Article

# Panium - Number Twelve

Panij - broj dvanaest

Daniel 11:40 and the Three Unsealings of Prophecy

Daniel 11,40 i tri otpečaćenja proroštva

Author

Jeff Pippenger

Published

September 12, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

Verse forty of Daniel eleven is one of the most profound verses in the Bible. It represents the unsealing of the book of Daniel in 1798, 1989 and 2023. The three times the book was unsealed mark the conclusion of a scattering of “seven times.” 1798 marked the conclusion of the twenty-five hundred and twenty years of scattering that began in 723 BC when Assyria carried the northern ten tribes into captivity. 1989 marked the conclusion of 126 years since the rebellion of 1863, when the Seventh-day Adventist Church officially set aside the “seven times” of Leviticus twenty-six. 2023 marked the conclusion of the three and a half days of Revelation eleven’s two witnesses being dead in the street. At the conclusion of the 2,520 years, (the 126 years and the 3½ days—all symbols of the “seven times”) the book of Daniel was unsealed.

Četrdeseti redak jedanaestog poglavlja Daniela jedan je od najdubljih redaka u Bibliji. On predstavlja otpečaćenje knjige proroka Daniela 1798., 1989. i 2023. godine. Tri puta kada je knjiga bila otpečaćena označavaju završetak raspršivanja od „sedam vremena“. Godina 1798. označila je završetak dvije tisuće petsto dvadeset godina raspršivanja koje je započelo 723. pr. Kr., kada je Asirija odvela sjevernih deset plemena u sužanjstvo. Godina 1989. označila je završetak 126 godina od pobune 1863., kada je Crkva adventista sedmoga dana službeno odbacila „sedam vremena“ iz Levitskog zakonika dvadeset i šest. Godina 2023. označila je završetak tri i pol dana tijekom kojih su dva svjedoka iz Otkrivenja jedanaest ležala mrtva na ulici. Po završetku 2.520 godina (126 godina i 3½ dana — sve simboli „sedam vremena“) knjiga proroka Daniela bila je otpečaćena.

Sister White informs us that in 1798 it was needful that men be presented with the events connected with the close of probation. When she records this fact, she is identifying parallel histories, for she also represents the message of the last days as the events connected with the close of probation. Speaking of Millerite history she records:

Sestra White obavještava nas da je 1798. godine bilo potrebno da se ljudima predoče događaji povezani sa svršetkom vremena milosti. Kad bilježi tu činjenicu, ona prepoznaje usporedne povijesti, jer poruku posljednjih dana također prikazuje kao događaje povezane sa svršetkom vremena milosti. Govoreći o mileritskoj povijesti, zapisuje:

> “It was needful that men should be awakened to their danger; that they should be roused to prepare for the solemn events connected with the close of probation.” The Great Controversy, 310.

> „Bilo je nužno da ljudi budu probuđeni za opasnost u kojoj se nalaze; da budu potaknuti da se priprave za svečane događaje povezane sa završetkom vremena milosti.“ Velika borba, 310.

Speaking of the last days she records:

Govoreći o posljednjim danima, ona bilježi:

> “Before His crucifixion the Saviour explained to His disciples that He was to be put to death and to rise again from the tomb, and angels were present to impress His words on minds and hearts. But the disciples were looking for temporal deliverance from the Roman yoke, and they could not tolerate the thought that He in whom all their hopes centered should suffer an ignominious death. T he words which they needed to remember were banished from their minds; and when the time of trial came, it found them unprepared. The death of Jesus as fully destroyed their hopes as if He had not forewarned them. So in the prophecies the future is opened before us as plainly as it was opened to the disciples by the words of Christ. The events connected with the close of probation and the work of preparation for the time of trouble, are clearly presented. But multitudes have no more understanding of these important truths than if they had never been revealed. Satan watches to catch away every impression that would make them wise unto salvation, and the time of trouble will find them unready.” The Great Controversy, 595.

