Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Eight

Книгата на Даниил — Осемдесет и осем

Unmasking the False Latter Rain: The Prophetic Journey from September 11, 2001

Разкриване на фалшивия късен дъжд: пророческото пътуване, започващо от 11 септември 2001 г.

Author

Jeff Pippenger

Published

February 21, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The testing process that begins when the angel descends is represented by the test of whether to take the book out of the angel’s hand and eat it. Those that did choose to eat the message were then destined for a disappointment where the group who refused to eat were left behind. The little book that was to be eaten represented an “increase of knowledge” of the message that had first been unsealed at “the time of the end” at either 1798 or 1989, and then later formalized into a message that would hold the generation then alive accountable to the light of the increased knowledge. In either history, once the prophecy of Islam was fulfilled, then the message to be eaten in the angel’s hand was either received or rejected. If the message represented by the book is rejected, those who do so, and still seek to uphold the profession of still being the chosen of God, are forced to produce a counterfeit latter rain message.

Изпитателният процес, който започва, когато ангелът слиза, е представен чрез изпитанието дали да се вземе книгата от ръката на ангела и да се изяде. Онези, които избраха да изядат вестта, след това бяха предназначени за разочарование, при което групата, отказала да я изяде, бе оставена назад. Малката книга, която трябваше да бъде изядена, представляваше „увеличаване на знанието“ относно вестта, която първо бе разпечатана „във времето на края“ — било през 1798, било през 1989 г. — а след това по-късно бе формализирана във вест, която щеше да държи тогава живото поколение отговорно пред светлината на увеличеното знание. И в двете истории, щом пророчеството за исляма се изпълни, тогава вестта, която трябваше да бъде изядена в ръката на ангела, или бе приета, или бе отхвърлена. Ако вестта, представена от книгата, бъде отхвърлена, онези, които правят това, и все пак се стремят да поддържат изповедта, че все още са Божиите избрани, са принудени да произведат фалшива вест за късния дъжд.

On September 11, 2001 the past rebellions of the generations of Adventism were again made testing issues. Habakkuk chapter two identifies a debate that occurs in the prophetic history represented therein, which is a parallel prophetic line to the parable of the ten virgins. When the watchman asked what he shall answer in the history of the parable of the ten virgins, he was commanded to “write the vision, and make it plain upon tables.” The watchmen of Millerite history produced the 1843 chart in 1842, and its production became a waymark. It was the “vision” of Habakkuk two, that had been made plain upon tables that was to speak at the end.

На 11 септември 2001 г. миналите бунтове на поколенията в адвентизма отново бяха превърнати в изпитни въпроси. Втора глава на Авакум посочва спор, който възниква в представената там пророческа история, и който е паралелна пророческа линия на притчата за десетте девици. Когато стражът попита какво да отговори в историята на притчата за десетте девици, му бе заповядано да „запише видението и да го направи ясно върху плочи“. Стражите в милеритската история създадоха картата от 1843 г. през 1842 г. и нейното изработване се превърна в белег. Именно „видението“ от Авакум 2, което беше направено ясно върху плочи, трябваше да проговори в края.

Shortly after September 11, 2001 those who recognized the activity of Islam of the third woe, were led to return to Jeremiah’s “old paths,” and to walk therein. Those “old paths” identified that the three woes of Revelation chapter eight, verse thirteen represented the prophetic role of Islam. Immediately thereafter, Future for America began to reproduce the two charts of Habakkuk chapter two at the very same point in the parallel history of the Millerites, the two charts were set forth as a waymark, which had been represented by the production of the 1843 chart, in 1842.

Малко след 11 септември 2001 г. онези, които разпознаха действието на исляма от третото горко, бяха водени да се върнат към „старите пътеки“ на Еремия и да ходят в тях. Тези „стари пътеки“ посочиха, че трите горко от Откровение, глава осма, стих тринадесет, представляват пророческата роля на исляма. Непосредствено след това Future for America започна да възпроизвежда двете карти от Авакум, глава втора; в същия този момент от паралелната история на милеритите двете карти бяха изложени като пътен знак, което бе представено чрез изработването на картата от 1843 г. през 1842 г.

> “In May, 1842, a General Conference was convened in Boston, [Massachusetts]. At the opening of this meeting, Brethren Charles Fitch and Apollos Hale, of Haverhill, presented the pictorial prophecies of Daniel and John, which they had painted on cloth, with the prophetic numbers, showing their fulfillment. Brother Fitch in explaining from his chart before the Conference, said, while examining these prophecies, he had thought if he could get out something of the kind as here presented it would simplify the subject and make it easier for him to present to an audience. Here was more light in our pathway. These brethren had been doing what the Lord had shown Habakkuk in his vision 2,468 years before, saying, ‘Write the vision and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time.’ Habakkuk 2:2.

> „През май 1842 г. в Бостън, [Масачузетс], бе свикана Генерална конференция. При откриването на това събрание братята Чарлз Фич и Аполос Хейл от Хавърхил представиха изобразителните пророчества на Даниил и Йоан, които бяха нарисували върху платно, заедно с пророческите числа, показващи тяхното изпълнение. Брат Фич, обяснявайки по своята карта пред Конференцията, каза, че докато изследвал тези пророчества, си помислил, че ако успее да изработи нещо подобно на представеното тук, това би опростило темата и би му улеснило представянето ѝ пред слушатели. Тук имаше повече светлина по пътеката ни. Тези братя бяха вършили онова, което Господ бе показал на Авакум във видението му 2468 години по-рано, казвайки: „Запиши видението и го направи явно върху плочи, за да може да тича онзи, който го чете. Защото видението е още за определеното време.“ Авакум 2:2.“

> “After some discussion on the subject, it was voted unanimously to have three hundred similar to this one lithographed, which was soon accomplished. They were called ‘the ‘43 charts.’ This was a very important Conference.” The Autobiography of Joseph Bates, 263.

> „След известно обсъждане по въпроса единодушно бе гласувано да се литографират триста екземпляра, подобни на този, което скоро бе осъществено. Те бяха наречени „картите от ’43 година“. Това беше една много важна конференция.“ The Autobiography of Joseph Bates, 263.

