Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Four

Откровението на Исус Христос — Четвърта част

Isaiah Forty

Исая четиридесета глава

Author

Jeff Pippenger

Published

October 23, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The message of the Revelation of Jesus Christ that is being unsealed includes the identification of the Hebrew word translated as “truth,” which among other things, represents Christ’s character as the Alpha and Omega. The beginning of a thing representing the end of a thing pervades the entire Bible, and Christ’s character is manifested in the Bible, for He is the Word. Alpha and Omega is the element of Christ’s character that He himself identifies, as the proof that He is God.

Вестта на Откровението на Исус Христос, която се разпечатва, включва установяването на значението на еврейската дума, преведена като „истина“, която, наред с друго, представя характера на Христос като Алфа и Омега. Началото на едно нещо, представящо края на едно нещо, пронизва цялата Библия, и характерът на Христос е изявен в Библията, защото Той е Словото. Алфа и Омега е елементът от характера на Христос, който Сам Той посочва като доказателство, че е Бог.

Isaiah chapter forty marks the beginning of a prophetic narrative that continues until the end of the book of Isaiah in chapter sixty-six. It starts by identifying the comforter that is sent, which Christ promises to the disciples to comfort them from his departure, but the coming of the Comforter finds its perfect fulfillment, as all prophecies do, in the last days. Isaiah’s and Jesus’ identification of the arrival of the Comforter points to the disappointment of the movement of the one hundred and forty-four thousand, that occurred on July 18, 2020.

Четиридесета глава на Исая бележи началото на едно пророческо повествование, което продължава до края на книгата на Исая в шестдесет и шеста глава. То започва с посочването на Утешителя, Който е изпратен, Когото Христос обещава на учениците, за да ги утеши поради Своето заминаване; но идването на Утешителя намира своето съвършено изпълнение, както правят всички пророчества, в последните дни. Посочването от страна на Исая и Исус на пристигането на Утешителя сочи към разочарованието на движението на сто четиридесет и четирите хиляди, което настъпи на 18 юли 2020 г.

> Nevertheless I tell you the truth; It is expedient for you that I go away: for if I go not away, the Comforter will not come unto you; but if I depart, I will send him unto you. And when he is come, he will reprove the world of sin, and of righteousness, and of judgment. John 16:7, 8.

> Но Аз ви казвам истината: за вас е по-добре Аз да си отида; защото, ако не си отида, Утешителят няма да дойде при вас; а ако отида, ще ви Го изпратя. И когато дойде Той, ще изобличи света за грях, за правда и за съд. Йоан 16:7, 8.

The words “sin, righteousness, and judgment” are what the Comforter will use to “reprove” the world. The word translated as “reprove,” includes the meaning to convince. The three steps of “sin, righteousness and judgment” represent the Hebrew word that is translated as “truth.” That word was created from the first, thirteenth and last letters of the Hebrew alphabet, and that word represents that the Creator of all things, is the first and the last, the Alpha and Omega. When the Comforter comes to the disappointed one hundred and forty-four thousand, He will convince them, and then the world, that God is the Alpha and Omega.

Думите „грях, правда и съд“ са онова, което Утешителят ще използва, за да „изобличи“ света. Думата, преведена като „изобличи“, включва и значението да убеди. Трите стъпки на „грях, правда и съд“ представят еврейската дума, която се превежда като „истина“. Тази дума е образувана от първата, тринадесетата и последната буква на еврейската азбука, и тя представя, че Създателят на всички неща е Първият и Последният, Алфа и Омега. Когато Утешителят дойде при разочарованите сто четиридесет и четири хиляди, Той ще ги убеди, а след това и света, че Бог е Алфа и Омега.

> Comfort ye, comfort ye my people, saith your God. Speak ye comfortably to Jerusalem, and cry unto her, that her warfare is accomplished, that her iniquity is pardoned: for she hath received of the Lord’s hand double for all her sins. The voice of him that crieth in the wilderness, Prepare ye the way of the Lord, make straight in the desert a highway for our God. Every valley shall be exalted, and every mountain and hill shall be made low: and the crooked shall be made straight, and the rough places plain: And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:1–5.

> Утешавайте, утешавайте людете Ми, казва вашият Бог. Говорете утешително на Йерусалим и извикайте към него, че воюването му се свърши, че беззаконието му е простено; защото прие от ръката на Господа двойно за всичките си грехове. Глас на един, който вика в пустинята: Пригответе пътя на Господа, направете прави в безводната земя друм за нашия Бог. Всяка долина ще се издигне и всяка планина и хълм ще се снишат; кривото ще стане право и неравните места — равнина. И славата на Господа ще се яви, и всяка плът заедно ще я види; защото устата на Господа го изговориха. Исая 40:1–5.

