Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Four

Книгата на Даниил — Осемдесет и четвърта

Unveiling the Four Generations of Laodicean Adventism: A Journey Through Biblical Parallelism and Prophetic Testing

Разкриване на четирите поколения на лаодикийския адвентизъм: пътуване през библейския паралелизъм и пророческото изпитание

Author

Jeff Pippenger

Published

February 17, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Truth is established upon the testimony of two or three, and the application of the four abominations of Ezekiel chapter eight, as the four generations of Laodicean Adventism, has several witnesses. In earlier articles it was identified that the seven churches of Revelation chapters two and three not only represented the history of modern Israel from the time of the apostles unto the end of the world, but also that those seven churches represented the history of ancient Israel from the time of Moses unto the time of Christ.

Истината се утвърждава въз основа на свидетелството на двама или трима, а прилагането на четирите мерзости от осмата глава на Езекил към четирите поколения на лаодикийския адвентизъм има няколко свидетели. В по-ранни статии бе посочено, че седемте църкви от Откровение, глави втора и трета, не само представят историята на съвременния Израил от времето на апостолите до края на света, но също така и че тези седем църкви представят историята на древния Израил от времето на Моисей до времето на Христос.

The church of Ephesus represented both the early Christian church, and also ancient Israel from Moses unto the time of the Judges. The church of Smyrna represented the period of persecution from the time of the disciples, unto the Roman emperor Constantine, and also the period of the Judges, when every man did what was right in his own eyes. The church of Pergamos represented the period of compromise from Constantine unto the papacy in 538, but also the period when ancient Israel rejected God and chose a king, and continually compromised with the pagan kingdoms they were surrounded by. The fourth church of Thyatira represented by Jezebel, is the period of papal rule from the year 538 unto 1798, and also the seventy-year captivity of ancient Israel in Babylon.

Църквата в Ефес представляваше както ранната християнска църква, така и древния Израил от Моисей до времето на Съдиите. Църквата в Смирна представляваше периода на гоненията от времето на учениците до римския император Константин, а също и периода на Съдиите, когато всеки вършеше това, което му се виждаше право в собствените му очи. Църквата в Пергам представляваше периода на компромис от Константин до папството през 538 г., но също и периода, когато древният Израил отхвърли Бога и избра цар, и непрестанно правеше компромиси с езическите царства, от които беше заобиколен. Четвъртата църква, Тиатир, представена чрез Езавел, е периодът на папско управление от 538 г. до 1798 г., а също и седемдесетгодишният плен на древния Израил във Вавилон.

Those four churches also represent the four generations of Adventism, and provide a witness to applying Ezekiel’s four abominations to the four generations. The rebellion of 1863, was represented by the first generation of ancient Israel as illustrated by the rebellion of Aaron’s golden calf. The first generation includes the counsel given to the church of Ephesus, which identifies that God’s people had left their first love, and needed to repent and return to their first love. In 1863, the first love, as represented by William Miller’s jewels (the foundational truths, especially the “seven times”), were set aside, and God’s people were counselled to return.

Тези четири църкви също така представляват четирите поколения на адвентизма и дават свидетелство за прилагането на четирите мерзости на Езекиил към четирите поколения. Бунтът от 1863 г. бе представен чрез първото поколение на древния Израил, както е илюстрирано от бунта при златното теле на Аарон. Първото поколение включва съвета, даден на църквата в Ефес, който посочва, че Божият народ беше оставил първата си любов и имаше нужда да се покае и да се върне към първата си любов. През 1863 г. първата любов, представена чрез скъпоценностите на Уилям Милър (основополагащите истини, особено „седемте времена“), бе оставена настрана и Божият народ бе увещаван да се върне.

> Nevertheless I have somewhat against thee, because thou hast left thy first love. Remember therefore from whence thou art fallen, and repent, and do the first works; or else I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent. Revelation 2:4, 5.

> Но имам нещо против тебе, защото си оставил първата си любов. И тъй, спомни си отде си паднал и се покай, и върши първите дела; а ако ли не, ще дойда при тебе скоро и ще отместя светилника ти от мястото му, ако не се покаеш. Откровение 2:4, 5.

