Article

# Knjiga proroka Daniela – broj devetnaest

Proročko značenje riječi „čas” u Knjizi proroka Daniela

Author

Jeff Pippenger

Published

December 14, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Riječ „čas”, koja se u Starome zavjetu nalazi samo u knjizi proroka Daniela, uvijek je povezana s nekom vrstom suda. U trećem poglavlju ona predstavlja nedjeljni zakon, s naglaskom na stijeg koji predstavlja Šadraha, Mešaha i Abednega.

U četvrtom poglavlju ono predstavlja dolazak upozorenja poruke prvoga anđela 1798. godine. Kada je drugi put upotrijebljena u četvrtom poglavlju, predstavljala je otvaranje istražnoga suda 22. listopada 1844. U četvrtom poglavlju, dvije uporabe riječi „čas” predstavljaju povijest poruka prvoga i drugoga anđela od 1798. do 1844. Ta povijest jest povijest sedam gromova iz desetoga poglavlja Otkrivenja. Sedam gromova predstavljena su dvjema prilikama u kojima je riječ „čas” upotrijebljena u četvrtom poglavlju te stoga također predstavljaju povijest trećega anđela od 1989. do uskoro dolazećega nedjeljnog zakona.

U petom poglavlju riječ „čas” također predstavlja nedjeljni zakon, ali je ondje naglasak na svršetku šestoga kraljevstva biblijskog proročanstva, Sjedinjenih Američkih Država, kako je predočeno svršetkom prvoga kraljevstva biblijskog proročanstva, Babilona. U trećem poglavlju naglasak je bio na stijegu u peći, no u petom poglavlju naglasak je na sudbini Belšazara i njegovu posebnom sudu, premda Daniel na koncu ipak ulazi u pripovijest kao predslika stijega.

Pri nedjeljnom zakonu predstavljeni su „čas” Nabukodonozorova posvećenja i Belšacarova smrt. „Čas” prikazan kao otvaranje suda u četvrtom poglavlju označava otvaranje istražnoga suda 22. listopada 1844., a također označava i otvaranje izvršnoga suda pri nedjeljnom zakonu. Bilo da je riječ o otvaranju sudskih knjiga u nebeskom Svetištu 22. listopada 1844., ili o početku Božjega suda koji dolazi na one koji su odbacili spasenje, na početku izvršnoga suda pri nedjeljnom zakonu upozorenje za bilo koji od tih nadolazećih sudova predstavljeno je u četvrtom poglavlju Daniela prvom uporabom riječi „čas”, a stvarni početak bilo koje od tih dviju vrsta suda predstavljen je drugim putem kad se riječ „čas” rabi u četvrtom poglavlju.

Gramatički pojam za riječ „čas“, kako je Daniel rabi, jest da je ona „polisemija“. Polisemija je riječ koja ima različita značenja, a sva se mogu obuhvatiti pod istim naslovom. Svih pet puta kada Daniel rabi riječ „čas“, ona se odnosi na sud, ali svaki put zahvaća različite aspekte ili Božjega odmazdnog suda, koji se naziva Njegov izvršni sud, ili Božjega istražnog suda, u kojem On utvrđuje tko će biti, a tko neće biti spašen. Bilo da je riječ o istražnom sudu koji je započeo 22. listopada 1844. godine, ili o izvršnom sudu koji započinje sa skorim nedjeljnim zakonom, oba su suda po svojoj naravi progresivna. Božji odmazdni, odnosno izvršni sud započinje nedjeljnim zakonom i postupno se pojačava, dosežući na koncu završetak vremena milosti za čovječanstvo i sedam posljednjih zala.

Peto poglavlje Danielove knjige rabi riječ „čas” kako bi prikazalo Božji izvršni sud, predstavljen smrću Belšazara i svršetkom naroda nad kojim je vladao.

> U isti čas pojaviše se prsti ljudske ruke te stadoše pisati nasuprot svijećnjaku po žbuci zida kraljevske palače; i kralj vidje dio ruke koja je pisala. Daniel 5,5.

