязва втория ангел или второто изпитание. Второто изпитание е изпитанието на храма, при което Божият народ е укрепен да прогласи вестта на Среднощния вик, когато лагерното събрание в Ексетър приключва. Това изпитание е изпитанието на храма, при което връхният камък, който беше основният и крайъгълният камък, става чудният връхен камък на храма, като по този начин отбелязва неговото завършване. Даниил е укрепен на двадесет и втория ден, когато чрез вяра влиза в Пресвятото място. Когато прави това, Гавриил го докосва, после Христос го докосва, а след това Гавриил отново го докосва. Следователно Даниил е укрепен да прогласи вестта в Пресвятото място, където вижда Христос между двама ангели, а мястото в Пресвятото място, където Христос е в средата, е умилостивилището с двата покриващи херувима, които гледат към ковчега, осветяван от светлината на Шехинната слава на Христос, седящ на Своя престол. Видението от Даниил 10 е пророчески структурирано така, че Даниил гледа славата на Христос като Шехина върху престола на умилостивилището, докато двата покриващи херувима се взират в ковчега!

Before the feast of trumpets Elijah claims his message of rain is the only message of rain that is of the Lord, and he sets forth a prediction that reaches its conclusion with a demonstration which proves who is or is not the messenger and what is or what isn’t the message. For three and a half years before Carmel king Ahab was searching for Elijah, for there is a period of controversy that precedes Carmel. Mount Carmel is simply the litmus test where character is manifested. The same period in Millerite history contained the same witness, as those who hated the message shut the faithful out of the churches and the faithful thereafter raised a message calling people out of the fallen former covenant people who were being passed by.

Преди празника на тръбите Илия заявява, че неговата вест за дъжд е единствената вест за дъжд, която е от Господа, и излага предсказание, което достига своя завършек с едно доказателство, показващо кой е или не е вестителят и коя е или не е вестта. В продължение на три години и половина преди Кармил цар Ахав търсеше Илия, защото има период на противоборство, който предхожда Кармил. Планината Кармил е просто лакмусовият изпит, при който характерът се проявява. Същият период в милеритската история съдържаше същото свидетелство, тъй като онези, които мразеха вестта, изключиха верните от църквите, а след това верните издигнаха вест, призоваваща хората да излязат от падналия някогашен заветен народ, който биваше отминаван.

Peter is at the Pentecostal Sunday law proclaiming the message of Joel, which means Peter is proclaiming the same message when the period of the Midnight Cry begins at the end of the Exeter camp meeting, which began when the prediction of Peter had been corrected as was Snow and Litch’s messages. A controversy always precedes the fulfillment of the prediction. The controversy therefore begins before the fulfillment of the prediction.

Петър е при петдесятническото провъзгласяване на неделния закон, като възвестява вестта на Йоил, което означава, че Петър възвестява същата вест, когато периодът на Среднощния вик започва в края на лагерното събрание в Екзетър, което започна, когато предсказанието на Петър бе поправено, както бяха поправени и вестите на Сноу и Лич. Спорът винаги предшества изпълнението на предсказанието. Следователно спорът започва преди изпълнението на предсказанието.

The message that causes anxiety for Ahab, Jezebel and her prophets, and the quibbling Jews of Christ day, and the fallen Protestants of Millerite history is identified by Peter as the book of Joel. Before the third litmus test that is marked by the loosing of the ass, Peter’s message is attacked by Laodicean Adventism, and Peter responds to the resistance by identifying that the messengers are not drunk, they are simply a fulfillment of Joel’s three chapters. Joel’s three chapters begin with a scathing condemnation of Laodicean Adventism. When the message reaches the ears of those who are drunken with strong drink they will respond. They confronted Christ as He descended the mount on His way to Jerusalem, and they confronted Him again in Jerusalem.

Вестта, която предизвиква тревога у Ахав, Йезавел и нейните пророци, у заядливите юдеи от дните на Христос и у падналите протестанти от милеритската история, е определена от Петър като книгата на Йоил. Преди третия лакмусов тест, който е белязан от развързването на ослето, вестта на Петър е нападната от лаодикийския адвентизъм, а Петър отговаря на съпротивата, като заявява, че вестителите не са пияни, а са просто изпълнение на трите глави на Йоил. Трите глави на Йоил започват със смазващо осъждане на лаодикийския адвентизъм. Когато вестта достигне до ушите на онези, които са опиянени със спиртно питие, те ще откликнат. Те се изправиха срещу Христос, когато Той слизаше от планината по пътя Си към Ерусалим, и се изправиха срещу Него отново в Ерусалим.

The ass is loosed, the entry begins; the quibbling Jews want the message silenced. Jesus continues and then stops and weeps over the Adventism’s last day of probationary time. Then in Jerusalem another confrontation with the Jews who wish the people to cease their message. When the sun went down that day, probation for the Jewish nation reached another step. The progression of resistance continues to the death of the cross, and it began in earnest with the resurrection of Lazarus, which marked the arrival of the second angel and the tarrying time.