The Millerites had struggled with apostate Protestantism, who Jeremiah called the “assembly of mockers,” and waited patiently for the vision to arrive, for when it did arrive it would not lie. The “assembly of mockers” were represented by the old prophet that lied to the prophet of Judah, who had presented the rebuke upon Jeroboam’s counterfeit worship.

Милеритите се бяха борили с отстъпилото протестантство, което Йеремия нарича „събрание на присмехулници“, и търпеливо бяха очаквали видението да се изпълни, защото, щом то се изпълнеше, нямаше да излъже. „Събранието на присмехулници“ беше представено чрез стария пророк, който излъга пророка от Юда, представил изобличението срещу подправеното богопоклонение на Еровоам.

> I know thy works, and thy labour, and thy patience, and how thou canst not bear them which are evil: and thou hast tried them which say they are apostles, and are not, and hast found them liars: And hast borne, and hast patience, and for my name’s sake hast laboured, and hast not fainted. Revelation 2:2, 3.

> Зная делата ти, и труда ти, и търпението ти, и как не можеш да търпиш злите; и изпитал си ония, които казват за себе си, че са апостоли, а не са, и си ги намерил лъжци; и имал си търпение, и понесъл си, и за Моето име си се трудил, и не си се уморил. Откровение 2:2, 3.

The second church of Smyrna represented the period of persecution in the early Christian church, that consisted of genuine martyrs and some who brought persecution upon themselves for less than holy motivations. It also represented the time of the Judges when every man in ancient Israel did whatever seemed right in his own eyes. The generation of rebellion that began in 1888, identified a period of persecution against the Spirit of Prophecy, the chosen messengers of the hour, and the Holy Spirit. It introduced a period when the ancient men of Laodicean Adventism chose to do whatever seemed right in their own eyes, as witnessed by men such as Kellogg, Prescott and Daniells.

Втората църква, Смирна, представляваше периода на гонение в ранната християнска църква, която се състоеше от истински мъченици и от някои, които навличаха гонение върху себе си по причини, продиктувани от подбуди, по-малко от святи. Тя също така представляваше времето на Съдиите, когато всеки човек в древния Израил вършеше онова, което му се струваше право в собствените му очи. Поколението на бунта, започнало през 1888 г., беляза период на гонение срещу Духа на пророчеството, избраните вестители на часа и Светия Дух. То въведе период, в който древните мъже на лаодикийския адвентизъм избраха да вършат каквото им се струваше право в собствените им очи, както се вижда от мъже като Келог, Прескот и Даниелс.

The faithful few in that time were to be in mortal spiritual combat with a class that claimed to be Jews, but were not. Despite the positions of leadership, they were of the synagogue of Satan, as testified to by Sister White identifying that some were being directed “by angels that had been expelled from heaven.” They claimed to be wise, but were foolish. There was no condemnation placed upon the wise in that period of time, but an encouragement to be faithful unto death. In 1915, the last words Sister White ever spoke was, “I know in whom I have believed,” for she had been faithful unto death.

Верните малцинство в онова време трябваше да бъде в смъртен духовен бой с една класа, която претендираше, че е юдеи, но не беше. Въпреки ръководните си позиции, те бяха от синагогата на Сатана, както е засвидетелствано от това, че сестра Уайт посочва, че някои са били направлявани „от ангели, които са били изгонени от небето“. Те твърдяха, че са мъдри, но бяха безумни. В онзи период не бе изречено никакво осъждане над мъдрите, а бе дадено насърчение да бъдат верни до смърт. През 1915 г. последните думи, които сестра Уайт някога изрече, бяха: „Зная в Кого съм повярвала“, защото тя бе останала вярна до смърт.

> I know thy works, and tribulation, and poverty, (but thou art rich) and I know the blasphemy of them which say they are Jews, and are not, but are the synagogue of Satan. Fear none of those things which thou shalt suffer: behold, the devil shall cast some of you into prison, that ye may be tried; and ye shall have tribulation ten days: be thou faithful unto death, and I will give thee a crown of life. Revelation 2:9, 10.