Izvršna osuda započinje pri nedjeljnom zakonu, koji je također prikazan Nabukodonozorovim posvećenjem zlatnoga lika, ali taj se „čas” više odnosi na izbavljenje Božjega naroda u krizi koja nastupa pri nedjeljnom zakonu. Izvršna osuda tirske bludnice, a također i Sjedinjenih Američkih Država, započinje pri nedjeljnom zakonu, koji je „čas” što u Danielovoj knjizi predstavlja simbol suda.

> I začuh drugi glas s neba gdje govori: Iziđite iz nje, narode moj, da ne budete dionici njezinih grijeha i da ne primite od njezinih zala. Jer grijesi njezini dopriješe do neba, i Bog se spomenu njezinih nepravdi. Vratite joj kao što je i ona vama vratila, i podajte joj dvostruko po djelima njezinim; u čaši koju je napunila napunite joj dvostruko. Koliko je samu sebe proslavila i u raskoši živjela, toliko joj podajte muke i žalosti. Jer govori u srcu svojemu: Sjedim kao kraljica i nisam udovica, i neću vidjeti žalosti. Zato će u jedan dan doći zla njezina: smrt i tuga i glad, i bit će sasvim spaljena ognjem; jer silan je Gospodin Bog koji joj sudi. I plakat će za njom i naricati nad njom kraljevi zemaljski, koji su s njom bludničili i u raskoši živjeli, kada vide dim požara njezina, stojeći izdaleka od straha pred mukom njezinom, govoreći: Jao, jao, grade veliki, Babilone, grade silni! Jer u jedan čas dođe sud tvoj. Otkrivenje 18:4–10.

Nedjeljni zakon u Sjedinjenim Državama, koji je početak izvršne osude, a koja je također progresivna, započinje u „času” kada su Božja djeca koja su još uvijek u Babilonu pozvana izići po stijegu. To je „čas” u kojem sud dolazi na „onaj veliki grad, Babilon”. Njezin sud, prikazan riječju „čas”, obuhvaća razdoblje u kojem je drugo Božje stado pozvano izići iz Babilona.

> I u onaj dan izniknut će korijen Jišajev, koji će stajati kao stijeg narodima; njemu će se pogani utjecati, i počivalište njegovo bit će slavno. I dogodit će se u onaj dan da će Gospod ponovno, po drugi put, pružiti svoju ruku da zadobije ostatak svoga naroda koji preostane, iz Asirije, i iz Egipta, i iz Patrosa, i iz Kuša, i iz Elama, i iz Šinara, i iz Hamata, i s morskih otoka. I podignut će stijeg narodima te sabrati prognanike Izraelove i okupiti raspršene Judine sa četiri kraja zemlje. Izaija 11:10–12.

Gospodin je pozvao ljude iz Babilona u pokretu prvoga anđela 1844. godine, a drugi anđeo iz te povijesti treba se ponoviti u posljednjim danima, kada će „Gospodin opet, drugi put, podignuti svoju ruku da vrati ostatak svojega naroda“. Ostatak naroda koji On „opet“ poziva van nije stijeg, jer stijeg je „korijen Jišajev“, koji stoji kao „stijeg“ koga „narodi traže“. Po drugi put Bog će pozvati narode iz Babilona.

On će to učiniti tako što će najprije sabrati „izgnanike Izraelove”, koji su „raspršeni Judejci”, i koji dolaze „s četiri kraja zemlje”, kada budu sabrani na kraju tri i pol dana ležanja mrtvih na ulici iz jedanaestoga poglavlja Otkrivenja, koje prolazi kroz Ezekielovu dolinu mrtvih i suhih kostiju.