The passage is identifying the work of the final Elijah messenger that was typified by William Miller, who had been typified by John the Baptist, who had been typified by Elijah, and who had been identified by Malachi as the messenger that prepares the way for the messenger of the covenant. In the final Elijah movement, when the Lord sends the comforter to strengthen those who have been disappointed and are waiting for the Lord during a tarrying time, the “glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together.” The “glory” of the Lord is His character, and the Revelation of Jesus Christ is an unsealing of the element of His character that is represented as Alpha and Omega. After the introduction of the first five verses, the “voice of him that crieth in the wilderness,” asks God “What shall I cry?”

Този пасаж определя делото на последния вестител на Илия, предобразен от Уилям Милър, който е бил предобразен от Йоан Кръстител, който е бил предобразен от Илия и когото Малахия е посочил като вестителя, който приготвя пътя за Вестителя на завета. В последното движение на Илия, когато Господ изпраща Утешителя, за да укрепи онези, които са били разочаровани и очакват Господа през време на забавяне, „славата Господня ще се яви, и всяка твар заедно ще я види“. „Славата“ на Господа е Неговият характер, а Откровението на Исус Христос е разпечатване на онзи елемент от Неговия характер, който е представен като Алфа и Омега. След въведението на първите пет стиха „гласът на един, който вика в пустинята“, пита Бога: „Какво да проглася?“

> The voice said, Cry. And he said, What shall I cry? All flesh is grass, and all the goodliness thereof is as the flower of the field: The grass withereth, the flower fadeth: because the spirit of the Lord bloweth upon it: surely the people is grass. The grass withereth, the flower fadeth: but the word of our God shall stand for ever. Isaiah 40:6–8.

> Глас каза: Викай. И той рече: Какво да викам? Всяка плът е трева, и цялата ѝ хубост е като полски цвят: тревата съхне, цветът повяхва, защото дъхът Господен духва върху него; наистина народът е трева. Тревата съхне, цветът повяхва; но словото на нашия Бог ще стои довека. Исая 40:6–8.

The message of Christ’s character that is represented as Alpha and Omega is placed within the symbolism of Islam. In Ezekiel thirty-seven the valley of dead bones is first brought together, and then brought to life by the prophetic message of the four winds.

В символиката на исляма е вложена вестта за характера на Христос, представен като Алфа и Омега. В Езекиил тридесет и седма глава долината на мъртвите кости първо бива събрана, а след това оживена чрез пророческата вест на четирите ветрове.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> „Ангели държат четирите ветрове, представени като разярен кон, който се стреми да се изтръгне и да се втурне по лицето на цялата земя, носейки разрушение и смърт по пътя си.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> „Ще спим ли на самия праг на вечния свят? Ще бъдем ли вяли, студени и мъртви? О, дано в нашите църкви имаме Духа и диханието Божие, вдъхнати в Неговия народ, за да може той да се изправи на краката си и да живее. Трябва да видим, че пътят е тесен и портата — тясна. Но когато преминаваме през тясната порта, нейната широта е без предел.“ Manuscript Releases, volume 20, 217.

The angry horse of Bible prophecy is Islam. The angry horse is being held back from doing his work of destruction, as represented by the holding of the four winds by four angels in Revelation seven. They are restrained until the one hundred and forty-four thousand are sealed.

Гневният кон на библейското пророчество е ислямът. Гневният кон е възпиран да извърши своето дело на разрушение, както е представено чрез задържането на четирите ветрове от четири ангела в седмата глава на Откровение. Те са възпирани, докато не бъдат запечатани сто четиридесет и четирите хиляди.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> И след това видях четири ангела, стоящи на четирите краища на земята, които държаха четирите земни ветрове, за да не духа вятър по земята, нито по морето, нито върху каквото и да било дърво. И видях друг ангел, възлизащ от изток, който имаше печата на живия Бог; и той извика със силен глас към четирите ангела, на които бе дадено да повреждат земята и морето, казвайки: Не повреждайте нито земята, нито морето, нито дърветата, докато не запечатаме слугите на нашия Бог по челата им. Откровение 7:1–3.

The four winds being held, represents the restraining of Islam until the sealing of God’s people is accomplished. Islam is represented in Revelation as the last three of the seven trumpets, and also as the three woes.

Четирите ветрове, които се задържат, представляват възпирането на исляма, докато запечатването на Божия народ бъде завършено. Ислямът е представен в Откровението като последните три от седемте тръби, а също и като трите горко.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> И видях и чух един ангел, който летеше сред небето и казваше със силен глас: Горко, горко, горко на жителите на земята поради останалите гласове на тръбата на тримата ангели, които още предстои да затръбят! Откровение 8:13.

After introducing the three woe trumpets, John identifies the characteristics of Islam in chapter nine. In verse four of chapter nine a command is given to Islam, that was fulfilled in the history of Abubekr, the first leader after Mohammed.

След като представя трите тръбни „горко“, Йоан посочва характеристиките на исляма в девета глава. В четвъртия стих на девета глава на исляма е дадена заповед, която се изпълнява в историята на Абу Бекр, първия водач след Мохамед.