> “It was the united testimony of Second Advent lecturers and papers, when standing on ‘the original faith,’ that the publication of the chart was a fulfillment of Habakkuk 2:2, 3. If the chart was a subject of prophecy (and those who deny it leave the original faith), then it follows that BC 457 was the year from which to date the 2300 days. It was necessary that 1843 should be the first published time in order that ‘the vision’ should ‘tarry,’ or that there should be a tarrying time, in which the virgin band was to slumber and sleep on the great subject of time, just before they were to be aroused by the Midnight Cry.” James White, Second Advent Review and Sabbath Herald, Volume I, Number 2.

> „Единното свидетелство на проповедниците и изданията на Второто пришествие, когато стояха върху „първоначалната вяра“, беше, че публикуването на схемата е изпълнение на Авакум 2:2, 3. Ако схемата е била предмет на пророчество (а онези, които го отричат, напускат първоначалната вяра), тогава следва, че 457 г. пр. Хр. е годината, от която трябва да се датират 2300-те дни. Необходимо беше 1843 да бъде първото публикувано време, за да може „видението“ да „се забави“, или да има време на забавяне, през което девическата дружина трябваше да дреме и да спи по великия въпрос за времето, тъкмо преди да бъде събудена от Среднощния вик.“ Джеймс Уайт, Second Advent Review and Sabbath Herald, Volume I, Number 2.

> “Now our history shows that there were hundreds teaching from the same chronological charts that William Miller was, all of one stamp. Then it was the oneness of the message all on one theme, the coming of the Lord Jesus at a certain time, 1844.” Joseph Bates, Early SDA Pamphlets, 17.

> „И тъй, нашата история показва, че е имало стотици, които са поучавали от същите хронологични схеми, както и Уилям Милър, и всички от един и същ дух. Тогава единството на вестта беше съсредоточено върху една и съща тема — идването на Господ Исус в определено време, 1844 година.“ Joseph Bates, Early SDA Pamphlets, 17.

The reprinting of the 1843 and 1850 charts, in the immediate post-September 11, 2001 history was as much a fulfillment of Habakkuk two, as was the publication of the 1843 chart in 1842. The production of the tables is part of the narrative of Habakkuk chapter two, and it had to happen. On September 11, 2001 the rebellion of 1863 was again repeated by those Laodicean Adventists who refused to return to Jeremiah’s “old paths.”

Препечатването на картите от 1843 и 1850 г. в непосредствената история след 11 септември 2001 г. беше също толкова изпълнение на Авакум, глава втора, колкото и публикуването на картата от 1843 г. през 1842 г. Изготвянето на таблиците е част от повествованието на Авакум, глава втора, и то трябваше да се случи. На 11 септември 2001 г. бунтът от 1863 г. отново беше повторен от онези лаодикийски адвентисти, които отказаха да се върнат към „старите пътеки“ на Еремия.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as of little value the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin, and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science. ‘Thus saith the Lord: Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ [Jeremiah 6:16.]

> „Врагът се стреми да отклони умовете на нашите братя и сестри от делото по приготвянето на народ, който да устои в тези последни дни. Неговите софизми са предназначени да отвеждат умовете далеч от опасностите и задълженията на настоящия час. Те оценяват като маловажна светлината, която Христос дойде от небето да даде на Йоан за Своя народ. Те учат, че събитията, които са непосредствено пред нас, не са достатъчно важни, за да им се отдаде особено внимание. Те обезсилват истината от небесен произход и ограбват Божия народ от неговата минала опитност, като му дават вместо това лъжлива наука. „Тъй казва Господ: Застанете по пътищата и вижте, и попитайте за древните пътеки, къде е добрият път, и ходете по него.“ [Jeremiah 6:16.]“

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith,—the foundations that were laid at the beginning of our work, by prayerful study of the Word and by revelation. Upon these foundations we have been building for more than fifty years. Men may suppose that they have found a new way, that they can lay a stronger foundation than that which has been laid; but this is a great deception. ‘Other foundation can no man lay than that is laid.’ [1 Corinthians 3:11.] In the past, many have undertaken to build a new faith, to establish new principles; but how long did their building stand? It soon fell; for it was not founded upon the Rock.” Testimonies, volume 8, 296, 297.

> „Нека никой не се стреми да изтръгне основите на нашата вяра — основите, които бяха положени в началото на нашето дело чрез молитвено изучаване на Словото и чрез откровение. Върху тези основи ние градим вече повече от петдесет години. Хората могат да си въобразяват, че са намерили нов път, че могат да положат по-здрава основа от онази, която вече е положена; но това е голяма измама. „Защото никой не може да положи друга основа освен тази, която е положена.“ [1 Коринтяни 3:11.] В миналото мнозина са се заемали да изградят нова вяра, да установят нови принципи; но колко дълго устоя тяхната постройка? Скоро падна; защото не беше основана върху Канарата.“ Свидетелства, том 8, 296, 297.

Jeremiah identifies that to walk in the “old paths,” is to find “the rest”, and the rest is “the latter rain”, which began when the nations were angered on September 11, 2001, when the great buildings of New York City came down. Those that then ate the message became Habakkuk’s watchmen who were to “write the vision, and make it plain”. Jeremiah identifies the very same watchmen during the time of “the rest”, which is “the latter rain”.

Йеремия посочва, че да се ходи по „старите пътеки“ означава да се намери „покой“, а покоят е „късният дъжд“, който започна, когато народите се разгневиха на 11 септември 2001 година, когато рухнаха големите сгради на Ню Йорк. Онези, които тогава приеха вестта, станаха стражите на Авакум, които трябваше да „запишат видението и да го изложат ясно“. Йеремия посочва същите тези стражи по времето на „покоя“, който е „късният дъжд“.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Jeremiah 6:16, 17.

> Така казва Господ: Застанете по пътищата и вижте, и попитайте за древните пътеки, де е добрият път, и ходете по него, и ще намерите покой за душите си. Но те рекоха: Няма да ходим по него. Поставих още и стражи над вас, казвайки: Слушайте звука на тръбата. Но те рекоха: Няма да слушаме. Еремия 6:16, 17.