> Зная твоите дела, и скръбта, и сиромашията, (но ти си богат), и зная хулата на онези, които казват, че са юдеи, а не са, но са синагога на Сатана. Не бой се от нищо от онова, което ти предстои да пострадаш: ето, дяволът ще хвърли някои от вас в тъмница, за да бъдете изпитани; и ще имате скръб десет дни: бъди верен до смърт, и Аз ще ти дам венеца на живота. Откровение 2:9, 10.

The church of Pergamos represented the compromise between truth and error, between paganism and Christianity, in the time of the emperor Constantine, and also the compromise of ancient Israel that occurred during the history of the kings. It represented the mixture of truth and error, which can only produce error. It was represented by the 1919 Bible conference where the publication of the book, “The Doctrine of Christ”, was brought about in order to create an Adventist message that more closely represented the false gospel of apostate Protestantism. It was in the third generation of Adventism where the great compromises of truth occurred.

Църквата в Пергам представляваше компромиса между истината и заблудата, между езичеството и християнството, по времето на император Константин, а също и компромиса на древния Израил, настъпил по време на историята на царете. Тя представляваше смесването на истина и заблуда, което може да произведе единствено заблуда. Това бе представено чрез библейската конференция от 1919 г., при която бе доведено до публикуването на книгата „The Doctrine of Christ“, за да се създаде адвентна вест, която по-тясно да отразява фалшивото евангелие на отстъпническия протестантизъм. Именно в третото поколение на адвентизма настъпиха големите компромиси с истината.

It was in that generation, beginning in 1919, that the church began the compromise that produced the Church Manual. It was in that generation, beginning in 1919, that the church began the compromise that required accreditation in both the schools of health and religion. It was in that generation that the move to the modern Catholic-based Bibles was initiated. It was in that history that the willingness of the leadership to establish relationships with regimes that were openly anti-Christian occurred.

Именно в това поколение, започвайки от 1919 г., църквата започна компромиса, който доведе до създаването на Church Manual. Именно в това поколение, започвайки от 1919 г., църквата започна компромиса, който наложи акредитация както в здравните, така и в религиозните училища. Именно в това поколение бе поставено началото на преминаването към съвременните Библии, основани на католическата традиция. Именно в тази история се прояви готовността на ръководството да установява взаимоотношения с режими, които бяха открито антихристиянски.

The practice had been born into infancy in the Civil War, when the Laodicean leadership formed a legal relationship with the government of the United States, in order to have a better outcome for the young men in the church that were to be drafted into the deadliest war in American history, was repeated at the outset of the First World War when the General Conference president, A. G. Daniells, interacted with the German government, giving his approval for Germany to draft and force young men to serve in the military, and to bear arms, and to disregard the Sabbath. That action by Daniells brought about a separation that produced the various splinters of the Seventh-day Adventist Reform movement that exist to this very day.

Тази практика бе родена в зародиша си по време на Гражданската война, когато лаодикийското ръководство установи правни отношения с правителството на Съединените щати, за да се постигне по-добър изход за младите мъже в църквата, които предстоеше да бъдат мобилизирани в най-смъртоносната война в американската история; тя бе повторена в началото на Първата световна война, когато президентът на Генералната конференция, A. G. Daniells, влезе във взаимодействие с германското правителство, давайки одобрението си Германия да мобилизира и принуждава младите мъже да служат във войската, да носят оръжие и да пренебрегват съботата. Това действие на Daniells доведе до отделяне, което породи различните разклонения на реформното движение на адвентистите от седмия ден, които съществуват и до днес.

That compromise continued with Hitler’s Nazi Germany, and thereafter with the nations that made up the Soviet Union, and it is still upheld today in regimes such as China. The compromise of the third generation in its relation to statecraft had been typified by the compromise of the ancient kings of Israel and Constantine as symbolized in the church of Pergamos. That period also represented the compromise of its churchcraft with the false gospel of peace and safety represented by Prescott’s “The Doctrine of Christ”.

Този компромис продължи с нацистка Германия на Хитлер, а след това и с народите, които съставяха Съветския съюз, и и днес все още се поддържа в режими като Китай. Компромисът на третото поколение в отношението му към държавното управление бе предобразен от компромиса на древните царе на Израил и на Константин, както е символизиран в църквата в Пергам. Този период също така представляваше компромиса на неговото църковно управление с лъжливото евангелие за мир и безопасност, представено от „Учението на Христос“ на Прескот.