> And it was commanded them that they should not hurt the grass of the earth, neither any green thing, neither any tree; but only those men which have not the seal of God in their foreheads. Revelation 9:4.

> И им бе заповядано да не повреждат тревата на земята, нито каквато и да е зеленина, нито кое да е дърво, а само онези човеци, които нямат Божия печат на челата си. Откровение 9:4.

Uriah Smith, identified the relation of Abubekr to verse four.

Урия Смит определи връзката на Абубекр с четвъртия стих.

> “After the death of Mohammed, he was succeeded in the command by Abubekr, A.D. 632, who, as soon as he had fairly established his authority and government, dispatched a circular letter to the Arabian tribes, from which the following is an extract:

> „След смъртта на Мохамед, в управлението го наследи Абу Бекр, през 632 г. сл. Хр., който, щом утвърди достатъчно своята власт и управление, изпрати окръжно писмо до арабските племена, от което следващото е откъс:“

> “‘When you fight the battles of the Lord, acquit yourselves like men, without turning your backs; but let not your victory be stained with the blood of women and children. Destroy no palm-trees, nor burn any fields of corn. Cut down no fruit-trees, nor do any mischief to cattle, only such as you kill to eat. When you make any covenant or article, stand to it, and be as good as your word. And as you go, you will find some religious persons who live retired in monasteries, and propose to themselves to serve God that way; let them alone, and neither kill them nor destroy their monasteries. And you will find another sort of people that belong to the synagogue of Satan, who have shaven crowns; be sure you cleave their skulls, and give them no quarter till they either turn Mohammedans or pay tribute.’” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 500.

> „Когато воювате в битките на Господа, дръжте се мъжествено, без да обръщате гръб; но нека победата ви да не бъде омърсена с кръвта на жени и деца. Не унищожавайте палми и не изгаряйте ниви със зърно. Не отсичайте плодни дървета и не причинявайте никаква вреда на добитъка, освен на онези животни, които убивате за храна. Когато сключите какъвто и да било завет или договор, спазвайте го и бъдете верни на думата си. И по пътя си ще намерите някои религиозни хора, които живеят уединено в манастири и са си поставили за цел така да служат на Бога; оставете ги на мира и нито ги убивайте, нито разрушавайте манастирите им. И ще намерите друг вид хора, които принадлежат на синагогата на Сатана и имат избръснати темета; гледайте да разцепвате черепите им и не им давайте пощада, докато или не станат мохамедани, или не плащат данък.“ Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 500.

Uriah Smith goes on to identify two classes of men, who were to be distinguished by the Islamic warriors that Abubekr sent to bring war against Rome. One class he identifies as Catholic monks, who worshipped on Sunday; and the other class were those who worshipped on the seventh-day. Islam was only to attack the worshippers of the sun. More important to our considerations is that men, whether Sunday keepers or Sabbath keepers, are symbolically represented as grass, green things and trees. The four winds in chapter seven were restrained from blowing upon the grass until the Sabbath keepers were sealed.

Урия Смит продължава, като посочва две категории хора, които трябвало да бъдат разграничавани от ислямските воини, изпратени от Абубекр да поведат война срещу Рим. Едната категория той определя като католически монаси, които се покланяли в неделя; а другата категория били онези, които се покланяли в седмия ден. Ислямът трябвало да напада единствено поклонниците на слънцето. По-важно за нашите разсъждения е, че хората, било пазители на неделята, било пазители на съботата, символично са представени като трева, зеленина и дървета. На четирите ветрове в седма глава им бе възпрепятствано да духат върху тревата, докато пазителите на съботата не бъдат запечатани.

The messenger of the movement of the one hundred and forty-four thousand asks God, “What shall I cry?” He was told that his message was to be that the Word of God stands fast forever, and that message was to be placed within the context of the wind that blows upon the grass. When the Comforter is sent to the one hundred and forty-four thousand who have been disappointed over a failed prediction of Islam, and who thereafter recognize they are in the tarrying time of the parable of the ten virgins, they are then informed by the Comforter that the message they are to present, is the message of Islam’s role in Bible prophecy. The arrival of the Comforter, in the history of the tarrying time, causes them to stand.

Вестителят на движението на сто четиридесет и четирите хиляди пита Бога: „Какво да извикам?“ Беше му казано, че неговата вест трябва да бъде, че Божието слово стои твърдо довека, и тази вест трябваше да бъде поставена в контекста на вятъра, който духа върху тревата. Когато Утешителят бъде изпратен при сто четиридесет и четирите хиляди, които са били разочаровани поради несбъднало се предсказание относно исляма, и които след това разпознават, че се намират във времето на забавянето от притчата за десетте девици, тогава Утешителят ги известява, че вестта, която трябва да представят, е вестта за ролята на исляма в библейското пророчество. Идването на Утешителя, в историята на времето на забавянето, ги кара да застанат твърдо.