Ослето е отвързано, влизането започва; придирчивите юдеи искат вестта да бъде заглушена. Исус продължава и след това спира и заплаква над последния ден от благодатното време на Адвентизма. После в Йерусалим следва друго стълкновение с юдеите, които желаят народът да престане с вестта си. Когато слънцето залезе в онзи ден, благодатното време за юдейския народ достигна още една степен. Напредването на съпротивата продължава до кръстната смърт, а то започна с пълна сила с възкресението на Лазар, което отбеляза настъпването на втория ангел и времето на забавянето.

> “Bethany was so near Jerusalem that the news of the raising of Lazarus was soon carried to the city. Through spies who had witnessed the miracle the Jewish rulers were speedily in possession of the facts. A meeting of the Sanhedrin was at once called to decide as to what should be done. Christ had now fully made manifest His control of death and the grave. That mighty miracle was the crowning evidence offered by God to men that He had sent His Son into the world for their salvation. It was a demonstration of divine power sufficient to convince every mind that was under the control of reason and enlightened conscience. Many who witnessed the resurrection of Lazarus were led to believe on Jesus. But the hatred of the priests against Him was intensified. They had rejected all lesser evidence of His divinity, and they were only enraged at this new miracle. The dead had been raised in the full light of day, and before a crowd of witnesses. No artifice could explain away such evidence. For this very reason the enmity of the priests grew deadlier. They were more than ever determined to put a stop to Christ’s work.

> „Витания беше толкова близо до Йерусалим, че вестта за възкресяването на Лазар скоро бе занесена в града. Чрез шпиони, които бяха станали свидетели на чудото, юдейските началници бързо се сдобиха с фактите. Незабавно бе свикано заседание на Синедриона, за да се реши какво трябва да се направи. Христос сега напълно бе разкрил Своята власт над смъртта и гроба. Това велико чудо беше върховното доказателство, предложено от Бога на хората, че Той е изпратил Своя Син в света за тяхното спасение. То беше проявление на божествена сила, достатъчно да убеди всеки ум, който се намираше под властта на разума и на просветената съвест. Мнозина, които станаха свидетели на възкресението на Лазар, бяха доведени до вяра в Исус. Но омразата на свещениците към Него се засили. Те бяха отхвърлили всички по-малки доказателства за Неговата божественост и само още повече се ожесточиха от това ново чудо. Мъртвият беше възкресен посред бял ден и пред множество свидетели. Никаква хитрост не можеше да обезсили такова доказателство. Тъкмо поради тази причина враждата на свещениците стана още по-смъртоносна. Повече от всякога те бяха решени да сложат край на делото на Христос.“

> “The Sadducees, though not favorable to Christ, had not been so full of malignity toward Him as were the Pharisees. Their hatred had not been so bitter. But they were now thoroughly alarmed. They did not believe in a resurrection of the dead. Producing so-called science, they had reasoned that it would be an impossibility for a dead body to be brought to life. But by a few words from Christ their theory had been overthrown. They were shown to be ignorant both of the Scriptures and of the power of God. They could see no possibility of removing the impression made on the people by the miracle. How could men be turned away from Him who had prevailed to rob the grave of its dead? Lying reports were put in circulation, but the miracle could not be denied, and how to counteract its effect they knew not. Thus far the Sadducees had not encouraged the plan of putting Christ to death. But after the resurrection of Lazarus they decided that only by His death could His fearless denunciations against them be stopped.” The Desire of Ages, 537.

> „Садукеите, макар и да не бяха благосклонни към Христос, не бяха изпитвали към Него такава злоба, каквато изпитваха фарисеите. Тяхната омраза не беше тъй ожесточена. Но сега те бяха напълно разтревожени. Те не вярваха във възкресението на мъртвите. Като привеждаха тъй наречената наука, те бяха разсъждавали, че е невъзможно мъртво тяло да бъде върнато към живот. Но с няколко думи от страна на Христос тяхната теория бе срината. Бе им показано, че не познават нито Писанията, нито Божията сила. Те не виждаха никаква възможност да премахнат впечатлението, което чудото бе направило върху народа. Как можеха хората да бъдат отвърнати от Онзи, Който бе надделял, за да отнеме на гроба неговите мъртъвци? Бяха разпространявани лъжливи известия, но чудото не можеше да бъде отречено и те не знаеха как да противодействат на въздействието му. Дотогава садукеите не бяха насърчавали плана за умъртвяването на Христос. Но след възкресението на Лазар решиха, че само чрез Неговата смърт могат да бъдат спрени Неговите безстрашни изобличения срещу тях.“ Копнежът на вековете, 537.

