Article

# Panium - Number Eight

Panij - Broj osam

Third Line Overview

Pregled treće linije

Author

Jeff Pippenger

Published

March 17, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

Seleucus III Ceraunus, ruled briefly as king from 226 to 223 BC before being assassinated or dying under mysterious circumstances. Seleucus III was the immediate predecessor of Antiochus III. The two brothers represent the “sons” of verse ten, and they represent Reagan and Bush in 1989.

Seleuk III. Keraun vladao je kratko kao kralj od 226. do 223. pr. Kr. prije nego što je bio ubijen ili umro pod tajanstvenim okolnostima. Seleuk III. bio je neposredni prethodnik Antioha III. Ta dva brata predstavljaju „sinove” iz desetoga retka, a 1989. godine predstavljaju Reagana i Busha.

> But his sons shall be stirred up, and shall assemble a multitude of great forces: and one shall certainly come, and overflow, and pass through: then shall he return, and be stirred up, even to his fortress. Daniel 11:10.

> Ali će se njegovi sinovi podići i sabrati mnoštvo velikih snaga; i jedan će zacijelo doći, preplaviti i proći; zatim će se vratiti i podići, sve do svoje tvrđave. Daniel 11,10.

Verse ten is the third line and it represents the “time of the end” in 1989. It ties together with verse forty of chapter eleven and Isaiah eight verse eight. The connection of these three verses identifies that verse eleven represents the current Ukrainian war, with Putin and Zelenskyy as the antagonists represented in the Battle of Raphia set forth in verse eleven. Verse twelve identifies the aftermath of the Ukrainian war and the fate of Putin. Verse thirteen through fifteen is the battle of Panium.

Deseti redak treći je po redu i predstavlja „vrijeme svršetka” 1989. godine. On se povezuje s četrdesetim retkom jedanaestog poglavlja i Izaijom 8,8. Povezanost ovih triju redaka pokazuje da jedanaesti redak predstavlja sadašnji ukrajinski rat, pri čemu su Putin i Zelenskij protivnici predstavljeni u bitci kod Rafije izloženoj u jedanaestom retku. Dvanaesti redak označuje posljedice ukrajinskog rata i Putinovu sudbinu. Trinaesti do petnaesti redak jest bitka kod Panija.

The theme of verse ten is the “time of the end” and in agreement with the principles associated with the unsealing of truth at the “time of the end” the verse, though only one verse has a multitude of prophetic lines represented. Verse ten identifies the beginning of the hidden history of verse forty, which marks the beginning of the movement of the third angel and the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Tema desetoga retka jest „vrijeme svršetka“, i u skladu s načelima povezanima s otpečaćivanjem istine u „vrijeme svršetka“, taj redak, premda je samo jedan, sadržava mnoštvo predstavljenih proročkih linija. Deseti redak označuje početak skrivene povijesti četrdesetoga retka, koji označuje početak pokreta trećega anđela i pečaćenja sto četrdeset i četiri tisuće.

The verse connects the seven times of Leviticus twenty-six as identified in the vision which begins in Isaiah chapter seven. That connection marks the combining of divinity with humanity, which is the finishing of the mystery of godliness during the sounding of the seventh trumpet, which is the third woe of Islam.

Taj redak povezuje sedam vremena iz Levitskog zakonika dvadeset i šest, kako su prepoznata u viđenju koje započinje u sedmom poglavlju Izaije. Ta povezanost označuje sjedinjenje božanstva s čovještvom, što je dovršenje otajstva pobožnosti tijekom trubljenja sedme trube, koja je treći jao islama.

The verse marks 1989 as the time of the end, and with the connection of Leviticus twenty-six’s seven times, it includes the foundational truth of William Miller, and the rebellion of 1863. The verse starts the hidden history of verse forty. It is therefore an essential element of the increase of knowledge that arrives at the time of the end in 1989 and begins the prophetic illustration of the external events that make up the hidden history of verse forty, and through its connection with the seven times also identifies the internal events in the history between 1989 and the Sunday law.