> And he said unto me, Son of man, stand upon thy feet, and I will speak unto thee. And the spirit entered into me when he spake unto me, and set me upon my feet, that I heard him that spake unto me. Ezekiel 2:1, 2.

> И Той ми каза: Сине човешки, изправи се на нозете си, и ще говоря с тебе. И духът влезе в мене, когато Той ми говореше, и ме изправи на нозете ми, та чух Онзи, Който ми говореше. Езекиил 2:1, 2.

They stand when they are resurrected.

Те стоят, когато бъдат възкресени.

> And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. Revelation 11:9–11.

> И от людете и племената, и езиците, и народите ще гледат труповете им три дни и половина и няма да допуснат труповете им да бъдат положени в гробове. И живеещите по земята ще се радват за тях и ще ликуват, и ще си изпращат подаръци един на друг, защото тия двама пророци измъчваха живеещите по земята. А след три дни и половина дух на живот от Бога влезе в тях, и те се изправиха на нозете си; и голям страх падна върху ония, които ги гледаха. Откровение 11:9–11.

The two steps of standing, and then being lifted up as the ensign is also represented by Ezekiel in chapter thirty-seven. Ezekiel’s first step, brings together the body parts of the dead dry bones which are in the valley of disappointment. Ezekiel’s second step, is the message of the four winds, which is the sealing message, which is the message of Islam.

Двете стъпки — първо изправянето, а след това издигането като знаме — са представени също и от Езекиил в тридесет и седма глава. Първата стъпка на Езекиил събира частите на тялото на мъртвите сухи кости, които са в долината на разочарованието. Втората стъпка на Езекиил е вестта за четирите ветрове, която е запечатващата вест, която е вестта на исляма.

> And he said unto me, Son of man, can these bones live? And I answered, O Lord God, thou knowest. Again he said unto me, Prophesy upon these bones, and say unto them, O ye dry bones, hear the word of the Lord. Thus saith the Lord God unto these bones; Behold, I will cause breath to enter into you, and ye shall live: And I will lay sinews upon you, and will bring up flesh upon you, and cover you with skin, and put breath in you, and ye shall live; and ye shall know that I am the Lord. So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Then said he unto me, Prophesy unto the wind, prophesy, son of man, and say to the wind, Thus saith the Lord God; Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live. So I prophesied as he commanded me, and the breath came into them, and they lived, and stood up upon their feet, an exceeding great army. Ezekiel 37:3–10.

> И Той ми каза: Сине човешки, могат ли да оживеят тези кости? А аз отговорих: Господи Боже, Ти знаеш. Пак ми каза: Пророкувай върху тези кости и им кажи: О, сухи кости, чуйте словото Господне. Така казва Господ Бог на тези кости: Ето, Аз ще направя да влезе във вас дух и ще оживеете; и ще положа върху вас жили, и ще направя да израсне върху вас плът, и ще ви покрия с кожа, и ще вложа във вас дух, и ще оживеете; и ще познаете, че Аз съм Господ. И тъй, пророкувах, както ми бе заповядано; и докато пророкувах, настана шум, и ето, разтърсване, и костите се събраха, кост при костта си. И когато погледнах, ето, жилите и плътта се появиха върху тях, и кожата ги покри отгоре; но в тях нямаше дух. Тогава ми каза: Пророкувай на вятъра, пророкувай, сине човешки, и кажи на вятъра: Така казва Господ Бог: Ела от четирите ветрища, о, дух, и духни върху тези убити, за да оживеят. И тъй, пророкувах, както ми заповяда, и духът влезе в тях, и те оживяха, и се изправиха на нозете си — твърде голяма войска. Езекиил 37:3–10.

In the passage of Isaiah, which we are currently considering, when the Comforter arrives, they stand on their feet, then they are lifted up into a high mountain as an ensign and proclaim the “good tidings” which is the latter rain, the third angel’s message.

В разглеждания сега от нас пасаж от Исая, когато Утешителят дойде, те се изправят на нозете си, после биват издигнати на висока планина като знаме и възвестяват „благата вест“, която е късният дъжд, вестта на третия ангел.

> O Zion, that bringest good tidings, get thee up into the high mountain; O Jerusalem, that bringest good tidings, lift up thy voice with strength; lift it up, be not afraid; say unto the cities of Judah, Behold your God! Behold, the Lord God will come with strong hand, and his arm shall rule for him: behold, his reward is with him, and his work before him. He shall feed his flock like a shepherd: he shall gather the lambs with his arm, and carry them in his bosom, and shall gently lead those that are with young. Who hath measured the waters in the hollow of his hand, and meted out heaven with the span, and comprehended the dust of the earth in a measure, and weighed the mountains in scales, and the hills in a balance? Who hath directed the Spirit of the Lord, or being his counsellor hath taught him? With whom took he counsel, and who instructed him, and taught him in the path of judgment, and taught him knowledge, and showed to him the way of understanding? Behold, the nations are as a drop of a bucket, and are counted as the small dust of the balance: behold, he taketh up the isles as a very little thing. And Lebanon is not sufficient to burn, nor the beasts thereof sufficient for a burnt offering. All nations before him are as nothing; and they are counted to him less than nothing, and vanity. Isaiah 40:9–17.