> „Prije Njegova raspeća Spasitelj je objasnio svojim učenicima da treba biti pogubljen i ponovno ustati iz groba, a anđeli su bili prisutni da Njegove riječi utisnu u umove i srca. No učenici su očekivali vremensko izbavljenje od rimskoga jarma i nisu mogli podnijeti pomisao da On, u kojemu su bile usredotočene sve njihove nade, treba pretrpjeti sramotnu smrt. Riječi koje su trebali zapamtiti bile su potisnute iz njihova uma; i kada je došlo vrijeme kušnje, zateklo ih je nepripravne. Isusova smrt tako je potpuno uništila njihove nade kao da ih On nije unaprijed upozorio. Tako je i u proročanstvima budućnost otvorena pred nama jednako jasno kao što je učenicima bila otvorena Kristovim riječima. Događaji povezani sa završetkom vremena milosti i djelom priprave za vrijeme nevolje jasno su izneseni. Ali mnoštva ne razumiju ove važne istine ništa više nego da im nikada nisu bile otkrivene. Sotona vreba da ukloni svaki dojam koji bi ih mogao učiniti mudrima za spasenje, i vrijeme nevolje zateći će ih nespremne.” Velika borba, 595.

The Millerite message was unsealed in 1798 and it presented “the events connected with the close of probation.” When speaking of the last days, she applies the history of the disciples to illustrate the fact that “the events connected with the close of probation” are what make men wise unto salvation, but are not understood. The messages that were unsealed in 1798, 1989 and 2023 were messages that identified the “events connected with the close of probation.”

Mileritska poruka bila je otpečaćena 1798. godine i iznijela je „događaje povezane sa završetkom vremena milosti“. Govoreći o posljednjim danima, ona primjenjuje povijest učenika kako bi prikazala činjenicu da su „događaji povezani sa završetkom vremena milosti“ ono što ljude čini mudrima za spasenje, ali se ne razumiju. Poruke koje su bile otpečaćene 1798., 1989. i 2023. godine bile su poruke koje su prepoznale „događaje povezane sa završetkom vremena milosti“.

Verse forty represents a historical line when the book of Daniel is unsealed three times. In 1798 Daniel’s vision of the Ulai River representing chapters seven through nine was unsealed. In 1989 Daniel’s vision of the Hiddekel River representing chapter ten through twelve was unsealed. In 2023 the hidden history of verse forty of Daniel eleven was unsealed.

Četrdeseti redak predstavlja povijesnu liniju u kojoj je Danielova knjiga triput otpečaćena. Godine 1798. otpečaćena je Danielova vizija rijeke Ulaj, koja predstavlja poglavlja od sedmog do devetog. Godine 1989. otpečaćena je Danielova vizija rijeke Hidekel, koja predstavlja poglavlja od desetog do dvanaestog. Godine 2023. otpečaćena je skrivena povijest četrdesetog retka jedanaestog poglavlja Daniela.

The history of verse forty represents 1798 unto the Sunday law of verse forty-one, which is the history of the United States that is also the earth beast of Revelation thirteen, the false prophet of Revelation sixteen and the sixth kingdom of Bible prophecy. The same history represented in verse forty of Daniel eleven is also represented in one verse in the book of Revelation.

Povijest četrdesetog retka predstavlja razdoblje od 1798. godine do nedjeljnog zakona iz četrdeset i prvog retka, što je povijest Sjedinjenih Američkih Država, koje su također zemaljska zvijer iz Otkrivenja trinaest, lažni prorok iz Otkrivenja šesnaest i šesto kraljevstvo biblijskog proročanstva. Ista povijest prikazana u četrdesetom retku jedanaestog poglavlja Daniela također je prikazana u jednom retku u knjizi Otkrivenja.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. Revelation 13:11.

> I vidjeh drugu Zvijer gdje izlazi iz zemlje; i imala je dva roga poput janjećih, a govorila je kao zmaj. Otkrivenje 13,11.

This verse, as in verse forty is the history that begins with the Alien and Sedition Acts of 1798 and ends with the Sunday law when the nation speaks as a dragon, a history that begins when papal Rome is taken off the throne and ends when papal Rome is restored to the throne. The history represented by both Revelation 13:11 and Daniel 11:40 begins with the removal of the fifth kingdom of Bible prophecy and ends with the removal of the sixth kingdom of Bible prophecy.

Ovaj redak, kao i četrdeseti redak, predstavlja povijest koja započinje Zakonima o strancima i pobuni iz 1798. godine i završava zakonom o nedjelji, kada narod progovara kao zmaj; to je povijest koja započinje kada je papinski Rim svrgnut s prijestolja i završava kada je papinski Rim vraćen na prijestolje. Povijest prikazana i u Otkrivenju 13,11 i u Danielu 11,40 započinje uklanjanjem petoga kraljevstva biblijskog proročanstva i završava uklanjanjem šestoga kraljevstva biblijskog proročanstva.