The trumpet that they were to sound is the sixth trumpet of the second woe in Millerite history, and in the last days it is the seventh trumpet of the third woe. Habakkuk’s watchmen, who are Jeremiah’s watchmen, sound a warning message that in the rebellion of 1888, was rejected. The sixth trumpet that was rejected in 1888, was the message to Laodicea.

Тръбата, която те трябваше да надуят, е шестата тръба на второто горко в милеритската история, а в последните дни тя е седмата тръба на третото горко. Стражите на Авакум, които са стражите на Еремия, възвестяват предупредителна вест, която при бунта от 1888 година беше отхвърлена. Шестата тръба, която беше отхвърлена през 1888 година, беше вестта към Лаодикия.

> “The message given us by A. T. Jones, and E. J. Waggoner is the message of God to the Laodicean church, and woe be unto anyone who professes to believe the truth and yet does not reflect to others the God-given rays.” The 1888 Materials, 1053.

> „Вестта, дадена ни чрез A. T. Jones и E. J. Waggoner, е Божията вест към Лаодикийската църква, и горко на всеки, който изповядва, че вярва истината, а въпреки това не отразява към другите дадените от Бога лъчи.“ The 1888 Materials, 1053.

The seventh trumpet message of 1888, was first sounded to Laodicea in 1856, and then the Laodicean message was placed within the context of the increasing light of the “seven times.” On September 11, 2001 the call to return to Jeremiah’s old paths, and to walk therein for the purpose of obtaining the message of the latter rain, included the seventh Trumpet warning message that is represented as the message to Laodicea, and the “seven times,” which is the symbol of the foundations.

Вестта на седмата тръба от 1888 г. бе най-напред възвестена на Лаодикия през 1856 г., а след това лаодикийската вест бе поставена в контекста на нарастващата светлина на „седемте времена“. На 11 септември 2001 г. призивът да се върнем към древните пътища на Еремия и да ходим в тях с цел да получим вестта на късния дъжд, включваше предупредителната вест на седмата тръба, която е представена като вестта към Лаодикия, и „седемте времена“, които са символът на основите.

The “lie” identified by prophecy that produces the strong delusion of Paul’s writings was placed into the third generation of Laodicean Adventism in 1931, sixteen years after the death of the prophetess. The “lie” which arrived in the third generation is prophetically located in the period represented as the “women weeping for Tammuz,” and is therefore associated with the false latter rain message.

„Лъжата“, посочена от пророчеството, която поражда силната заблуда в писанията на Павел, бе въведена в третото поколение на лаодикийския адвентизъм през 1931 година, шестнадесет години след смъртта на пророчицата. „Лъжата“, която навлезе в третото поколение, е пророчески локализирана в периода, представен като „жените, които плачат за Тамуз“, и следователно е свързана с фалшивата вест за късния дъжд.

The details of how the “lie” was propagated should be understood, as should the prophetic role of the “lie” in end-time prophecy. The scornful men that rule Jerusalem in the time of the latter rain, which is the time of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, created a false latter rain message in the third generation of Adventism, as represented by the “women weeping for Tammuz,” in Ezekiel chapter eight. Their false latter rain message is also represented as a false foundation, a false wall of protection, and a false peace and safety message by Ezekiel.

Трябва да се разберат подробностите за това как е била разпространявана „лъжата“, както и пророческата роля на „лъжата“ в пророчеството за последното време. Презрителните мъже, които управляват Ерусалим във времето на късния дъжд, което е времето на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, създадоха фалшива вест за късния дъжд в третото поколение на адвентизма, представена чрез „жените, които плачат за Тамуз“ в осмата глава на Езекиил. Тяхната фалшива вест за късния дъжд е представена от Езекиил също и като фалшива основа, фалшива защитна стена и фалшива вест за мир и безопасност.

> Have ye not seen a vain vision, and have ye not spoken a lying divination, whereas ye say, The Lord saith it; albeit I have not spoken? Therefore thus saith the Lord God; Because ye have spoken vanity, and seen lies, therefore, behold, I am against you, saith the Lord God. And mine hand shall be upon the prophets that see vanity, and that divine lies: they shall not be in the assembly of my people, neither shall they be written in the writing of the house of Israel, neither shall they enter into the land of Israel; and ye shall know that I am the Lord God. Because, even because they have seduced my people, saying, Peace; and there was no peace; and one built up a wall, and, lo, others daubed it with untempered mortar: Say unto them which daub it with untempered mortar, that it shall fall: there shall be an overflowing shower; and ye, O great hailstones, shall fall; and a stormy wind shall rend it. Lo, when the wall is fallen, shall it not be said unto you, Where is the daubing wherewith ye have daubed it? Therefore thus saith the Lord God; I will even rend it with a stormy wind in my fury; and there shall be an overflowing shower in mine anger, and great hailstones in my fury to consume it. So will I break down the wall that ye have daubed with untempered mortar, and bring it down to the ground, so that the foundation thereof shall be discovered, and it shall fall, and ye shall be consumed in the midst thereof: and ye shall know that I am the Lord. Thus will I accomplish my wrath upon the wall, and upon them that have daubed it with untempered mortar, and will say unto you, The wall is no more, neither they that daubed it; To wit, the prophets of Israel which prophesy concerning Jerusalem, and which see visions of peace for her, and there is no peace, saith the Lord God. Ezekiel 13:7–16.