> I know thy works and where thou dwellest, even where Satan’s seat is: and thou holdest fast my name, and hast not denied my faith, even in those days wherein Antipas was my faithful martyr, who was slain among you, where Satan dwelleth. But I have a few things against thee, because thou hast there them that hold the doctrine of Balaam, who taught Balac to cast a stumblingblock before the children of Israel, to eat things sacrificed unto idols, and to commit fornication. Revelation 2:13, 14.

> Зная твоите дела и къде живееш — там, където е престолът на Сатана; и държиш здраво Моето име, и не си се отрекъл от Моята вяра, дори в ония дни, когато Моят верен мъченик Антипа беше убит между вас, където живее Сатана. Но имам малко неща против теб, защото там имаш такива, които държат учението на Валаам, който научи Валак да постави съблазън пред израилевите чеда, за да ядат идоложертвено и да блудстват. Откровение 2:13, 14.

The fornication identifies the work of the General Conference in aligning themselves with nations such as Nazi Germany, and the Soviet Union under the pretext of maintaining necessary working relationships with the corrupt governments, while disregarding the faithful in those nations that suffered persecution from the various regimes they had joined with. The food sacrificed to idols represented the false methodology of apostate Protestantism and Catholicism that was then firmly established in universities of Laodicean Adventism, that had agreed to be governed by the guidelines of apostate methodologies, both in religion and health.

Блудството обозначава делото на Генералната конференция, която се е съюзила с народи като нацистка Германия и Съветския съюз под предлог за поддържане на необходими работни взаимоотношения с покварените правителства, като същевременно е пренебрегнала верните в тези народи, които са претърпели гонение от различните режими, с които тя се е съединила. Храната, принесена в жертва на идоли, представляваше лъжливата методология на отстъпилото протестантство и католицизма, която тогава беше твърдо установена в университетите на лаодикийския адвентизъм, съгласил се да бъде управляван от насоките на отстъпнически методологии както в религията, така и в здравеопазването.

Jesus illustrated the end of the third generation as he did with the beginning, for He marked the arrival of the fourth generation with the publication of the book, Questions on Doctrine published in 1957, which fully rejected the primary salvation distinction that exists between truth and the erroneous ideas of apostate Protestantism and Catholicism. The book of course has several erroneous teachings, but essentially it teaches that it is impossible to live victorious in Christ, until after a person is miraculously changed at the Second Coming. The book marked the beginning of the generation where the twenty-five ancient men were to bow down to the sun. The political and religious elements necessary to allow the Laodicean Adventist church to accept the worship of Sunday at the soon coming Sunday law had arrived.

Исус онагледи края на третото поколение така, както стори и с началото му, защото Той отбеляза настъпването на четвъртото поколение с публикуването на книгата Questions on Doctrine, издадена през 1957 г., която напълно отхвърли основното разграничение по отношение на спасението, съществуващо между истината и погрешните идеи на отстъпническия протестантизъм и католицизма. Книгата, разбира се, съдържа няколко погрешни учения, но по същество тя учи, че е невъзможно да се живее победоносно в Христос, докато човек не бъде чудодейно променен при Второто пришествие. Книгата отбеляза началото на поколението, в което двадесет и петимата старейшини трябваше да се поклонят на слънцето. Политическите и религиозните елементи, необходими, за да позволят на Лаодикийската адвентна църква да приеме поклонението в неделя при скоро идващия неделен закон, бяха налице.

The fourth abomination of Ezekiel occurs when the faithful few in chapter nine are receiving a seal upon their foreheads, just before the destroying angels begin their work. The vision begins in verse one, of chapter eight on the fifth day, of the sixth month, of the sixth year. The vision begins the day before the execution of the judgment upon those who bow down to the sun, which is the mark of papal authority, and the number of his name is “666.”

Четвъртата мерзост в Езекиил настъпва, когато верните малцина в девета глава получават печат върху челата си, непосредствено преди ангелите-изтребители да започнат своето дело. Видението започва в първи стих на осма глава, на петия ден от шестия месец на шестата година. Видението започва в деня преди изпълнението на съда над онези, които се покланят на слънцето, което е белегът на папската власт, а числото на името му е „666“.