The “seventy” years which Babylon reigned as the first kingdom of Bible prophecy unto the second kingdom of Bible prophecy represents the history of verse forty from 1798 unto the Sunday law.

„Sedamdeset“ godina tijekom kojih je Babilon vladao kao prvo kraljevstvo biblijskog proroštva do drugoga kraljevstva biblijskog proroštva predstavljaju povijest četrdesetoga retka od 1798. godine do zakona o nedjelji.

> And it shall come to pass in that day, that Tyre shall be forgotten seventy years, according to the days of one king: after the end of seventy years shall Tyre sing as an harlot. Take an harp, go about the city, thou harlot that hast been forgotten; make sweet melody, sing many songs, that thou mayest be remembered. And it shall come to pass after the end of seventy years, that the Lord will visit Tyre, and she shall turn to her hire, and shall commit fornication with all the kingdoms of the world upon the face of the earth. Isaiah 23:15–17.

> I dogodit će se u onaj dan da će Tir biti zaboravljen sedamdeset godina, prema danima jednoga kralja; nakon svršetka sedamdeset godina Tir će pjevati kao bludnica. Uzmi harfu, obilazi gradom, ti zaboravljena bludnice; zasviraj umilno, pjevaj mnoge pjesme, da budeš upamćena. I dogodit će se nakon svršetka sedamdeset godina da će Jahve pohoditi Tir, i ona će se vratiti svojoj zaradi te će bludničiti sa svim kraljevstvima svijeta po svoj zemlji. Izaija 23:15–17.

The history of 1798 unto the Sunday law is also the history when the whore of Tyre is forgotten as recorded in Isaiah twenty-three, which expresses the period as “seventy years” and as the “days of one king.” From Nebuchadnezzar to Belshazzar the first kingdom of Bible prophecy reigned, thus typifying the sixth kingdom of Bible prophecy who began as a lamb but ends up speaking as a dragon. Nebuchadnezzar represents a follower of the lamb and Belshazzar a follower of the dragon.

Povijest od 1798. godine do nedjeljnog zakona također je povijest u kojoj je bludnica iz Tira zaboravljena, kako je zapisano u Izaiji dvadeset i trećem poglavlju, gdje je to razdoblje izraženo kao „sedamdeset godina” i kao „dani jednoga kralja”. Od Nabukodonozora do Baltazara vladalo je prvo kraljevstvo biblijskog proročanstva, predoznačujući tako šesto kraljevstvo biblijskog proročanstva, koje započinje kao janje, ali na kraju progovara kao zmaj. Nabukodonozor predstavlja sljedbenika Janjeta, a Baltazar sljedbenika zmaja.

The history of 1798 unto the Sunday law is also the history of the three angels of Revelation fourteen, beginning with the reformation of the Millerites and ending with the reformation of the one hundred and forty-four thousand. The message of the three angels is the judgment hour message. The Millerites announced the events connected with the opening of the judgment and the one hundred and forty-four thousand announce the events connected with the close of probation.

Povijest od 1798. godine do nedjeljnog zakona također je povijest trojice anđela iz Otkrivenja četrnaest, koja započinje reformacijom milerita, a završava reformacijom sto četrdeset i četiri tisuće. Poruka trojice anđela poruka je časa suda. Mileriti su objavili događaje povezane s otvaranjem suda, a sto četrdeset i četiri tisuće objavljuju događaje povezane sa završetkom vremena milosti.

The events connected with the close of probation are portrayed upon internal and external lines of prophecy, and the events take place primarily in the history represented by verse forty of Daniel eleven. The events of verse forty end at the Sunday law in the United States, so the events of the final ingathering of God’s other children who are still in Babylon is not represented in verse forty; still the crisis that then confronts the world has just finished in the United States. Those events represent the judgment upon the United States and the purification of God’s church in advance of the church being lifted up as an ensign.