> Не сте ли видели суетно видение и не сте ли изрекли лъжливо прорицание, като казвате: Господ казва, макар че Аз не съм говорил? Затова така казва Господ Бог: Понеже говорите суета и виждате лъжи, ето, Аз съм против вас, казва Господ Бог. И ръката Ми ще бъде против пророците, които виждат суета и предсказват лъжа; те няма да бъдат в събранието на Моя народ, нито ще бъдат записани в списъка на Израилевия дом, нито ще влязат в Израилевата земя; и ще познаете, че Аз съм Господ Бог. Понеже, да, понеже са заблуждавали Моя народ, казвайки: Мир; а мир нямаше; и един издигаше стена, и ето, други я измазваха с неукрепен хоросан, кажи на онези, които я измазват с неукрепен хоросан, че тя ще падне: ще има пороен дъжд; и вие, о големи градови зърна, ще паднете; и бурен вятър ще я разкъса. Ето, когато стената падне, няма ли да ви се каже: Къде е измазката, с която я измазахте? Затова така казва Господ Бог: Ще я разкъсам с бурен вятър в яростта Си; и ще има пороен дъжд в гнева Ми, и големи градови зърна в яростта Ми, за да я погълнат. Така ще съборя стената, която измазахте с неукрепен хоросан, и ще я поваля до земята, така че основите ѝ да се открият; и тя ще падне, и вие ще загинете сред нея; и ще познаете, че Аз съм Господ. Така ще извърша гнева Си върху стената и върху онези, които я измазаха с неукрепен хоросан; и ще ви кажа: Няма я вече стената, нито онези, които я измазаха; сиреч, Израилевите пророци, които пророкуват за Ерусалим и виждат за него видения на мир, а мир няма, казва Господ Бог. Езекиил 13:7–16.

The falsehood and lies which the scornful men in Jerusalem hide beneath in Isaiah chapters twenty-eight and twenty-nine are ultimately judged and destroyed by the “overflowing scourge.”

Лъжата и неистините, под които се укриват присмивателните мъже в Йерусалим в Исая, глави двадесет и осма и двадесет и девета, в крайна сметка биват осъдени и унищожени от „преливащия бич“.

> Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:17, 18.

> И съда ще приложа към отвеса, и правдата към отвесната мярка; и градът ще помете убежището на лъжата, и водите ще прелеят скривалището. И вашият завет със смъртта ще бъде отменен, и вашето съглашение с ада няма да устои; когато преминаващият потопяващ бич мине, тогава ще бъдете стъпкани от него. Исая 28:17, 18.

Isaiah’s “overflowing scourge” is Ezekiel’s “overflowing shower,” that is brought upon those who have “divined lies,” by presenting a “vain vision” and by claiming “the Lord saith it,” “albeit” the Lord had “not spoken.” The “lie” that the ancient men hide under is represented as something they claim that the Lord had spoken, so it is a “lie” about God’s Word. Either they have identified a doctrine from God’s Word as error, or they have erroneously claimed that God directed their understanding (God had spoken), upon a doctrine of the Bible.

„Преливащият бич“ на Исая е „проливният дъжд“ на Езекиил, който се докарва върху онези, които са „гадали лъжи“, като са представяли „суетно видение“ и са заявявали: „тъй казва Господ“, „въпреки че“ Господ „не бе говорил“. „Лъжата“, под която древните мъже се укриват, е представена като нещо, за което те твърдят, че Господ е говорил; следователно тя е „лъжа“ относно Божието Слово. Или са определили като заблуда някое учение от Божието Слово, или погрешно са заявили, че Бог е направлявал тяхното разбиране (Бог бе говорил) относно някое библейско учение.

The “lie” that arrived in 1931, was a claim that Sister White had endorsed the false view of “the daily,” in the book of Daniel. The false view that “the daily,” represents Christ’s sanctuary ministry was premised upon a “lie” which claimed that in 1910, Ellen White had informed A. G. Daniells that he and Prescott’s view of “the daily,” representing Christ’s sanctuary ministry was actually correct, in spite of her direct written words to the contrary.

„Лъжата“, която се появи през 1931 година, беше твърдението, че сестра Уайт е одобрила лъжливия възглед за „ежедневната“ в книгата на Даниил. Лъжливият възглед, че „ежедневната“ представлява Христовото служение в светилището, се основаваше върху една „лъжа“, която твърдеше, че през 1910 година Елън Уайт е уведомила А. Г. Даниълс, че възгледът на него и Прескът, според който „ежедневната“ представлява Христовото служение в светилището, всъщност е правилен, въпреки нейните преки писмени думи в противен смисъл.

The false view of “the daily,” that was then (1931) established within Laodicean Adventism, became the theological foundation which was employed to build a message that is described by Ezekiel as “peace and safety.” The various arguments that are employed to uphold the false foundation are the various counterfeit coins and jewels that Miller saw in his dream. By the end of his dream his original jewels are fully covered with counterfeits and rubbish, and the rubbish and counterfeit jewels and coins represent the message that was based upon their foundational error that “the daily” represents Christ’s sanctuary ministry.

Фалшивото разбиране за „ежедневната“, което тогава (1931) бе утвърдено в лаодикийския адвентизъм, се превърна в богословската основа, използвана за изграждането на една вест, която Езекиил описва като „мир и безопасност“. Различните доводи, употребявани за поддържане на тази фалшива основа, са различните фалшиви монети и скъпоценности, които Милър видя в съня си. До края на съня му първоначалните му скъпоценности са напълно покрити с фалшификати и боклук, а боклукът и фалшивите скъпоценности и монети представляват вестта, която се основаваше върху тяхната основополагаща заблуда, че „ежедневната“ представлява Христовото служение в светилището.

In Ezekiel’s passage the rubbish and counterfeit jewels is represented as a “wall” that has been built with a cement that is so weak it cannot hold up under the stress of the “stormy wind” or the “overflowing shower.”

В пасажа на Езекиил боклукът и фалшивите скъпоценности са представени като „стена“, изградена с хоросан, толкова слаб, че не може да устои под напора на „бурния вятър“ или на „поройния дъжд“.

The disobedient prophet from Judah that rebuked Jeroboam, ultimately died between an “ass” and a “lion”. The lion represents Babylon and the ass represents Islam. The two doctrines which Laodicean Adventism cannot see, that are represented by the death of the disobedient prophet are the message of the papacy (the lion), and the message of Islam of the third Woe (the ass).

Непокорният пророк от Юда, който изобличи Йеровоам, в крайна сметка умря между „магаре“ и „лъв“. Лъвът представлява Вавилон, а магарето представлява исляма. Двете учения, които лаодикийският адвентизъм не може да види и които са представени чрез смъртта на непокорния пророк, са вестта за папството (лъвът) и вестта за исляма от третото горко (магарето).