Taj redak označava 1989. godinu kao vrijeme svršetka, a povezanošću sa sedam vremena iz Levitskog zakonika 26 uključuje temeljnu istinu Williama Millera i pobunu iz 1863. godine. Taj redak započinje skrivenu povijest četrdesetog retka. Stoga je on bitan element porasta znanja koji dolazi u vrijeme svršetka 1989. godine te započinje proročki prikaz vanjskih događaja koji sačinjavaju skrivenu povijest četrdesetog retka, a preko svoje povezanosti sa sedam vremena također prepoznaje unutarnje događaje u povijesti između 1989. i zakona o nedjelji.

The number ten is a symbol of a test, and the verses’ connection with the vision of Isaiah seven which places an emphasis upon understanding the truth.

Broj deset simbol je kušnje, a povezanost ovih redaka s viđenjem iz Izaije sedam stavlja naglasak na razumijevanje istine.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:8, 9.

> Jer glava je Siriji Damask, a glava je Damasku Resin; i za šezdeset i pet godina Efrajim će biti satrt, tako da više ne bude narod. A glava je Efrajimu Samarija, a glava je Samariji sin Remalijin. Ako ne budete vjerovali, zacijelo se nećete održati. Izaija 7:8, 9.

You will not be established if you do not believe that a “head” represents a capital city (Samaria and Damascus) and a king (Rezin and Remaliah’s son Pekah). If you do not understand those three interchangeable symbols, in the context of Isaiah eight, verse eight, (which is the same vision as chapter seven) then you will not be able to identify Putin and Russia as the king of the south in verses eleven through fifteen.

Nećete se učvrstiti ako ne vjerujete da „glava” predstavlja glavni grad (Samariju i Damask) i kralja (Resina i Pekaha, sina Remalijina). Ako ne razumijete ta tri međusobno zamjenjiva simbola, u kontekstu Izaije osam, osmog retka, (što je isto viđenje kao u sedmom poglavlju), tada nećete moći prepoznati Putina i Rusiju kao kralja juga u redcima jedanaest do petnaest.

> Now therefore, behold, the Lord bringeth up upon them the waters of the river, strong and many, even the king of Assyria, and all his glory: and he shall come up over all his channels, and go over all his banks: And he shall pass through Judah; he shall overflow and go over, he shall reach even to the neck; and the stretching out of his wings shall fill the breadth of thy land, O Immanuel. Isaiah 8:7, 8.

> Stoga, evo, Gospod podiže na njih vode Rijeke, silne i mnoge, naime kralja asirskoga i svu njegovu slavu; i on će se podići nad sva svoja korita i prijeći preko svih svojih obala. I proći će kroz Judu; preplavit će i prijeći, dosegnut će čak do grla; i raširenost njegovih krila ispunit će širinu tvoje zemlje, o Emanuele. Izaija 8,7.8.

The theme of verse ten is a three-step testing process that begins at the time of the end and leads to the close of probation at the Sunday law.

Tema desetoga retka jest trostupanjski proces kušanja koji započinje u vrijeme svršetka i vodi do završetka vremena milosti pri nedjeljnom zakonu.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> I on reče: Idi svojim putem, Danijele, jer su ove riječi zatvorene i zapečaćene do vremena svršetka. Mnogi će se očistiti i ubijeliti i biti prokušani; a opaki će opako činiti; i nijedan od opakih neće razumjeti; ali mudri će razumjeti. Daniel 12,9.10.

At the “time of the end” the book of Daniel is “unsealed” and a three-step testing process as represented by “purified, and made white, and tried” begins. The “wise” understand, the “wicked” do not understand. Their lack of understanding, just as their lack of oil in the parable of the ten virgins causes them to be destroyed.