> О, Сионе, благовестителю, възкачи се на високата планина; о, Йерусалиме, благовестителю, издигни гласа си със сила; издигни го, не бой се; кажи на Юдовите градове: Ето вашия Бог! Ето, Господ Иеова ще дойде със силна ръка, и мишцата Му ще владее за Него; ето, наградата Му е с Него, и въздаянието Му пред Него. Той ще пасе стадото Си като пастир; ще събере агнетата с мишцата Си и ще ги носи в пазвата Си, и ще води кротко онези, които имат малки. Кой е измерил водите в шепата на ръката си и е отмерил небесата с педя, и е побрал пръстта на земята в мярка, и е претеглил планините с везни, и хълмовете с теглилка? Кой е направлявал Духа Господен, или кой, като Негов съветник, Го е научил? С кого се е съветвал Той, и кой Го е наставил, и Го е научил в пътя на правосъдието, и Го е научил на знание, и Му е показал пътя на разума? Ето, народите са като капка от ведро и се считат като ситния прах по везните; ето, островите Той повдига като нещо съвсем малко. И Ливан не е достатъчен за гориво, нито животните му са достатъчни за всеизгаряне. Всички народи пред Него са като нищо; за Него те се считат по-малко от нищо и суета. Исая 40:9–17.

Those that have come out of their graves are lifted up as an ensign, or as Isaiah identifies, they are taken to “a high mountain.” The high mountain is the ensign, and it represents those who were waiting for the Lord, during the tarrying time that is initiated by the first disappointment of July 18, 2020.

Онези, които са излезли от своите гробове, са издигнати като знаме, или, както ги определя Исая, те са отведени „на висока планина“. Високата планина е знамето и тя представлява онези, които очакваха Господа през времето на забавянето, започнало с първото разочарование на 18 юли 2020 г.

> One thousand shall flee at the rebuke of one; at the rebuke of five shall ye flee: till ye be left as a beacon upon the top of a mountain, and as an ensign on an hill. And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him. Isaiah 30:17, 18.

> Хиляда ще побягнат от изобличението на един; от изобличението на петима ще побегнете, докато останете като стълб на върха на планина и като знаме на хълм. И затова Господ ще чака, за да ви окаже благодат; и затова ще се възвиси, за да ви помилва; защото Господ е Бог на правосъдие; блажени са всички, които Го очакват. Исая 30:17, 18.

In Revelation eleven the ensign is taken to heaven.

В единадесета глава на Откровение знамето е взето на небето.

> And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. Revelation 11:12, 13.

> И чуха силен глас от небето, който им казваше: Възлезте тук. И възлязоха на небето в облак; и враговете им ги гледаха. И в същия час стана голямо земетресение, и десетата част от града падна, и в земетресението бяха убити седем хиляди души; а останалите се уплашиха и отдадоха слава на небесния Бог. Откровение 11:12, 13.

Revelation eleven identifies that the two witnesses are lifted up to heaven, at the same hour as the earthquake. The earthquake that was fulfilled by the French Revolution in past history, typifies the overturning of the United States at the Sunday law. The ensign is therefore lifted up at the Sunday law, and the ensign then proclaims the “good tidings” to the entire world.

Откровение, единадесета глава, посочва, че двамата свидетели са въздигнати на небето в същия час, когато става земетресението. Земетресението, което се изпълни чрез Френската революция в миналата история, е прообраз на преобръщането на Съединените щати при неделния закон. Следователно знамето се издига при неделния закон, а след това знамето възвестява „благата вест“ на целия свят.

> All ye inhabitants of the world, and dwellers on the earth, see ye, when he lifteth up an ensign on the mountains; and when he bloweth a trumpet, hear ye. Isaiah 18:3.

> Всички вие, жители на света и обитатели на земята, гледайте, когато Той издигне знаме на планините; и когато засвири с тръба, слушайте. Исая 18:3.

The ensign will present the “good tidings” when the “trumpet” is blown. The final trumpet message of Revelation is the seventh trumpet, which is the third woe, which is Islam. Isaiah, John and Ezekiel are all speaking of the last days, and they never contradict one another.

Знамето ще представи „благата вест“, когато бъде прозвучена „тръбата“. Последното тръбно послание в Откровение е седмата тръба, която е третото горко, което е ислямът. Исая, Йоан и Езекиил всички говорят за последните дни и никога не си противоречат.

The seal of God is placed upon God’s people at the Sunday law.

Божият печат се поставя върху Божия народ при неделния закон.