Događaji povezani sa završetkom vremena milosti prikazani su na unutarnjim i vanjskim linijama proroštva, a ti se događaji prvenstveno zbivaju u povijesti prikazanoj četrdesetim retkom jedanaestog poglavlja Daniela. Događaji iz četrdesetog retka završavaju kod zakona o nedjelji u Sjedinjenim Državama, stoga događaji konačnog sabiranja druge Božje djece koja su još uvijek u Babilonu nisu prikazani u četrdesetom retku; ipak, kriza koja se tada suočava sa svijetom upravo je završila u Sjedinjenim Državama. Ti događaji predstavljaju sud nad Sjedinjenim Državama i očišćenje Božje crkve prije nego što crkva bude uzdignuta kao stijeg.

The internal events connected with the close of probation identify Christ’s work as High Priest in finishing the mystery of God among His last day people. The external events identify the role of the United States in restoring power to the papacy. The entire history of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy, the entire history of Laodicea occurs during the history represented by verse forty.

Unutarnji događaji povezani sa završetkom vremena milosti prepoznaju Kristovo djelo kao Velikoga Svećenika u dovršavanju Božje tajne među Njegovim narodom posljednjih dana. Vanjski događaji prepoznaju ulogu Sjedinjenih Američkih Država u obnavljanju moći papinstvu. Cjelokupna povijest Sjedinjenih Američkih Država kao šestoga kraljevstva biblijskog proroštva, cjelokupna povijest Laodiceje, odvija se unutar povijesti predstavljene četrdesetim retkom.

The internal and external lines within verse forty are represented by the two horns of the earth beast. The horn of Republicanism is the external line and the horn of Protestantism is the internal line. Both lines exist within the history of the sixth kingdom, and at the conclusion of the history of the sixth kingdom God’s judgment is brought upon both the Protestant and Republican horns. The message that identifies the events connected with the close of probation is the message that identifies the events that are brought upon the United States as it fills up its cup of probationary time. The message that identifies the events connected with the close of probation is also the message that identifies the events that are brought upon Seventh-day Adventism as it fills up its cup of probationary time.

Unutarnja i vanjska linija unutar četrdesetog retka predstavljene su s dva roga zemaljske zvijeri. Rog republikanizma jest vanjska linija, a rog protestantizma jest unutarnja linija. Obje linije postoje unutar povijesti šestoga kraljevstva, i na završetku povijesti šestoga kraljevstva Božji sud dolazi i na protestantski i na republikanski rog. Poruka koja prepoznaje događaje povezane sa svršetkom vremena kušnje jest poruka koja prepoznaje događaje koji dolaze na Sjedinjene Države dok one navršuju svoju čašu vremena kušnje. Poruka koja prepoznaje događaje povezane sa svršetkom vremena kušnje također je poruka koja prepoznaje događaje koji dolaze na adventizam sedmoga dana dok on navršuje svoju čašu vremena kušnje.

Within the history of verse forty there are three times the book of Daniel is unsealed, and each of the three times produces an internal and external line that presents the events connected with the close of probation. Each of the three waymarks is preceded by a scattering of seven times. Verse forty therefore represents the history of 1798 unto the Sunday law, and the prophetic waymarks within that history are the “events connected with the close of probation.” Within the history of verse forty the internal line represents a transition from Philadelphia unto Laodicea at the beginning and a transition from Laodicea to Philadelphia at the ending. The beginning represented a reformatory movement as illustrated by the parable of the ten virgins which typified a reformatory movement at the ending that also fulfilled the parable to the very letter.

Unutar povijesti četrdesetoga retka knjiga Daniela biva otpečaćena tri puta, a svaki od ta tri puta proizvodi unutarnju i vanjsku liniju koja predstavlja događaje povezane sa završetkom vremena milosti. Svaku od te tri prekretnice prethodi rasijavanje u trajanju od sedam vremena. Četrdeseti redak stoga predstavlja povijest od 1798. godine do nedjeljnog zakona, a proročke prekretnice unutar te povijesti jesu „događaji povezani sa završetkom vremena milosti”. Unutar povijesti četrdesetoga retka unutarnja linija predstavlja prijelaz od Filadelfije do Laodiceje na početku te prijelaz od Laodiceje do Filadelfije na svršetku. Početak je predstavljao reformski pokret, kao što je prikazano u prispodobi o deset djevica, koja je predočavala reformski pokret na svršetku, koji je također ispunio prispodobu do u najsitnije pojedinosti.