U „vrijeme svršetka“ knjiga Daniela biva „otpečaćena“ i započinje trostupanjski proces kušnje, prikazan riječima „očišćeni, i ubijeljeni, i okušani“. „Mudri“ razumiju, „opaki“ ne razumiju. Njihovo nerazumijevanje, jednako kao i njihov nedostatak ulja u prispodobi o deset djevica, uzrokuje da budu uništeni.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Narod moj gine zbog nedostatka znanja; budući da si ti odbacio znanje, i ja ću odbaciti tebe, da mi više ne budeš svećenik; budući da si zaboravio zakon Boga svojega, i ja ću zaboraviti tvoju djecu. Hošea 4,6.

The words “My people” means a covenant people, and these covenant people are to be rejected and destroyed for “lack of knowledge.” The Sunday law in the United States is the waymark where things are forgotten or remembered. Remember the Sabbath day is present truth at that point. It is there the whore of Tyre is remembered. It is there that God remembers the sins of Babylon in Revelation.

Riječi „Moj narod” znače saveznički narod, i taj saveznički narod treba biti odbačen i uništen zbog „nedostatka znanja”. Nedjeljni zakon u Sjedinjenim Državama putokaz je na kojemu se stvari zaboravljaju ili se pamte. „Sjeti se dana subotnjega” u tom je trenutku sadašnja istina. Ondje se spominje tirska bludnica. Ondje se Bog sjeća grijeha Babilona u Otkrivenju.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Reward her even as she rewarded you, and double unto her double according to her works: in the cup which she hath filled fill to her double. Revelation 18:4–6.

> I začuh drugi glas s neba gdje govori: Iziđite iz nje, narode moj, da ne budete sudionici njezinih grijeha i da ne primite od njezinih zala. Jer grijesi su njezini doprli do neba i Bog se spomenuo njezinih bezakonja. Učinite joj kako je ona činila vama, i uzvratite joj dvostruko po njezinim djelima: u čaši koju je napunila napunite joj dvostruko. Otkrivenje 18,4–6.

It is there that the children, or the prophetic last generation of Laodicean Adventism is cut off. It is there that those who Daniel calls the “wicked” manifest that they had “forgot” God’s law, and the portion of God’s law which they forgot is God’s prophetic rules or laws. The context is clearly that they lack the “knowledge” that is increased when the book of Daniel is unsealed. Daniel contrasts the “wise” with the “wicked” and Jesus the “wise virgins” with the “foolish virgins.” Amos identifies the same class as “fair virgins” as those who are unable to find the prophetic message represented by the east, north and seas.

Ondje su djeca, odnosno proročki posljednji naraštaj laodikejskog adventizma, odsječena. Ondje oni koje Daniel naziva „bezbožnima” očituju da su „zaboravili” Božji zakon, a dio Božjega zakona koji su zaboravili jesu Božja proročka pravila ili zakoni. Kontekst jasno pokazuje da im nedostaje „znanje” koje se umnaža kada se knjiga proroka Daniela otpečati. Daniel suprotstavlja „mudre” i „bezbožne”, a Isus „mudre djevice” i „lude djevice”. Amos istu skupinu označuje kao „lijepe djevice”, kao one koje nisu u stanju pronaći proročku poruku prikazanu istokom, sjeverom i morima.

> Behold, the days come, saith the Lord God, that I will send a famine in the land, not a famine of bread, nor a thirst for water, but of hearing the words of the Lord: And they shall wander from sea to sea, and from the north even to the east, they shall run to and fro to seek the word of the Lord, and shall not find it. In that day shall the fair virgins and young men faint for thirst. They that swear by the sin of Samaria, and say, Thy god, O Dan, liveth; and, The manner of Beersheba liveth; even they shall fall, and never rise up again. Amos 8:11–14.

> Evo, dolaze dani, govori Gospodin Jahve, kad ću poslati glad na zemlju, ne glad za kruhom, ni žeđ za vodom, nego za slušanjem riječi Jahvinih. I lutat će od mora do mora, i od sjevera pa do istoka, trčat će amo-tamo tražeći riječ Jahvinu, ali je neće naći. U onaj će dan od žeđi klonuti lijepe djevice i mladići. Oni koji se kunu grijehom Samarije i govore: Živ ti je bog, o Dane! i: Živ je put Beer-Šebe! — i oni će pasti i nikada više neće ustati. Amos 8,11–14.