Ezekiel’s “stormy wind,” is a symbol of Isaiah’s “rough wind that is stayed” in “the day of the east wind” in chapter twenty seven. Ezekiel’s “stormy wind” is also the “four winds” of Revelation chapter seven, that are held until God’s servants are sealed. Ezekiel’s “stormy wind” is his message from the “four winds” in chapter thirty-seven, that brings the dead dry bones to life as a mighty army. Ezekiel’s “stormy wind” that brings down the “wall built with untempered mortar,” is the latter rain message of the third Woe.

Езекиилевият „бурен вятър“ е символ на Исаиевия „суров вятър, който бива възпиран“ в „деня на източния вятър“ в двадесет и седма глава. Езекиилевият „бурен вятър“ е също и „четирите ветрове“ от седма глава на Откровение, които се задържат, докато Божиите слуги бъдат запечатани. Езекиилевият „бурен вятър“ е и неговата вест от „четирите ветрове“ в тридесет и седма глава, която оживотворява мъртвите сухи кости като могъща войска. Езекиилевият „бурен вятър“, който събаря „стената, измазана с кал без плява“, е вестта на късния дъжд на третото Горко.

Ezekiel’s “overflowing shower” is a symbol of the papacy, and more specifically it is the symbol of the period of the Sunday law crisis which begins at the soon-coming Sunday law in the United States. The disobedient prophet from Judah that died between the ass and the lion, represented the death of Laodicean Adventism that takes place between September 11, 2001, at the arrival of the ass (the third woe), and the soon-coming Sunday law (the lion). Laodicean Adventism’s death occurs during the sealing of the one hundred and forty-four thousand that began when the nations were angered, yet held in check on September 11, 2001, and concludes at the soon-coming Sunday law. Their death, as illustrated by the disobedient prophet, is brought about because they returned to the methodology of apostate Protestantism, though they had been directly informed to never return to the “assembly of mockers.”

„Преливащият дъжд“ на Езекил е символ на папството, и по-конкретно е символ на периода на кризата на неделния закон, която започва с предстоящия неделен закон в Съединените щати. Непокорният пророк от Юда, който умря между магарето и лъва, представлява смъртта на лаодикийския адвентизъм, която настъпва между 11 септември 2001 г., при пристигането на магарето (третото горко), и предстоящия неделен закон (лъва). Смъртта на лаодикийския адвентизъм настъпва по време на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, което започна, когато народите се разгневиха, но бяха възпирани на 11 септември 2001 г., и завършва при предстоящия неделен закон. Тяхната смърт, както е онагледена от непокорния пророк, настъпва, защото те се върнаха към методологията на отстъпническия протестантизъм, макар че им беше пряко наредено никога да не се връщат в „събранието на присмивателите“.

Their death occurs in the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. As soon as God’s people are sealed, the destroying angels begin their work. From September 11, 2001 unto the soon-coming Sunday law the judgment of the living is accomplished in God’s church, for judgment begins in Jerusalem, and it begins with the ancient men that were to be the guardians of the people, but who had abandoned their responsibilities over four generations. Those who receive the seal in that period are the ensign that is lifted up to the nations. They are sealed before the soon-coming Sunday law for the only way God’s other flock can be warned is by seeing men and women in the Sunday law crisis who have the seal of God.

Тяхната смърт настъпва в историята на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди. Щом Божият народ бъде запечатан, ангелите-изтребители започват своето дело. От 11 септември 2001 година до скоро предстоящия неделен закон съдът над живите се извършва в Божията църква, защото съдът започва в Ерусалим и започва със старите мъже, които трябваше да бъдат пазители на народа, но които бяха изоставили своите отговорности през четири поколения. Онези, които получават печата в този период, са знамето, което се издига пред народите. Те биват запечатани преди скоро предстоящия неделен закон, защото единственият начин другото Божие стадо да бъде предупредено е, като види мъже и жени в кризата на неделния закон, които имат Божия печат.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> „Делото на Светия Дух е да изобличи света за грях, за правда и за съд. Светът може да бъде предупреден само когато види онези, които вярват в истината, осветени чрез истината, да действат според възвишени и святи принципи, като показват в един висок, възвишен смисъл разграничителната линия между онези, които пазят Божиите заповеди, и онези, които ги тъпчат с нозете си. Освещението чрез Духа подчертава разликата между онези, които имат Божия печат, и онези, които спазват един фалшив ден за почивка. Когато дойде изпитът, ясно ще се покаже какъв е белегът на звяра. Това е спазването на неделята. Онези, които, след като са чули истината, продължават да смятат този ден за свят, носят белега на човека на греха, който помисли да промени времена и закони.“ Bible Training School, December 1, 1903.

The death of Laodicean Adventism is accomplished during the history of the latter rain, that began to sprinkle on September 11, 2001, and is poured out without measure at the soon-coming Sunday law, when God has established and then lifts up as an ensign a people who have been sealed for eternity.

Смъртта на лаодикийския адвентизъм се извършва през историята на късния дъжд, който започна да ръси на 11 септември 2001 г. и се излива без мярка при скоро настъпващия неделен закон, когато Бог е установил и след това издига като знаме един народ, който е бил запечатан за вечността.

In that period of time, those in Laodicean Adventism that are preparing for, and will receive the mark of the beast, are represented by the twenty-five men bowing to the sun in Ezekiel chapter eight. They are those who have accepted Ezekiel’s false “peace and safety” message, that represents a counterfeit of the true latter rain message, that is being proclaimed by the true watchmen in that history. The foundation of that false latter rain message is the identification that “the daily” in the book of Daniel is a symbol of Christ, when it is actually a symbol of Satan. That false foundational belief is the doctrine that the “scornful men that rule the people of Jerusalem” employ to erect their untempered wall.