> “Not one of us will ever receive the seal of God while our characters have one spot or stain upon them. It is left with us to remedy the defects in our characters, to cleanse the soul temple of every defilement. Then the latter rain will fall upon us as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost. . ..

> „Никой от нас никога няма да получи Божия печат, докато в характера ни има и едно петно или недостатък. На нас е оставено да поправим недостатъците в характерите си, да очистим храма на душата от всяко осквернение. Тогава късният дъжд ще се излее върху нас, както ранният дъжд се изля върху учениците в деня на Петдесетница....“

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.” Testimonies, volume 5, 214–216.

> „Какво вършите, братя, в това велико дело на приготовление? Онези, които се съединяват със света, приемат светския образец и се подготвят за белега на звяра. А онези, които не се доверяват на себе си, които се смиряват пред Бога и очистват душите си чрез послушание към истината — те приемат небесния образец и се подготвят за Божия печат върху челата си. Когато указът бъде издаден и печатът бъде положен, техният характер ще остане чист и непорочен за вечността.“ Свидетелства, том 5, 214–216.

Though the decree is impressed at the Sunday law, those that receive the seal will need to have a character prepared for the seal, before the Sunday law, for the Sunday law is the crisis that all the crises in God’s word point forward to. It is the “crisis”, or “cry”, at midnight in the parable of the ten virgins.

Макар указът да се налага при неделния закон, онези, които получават печата, трябва да имат характер, подготвен за печата, преди неделния закон, защото неделният закон е кризата, към която сочат всички кризи в Божието слово. Той е „кризата“, или „викът“, в полунощ в притчата за десетте девици.

> “Character is revealed by a crisis. When the earnest voice proclaimed at midnight, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ the sleeping virgins roused from their slumbers, and it was seen who had made preparation for the event. Both parties were taken unawares, but one was prepared for the emergency, and the other was found without preparation. Character is revealed by circumstances. Emergencies bring out the true metal of character. Some sudden and unlooked-for calamity, bereavement, or crisis, some unexpected sickness or anguish, something that brings the soul face to face with death, will bring out the true inwardness of the character. It will be made manifest whether or not there is any real faith in the promises of the word of God. It will be made manifest whether or not the soul is sustained by grace, whether there is oil in the vessel with the lamp.

> „Характерът се разкрива чрез криза. Когато настойчивият глас прогласи в полунощ: „Ето, младоженецът иде; излезте да го посрещнете“, заспалите девици се събудиха от съня си и се видя кои бяха направили приготовление за събитието. И двете страни бяха изненадани, но едната беше подготвена за извънредното положение, а другата се оказа неподготвена. Характерът се разкрива чрез обстоятелствата. Критичните положения изявяват истинския метал на характера. Някое внезапно и неочаквано бедствие, загуба на близък или криза, някакво неочаквано заболяване или мъка, нещо, което изправя душата лице в лице със смъртта, ще изяви истинската вътрешна същност на характера. Ще стане явно има ли или няма действителна вяра в обещанията на Божието слово. Ще стане явно дали душата се поддържа от благодатта, дали има масло в съда с светилника.“

> “Testing times come to all. How do we conduct ourselves under the test and proving of God? Do our lamps go out? or do we still keep them burning? Are we prepared for every emergency by our connection with Him who is full of grace and truth? The five wise virgins could not impart their character to the five foolish virgins. Character must be formed by us as individuals.” Review and Herald, October 17, 1895.

> „Времена на изпитание идват върху всички. Как се държим под изпита и проверката от Бога? Изгасват ли светилниците ни? или все още ги поддържаме да горят? Подготвени ли сме за всяка извънредна нужда чрез връзката си с Онзи, Който е пълен с благодат и истина? Петте мъдри девици не можеха да предадат своя характер на петте неразумни девици. Характерът трябва да бъде изграден от нас като отделни личности.“ Review and Herald, 17 октомври 1895 г.

The wise virgins needed the oil, before the cry was made, for when the midnight crisis arrives, it is too late to obtain the oil.

Мъдрите девици се нуждаеха от маслото, преди да бъде издигнат викът, защото когато настъпи среднощната криза, вече е твърде късно да се набави маслото.

> “There is a spirit of desperation, of war and bloodshed, and that spirit will increase until the very close of time. Just as soon as the people of God are sealed in their foreheads,—it is not any seal or mark that can be seen, but a settling into the truth, both intellectually and spiritually, so they cannot be moved,—just as soon as God’s people are sealed and prepared for the shaking, it will come. Indeed, it has begun already; the judgments of God are now upon the land, to give us warning, that we may know what is coming.” Manuscript Releases, volume 1, 249.

> „Има дух на отчаяние, на война и кръвопролитие, и този дух ще се усилва до самия край на времето. Веднага щом Божият народ бъде запечатан на челата си — това не е някакъв печат или белег, който може да се види, а утвърждаване в истината, както умствено, така и духовно, така че да не могат да бъдат поместени — веднага щом Божият народ бъде запечатан и подготвен за пресяването, то ще дойде. Всъщност то вече е започнало; Божиите съдби сега са над земята, за да ни дадат предупреждение, та да знаем какво предстои.“ Manuscript Releases, volume 1, 249.