The message they cannot find is represented by where they are looking as they “wander from sea to sea, and from the north even to the east.” Amos says these “fair virgins” are in a “famine” of hearing “the Word of the Lord,” and that “in that day they shall run to and fro to seek the word of the Lord, and shall not find it.” The message that was unsealed from the book of Daniel at the time of the end in 1989 in fulfillment of verse forty and also of verse ten of chapter eleven is summarized in the final two verses of chapter eleven.

Poruka koju oni ne mogu pronaći predstavljena je mjestom na kojem traže dok „lutaju od mora do mora i od sjevera pa do istoka“. Amos kaže da su te „lijepe djevice“ u „gladi“ za slušanjem „Riječi Gospodnje“ te da će „u onaj dan trčati amo-tamo da traže riječ Gospodnju, ali je neće naći“. Poruka koja je bila otpečaćena iz knjige Daniela u vrijeme svršetka 1989. godine, u ispunjenju četrdesetoga retka, a također i desetoga retka jedanaestoga poglavlja, sažeta je u posljednja dva retka jedanaestoga poglavlja.

> But tidings out of the east and out of the north shall trouble him: therefore he shall go forth with great fury to destroy, and utterly to make away many. And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. Daniel 11:44, 45.

> Ali će ga uznemiriti vijesti s istoka i sa sjevera; zato će izići s velikim gnjevom da zatire i sasvim istrijebi mnoge. I razapet će šatore svojega dvora između mora na slavnoj svetoj gori; ali će doći svome kraju, i nitko mu neće pomoći. Daniel 11:44, 45.

The foolish, fair and wicked virgins who lack the oil, the message of the east, north and seas who rejected knowledge and God’s covenant and Law are remembered by God at the Sunday law. Three battles are represented in verses ten through fifteen. I separate these three battles into three histories, but they are also a line when considered together, for verse ten opens up the “time of the end” and therefore initiates a three-step testing process.

Lude, krasne i opake djevice kojima nedostaje ulje, poruka istoka, sjevera i mora, koji su odbacili znanje te Božji savez i Zakon, Bog se spominje u vrijeme nedjeljnog zakona. U redcima deset do petnaest prikazane su tri bitke. Te tri bitke razdvajam u tri povijesti, ali one su također jedna linija kada se promatraju zajedno, jer redak deset otvara „vrijeme svršetka“ i stoga započinje trostupanjski proces kušnje.

Verse ten connects with the seven times of Leviticus twenty-six and therefore the foundations of Adventism and William Miller’s work. The second step of the three steps is a visual test that began when the light of verse eleven and the Ukrainian war opened up. The second test is visual and represents a test concerning our ability to recognize current events in the light of God’s prophetic Word. The third test is the Battle of Panium of verse fifteen, where Simon Barjonah’s name was changed to Peter, and thus marked the sealing of the one hundred and forty-four thousand just before probation closes at the Sunday law of verse sixteen.

Deseti redak povezan je sa sedam vremena iz Levitske knjige dvadeset i šest, a time i s temeljima adventizma te djelom Williama Millera. Drugi korak od ta tri koraka vizualni je ispit koji je započeo kada su se otvorili svjetlo jedanaestog retka i ukrajinski rat. Drugi je ispit vizualan i predstavlja ispit u pogledu naše sposobnosti da prepoznamo sadašnje događaje u svjetlu Božje proročke Riječi. Treći je ispit bitka kod Panija iz petnaestog retka, gdje je Simonu Barjoni ime promijenjeno u Petar, te je time označeno pečaćenje sto četrdeset i četiri tisuće neposredno prije nego što istekne vrijeme milosti pri nedjeljnom zakonu iz šesnaestog retka.

When we consider Antiochus Magnus appearance in each of the three battles represented by verse ten, eleven and fifteen we also see the history of verse nine through sixteen the rise and fall of the false prophet of Bible prophecy.