В онзи период от време онези в лаодикийския адвентизъм, които се подготвят за и ще приемат белега на звяра, са представени от двадесет и петимата мъже, покланящи се на слънцето в осмата глава на Езекиил. Те са онези, които са приели лъжливата вест на Езекиил за „мир и безопасност“, която представлява фалшификат на истинската вест на късния дъжд, прогласявана в тази история от истинските стражи. Основата на тази лъжлива вест за късния дъжд е отъждествяването, че „ежедневната“ в книгата на Даниил е символ на Христос, когато в действителност тя е символ на Сатана. Тази лъжлива основополагаща вяра е учението, което „присмивателните мъже, които управляват людете на Ерусалим“, използват, за да издигнат своята незамазана стена.

The identification of “the daily,” as a symbol of Christ was historically put in place by a “lie,” in 1931. From then onward the untempered wall of counterfeit coins and jewels was erected. That “wall” is destined to come down when the dirt brush man arrives to thoroughly purge His floor. That purging is accomplished in the prophetic period of history between the “stormy wind” (the ass of September 11, 2001), and the “overflowing showers” (the lion of the soon-coming Sunday law). In that history the disobedient prophet is slain and buried in the tomb of the false prophet of Bethel. Sister White identifies the “wall” of prophecy as the law of God.

Отъждествяването на „ежедневната“, като символ на Христос, исторически бе наложено чрез една „лъжа“ през 1931 г. Оттогава нататък бе издигната неизмазаната стена от фалшиви монети и скъпоценни камъни. Тази „стена“ е определена да падне, когато дойде човекът с четката за прах, за да очисти напълно Своя харман. Това очистване се извършва в пророческия период на историята между „бурния вятър“ (магарето от 11 септември 2001 г.) и „проливните дъждове“ (лъва на скоро идващия неделен закон). В тази история непокорният пророк е убит и погребан в гроба на лъжепророка от Ветил. Сестра Уайт определя „стената“ в пророчеството като Божия закон.

> “The prophet here describes a people who, in a time of general departure from truth and righteousness, are seeking to restore the principles that are the foundation of the kingdom of God. They are repairers of a breach that has been made in God’s law—the wall that He has placed around His chosen ones for their protection, and obedience to whose precepts of justice, truth, and purity is to be their perpetual safeguard.

> „Тук пророкът описва един народ, който във време на всеобщо отстъпление от истината и правдата се стреми да възстанови принципите, които са основата на Божието царство. Те са поправящи пролома, причинен в Божия закон — стената, която Той е поставил около Своите избрани за тяхна защита и чието послушание към предписанията на справедливостта, истината и чистотата трябва да бъде тяхна непрестанна закрила.

> “In words of unmistakable meaning the prophet points out the specific work of this remnant people who build the wall. ‘If thou turn away thy foot from the Sabbath, from doing thy pleasure on My holy day; and call the Sabbath a delight, the holy of the Lord, honorable; and shalt honor Him, not doing thine own ways, nor finding thine own pleasure, nor speaking thine own words: then shalt thou delight thyself in the Lord; and I will cause thee to ride upon the high places of the earth, and feed thee with the heritage of Jacob thy father: for the mouth of the Lord hath spoken it.’ Isaiah 58:13, 14.” Prophets and Kings, 678.

> „С думи с недвусмислено значение пророкът посочва специфичното дело на този остатъчен народ, който гради стената. „Ако въздържиш ногата си в събота, за да не вършиш своето удоволствие в Моя свят ден, и наречеш съботата наслада, светия ден Господен — почтен; и ако Го почиташ, като не вършиш своите пътища, нито търсиш своето удоволствие, нито говориш своите думи, тогава ще се наслаждаваш в Господа; и Аз ще те възкача на земните височини и ще те храня с наследството на баща ти Яков; защото устата Господни изговориха това.“ Исая 58:13, 14.“ Пророци и царе, 678.

The beginning of the fourth generation of Adventism is marked by the publication of a book, as was the beginning of the third generation. The third generation began with the publication of W. W. Prescott’s, The Doctrine of Christ, and that generation ended with the publication of Questions on Doctrine. The Doctrine of Christ presented a gospel that was purposely void of the Millerite prophetic message. Questions on Doctrine presented a gospel that denied the work of sanctification that is accomplished by Christ. The Doctrine of Christ removed the light of the (chazon) vision of prophetic history, and Questions on Doctrine removed the light of the (Mareh) vision of Christ’s “appearance”.

Началото на четвъртото поколение на адвентизма е белязано от публикуването на една книга, както беше и началото на третото поколение. Третото поколение започна с публикуването на книгата на W. W. Prescott, The Doctrine of Christ, а това поколение завърши с публикуването на Questions on Doctrine. The Doctrine of Christ представи едно евангелие, което съзнателно беше лишено от милеритската пророческа вест. Questions on Doctrine представи едно евангелие, което отричаше делото на освещението, извършвано от Христос. The Doctrine of Christ премахна светлината на видението (chazon) за пророческата история, а Questions on Doctrine премахна светлината на видението (Mareh) за „явяването“ на Христос.

In between those two books the false latter rain message represented by the “women weeping for Tammuz” was developed. It was in that history that the “lie of 1931,” was promoted. That third generation (abomination) is also represented by the compromise of the third church of Pergamos. The symbol of compromise in the third church, identifies the work of seeking accreditation from the worldly institutions that dictated rules for theology and rules for medicine. It was in the third generation that the compromise of truth was accomplished, which included the introduction and emphasis on the use of Bibles that had been translated from corrupted manuscripts.

Между тези две книги бе развита лъжливата вест за късния дъжд, представена от „жените, които плачат за Тамуз“. Именно в тази история бе прокарвана „лъжата от 1931 година“. Това трето поколение (мерзост) е представено също и чрез компромиса на третата църква — Пергам. Символът на компромиса в третата църква обозначава делото на търсене на акредитация от светските институции, които налагаха правила за богословието и правила за медицината. Именно в третото поколение бе осъществен компромисът с истината, който включваше въвеждането и подчертаването на употребата на Библии, преведени от повредени ръкописи.

In 1957, the book Questions on Doctrine, represented a capitulation of the primary truth of the gospel. That truth being Jesus died to save us “from” sin, but he did not die to save us “in” sin. The Catholic and apostate Protestant teaching that a man cannot be obedient to God’s Word is Satan’s eternal argument. Man can, and must be obedient to God’s Word, even if Satan claims that “thou shall not surely die.” The fallen apostate Protestant view that men cannot overcome sin, and therefore men cannot be obedient to God’s law until Jesus magically transforms them into obedient robots at His second coming, was incorporated into the teachings of the book Questions on Doctrine.