The seal of God is a settling into the truth, both intellectually and spiritually. That seal cannot be seen, but the ensign will be seen, for it is the only way the world can be warned. Therefore, there is a time when the seal cannot be seen, that is followed by the Sunday law, where the seal must be seen.

Печатът на Бога е утвърждаване в истината — както умствено, така и духовно. Този печат не може да бъде видян, но знамето ще бъде видяно, защото това е единственият начин светът да бъде предупреден. Следователно има време, когато печатът не може да бъде видян, а след това следва неделният закон, при който печатът трябва да бъде видян.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> „Делото на Светия Дух е да изобличи света за грях, за правда и за съд. Светът може да бъде предупреден единствено когато вижда онези, които вярват в истината, осветени чрез истината, да постъпват според високи и святи принципи, показвайки в един висок, възвишен смисъл разграничителната линия между онези, които пазят Божиите заповеди, и онези, които ги тъпчат под краката си. Освещението чрез Духа бележи разликата между онези, които имат Божия печат, и онези, които пазят един лъжлив ден за почивка. Когато дойде изпитът, ясно ще се покаже какво е белегът на звяра. Това е пазенето на неделята. Онези, които, след като са чули истината, продължават да считат този ден за свят, носят знака на човека на греха, който помисли да промени времена и закони.“ Bible Training School, 1 декември 1903 г.

The seal that must be attained before the Sunday law is the full development of the character of Christ, and it is unseen, except by angels. The seal that is seen at the Sunday law are those who keep the Seventh-day Sabbath, for it is the seal, or sign of God’s people.

Печатът, който трябва да бъде получен преди неделния закон, е пълното развитие на Христовия характер, и той е невидим, освен за ангелите. Печатът, който се вижда при неделния закон, са онези, които пазят съботата на седмия ден, защото тя е печатът, или знакът, на Божия народ.

> Speak thou also unto the children of Israel, saying, Verily my sabbaths ye shall keep: for it is a sign between me and you throughout your generations; that ye may know that I am the Lord that doth sanctify you. Exodus 31:13.

> Говори също и на израилевите синове, като кажеш: Наистина Моите съботи да пазите; защото това е знак между Мене и вас във всичките ви поколения, за да знаете, че Аз съм Господ, Който ви освещава. Изход 31:13.

The sealing of the hundred and forty-four thousand began on July 18, 2020, and must be completed before the Sunday law.

Запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди започна на 18 юли 2020 г. и трябва да бъде завършено преди неделния закон.

> All ye inhabitants of the world, and dwellers on the earth, see ye, when he lifteth up an ensign on the mountains; and when he bloweth a trumpet, hear ye. Isaiah 18:3.

> Всички вие, жители на света и обитатели на земята, гледайте, когато Той издига знаме по планините; и когато засвирва с тръба, слушайте. Исая 18:3.

The seven thunders that has now been unsealed, identifies that the history of the one hundred and forty-four thousand is the work of proclaiming a message that is placed within the context of the trumpet warning of the third woe. The trumpet of Islam in Bible prophecy is what is sounded by the ensign that is lifted up out of the grave.

Седемте гръмотевици, които сега са били разпечатани, разкриват, че историята на сто четиридесет и четирите хиляди е делото на прогласяването на една вест, която е поставена в контекста на тръбното предупреждение на третото горко. Тръбата на исляма в библейското пророчество е онова, което се възвестява чрез знамето, което е издигнато из гроба.

The four waymarks of every reform line, that align with the four waymarks of the history of 1840 to 1844, establish that each of the four steps of each reform line always possesses the same theme. The first waymark in the history of the one hundred and forty-four thousand, that was represented by 1840 through 1844 was the empowerment of the message on September 11, 2001. That waymark was Islam. The second waymark of the parallel history for the one hundred and forty-four thousand was the disappointment of July 18, 2020. That waymark was a prediction of Islam which had been corrupted by the application of time. The third waymark which marks the Midnight Cry is a correction of the failed prediction of Islam. The correction represents the rejection of the application of time. The fourth waymark is the Sunday law, where the ensign that is lifted up, blows the seventh trumpet, which is the third woe, which is Islam.

Четирите ориентири на всяка реформаторска линия, които съответстват на четирите ориентири от историята от 1840 до 1844 година, установяват, че всяка от четирите стъпки на всяка реформаторска линия винаги притежава една и съща тема. Първият ориентир в историята на сто четиридесет и четирите хиляди, която бе представена чрез периода от 1840 до 1844 година, беше овластяването на вестта на 11 септември 2001 година. Този ориентир беше ислямът. Вторият ориентир от паралелната история за сто четиридесет и четирите хиляди беше разочарованието от 18 юли 2020 година. Този ориентир беше предсказание за исляма, което бе изопачено чрез прилагането на време. Третият ориентир, който бележи Среднощния вик, е поправка на неуспешното предсказание за исляма. Поправката представлява отхвърлянето на прилагането на време. Четвъртият ориентир е неделният закон, при който знамето, което се издига, изсвирва седмата тръба, която е третото горко, което е ислямът.