„Čas“ kada započinje izvršna osuda nad „Babilonom“, tim „velikim gradom“, isti je onaj „čas“ „velikoga potresa“ iz Otkrivenja jedanaest. Božja izvršna osuda započinje u taj „čas“, jer se u jedanaestom poglavlju Otkrivenja sedam tisuća ubija u „času“ potresa. Tih sedam tisuća bilo je predočeno „najjačim ljudima“ Nabukodonozorovim, koji su poginuli bacajući Šadraha, Mešaha i Abednega u peć koja je bila zagrijana „sedam puta“ više od uobičajenoga. U Francuskoj revoluciji „sedam tisuća“ predstavljalo je francusko kraljevstvo, odnosno njegove moćnike. Ne samo da je Belšazar bio pogubljen u petom poglavlju, nego je i njegova vojska bila uništena. „Čas“ nedjeljnoga zakona započinje progonstvo predstavljeno time što je Božji narod bačen u peć, ali on također označava početak Božje izvršne osude nad velikim gradom Babilonom.

To je također „čas” velikoga potresa u jedanaestom poglavlju Otkrivenja, kada kosti koje su nekoć bile mrtve, a koje je zvijer iz bezdana pobila na ulici, bivaju uzdignute na nebo kao stijeg. Ondje je to također isti „čas” u kojem odjekuje treće Jao, koje je ujedno i sedma truba. Sedma truba jest treće Jao, a svrha te završne trube Jao nije samo donijeti sud onima koji nameću svetkovanje nedjelje, nego i razgnjeviti narode. Treće Jao, sedma truba i razgnjevljenje naroda, svi su simboli koji govore o proročkoj ulozi islama, i svi su smješteni u „čas” velikoga potresa.

> I začuše velik glas s neba gdje im govori: Uziđite ovamo. I uziđoše na nebo u oblaku, a neprijatelji ih njihovi gledahu. I u taj čas nastade velik potres, i pade desetina grada, i u potresu poginu od ljudi sedam tisuća; a ostali se uplašiše i dadoše slavu Bogu nebeskomu. Drugo jao prođe; i evo, treće jao dolazi ubrzo. I zatrubi sedmi anđeo; i nastadoše veliki glasovi na nebu govoreći: Kraljevstva ovoga svijeta postadoše kraljevstva Gospodina našega i Krista njegova; i on će kraljevati u vijeke vjekova. I dvadeset i četiri starješine, koji su sjedili pred Bogom na svojim prijestoljima, padoše ničice i pokloniše se Bogu, govoreći: Zahvaljujemo ti, Gospodine Bože Svemogući, koji jesi, i koji bijašeš, i koji ćeš doći; jer si uzeo svoju veliku moć i zakraljevao. I narodi se razgnjeviše, i dođe gnjev tvoj, i vrijeme mrtvih da budu suđeni, i da daš plaću slugama svojim prorocima, i svetima, i onima koji se boje imena tvojega, malima i velikima; i da uništiš one koji zemlju uništavaju. Otkrivenje 11:12–18.

Ezekielove mrtve kosti uzlaze „na nebo u oblaku; i njihovi neprijatelji” promatraju „njih” u „satu” kada glazba Nabukodonozorova počinje svirati, i bludnica iz Tira počinje pjevati, a otpali Izrael počinje plesati. Otpali Izrael predstavlja lažnoga proroka, kralj Nabukodonozor jest zmaj, a bludnica iz Tira jest zvijer. Ples je prikazan po prorocima Baalovim i prorocima gaja u izvještaju o Iliji. Također je prikazan plesom Salome, kćeri Herodijadine. Baal je lažno muško božanstvo, a Aštarota predstavljaju proroci gaja, što je žensko božanstvo. Zajedno predstavljaju spoj crkve (žena) i države (muškarac). Zajedno predstavljaju lažnoga proroka Sjedinjenih Država. Saloma pokazuje da je lažni prorok kći Rima, čija je slika spoj crkve i države u Sjedinjenim Državama.