През 1957 г. книгата Questions on Doctrine представляваше капитулация по отношение на първостепенната истина на евангелието. Тази истина е, че Исус умря, за да ни спаси „от“ греха, но не умря, за да ни спаси „в“ греха. Католическото и отстъпническо протестантско учение, че човек не може да бъде послушен на Божието Слово, е вечният аргумент на Сатана. Човек може и трябва да бъде послушен на Божието Слово, дори ако Сатана твърди, че „никак няма да умрете“. Падналото отстъпническо протестантско становище, че хората не могат да победят греха и следователно не могат да бъдат послушни на Божия закон, докато Исус магически не ги преобрази в послушни роботи при Своето второ пришествие, бе включено в ученията на книгата Questions on Doctrine.

In 1957, the fourth generation of Laodicean Adventism began, and its untempered wall (law), had been established, thus providing the logic that will allow the twenty-five ancient men to bow to the sun at the conclusion of the time of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That untempered wall, which is the belief that keeping the law of God is impossible, is swept away when the “wall” of separation of Church and State is removed, at the soon-coming Sunday law. The Sunday law is the overflowing showers, or as Isaiah expresses it, it is the overflowing scourge, and that flood begins at the soon-coming Sunday law in the United States.

През 1957 г. започна четвъртото поколение на лаодикийския адвентизъм и неговата незакалена стена (законът) бе установена, като по този начин бе осигурена логиката, която ще позволи на двадесет и петимата древни мъже да се поклонят на слънцето при завършека на времето на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди. Тази незакалена стена, която е вярването, че спазването на Божия закон е невъзможно, бива пометена, когато „стената“ на разделението между Църква и държава бъде премахната, при скоро идващия неделен закон. Неделният закон е преливащият порой или, както го изразява Исая, той е препълващият бич, и този потоп започва при скоро идващия неделен закон в Съединените щати.

At the Sunday law in the United States the enemy (the pope) comes in “as a flood” (the overflowing scourge), and it is then that “the ensign” is lifted up against him. It is then that the “untempered wall” that Laodicean Adventism erected upon the false application of “the daily” is swept away.

При неделния закон в Съединените щати врагът (папата) нахлува „като потоп“ („преливащият бич“), и именно тогава „знамето“ се издига против него. Именно тогава „неизмазаната стена“, която лаодикийският адвентизъм издигна върху погрешното приложение на „всекидневната“, бива пометена.

> According to their deeds, accordingly he will repay, fury to his adversaries, recompense to his enemies; to the islands he will repay recompense. So shall they fear the name of the Lord from the west, and his glory from the rising of the sun. When the enemy shall come in like a flood, the Spirit of the Lord shall lift up a standard against him. And the Redeemer shall come to Zion, and unto them that turn from transgression in Jacob, saith the Lord. As for me, this is my covenant with them, saith the Lord; My spirit that is upon thee, and my words which I have put in thy mouth, shall not depart out of thy mouth, nor out of the mouth of thy seed, nor out of the mouth of thy seed’s seed, saith the Lord, from henceforth and forever. Arise, shine; for thy light is come, and the glory of the Lord is risen upon thee. For, behold, the darkness shall cover the earth, and gross darkness the people: but the Lord shall arise upon thee, and his glory shall be seen upon thee. And the Gentiles shall come to thy light, and kings to the brightness of thy rising. Isaiah 59:18–60:3.

> Според делата им, така ще отплати: ярост на противниците Си, въздаяние на враговете Си; на островите ще въздаде отплата. И ще се боят от името на Господа от запад, и от славата Му — от изтока на слънцето. Когато врагът нахлуе като потоп, Духът Господен ще издигне знаме против него. И Изкупителят ще дойде в Сион и при онези от Яков, които се отвръщат от престъпление, казва Господ. А що се отнася до Мене, това е Моят завет с тях, казва Господ: Моят Дух, Който е върху тебе, и Моите думи, които положих в устата ти, няма да се отмахнат от устата ти, нито от устата на потомството ти, нито от устата на потомството на твоето потомство, казва Господ, отсега и довека. Стани, светни; защото дойде твоята светлина, и славата на Господа изгря над тебе. Защото, ето, тъмнина ще покрие земята и мрак — народите; а над тебе ще изгрее Господ, и славата Му ще се яви над тебе. И народите ще дойдат при твоята светлина, и царете — при блясъка на твоя изгрев. Исая 59:18–60:3.

The Gentiles come to the light when God’s glory is upon His people, and this occurs when the enemy comes in as a flood. When that enemy comes in God lifts up a standard (ensign) against him. The glory of the Lord that is upon those people who the Gentiles respond to, is His character, and His character does not sin. It is a false peace and safety message that teaches that men and women cannot overcome sin. That message is a false latter rain message that is proclaimed during the time of the true latter rain message, which arrived on September 11, 2001. That false message is a false message concerning God’s law, which is the “wall.” That false doctrine is represented in the book Questions on Doctrine, that marked the arrival of Laodicean Adventism’s fourth and final generation.

Езичниците идват към светлината, когато Божията слава е върху Неговия народ, и това се случва, когато врагът нахлуе като порой. Когато този враг нахлуе, Бог издига знаме (знаменосен знак) против него. Славата Господня, която е върху онези хора, към които езичниците откликват, е Неговият характер, а Неговият характер не греши. Лъжливо е посланието за мир и безопасност, което учи, че мъже и жени не могат да победят греха. Това послание е една фалшива вест за късния дъжд, която се прогласява по времето на истинската вест за късния дъжд, настъпила на 11 септември 2001 година. Това лъжливо послание е лъжлива вест относно Божия закон, който е „стената“. Тази лъжлива доктрина е представена в книгата Questions on Doctrine, която отбеляза настъпването на четвъртото и последно поколение на лаодикийския адвентизъм.