Kada razmotrimo pojavljivanje Antioha Magna u svakoj od triju bitaka prikazanih u desetom, jedanaestom i petnaestom retku, također u povijesti od devetog do šesnaestog retka vidimo uspon i pad lažnog proroka biblijskog proročanstva.

Verses one through four identify the rise and fall of the dragon power. Verses nine and ten identify 1798 and 1989 respectively and in so doing, verses nine through sixteen identify the rise and fall of the false prophet. Verses forty to forty-five represent the rise and fall of the beast. Verses nine and ten also align with verse forty’s two “time of the ends” in 1798 and 1989.

Redci od prvoga do četvrtoga prepoznaju uspon i pad zmajeve sile. Redci deveti i deseti prepoznaju 1798. i 1989. godinu te time redci od devetoga do šesnaestoga prepoznaju uspon i pad lažnoga proroka. Redci od četrdesetoga do četrdeset i petoga predstavljaju uspon i pad zvijeri. Redci deveti i deseti također se podudaraju s dvama „vremenima svršetka” iz četrdesetoga retka, u 1798. i 1989. godini.

Sister White informs us clearly that to misunderstand the “time of the end” produces confusion as to where to apply the prophecies.

Sestra White jasno nas obavještava da pogrešno razumjeti „vrijeme svršetka” stvara zbrku u pogledu toga na što treba primijeniti proročanstva.

> “Many are doing the same thing today, in 1897, because they have not had experience in the testing message comprehended in the first, second, and third angels’ messages. There are those who are searching the Scriptures for proof that these messages are still in the future. They gather together the truthfulness of the messages, but they fail to give them their proper place in prophetic history. Therefore such are in danger of misleading the people in regard to locating the messages. They do not see and understand the time of the end, or when to locate the messages. The day of God is coming with stealthy tread, but the supposed wise and great men are prating about ‘higher education’ which they suppose originates with finite men. They know not the signs of Christ’s coming, or of the end of the world.” Sermons and Talks, volume 1, 290.

> „Mnogi danas, 1897. godine, čine isto, jer nisu imali iskustva s kušajućom porukom obuhvaćenom porukama prvoga, drugoga i trećega anđela. Ima onih koji istražuju Pisma tražeći dokaz da su te poruke još uvijek u budućnosti. Oni sabiru dokaze o istinitosti tih poruka, ali im ne daju njihovo pravo mjesto u proročkoj povijesti. Stoga su takvi u opasnosti da dovedu narod u zabludu glede određivanja mjesta tim porukama. Oni ne vide niti razumiju vrijeme svršetka, niti kada smjestiti te poruke. Dan Božji dolazi tihim korakom, ali oni koji se smatraju mudrima i velikima brbljaju o ‘višem obrazovanju’, za koje pretpostavljaju da potječe od ograničenih ljudi. Oni ne poznaju znakove Kristova dolaska ni svršetka svijeta.“ Sermons and Talks, svezak 1, 290.

Verse ten’s theme is the “time of the end” and there are several “time of the ends” identified in chapter eleven. If you “do not see and understand” the “time of the ends” in chapter eleven, you will not know when “to locate the messages.” She says, “there are those who are searching the Scriptures,” and as with all prophets her words are addressing the last days, so in the last days those she is identifying are a class who do not understand the time of the end, so they are also Amos’ “fair virgins” who fall and never rise again.

Tema desetoga retka jest „vrijeme svršetka“, a u jedanaestom poglavlju prepoznato je nekoliko „vremena svršetka“. Ako „ne vidite i ne razumijete“ „vremena svršetka“ u jedanaestom poglavlju, nećete znati kada „smjestiti poruke“. Ona kaže: „ima onih koji istražuju Pisma“, a kao i kod svih proroka, njezine su riječi usmjerene na posljednje dane; stoga su u posljednjim danima oni koje ona prepoznaje skupina koja ne razumije vrijeme svršetka, pa su oni ujedno i Amosove „lijepe djevice“ koje padaju i više nikada ne ustaju.