> Zato tada pristupiše neki Kaldejci te optužiše Židove. Progovoriše i rekoše kralju Nabukodonozoru: O kralju, živ bio dovijeka! Ti si, o kralju, izdao odredbu da svaki čovjek koji čuje zvuk roga, frule, citre, psaltira, harfe, gajda i svakojakih glazbala, padne ničice i pokloni se zlatnom kipu; a tko ne padne ničice i ne pokloni se, neka bude bačen usred užarene ognjene peći. Ima nekih Židova koje si postavio nad poslovima babilonske pokrajine: Šadraka, Mešaka i Abednega. Ti ljudi, o kralju, ne mare za tebe: ne služe tvojim bogovima niti se klanjaju zlatnom kipu koji si postavio. Daniel 3:8–12.

U tom „času” neprijatelji Šadraha, Mešaha i Abednega vidjeli su da su odbili žig Zvijeri te su potom zamolili kralja da izvrši propisanu presudu. U tom „času” očituju se Nedjeljni zakon, koji je potresanje što se suočava sa zemaljskom Zvijeri (potres), i Nabukodonozorov gnjev i jarost.

> Tada Nabukodonozor u svom gnjevu i bijesu zapovjedi da dovedu Šadraha, Mešaha i Abednega. Tada te ljude dovedoše pred kralja. Daniel 3,13.

Progonstvo koje se provodi protiv dvaju Božjih svjedoka (Šadraha, Mešaha i Abed-Nega) provodi se kada se oni odbiju pokloniti, ili, kako to Otkrivenje 11 prepoznaje — staju na svoje noge.

> I nakon tri dana i pol duh života od Boga uđe u njih, te stadoše na svoje noge; i velik strah obuze one koji ih gledahu. I začuše jak glas s neba koji im govoraše: Uziđite ovamo. I uznesoše se na nebo u oblaku; i neprijatelji ih njihovi gledahu. Otkrivenje 11,11.12.

Odbijajući se pokloniti, stoje na svojim nogama kao moćna vojska Ezekielova. Oni stoje kada prime, a zatim objave poruku pečaćenja koja prosvjeduje protiv oblikovanja saveza crkve i države u Sjedinjenim Državama, upozorava na skori dolazak nedjeljnog zakona i prepoznaje da će Božji osvetnički sud uskoro biti izvršen putem islama trećega Jaoa. Poruka Ponoćnoga pokliča predstavljena je „tajnom“ koja je bila otkrivena Danielu u drugom poglavlju, i kada se Božji narod posljednjih dana utvrdi u toj „istini“, ne može i neće biti uzdrman nadolazećim potresom.

> „Djelo u Battle Creeku istoga je reda. Voditelji u sanatoriju pomiješali su se s nevjernicima, primajući ih, u većoj ili manjoj mjeri, u svoja vijećanja, ali to je kao da stupaju na posao zatvorenih očiju. Nedostaje im razboritost da uvide što će se svakoga časa obrušiti na nas. Prisutan je duh očaja, rata i krvoprolića, i taj će se duh povećavati sve do samoga svršetka vremena. Čim Božji narod bude zapečaćen na svojim čelima — to nije nikakav pečat ni znak koji se može vidjeti, nego učvršćenje u istini, i umno i duhovno, tako da se ne mogu pokrenuti — čim Božji narod bude zapečaćen i pripravljen za potresanje, ono će doći. Zapravo, ono je već počelo. Božji sudovi sada su nad zemljom da nam daju upozorenje, kako bismo znali što dolazi.” Manuscript Releases, sv. 10, 252.

Pečaćenje predstavlja znak koji isprva ljudi ne mogu vidjeti, ali ga potom vide svi. Kada Božji narod prihvati poruku Ponoćnog pokliča, koja je predočena „tajnom” otkrivenom Danielu u drugom poglavlju, prihvatio je „tajnu” o slici zvijeri koja vodi do žiga zvijeri, koji donosi Božji sud, a koji se izvršava putem islama. To se zbiva u vrijeme kada se pojačava „duh očaja, rata i krvoprolića”. To je vrijeme sada. To se zbiva kada vođe adventizma ne mogu vidjeti zbog laodicejske sljepoće. Tijekom procesa pečaćenja koji se dovršava pri Ponoćnom pokliča, pečat se utiskuje na čela mudrih djevica, ali je nevidljiv. Šadrah, Mešah i Abednego predstavljaju one koji su se učvrstili u istini, kao što je prikazano njihovim dijalogom s Nabukodonozorom.