On September 11, 2001, the four rebellions of Laodicean Adventism arrived to test that final generation with the sins of their fathers. On that date God directed His people to return to Jeremiah’s old paths, that they might understand and accept the foundational message represented as Miller’s jewels. If they did so, they would find the latter rain, which Jeremiah called the “rest.” The call to return to the old paths was a repetition of the test that produced the rebellion of 1863.

На 11 септември 2001 г. четирите бунта на лаодикийския адвентизъм пристигнаха, за да изпитат онова последно поколение с греховете на бащите им. На тази дата Бог насочи Своя народ да се върне към древните пътеки на Еремия, за да разберат и приемат основополагащата вест, представена като бисерите на Милър. Ако стореха това, щяха да намерят късния дъжд, който Еремия нарече „покой“. Призивът за връщане към древните пътеки беше повторение на изпитанието, което породи бунта от 1863 г.

On September 11, 2001, which is Isaiah’s “day of the east and rough wind” the “song of the vineyard” was to be sung, by those who in Revelation chapter fourteen, verse three and also in chapter fifteen, verse three sing the song of Moses and the Lamb. That song is the Laodicean message that identifies that the former chosen people were then being passed by, for God was then in the process of giving His vineyard to men and women that would bring forth the intended fruits of the vineyard. That vineyard message is the message to Laodicea, which was the message presented by Jones and Waggoner at the rebellion of 1888.

На 11 септември 2001 г., който е Исайевият „ден на изтока и лютия вятър“, трябваше да бъде изпята „песента на лозето“ от онези, които в Откровение, глава четиринадесета, стих три, а също и в глава петнадесета, стих три, пеят песента на Моисей и на Агнето. Тази песен е лаодикийската вест, която посочва, че тогава бившият избран народ е бил отминаван, понеже тогава Бог беше в процес на предаване на Своето лозе на мъже и жени, които щяха да принесат предвидените плодове на лозето. Тази вест за лозето е вестта към Лаодикия, която беше вестта, представена от Джоунс и Уагонър при бунта от 1888 година.

On September 11, 2001, the latter rain began, and in the debate of Habakkuk chapter two it identifies a class who presented the message of the two tables, for they had returned to Jeremiah’s old paths and were receiving the “rest and refreshing,” that Isaiah identifies is brought upon those whose methodology is “line upon line.” The debate they were involved in was in opposition to a false latter rain message, represented by the “women weeping for Tammuz,” which encouraged the sleeping Laodicean people with a peace and safety message.

На 11 септември 2001 г. започна късният дъжд, а в спора от втора глава на Авакум се разпознава една класа, която представи вестта на двете плочи, защото тя се бе върнала към древните пътеки на Еремия и приемаше „отдих и освежаване“, за които Исая посочва, че се донасят върху онези, чиято методология е „ред върху ред“. Спорът, в който те бяха въвлечени, бе в противопоставяне на една фалшива вест за късния дъжд, представена чрез „жените, които плачеха за Таммуз“, която насърчаваше спящия лаодикийски народ с вест за мир и безопасност.

The peace and safety message claims that it is impossible for men and women not to sin, and therefore God can and will only justify them “in” their sins. The scornful men claim their peace and safety message is the true message of justification by faith, that Jones and Waggoner presented, but it leaves off the truth that he who God justifies, He also sanctifies, for God did not die to save people in their sins, but from their sins.

Вестта за мир и безопасност твърди, че е невъзможно за мъже и жени да не съгрешават, и следователно Бог може и ще ги оправдае само „в“ техните грехове. Присмивателните мъже твърдят, че тяхната вест за мир и безопасност е истинската вест за оправдание чрез вяра, която Джоунс и Уагонер са представили, но тя изпуска истината, че когото Бог оправдава, него и освещава; защото Бог не умря, за да спаси хората в техните грехове, а от техните грехове.

September 11, 2001, marked the beginning of the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand that concludes with one class receiving the seal of God, as represented by those who sigh and cry for the abominations in the church and in the land, and another class that have turned their backs upon the temple, where the final work of the third angel is being accomplished, and they are bowing to the sun. The history of the Millerites illustrates the history of the movement of the third angel, and in so doing the climax is about the message of the latter rain, and the experience it produces in those who choose to eat.

11 септември 2001 г. отбеляза началото на периода на запечатването на сто четиридесет и четирите хиляди, който завършва с това, че една класа получава Божия печат, представена от онези, които въздишат и плачат за мерзостите в църквата и в земята, а друга класа е обърнала гърба си към храма, където се извършва последното дело на третия ангел, и те се покланят на слънцето. Историята на милеритите онагледява историята на движението на третия ангел, и по този начин кулминацията е свързана с вестта на късния дъжд и с опитността, която тя произвежда у онези, които избират да ядат.

We will continue this study in the next article.

Ще продължим това изследване в следващата статия.

> “An unwillingness to yield up preconceived opinions, and to accept this truth, lay at the foundation of a large share of the opposition manifested at Minneapolis against the Lord’s message through Brethren Waggoner and Jones. By exciting that opposition Satan succeeded in shutting away from our people, in a great measure, the special power of the Holy Spirit that God longed to impart to them. The enemy prevented them from obtaining that efficiency which might have been theirs in carrying the truth to the world, as the apostles proclaimed it after the day of Pentecost. The light that is to lighten the whole earth with its glory was resisted, and by the action of our own brethren has been in a great degree kept away from the world.” Selected Messages, book 1, 235.

> „Нежеланието да се изоставят предубедени мнения и да се приеме тази истина лежеше в основата на голяма част от противопоставянето, проявено в Минеаполис срещу Господната вест чрез братя Уагонър и Джоунс. Като възбуди това противопоставяне, Сатана успя в голяма степен да задържи далеч от нашия народ особената сила на Светия Дух, която Бог копнееше да им даде. Врагът им попречи да получат онази дееспособност, която би могла да бъде тяхна при отнасянето на истината към света, както апостолите я проповядваха след деня на Петдесетница. Светлината, която трябва да озари цялата земя със славата си, беше възпрепятствана и чрез действията на нашите собствени братя в голяма степен е била държана далеч от света.“ Избрани вести, книга 1, 235.

Back to Articles