Isaiah chapter forty identifies the starting point for the next twenty-six chapters. That starting point is located in the book of Revelation chapter eleven, when the two prophets that tormented the people are brought back to life. The Comforter resurrects and brings them to the standing position, and thereafter they are lifted up to heaven. Isaiah identifies the Elijah messenger as the voice crying in the wilderness. That messenger then asks what his message is to be and he is told in prophetic symbolism, that the message of Islam is a trumpet warning which the ensign proclaims. Yet the only way that Islam can be presented as the trumpet of warning in the last days is by identifying Islam of the past. The beginning of Islam as understood by the Millerites, and as graphically illustrated on the two sacred charts of Habakkuk, must be employed to identify Islam of the third woe.

Четиридесета глава на Исая посочва отправната точка за следващите двадесет и шест глави. Тази отправна точка се намира в единадесета глава на книгата Откровение, когато двамата пророци, които измъчваха хората, биват върнати към живот. Утешителят възкресява и ги изправя в стоящо положение, а след това те биват въздигнати на небето. Исая определя вестителя Илия като гласа, който вика в пустинята. Тогава този вестител пита какво трябва да бъде посланието му и му се казва, чрез пророческа символика, че вестта на исляма е тръбно предупреждение, което знамето възгласява. Но единственият начин ислямът да бъде представен като тръбата на предупреждението в последните дни е чрез отъждествяване на исляма от миналото. Началото на исляма, както е било разбирано от милеритите и както е нагледно изобразено на двете свещени карти на Авакум, трябва да бъде използвано, за да се определи ислямът на третото горко.

> I was in the Spirit on the Lord’s Day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet. Revelation 1:10.

> Бях в Духа в Господния ден и чух зад себе си силен глас като на тръба. Откровение 1:10.

John heard the voice of a trumpet behind him in the Revelation, and John represents the one hundred and forty-four thousand who hear a voice from the past. The voice behind John, that is representing the sound of a trumpet from the past, is the pioneer understanding that the trumpets were God’s judgments against Sunday worship. The first four trumpets were brought against pagan Rome in response to the first Sunday law passed by Constantine in the year 321. The fifth and sixth trumpet, which are the first and second woes, represent God’s judgments against papal Rome after it too passed a Sunday law at the Council of Orleans in the year 538. The third woe of Islam arrives when the Sunday law is passed in the United States. Then the ensign is lifted up and identifies the prophetic role of Islam, based upon the beginning role of Islam.

Йоан чу гласа на тръба зад себе си в Откровението, а Йоан представлява сто четиридесет и четирите хиляди, които чуват глас от миналото. Гласът зад Йоан, тоест онзи, който представя звука на тръба от миналото, е пионерското разбиране, че тръбите са Божиите съдби срещу неделното богослужение. Първите четири тръби бяха наведени срещу езическия Рим в отговор на първия неделен закон, издаден от Константин през 321 година. Петата и шестата тръба, които са първото и второто горко, представляват Божиите съдби срещу папския Рим, след като и той прие неделен закон на Орлеанския събор през 538 година. Третото горко на исляма настъпва, когато в Съединените щати бъде приет неделен закон. Тогава знамето се издига и определя пророческата роля на исляма въз основа на началната роля на исляма.

The message proclaimed by the ensign can only be established when the message is placed within the context of Alpha and Omega. After this introduction in Isaiah chapter forty, the strongest and most direct biblical presentation of God as the Alpha and Omega is set forth over several consecutive chapters. Those chapters are Isaiah’s representation of the Revelation of Jesus Christ that “God gave unto” Jesus, “to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John,” who wrote it “in a book, and” sent “it unto the seven churches.”

Вестта, прогласявана от знамето, може да бъде утвърдена единствено когато вестта бъде поставена в контекста на Алфа и Омега. След това въведение в четиридесета глава на Исая, най-силното и най-пряко библейско представяне на Бога като Алфа и Омега е изложено в продължение на няколко последователни глави. Тези глави са представянето от Исая на Откровението на Исус Христос, което „Бог даде“ на Исус, „за да покаже на слугите Си онова, което има скоро да стане; и го изпрати и го изяви чрез Своя ангел на Своя слуга Йоан“, който го написа „в книга и“ го изпрати „до седемте църкви“.

We will consider the following chapters of Isaiah in the next article.

Ще разгледаме следващите глави от Исая в следващата статия.

> Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:3.

> Блажен е онзи, който чете, и онези, които слушат думите на това пророчество и пазят написаното в него; защото времето е близо. Откровение 1:3.

Back to Articles