> Nebukadnezar progovori i reče im: Je li istina, Šadrače, Mešače i Abednego, da ne služite mojim bogovima niti se klanjate zlatnomu liku koji sam podigao? Sada, ako budete spremni da, u ono vrijeme kad čujete zvuk roga, frule, citre, psaltira, gusala i svakojake glazbe, padnete ničice i poklonite se liku koji sam načinio, dobro; ali ako se ne poklonite, istoga ćete časa biti bačeni usred peći ognjene, užarene; i tko je taj Bog koji će vas izbaviti iz mojih ruku? Šadrač, Mešač i Abednego odgovoriše i rekoše kralju: O Nebukadnezare, nije nam potrebno odgovarati ti u ovoj stvari. Ako bude tako, naš Bog, kojemu služimo, može nas izbaviti iz peći ognjene, užarene, i izbavit će nas iz tvoje ruke, o kralju. Ali ako i ne bi, neka ti je znano, o kralju, da ne ćemo služiti tvojim bogovima niti se klanjati zlatnomu liku koji si podigao. Daniel 3:14–18.

Nakon toga trojica dostojnika očitovat će Božji pečat koji se može vidjeti. Samo oni koji najprije imaju nevidljivi pečat u sebi bit će uključeni u očitovanje Božjega pečata u vrijeme kada on mora biti viđen.

> Tada se Nabukodonozor napuni gnjevom, i izraz njegova lica promijeni se protiv Šadraha, Mešaha i Abednega; stoga progovori i zapovjedi da se peć užari sedam puta više nego što se običavala užariti. I zapovjedi najmoćnijim ljudima koji bijahu u njegovoj vojsci da svežu Šadraha, Mešaha i Abednega i bace ih u užarenu ognjenu peć. Tada ti ljudi bijahu svezani u svojim ogrtačima, svojim hlačama, svojim kapama i ostaloj svojoj odjeći, i bijahu bačeni usred užarene ognjene peći. Stoga, budući da je kraljeva zapovijed bila hitna i peć prekomjerno užarena, plamen ognja usmrti one ljude koji podigoše Šadraha, Mešaha i Abednega. A ta tri čovjeka, Šadrah, Mešah i Abednego, padoše svezani usred užarene ognjene peći. Tada se kralj Nabukodonozor zapanji, ustade hitro te progovori i reče svojim savjetnicima: Ne bacismo li tri svezana čovjeka usred ognja? Oni odgovoriše i rekoše kralju: Doista, kralju. On odgovori i reče: Evo, vidim četiri čovjeka odriješena, gdje hodaju usred ognja i nema na njima ozljede; a obličje četvrtoga nalik je Sinu Božjemu. Daniel 3:19–25.

Dva svjedoka, predstavljena po Šadraku, Mešaku i Abed-Negu, tada će biti uzdignuta kao stijeg, a potom će se vidjeti pečat.

> „Djelo Duha Svetoga jest osvjedočiti svijet o grijehu, o pravednosti i o sudu. Svijet može biti opomenut jedino kada vidi one koji vjeruju istini posvećene istinom, kako djeluju prema uzvišenim i svetim načelima, pokazujući u uzvišenom i povišenom smislu crtu razgraničenja između onih koji drže Božje zapovijedi i onih koji ih gaze svojim nogama. Posvećenje Duha označuje razliku između onih koji imaju pečat Božji i onih koji drže lažni dan odmora. Kada dođe kušnja, jasno će se pokazati što je žig zvijeri. To je svetkovanje nedjelje. Oni koji, nakon što su čuli istinu, i dalje smatraju ovaj dan svetim, nose potpis čovjeka grijeha, koji je pomislio promijeniti vremena i zakone. Bible Training School, 1. prosinca 1903.“

Pri donošenju nedjeljnog zakona, Sjedinjene Države obratit će se Ujedinjenim narodima kako bi izvršile svoje proročko djelo. Ona treba zavesti svijet onim čudesima koja čini, kao što je predočeno plesom Salome. Dok bude izvodila svoj ples obmane, tirska bludnica pjevat će svoje pjesme, a orkestar Nabukodonozorov svirat će glazbu. Sjedinjene Države preuzimaju vodeću ulogu u prisiljavanju svijeta da prihvati pjesmu i pokloni se pred slikom.