The Philadelphian Millerite movement began with a fulfillment of the “seven times” of Leviticus twenty-six in 1798, and then another fulfillment of the “seven times” on October 22, 1844. At least by 1856 both James White and Sister White identified the movement as in a Laodicean condition. In the same year new light on the “seven times” was presented in the official church publication that was never finished. “Seven times” was fulfilled in 1798, and thereafter William Miller discovered the “commencement of the chain of truth” as Sister White called it, and the commencement of the chain of truth was the “seven times.” 1798 was a fulfillment of the “seven times,” thereafter Miller makes his foundational discovery of the “seven times” as the book of Daniel is unsealed. After that October 22, 1844 marks another fulfillment of the “seven times, which is in turn followed by a transition in the movement from Philadelphia unto Laodicea in the same year that new light upon the “seven times” is left unfinished. In 1863 what had been the Millerite Philadelphian movement until 1856 when it transitioned into the Millerite Laodicean movement became an legally registered church, largely under the premises and pressures of the Civil War and protecting the youth of the church. The movement ended in 1863 when it became a church. Seven years prior, in 1856 Laodicea set aside a message of new light upon the very topic which was William Miller’s first prophetic discovery.

Filadelfijski mileritski pokret započeo je ispunjenjem „sedam vremena” iz Levitskog zakonika dvadeset i šest 1798. godine, a zatim još jednim ispunjenjem „sedam vremena” 22. listopada 1844. Najkasnije do 1856. i James White i sestra White prepoznali su pokret kao onaj koji se nalazi u laodicejskom stanju. Iste je godine u službenoj crkvenoj publikaciji, koja nikada nije dovršena, predstavljeno novo svjetlo o „sedam vremena”. „Sedam vremena” ispunilo se 1798. godine, a potom je William Miller otkrio „početak lanca istine”, kako ga je nazvala sestra White, a početak lanca istine bio je „sedam vremena”. Godina 1798. bila je ispunjenje „sedam vremena”; nakon toga Miller otkriva svoje temeljno otkriće o „sedam vremena” dok se knjiga proroka Daniela odpečaćuje. Nakon toga 22. listopada 1844. označava još jedno ispunjenje „sedam vremena”, nakon čega opet slijedi prijelaz pokreta iz Filadelfije u Laodiceju, i to iste godine kada je novo svjetlo o „sedam vremena” ostavljeno nedovršenim. Godine 1863. ono što je do 1856., kada je prešlo u mileritski laodicejski pokret, bilo filadelfijski mileritski pokret, postalo je pravno registrirana crkva, ponajviše pod pretpostavkama i pritiscima Građanskoga rata te radi zaštite crkvene mladeži. Pokret je završio 1863. kada je postao crkva. Sedam godina prije, 1856., Laodiceja je odložila poruku novoga svjetla upravo o temi koja je bila prvo proročko otkriće Williama Millera.

The Millerite movement and the light that is called “the commencement of the chain of truth,” the light of the “seven times” was opened up to the leadership of the Laodicean movement who gradually set aside a desire to uphold the “seven times” and at the end of seven years (“seven times”) in 1863, a new chart and prophetic message is produced without any reference to the “seven times.”

Mileritski pokret i svjetlo koje se naziva „početkom lanca istine“, svjetlo o „sedam vremena“, bilo je otvoreno vodstvu laodicejskog pokreta, koje je postupno odbacilo želju da održi „sedam vremena“, te je na kraju sedam godina („sedam vremena“), 1863. godine, izrađena nova karta i proročanska poruka bez ikakva upućivanja na „sedam vremena“.

In 1863 the conclusion of Isaiah’s sixty-five year prophecy concluded right where it started, with a civil war between north and south. The issue of slavery in 1863 had been typified by the carrying away of both the northern and southern kingdoms in fulfillment of the “seven times,” and the slavery into which Israel was carried into fitly represented the issues of slavery at the end. 1863 represents the end of the prophetic structure based upon Isaiah’s sixty-five year prophecy.

Godine 1863. završetak Izaijina šezdesetpetogodišnjeg proročanstva završio je upravo ondje gdje je i započeo, građanskim ratom između sjevera i juga. Pitanje ropstva 1863. bilo je predočeno odvođenjem i sjevernoga i južnoga kraljevstva u ispunjenju „sedam vremena“, a ropstvo u koje je Izrael bio odveden prikladno je predstavljalo pitanja ropstva na svršetku. Godina 1863. predstavlja završetak proročke strukture utemeljene na Izaijinu šezdesetpetogodišnjem proročanstvu.

> Thus saith the Lord God, It shall not stand, neither shall it come to pass. For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:7–9.