In chapter eleven verse one Darius and Cyrus stand together to mark the time of the end in 1989. When Ptolemy went to Babylon and took the northern king into captivity in Egypt in 246 BC, in turn typifying 1798 as represented in verses seven through nine, it was a “time of the end.” Verse ten is the “time of the end” in 1989.

U jedanaestom poglavlju, u prvom retku, Darije i Kir stoje zajedno kako bi označili vrijeme svršetka 1989. godine. Kada je Ptolemej otišao u Babilon i odveo sjevernoga kralja u sužanjstvo u Egipat 246. pr. Kr., što zauzvrat predočuje 1798. godinu, kako je prikazano u recima sedam do devet, to je bilo „vrijeme svršetka“. Deseti redak jest „vrijeme svršetka“ 1989. godine.

1798 is the end of the twenty-five hundred and twenty years of scattering against the northern kingdom of Israel which began in 723 BC. Twelve hundred and sixty years later in 538 the papacy ruled for twelve hundred and sixty years until 1798. 1798 is a “time of the end,” for it is the end of the seven times, and also the twelve hundred and sixty years, as well as the twelve hundred and ninety years of Daniel chapter twelve. 1798 is a “time of the end” and therefore 538 is also a “time of the end.” 538 is the end of the twelve hundred and sixty years that paganism trampled down God’s sanctuary and His host which preceded papalism doing the same work for the same amount of time.

1798. godina kraj je dvije tisuće petsto dvadeset godina rasijavanja protiv sjevernoga kraljevstva Izraela, koje je započelo 723. pr. Kr. Tisuću dvjesto šezdeset godina kasnije, 538. godine, papinstvo je vladalo tisuću dvjesto šezdeset godina, sve do 1798. godine. Godina 1798. jest „vrijeme svršetka”, jer je ona kraj sedam vremena, a također i tisuću dvjesto šezdeset godina, kao i tisuću dvjesto devedeset godina iz dvanaestoga poglavlja Daniela. Godina 1798. jest „vrijeme svršetka” i stoga je i 538. godina također „vrijeme svršetka”. Godina 538. kraj je tisuću dvjesto šezdeset godina tijekom kojih je poganstvo gazilo Božje Svetište i Njegovu vojsku, što je prethodilo papinstvu koje je činilo isto djelo tijekom jednako dugoga vremena.

538 represents the empowerment of the papacy and in so doing it represents the empowerment of the papacy again at the Sunday law. The Sunday law identifies a “time of the end.” Therefore, verse sixteen, as well as verse one, seven through nine and verse ten all mark the “time of the end.” This truth is to be understood by those who know when to locate the messages. Pompey fulfilled verse sixteen when he took Jerusalem. He was followed by Julius Caesar, Augustus Caesar and Tiberias Caesar. Jesus’ birth was a “time of the end” and it took place in the time of Augustus Caesar.

538. godina predstavlja osnaživanje papinstva i time ponovno predstavlja osnaživanje papinstva pri nedjeljnom zakonu. Nedjeljni zakon označava „vrijeme svršetka”. Stoga šesnaesti redak, kao i prvi, sedmi do deveti i deseti redak, svi označavaju „vrijeme svršetka”. Ovu istinu trebaju razumjeti oni koji znaju kamo smjestiti poruke. Pompej je ispunio šesnaesti redak kada je zauzeo Jeruzalem. Za njim su slijedili Julije Cezar, August Cezar i Tiberije Cezar. Isusovo rođenje bilo je „vrijeme svršetka” i dogodilo se u vrijeme Augusta Cezara.

> Then shall stand up in his estate a raiser of taxes in the glory of the kingdom: but within few days he shall be destroyed, neither in anger, nor in battle. Daniel 11:20.

> Tada će na njegovu mjestu ustati onaj koji nameće porez na slavu kraljevstva; ali će za nekoliko dana biti uništen, ne u gnjevu ni u boju. Daniel 11:20.

Verse twenty adds to the list of “time of the ends” in chapter eleven, and so does Tiberias Caesar who ruled during the crucifixion of Christ.