The work of the sealing of the one hundred and forty-four thousand began on September 11, 2001 with the attack upon the earth beast carried out by the third woe of Islam. That attack made the nations angry, and marked the arrival of the latter rain. But the latter rain would only be recognized by those who would be led back to the foundations of Adventism to see that the three Woes of Islam are a foundational truth. At that point in time, those who were led back to the old paths that Jeremiah identifies as “the rest” (which is the latter rain), would either become watchmen that blew the trumpet of the third Woe, or they would be those who refused to hearken to the sound of the trumpet, and thus refusing to walk in the old paths.

Делото по запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди започна на 11 септември 2001 г. с нападението срещу земния звяр, извършено чрез третото горко на исляма. Това нападение разгневи народите и беляза настъпването на късния дъжд. Но късният дъжд щеше да бъде разпознат само от онези, които биха били върнати към основите на адвентизма, за да видят, че трите горка на исляма са основополагаща истина. В онзи момент онези, които бяха върнати към старите пътеки, които Еремия определя като „покоя“ (който е късният дъжд), или щяха да станат стражи, които надуваха тръбата на третото горко, или щяха да бъдат от онези, които отказваха да послушат звука на тръбата и така отказваха да ходят по старите пътеки.

They were then tested by the sin of their father’s rebellion of 1863. At the very same point in time, a message arrived of the righteousness of Christ, which is “justification by faith in verity”. It was the Laodicean message of Jones and Waggoner, and it was the message of Ezekiel to the dead dry bones that came from the “four winds”, which are a symbol of Islam of the third woe (the “angry horse” seeking to break loose). Those faithful few were then tested by the sin of their father’s rebellion of 1888, as the mighty angel of Revelation eighteen descended when the great buildings of New York City were thrown down, and Revelation chapter eighteen, verses one through three was fulfilled.

Тогава те бяха изпитани чрез греха на бунта на баща си от 1863 г. В същия този момент пристигна вест за праведността на Христос, която е „оправдание чрез вяра в истина“. Това беше лаодикийската вест на Джоунс и Уагонър и беше вестта на Езекиил към мъртвите сухи кости, която дойде от „четирите ветрове“, които са символ на исляма от третото горко (разгневения „кон“, който се стреми да се откъсне). След това тези малцина верни бяха изпитани чрез греха на бунта на баща си от 1888 г., когато могъщият ангел от Откровение осемнадесета глава слезе, когато великите сгради на Ню Йорк бяха съборени, и Откровение, глава осемнадесета, стихове от първи до трети, се изпълни.

They were then tested by the identification of the message of the latter rain. Was the latter rain a manifestation of the power of God as in past ages, or were the manifestations of God’s power only in the past? The faithful few were then tested by the rebellion of their father’s rebellion in 1919. How the faithful few navigate through those three tests determines whether they will receive the seal of God in their foreheads, or find themselves bowing down to the sun with the twenty-five elders of Laodicean Adventism.

Тогава те бяха изпитани чрез разпознаването на вестта за късния дъжд. Дали късният дъжд беше проявление на Божията сила, както в миналите векове, или проявленията на Божията сила бяха само в миналото? Тогава верните малцина бяха изпитани чрез бунта на бунта на своите бащи през 1919 година. Начинът, по който верните малцина преминават през тези три изпитания, определя дали ще получат Божия печат на челата си, или ще се окажат покланящи се на слънцето заедно с двадесет и петте старейшини на лаодикийския адвентизъм.

All the rebellions of the four generations of Laodicean Adventism find their counterpart in September 11, 2001. That date, which Isaiah identified as the “day of the east wind,” marks the beginning of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, and the sealing time is a period of time. The ending of the period has been illustrated by the beginning, for Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing. In the final movements of the sealing process the tests that were represented at the beginning of the period are once again repeated.

Всички бунтове на четирите поколения лаодикийски адвентизъм намират своя съответен образ в 11 септември 2001 година. Тази дата, която Исая определя като „деня на източния вятър“, отбелязва началото на времето на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, а времето на запечатването е период от време. Краят на този период е бил илюстриран чрез неговото начало, защото Исус винаги илюстрира края на едно нещо чрез началото на едно нещо. В последните движения на процеса на запечатване изпитанията, които бяха представени в началото на периода, отново се повтарят.