> Ovako veli Gospodin Bog: To se neće održati niti će se zbiti. Jer glava je Sirije Damask, a glava Damaska Resin; i za šezdeset i pet godina Efrajim će biti satrt, te više neće biti narod. A glava je Efrajimova Samarija, a glava Samarije sin Remalijin. Ako ne budete vjerovali, doista se nećete održati. Izaija 7,7–9.

Rightly understood this prophecy beginning in 742 BC identifies three waymarks within a sixty-five year span. Two of the waymarks identify the starting points of twenty-five hundred and twenty years of captivity and slavery for both the northern and southern kingdoms of Israel. In 742 BC the northern and southern kingdoms were involved in a civil war, and the northern ten tribes had formed an alliance with Syria to invade the southern kingdom of Judah. Nineteen years later in 723 BC the northern ten tribes were carried into slavery by the Assyrians. Forty-six years later in 677 BC the Assyrians captured Manasseh and took him to Babylon. Twenty-five hundred and twenty years after 723 BC arrives at 1798, the time of the end and beginning of verse forty. Forty-six years later the “seven times” against the southern kingdom that began in 677 BC ended in 1844. Nineteen years later in 1863 the prophetic characteristics of 742 BC are represented to the very letter. A civil war between the northern and southern kingdoms is under way in 742 BC and 1863. In 742 BC the prediction given by Isaiah to wicked King Ahaz was concerning the impending enslavement of both the northern and southern kingdoms, and in 1863, the very center point of the Civil War President Lincoln proclaimed the Emancipation Proclamation beginning the process of ending slavery. The warning given to wicked King Ahaz in 742 BC was given in the literal glorious land typifying the message given by Lincoln in the spiritual glorious land.

Ispravno shvaćeno, ovo proročanstvo, koje započinje 742. pr. Kr., označava tri putokaza unutar razdoblja od šezdeset i pet godina. Dva od tih putokaza označavaju početne točke dviju tisuća petsto i dvadeset godina sužanjstva i ropstva za sjeverno i južno kraljevstvo Izraelovo. Godine 742. pr. Kr. sjeverno i južno kraljevstvo bili su uključeni u građanski rat, a sjevernih deset plemena sklopilo je savez sa Sirijom kako bi napalo južno kraljevstvo Judu. Devetnaest godina kasnije, 723. pr. Kr., sjevernih deset plemena Asirci su odveli u ropstvo. Četrdeset i šest godina kasnije, 677. pr. Kr., Asirci su zarobili Manašea i odveli ga u Babilon. Dvije tisuće petsto i dvadeset godina nakon 723. pr. Kr. dolazi se do 1798., vremena kraja i početka četrdesetoga retka. Četrdeset i šest godina kasnije, „sedam vremena” protiv južnoga kraljevstva, koja su započela 677. pr. Kr., završila su 1844. Devetnaest godina kasnije, 1863., proročke značajke 742. pr. Kr. prikazane su do u najmanje slovo. Građanski rat između sjevernoga i južnoga kraljevstva odvija se 742. pr. Kr. i 1863. Godine 742. pr. Kr. predviđanje koje je Izaija dao zlu kralju Ahazu odnosilo se na nadolazeće porobljavanje i sjevernoga i južnoga kraljevstva, a 1863., u samom središnjem trenutku Građanskoga rata, predsjednik Lincoln proglasio je Proglas o emancipaciji, započinjući proces okončanja ropstva. Upozorenje dano zlu kralju Ahazu 742. pr. Kr. bilo je dano u doslovnoj slavnoj zemlji, predočujući poruku koju je Lincoln dao u duhovnoj slavnoj zemlji.

Seven years after the messages of the “seven times” by Hiram Edson were published in 1856 Adventism produced the 1863 chart which removed the Millerite teaching of the seven times, thus calling into question multitudes of passages where Ellen White teaches that we are to repeat the messages of the Millerites, and also that we are to defend against those messages being attacked. The same year they became a legally registered church. There is more which can be written about 1863 and its prophetic implications, but what I am here noting is that there are several witnesses, both internal and external that identify the rebellion of 1863, whether it be the rebellion of the external with the southern states, or the rebellion of the internal with the rejection of the first foundational truth. 1863 is one of the events within the history of verse forty that represents a waymark that makes up the “events connected with the close of probation.”