> I vidjeh drugu Zvijer gdje izlazi iz zemlje; i imala je dva roga kao janje, a govorila je kao zmaj. I vrši svu vlast prve Zvijeri pred njom te navodi zemlju i one koji prebivaju na njoj da se klanjaju prvoj Zvijeri, kojoj bijaše izliječena smrtonosna rana. I čini velika znamenja, tako da i oganj spušta s neba na zemlju pred ljudima. I zavodi one koji prebivaju na zemlji znamenjima što ih ima vlast činiti pred Zvijeri, govoreći onima koji prebivaju na zemlji da načine lik Zvijeri koja bijaše ranjena mačem, a oživjela je. I dano joj je da udahne dah liku Zvijeri, da lik Zvijeri i progovori te učini da budu pobijeni svi koji se ne bi klanjali liku Zvijeri. I čini da svi, mali i veliki, bogati i siromašni, slobodni i robovi, prime žig na svoju desnu ruku ili na svoja čela; i da nitko ne može ni kupovati ni prodavati osim onoga koji ima žig, ili ime Zvijeri, ili broj njezina imena. Ovdje je mudrost. Tko ima razum, neka izračuna broj Zvijeri, jer to je broj čovjekov; i broj joj je šesto šezdeset i šest. Otkrivenje 13:11–18.

Egipat u posljednjim danima predstavlja svijet (tada pod upravom Ujedinjenih naroda), ali izrečeno je „Jao” (simbol islama) protiv onih (Sjedinjenih Država) koji se obraćaju Egiptu za pomoć. Kada su tri dostojanstvenika bačena u peć i postanu stijeg svijetu, ta peć zapravo nije Nebukadnezarova peć.

> Jao onima koji silaze u Egipat po pomoć; koji se oslanjaju na konje i uzdaju se u kola, jer ih je mnogo; i u konjanike, jer su veoma jaki; a ne gledaju na Sveca Izraelova niti traže Gospoda! Ipak je i on mudar, i navest će zlo, i neće opozvati svojih riječi; nego će ustati protiv doma zločinaca i protiv pomoći onih koji čine bezakonje. Egipćani su ljudi, a ne Bog; i njihovi su konji tijelo, a ne duh. Kad Gospod pruži svoju ruku, pasti će i onaj koji pomaže i onaj kojemu se pomaže; i svi će zajedno propasti. Jer ovako mi je rekao Gospod: Kao što lav i lavić riču nad svojim plijenom, kad se protiv njega sazove mnoštvo pastira, on se ne plaši njihova glasa niti se ponižava zbog njihove vike: tako će Gospod nad vojskama sići da se bori za goru Sion i za njezin brežuljak. Kao ptice koje lete, tako će Gospod nad vojskama štititi Jeruzalem; štiteći, izbavit će ga; prelazeći preko njega, sačuvat će ga. Vratite se k Onome od kojega su se sinovi Izraelovi duboko odmetnuli. Jer će u onaj dan svaki čovjek odbaciti svoje srebrne idole i svoje zlatne idole, koje su vam vaše vlastite ruke načinile na grijeh. Tada će Asirac pasti od mača, ne mača silna čovjeka; i mač, ne mač neznatna čovjeka, proždrijet će ga; i on će pobjeći pred mačem, a njegovi će mladići biti prisiljeni na težak rad. I od straha će proći k svojoj utvrdi, i njegovi će se knezovi prepasti zastave, govori Gospod, čiji je oganj na Sionu i čija je peć u Jeruzalemu. Izaija 31:1–9.

Jeruzalem je peć u koju će svijet gledati, i vidjet će četiri čovjeka kako hode usred nje.