On September 11, 2001, the tests which were failed by the rebels of Laodicean Adventism as represented by the four abominations of Ezekiel, and by the first four churches of Revelation chapters two and three, arrived, marking the beginning of a testing process that leads either to the mark of the beast, or the seal of God, for those who profess to be Seventh-day Adventists.

На 11 септември 2001 г. изпитанията, в които бунтовниците на лаодикийския адвентизъм се провалиха, както са представени чрез четирите мерзости в Езекиил и чрез първите четири църкви от втора и трета глава на Откровение, настъпиха, отбелязвайки началото на процес на изпитване, който води или към белега на звяра, или към Божия печат за онези, които изповядват, че са адвентисти от седмия ден.

The leadership of Laodicean Adventism has been trapped by the cords of their own deceits, and it is virtually impossible for them to “recognize” a repetition of the manifestation of the power of God as represented by previous reformatory movements, including the reform movement that brought Adventism into existence. The ancient men scattered and covered up the doctrines that are represented by Miller’s jewels with counterfeit coins and jewels. The casket of the King James Bible has been relegated to the times of archaic language and replaced with modern language Bibles that are expressed in the terminology of the man of sin.

Ръководството на лаодикийския адвентизъм е било оплетено във въжетата на собствените си измами и за тях е практически невъзможно да „разпознаят“ повторение на проявлението на Божията сила, както е представено от предишни реформаторски движения, включително реформаторското движение, което доведе до възникването на адвентизма. Древните мъже разпръснаха и прикриха доктрините, които са представени от скъпоценностите на Милър, с фалшиви монети и скъпоценности. Ковчежето на Библията на крал Джеймс бе отнесено към времената на архаичния език и заменено със съвременни езикови преводи на Библията, изразени в терминологията на човека на греха.

Were any of the ancient men willing to consider the possibility that the latter rain message is not a peace and safety message, it would be virtually impossible for them to recognize that the manifestations of the power of God in past sacred histories are what specifically identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand. More difficult yet for them to recognize is that the sacred histories that most directly identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand are the sacred histories that fulfill Malachi chapter three, for Malachi chapter three establishes that there is always a messenger who prepares the way for the sudden arrival of the Messenger of the Covenant. That messenger was represented by the prophet Elijah who boldly proclaimed that there would be no rain in his history, except if it comes through his ministry.

Ако някой от древните люде би бил склонен да допусне възможността, че вестта на късния дъжд не е вест за мир и безопасност, за тях би било почти невъзможно да разпознаят, че проявленията на Божията сила в предишните свещени истории са именно онова, което конкретно определя запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди. Още по-трудно за тях е да разпознаят, че свещените истории, които най-пряко определят запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, са свещените истории, които изпълняват трета глава на Малахия; защото трета глава на Малахия установява, че винаги има вестител, който приготвя пътя за внезапното идване на Вестителя на Завета. Този вестител беше представен от пророк Илия, който дръзновено провъзгласи, че в неговата история няма да има дъжд, освен ако не дойде чрез неговото служение.

Ezekiel’s seventy elders would find it ridiculous to accept that their claim to be the temple of the Lord, was unfounded, and actually represented the claim of a people who were being passed by, just as the vineyard was given to those who bear the fruits worthy of the vineyard. The message of the third Woe, the messenger that prepares the way, the song of the vineyard, all testify against the traditions and customs which they had placed their confidence in, and represents an almost insurmountable obstacle to recognizing the latter rain.

Седемдесетте старейшини на Езекиил биха намерили за нелепо да приемат, че тяхната претенция да бъдат храмът на Господа е без основание и всъщност изразява претенцията на един народ, който бива отминаван, както лозето бе дадено на онези, които принасят плодове, достойни за лозето. Вестта на третото „Горко“, вестителят, който приготвя пътя, песента за лозето — всичко това свидетелства против преданията и обичаите, на които те бяха възложили упованието си, и представлява почти непреодолима пречка за разпознаването на късния дъжд.