Sedam godina nakon što su 1856. objavljene poruke o „sedam vremena” Hirama Edsona, adventizam je iznjedrio kartu iz 1863. godine koja je uklonila mileritsko učenje o sedam vremena, dovodeći tako u pitanje mnoštvo odlomaka u kojima Ellen White uči da trebamo ponavljati poruke milerita, a također i da ih trebamo braniti od napada. Iste godine postali su pravno registrirana crkva. O 1863. i njezinim proročkim implikacijama može se napisati još mnogo toga, no ono što ovdje ističem jest da postoji nekoliko svjedoka, i unutarnjih i vanjskih, koji prepoznaju pobunu iz 1863., bilo da je riječ o pobuni izvanjskoga sa južnim državama, bilo o pobuni unutarnjega s odbacivanjem prve temeljne istine. Godina 1863. jedan je od događaja unutar povijesti četrdesetoga retka koji predstavlja putokaz što sačinjava „događaje povezane sa završetkom vremena milosti.”

1863 aligns with the beginning of forty years in the wilderness for ancient literal Israel. At the end of the forty years Joshua led ancient Israel into the Promised Land and they brought down Jericho and pronounced a curse upon any who would rebuild Jericho. In 1863 the leadership of Laodicean Adventism rebuilt Jericho. 1863 is represented in the beginning and ending of the forty years in the wilderness. 1863 is a prophetic waymark that ties together history of the external and internal lines of verse forty’s history. There is the seventh church, “a church judged” as the word “Laodicea” means, entering into a period represented by an entire generation dying in the wilderness. At the same point, the first Republican president is beginning the work of freeing the slaves, thus typifying the last Republican Presidents who will implement martial law in a period of crisis leading to what inspiration calls “national ruin.”

1863. godina podudara se s početkom četrdeset godina u pustinji drevnoga doslovnog Izraela. Na kraju tih četrdeset godina Jošua je poveo drevni Izrael u Obećanu Zemlju; srušili su Jerihon i izrekli prokletstvo nad svakim tko bi ponovno sagradio Jerihon. Godine 1863. vodstvo laodicejskog adventizma ponovno je sagradilo Jerihon. Godina 1863. predstavljena je i na početku i na završetku četrdeset godina u pustinji. Godina 1863. proročki je orijentir koji povezuje povijest vanjskih i unutarnjih linija povijesti četrdesetoga retka. Tu je sedma crkva, „crkva kojoj je suđeno”, kako znači riječ „Laodiceja”, koja ulazi u razdoblje predstavljeno time da cijeli jedan naraštaj umire u pustinji. U istoj točki prvi republikanski predsjednik započinje djelo oslobađanja robova, te tako predočava posljednje republikanske predsjednike koji će provesti vojno stanje u razdoblju krize koja vodi k onome što nadahnuće naziva „nacionalnom propašću.”

In the waymarks of the beginning the waymarks of the end are represented and the events connected with the close of the judgment were typified in the events connected with the opening of the judgment. The rebellion at Kadesh in rejecting the message of Joshua and Caleb at the beginning of the forty years typified the rebellion of Moses’ in striking the Rock at Kadesh at the end of the forty years. 1863 identifies the Sunday law where Laodicea is spewed out of the mouth of the Lord, and where the twenty-five ancient men in Jerusalem are bowing to the sun in Ezekiel chapter eight, and where Shiloh is repeated upon those who trust in the lying words, “the temple of the Lord are we.”

U putokazima početka prikazani su putokazi svršetka, a događaji povezani sa zaključenjem suda bili su predočeni u događajima povezanim s otvaranjem suda. Pobuna u Kadešu, u odbacivanju poruke Jošue i Kaleba na početku četrdeset godina, predočavala je Mojsijevu pobunu pri udaranju u Stijenu u Kadešu na kraju četrdeset godina. Godina 1863. označava nedjeljni zakon, kada je Laodiceja izbačena iz usta Gospodnjih, kada se dvadeset i pet starješina u Jeruzalemu klanja suncu u osmom poglavlju Ezekiela, i kada se Šilo ponavlja nad onima koji se uzdaju u lažljive riječi: „Hram Gospodnji, hram Gospodnji, hram Gospodnji — to smo mi.”

We will continue this study of Panium in the next article.

Nastavit ćemo ovo proučavanje Panija u sljedećem članku.

Back to Articles