> Tada se Nabukodonozor približi otvoru peći ognjene užarene te progovori i reče: Šadrače, Mešače i Abed-Nego, sluge Boga Svevišnjega, iziđite i dođite ovamo. Tada Šadrah, Mešah i Abed-Nego iziđoše iz same sredine ognja. I knezovi, upravitelji, vojvode i kraljevski savjetnici, sabravši se, vidješe te ljude na čijim tijelima oganj nije imao nikakve moći; ni vlas na njihovoj glavi nije bila opaljena, ni njihove haljine nisu bile promijenjene, niti je miris ognja prešao na njih. Tada Nabukodonozor progovori i reče: Blagoslovljen neka je Bog Šadraha, Mešaha i Abed-Nega, koji je poslao svoga anđela i izbavio svoje sluge koje su se u njega uzdale, i koji su izmijenili kraljevu riječ te predali svoja tijela da ne bi služili niti se klanjali kojemu drugom bogu osim svome Bogu. Daniel 3,26–28.

Tada je Nabukodonozor donio još jednu uredbu. Ta uredba simbolizira konačnu uredbu u posljednjim danima. On izdaje smrtnu uredbu, koja je, u njegovu nemoćnom pokušaju da uzvisi Boga neba, zapravo proročki simbol smrtne uredbe na svršetku svijeta. Nabukodonozor, koji predstavlja kralja na svršetku svijeta, simbol je deset kraljeva zmaja koji bludniče s rimskom bludnicom. Sljedeća uredba u proročkom scenariju jest smrtna uredba, i premda Nabukodonozor izdaje proglas za svoje vrijeme, on zapravo predstavlja posljednju uredbu trostrukoga saveza u posljednjim danima. Ta je uredba smrtna uredba koja stupa na snagu nakon što milosno vrijeme završi, ali se nikada ne izvršava nad Božjim narodom.

> Stoga izdajem odredbu da će se svaki puk, narod i jezik koji izrekne išta neprilično protiv Boga Šadraha, Mešaha i Abednega, isjeći u komade, a kuće će im se pretvoriti u smetlište; jer nema drugoga Boga koji može izbaviti ovako. Tada kralj unaprijedi Šadraha, Mešaha i Abednega u babilonskoj pokrajini. Daniel 3:29, 30.

Sada smo u zapis unijeli dovoljno iz prva tri poglavlja Daniela da možemo započeti razmatranje četvrtoga i petoga poglavlja, kojima upravlja proročko načelo „ponavljanja i proširenja”. Četvrto poglavlje Daniela označuje 1798. godinu i početak zvijeri iz zemlje, a peto poglavlje Daniela označuje nedjeljni zakon i kraj zvijeri iz zemlje dok govori kao zmaj. Ta se dva poglavlja trebaju povezati „redak na redak” s prva tri poglavlja kako bi se nadogradila struktura vijesti trojice anđela. Zbog te činjenice najprije ćemo pažljivo definirati načelo „redak na redak”.

Nastavit ćemo u sljedećem članku.

> „Baltazaru su bile pružene mnoge prilike da upozna i vrši volju Božju. Vidio je svoga djeda Nabukodonozora prognana iz društva ljudi. Vidio je kako mu je Onaj koji mu ju je dao oduzeo razboritost kojom se oholi vladar hvalio. Vidio je kralja istjerana iz njegova kraljevstva i učinjena drugom poljskim zvijerima. Ali Baltazarova ljubav prema zabavi i samouzvisivanju izbrisala je pouke koje nikada nije smio zaboraviti; te je počinio grijehe slične onima koji su navukli znamenite sudove na Nabukodonozora. Protratio je prilike koje su mu milostivo bile dane, zanemarujući iskoristiti mogućnosti koje su mu bile nadohvat ruke da se upozna s istinom. „Što mi je činiti da se spasim?“ bilo je pitanje pokraj kojega je veliki, ali bezumni kralj ravnodušno prošao.“ Bible Echo, 25. travnja 1898.

Back to Articles