Dvadeseti redak pridodaje popisu „vremena svršetka” u jedanaestom poglavlju, a tako čini i car Tiberije, koji je vladao za vrijeme Kristova raspeća.

> And in his estate shall stand up a vile person, to whom they shall not give the honour of the kingdom: but he shall come in peaceably, and obtain the kingdom by flatteries. And with the arms of a flood shall they be overflown from before him, and shall be broken; yea, also the prince of the covenant. Daniel 11:21, 22.

> I na njegovo će mjesto ustati prezrena osoba, kojoj neće dati kraljevsku čast; ali on će doći mirno i domoći se kraljevstva laskanjem. I snagama kao potopom bit će pometeni pred njim i bit će slomljeni; da, i knez Saveza. Daniel 11:21, 22.

The cross stands at the center of the prophetic week which Christ came to confirm with many.

Križ stoji u središtu proročkoga tjedna koji je Krist došao potvrditi s mnogima.

> And he shall confirm the covenant with many for one week: and in the midst of the week he shall cause the sacrifice and the oblation to cease, and for the overspreading of abominations he shall make it desolate, even until the consummation, and that determined shall be poured upon the desolate. Daniel 9:27.

> I utvrdit će savez s mnogima za jedan tjedan; i usred tjedna učinit će da prestanu žrtva i prinos, i zbog raširenosti gnusoba opustošit će ga, sve do svršetka; i ono što je određeno izlit će se na opustošenoga. Daniel 9:27.

In the midst of the week, we have a beginning and an ending for the first twelve hundred and sixty days ended right where the next twelve hundred and sixty days started. The week aligns with the seven times of scattering against the northern kingdom that represented both paganism and papalism trampling down the sanctuary and host.

Usred tjedna imamo početak i svršetak, jer je prvih tisuću dvjesto i šezdeset dana završilo upravo ondje gdje je započelo sljedećih tisuću dvjesto i šezdeset dana. Tjedan se podudara sa sedam vremena rasijavanja protiv sjevernoga kraljevstva, koje je predstavljalo i poganstvo i papinstvo što gazi Svetište i Vojsku.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? Daniel 8:13.

> Tada začuh jednoga sveca gdje govori, i drugi svetac reče onomu svetcu koji govoraše: Dokle će trajati viđenje o svagdašnjoj žrtvi i o prijestupu opustošenja, da se i Svetište i vojska predaju gaženju? Daniel 8,13.

538 is a “time of the end” and it aligns with the cross, which is also the end of a prophetic period. 538 and the cross provide two witnesses that both the beginning and ending of a prophecy is prophetically marked as a “time of the end.”

538. godina jest „vrijeme svršetka” i usklađuje se s križem, koji je također svršetak jednoga proročkog razdoblja. 538. godina i križ pružaju dva svjedoka da su i početak i završetak nekoga proročanstva proročki označeni kao „vrijeme svršetka”.

Verses twenty-one and twenty-two, verse twenty, verse sixteen, verse ten, verses seven through nine and verse one all mark the “time of the end.” Verse twenty-three identifies the league the Maccabean Jews made with pagan Rome in 161 to 158 BC. The history of the Hasmonean Dynasty from their initial battle unto their ending in the destruction of Jerusalem in 70 AD represents apostate Protestantism in the United States beginning in 1844, the end of a time prophecy, and therefore a “time of the end,” and ending at the Sunday law as represented by 70 AD.

Stihovi dvadeset i prvi i dvadeset i drugi, stih dvadeseti, stih šesnaesti, stih deseti, stihovi od sedmoga do devetoga i stih prvi svi označuju „vrijeme svršetka“. Stih dvadeset i treći prepoznaje savez koji su makabejski Židovi sklopili s poganskim Rimom od 161. do 158. pr. Kr. Povijest Hašmonejske dinastije od njihove početne bitke pa sve do njihova završetka u razorenju Jeruzalema 70. g. po. Kr. predstavlja otpali protestantizam u Sjedinjenim Državama, počevši od 1844., završetka jednog vremenskog proročanstva, a stoga i „vremena svršetka“, te završavajući nedjeljnim zakonom, kako je predočen 70. g. po. Kr.