The conclusion of the sealing of the one hundred and forty-four thousand manifests the same tests for those who have claimed to “recognize” the role of Islam of the third Woe. The “increase of knowledge” which launched the movement of the Millerites began at the end of “seven times” in 1798. The “increase of knowledge” which launched the movement of the one hundred and forty-four thousand began at the end of a symbolic “seven times” (one hundred and twenty-six years) in 1989. During those one hundred and twenty-six years of escalating apostasy, Laodicean Adventism has reached its fourth and final generation.

Завършекът на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди разкрива същите изпитания за онези, които са заявявали, че „разпознават“ ролята на исляма от третото горко. „Увеличаването на знанието“, което даде начало на движението на милеристите, започна в края на „седем времена“ през 1798 г. „Увеличаването на знанието“, което даде начало на движението на сто четиридесет и четирите хиляди, започна в края на едни символични „седем времена“ (сто двадесет и шест години) през 1989 г. През тези сто двадесет и шест години на нарастващо отстъпление лаодикийският адвентизъм е достигнал своето четвърто и последно поколение.

It is the third and fourth generation that a nation or people fill their cup of probationary time, and that time has now arrived. The “increase of knowledge” from the book of Daniel that is represented by the Hiddekel River is also the knowledge that is increased, when the Revelation of Jesus Christ is unsealed just before probation closes.

Именно в третото и четвъртото поколение един народ или племе изпълва чашата на своето благодатно време на изпитание, и това време вече е настъпило. „Умножаването на знанието“ от книгата на Даниил, представено от река Хидекел, е също и знанието, което се умножава, когато Откровението на Исус Христос бъде разпечатано непосредствено преди приключването на благодатното време.

We will take up the last three chapters of the book of Daniel in the next article.

В следващата статия ще разгледаме последните три глави от книгата на Даниил.

> “The days are fast approaching when there will be great perplexity and confusion. Satan, clothed in angel robes, will deceive, if possible, the very elect. There will be gods many and lords many. Every wind of doctrine will be blowing. Those who have rendered supreme homage to ‘science falsely so called’ will not be the leaders then. Those who have trusted to intellect, genius, or talent will not then stand at the head of rank and file. They did not keep pace with the light. Those who have proved themselves unfaithful will not then be entrusted with the flock. In the last solemn work few great men will be engaged. They are self-sufficient, independent of God, and He cannot use them. The Lord has faithful servants, who in the shaking, testing time will be disclosed to view. There are precious ones now hidden who have not bowed the knee to Baal. They have not had the light which has been shining in a concentrated blaze upon you. But it may be under a rough and uninviting exterior the pure brightness of a genuine Christian character will be revealed. In the day time we look toward heaven but do not see the stars. They are there, fixed in the firmament, but the eye cannot distinguish them. In the night we behold their genuine luster.” Testimonies, volume 5, 80, 81.

> „Бързо наближават дните, когато ще има голямо недоумение и объркване. Сатана, облечен в ангелски одежди, ще измамва, ако е възможно, и самите избрани. Ще има много богове и много господари. Всеки вятър на учение ще духа. Онези, които са отдавали върховно преклонение на „науката, лъжливо наречена така“, тогава няма да бъдат водачи. Онези, които са се уповавали на разум, гений или талант, тогава няма да стоят начело на редиците. Те не вървяха в крак със светлината. Онези, които са се доказали като неверни, тогава няма да бъдат поверени със стадото. В последното тържествено дело малцина велики мъже ще бъдат заети. Те са самодостатъчни, независими от Бога, и Той не може да ги употреби. Господ има верни служители, които във времето на пресяване и изпитание ще бъдат разкрити пред погледа. Има скъпоценни души, сега скрити, които не са преклонили коляно пред Ваала. Те не са имали светлината, която е сияела в съсредоточен блясък върху вас. Но е възможно под груба и непривлекателна външност да се разкрие чистото сияние на един истински християнски характер. През деня гледаме към небето, но не виждаме звездите. Те са там, неподвижно установени на небесния свод, но окото не може да ги различи. През нощта съзерцаваме истинския им блясък.“ Свидетелства, том 5, 80, 81.

Back to Articles