Lazarus’s death marked the beginning of the four days that Jesus tarried. His death represented the arrival of the second angel, that marks the beginning of the tarrying time. His resurrection marks the resurrection of the two witnesses on December 31, 2023, twenty-two years after 9/11. His resurrection marks the resurrection of Ezekiel’s dead dry bones. His resurrection was typified by the creation of Adam, which consisted of humanity, represented by clay, being combined with Divinity, represented by the breath of life.

Смъртта на Лазар бележеше началото на четирите дни, през които Исус се забави. Неговата смърт представляваше идването на втория ангел, което бележи началото на времето на забавянето. Неговото възкресение бележи възкресението на двамата свидетели на 31 декември 2023 г., двадесет и две години след 11 септември. Неговото възкресение бележи възкресението на мъртвите сухи кости на Езекил. Неговото възкресение беше предобразено чрез сътворението на Адам, което се състоеше в съединяването на човечеството, представено от пръстта, с Божествеността, представена от дъха на живота.

> “The priests and rulers of the Jews hated Jesus; but multitudes thronged to listen to His words of wisdom and to witness His mighty works. The people were stirred with the deepest interest and anxiously followed Jesus to hear the instructions of this wonderful teacher. Many of the rulers believed on Him, but dared not confess their faith lest they should be put out of the synagogue. The priests and elders decided that something must be done to draw the attention of the people from Jesus. They feared that all men would believe on Him. They could see no safety for themselves. They must lose their position or put Jesus to death. And after they should put Him to death, there would still be those who were living monuments of His power. Jesus had raised Lazarus from the dead, and they feared that if they should kill Jesus, Lazarus would testify of His mighty power. The people were flocking to see him who was raised from the dead, and the rulers determined to slay Lazarus also, and put down the excitement. Then they would turn the people to the traditions and doctrines of men, to tithe mint and rue, and again have influence over them. They agreed to take Jesus when He was alone; for if they should attempt to take Him in a crowd, when the minds of the people were all interested in Him, they would be stoned.” Early Writings, 165.

> „Свещениците и юдейските началници мразеха Исус; но множествата се стичаха, за да слушат Неговите думи на мъдрост и да бъдат свидетели на Неговите могъщи дела. Народът бе дълбоко развълнуван и с най-голям интерес тревожно следваше Исус, за да чуе наставленията на този дивен Учител. Мнозина от началниците повярваха в Него, но не смееха да изповядат вярата си, за да не бъдат отлъчени от синагогата. Свещениците и старейшините решиха, че трябва да се направи нещо, за да се отклони вниманието на народа от Исус. Те се бояха, че всички ще повярват в Него. Не виждаха никаква сигурност за себе си. Трябваше или да изгубят положението си, или да предадат Исус на смърт. А след като Го умъртвяха, пак щяха да останат живи паметници на Неговата сила. Исус бе възкресил Лазар от мъртвите и те се бояха, че ако убият Исус, Лазар ще свидетелства за Неговата могъща сила. Народът се стичаше да види този, който бе възкресен от мъртвите, и началниците решиха да убият и Лазар и да потушат вълнението. Тогава щяха отново да насочат народа към човешките предания и учения, към даването на десятък от джоджен и седефче, и пак да имат влияние над него. Те се съгласиха да заловят Исус, когато е сам; защото, ако се опитаха да Го хванат сред тълпата, когато умовете на народа бяха изцяло насочени към Него, щяха да бъдат убити с камъни.“ Ранни писания, 165.

On July 18, 2020 the two witnesses of Revelation were slain and the second angel and tarrying time arrived. December 31, 2023 the two step resurrection process began. The first step was the foundation; the second step was the erection of the temple upon the foundation. The Laodicean Seventh-day Adventist church hated the message from the time it was born in 1989, and they hate it still. Now that the hated witnesses they thought were dead, are alive again; they will hate the message even more. They will argue about the prediction of July 18, 2020 with a venom that the Jews had for the resurrection of Lazarus. In the history of the temple test, Peter will answer their erroneous charges by pointing to the book of Joel as the answer to all their lies.

На 18 юли 2020 г. двамата свидетели от Откровението бяха убити и настъпиха вторият ангел и времето на забавяне. На 31 декември 2023 г. започна двустепенният процес на възкресение. Първата стъпка беше основата; втората стъпка беше издигането на храма върху основата. Лаодикийската църква на адвентистите от седмия ден мразеше вестта от времето, когато тя се роди през 1989 г., и все още я мрази. Сега, когато омразните за тях свидетели, които те мислеха за мъртви, отново са живи, те ще мразят вестта още повече. Те ще спорят относно предсказанието за 18 юли 2020 г. с такава злост, каквато юдеите имаха към възкресението на Лазар. В историята на изпитанието на храма Петър ще отговори на техните погрешни обвинения, като посочи книгата на Йоил като отговор на всичките им лъжи.

We will continue this study in the next article.

Ще продължим това изследване в следващата статия.

Back to Articles