Verse twenty-three identifies a “time of the end” in 167 BC at the battle of Modein and also in 70 AD, both typifying 1844 and the Sunday law respectively. Verse twenty-three, verses twenty-one and twenty-two, verse twenty, verse sixteen, verse ten, verses seven through nine and verse one all mark the “time of the end.”

Dvadeset i treći redak prepoznaje „vrijeme svršetka” 167. pr. Kr. u bitci kod Modeina, a također i 70. po. Kr., pri čemu oboje predoznačuje 1844. godinu, odnosno nedjeljni zakon. Dvadeset i treći redak, dvadeset i prvi i dvadeset i drugi redak, dvadeseti redak, šesnaesti redak, deseti redak, sedmi do deveti redak te prvi redak svi označuju „vrijeme svršetka”.

Verse twenty-four identifies the three-hundred-and-sixty-year supremacy of pagan Rome, thus marking both the beginning in 31 BC and ending in 330 as “time of the ends.” Verse twenty-seven and twenty-nine identify both the beginning and ending of that period, so verse twenty-four, verse twenty-seven, verse twenty-nine, verse twenty-three, verses twenty-one and twenty-two, verse twenty, verse sixteen, verse ten, verses seven through nine and verse one all mark the “time of the end.”

Dvadeset i četvrti redak određuje tristošezdesetogodišnju prevlast poganskoga Rima, označujući tako i početak 31. pr. Kr. i završetak 330. godine kao „vrijeme svršetaka“. Dvadeset i sedmi i dvadeset i deveti redak određuju i početak i završetak toga razdoblja, pa tako dvadeset i četvrti redak, dvadeset i sedmi redak, dvadeset i deveti redak, dvadeset i treći redak, dvadeset i prvi i dvadeset i drugi redak, dvadeseti redak, šesnaesti redak, deseti redak, sedmi do deveti redak te prvi redak svi označuju „vrijeme svršetka“.

Verse thirty-one identifies 538 when the abomination that maketh desolate was placed and verses thirty-six and forty identify 1798 as the “time of the end.” 538 in verse thirty-one and 1798 in verses thirty-six and forty, verses twenty-seven and twenty-nine, verse twenty-four, verse twenty-three, verses twenty-one and twenty-two, verse twenty, verse sixteen, verse ten, verses seven through nine and verse one all mark the “time of the end.”

Trideset i prvi redak označuje 538. godinu, kada je bila postavljena grozota pustoši, a trideset šesti i četrdeseti redak označuju 1798. godinu kao „vrijeme svršetka“. Godina 538. u trideset i prvom retku i 1798. u trideset šestom i četrdesetom retku, dvadeset sedmi i dvadeset deveti redak, dvadeset četvrti redak, dvadeset treći redak, dvadeset prvi i dvadeset drugi redak, dvadeseti redak, šesnaesti redak, deseti redak, sedmi do deveti redak te prvi redak — svi označuju „vrijeme svršetka“.

The “time of the end” is marked thirteen times before verse forty-one which is the Sunday law and another “time of the end,” as is verse forty-five when the pope comes to his end with none to help. Fifteen times the “time of the end” is located in chapter eleven. Verse ten’s theme is the “time of the end.” It represents the truths which are unsealed in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand.

„vrijeme svršetka” označeno je trinaest puta prije četrdeset i prvoga retka, koji je nedjeljni zakon i još jedno „vrijeme svršetka”, kao i četrdeset i peti redak, kada papa dolazi svome kraju i nema nikoga da mu pomogne. Petnaest puta „vrijeme svršetka” smješteno je u jedanaestom poglavlju. Tema desetoga retka jest „vrijeme svršetka”. Ono predstavlja istine koje su razapečaćene u vremenu pečaćenja sto četrdeset i četiri tisuće.

We will continue in the next article.

Nastavit ćemo u sljedećem članku.

Back to Articles