Article

# Rome Establishes the Vision - Number Ten

Rom stadfæster synet – tallet ti

The Last Controversy: The Book of Joel, the Fall of New York, and the Symbol of Rome in Advent History

Den sidste strid: Joels Bog, New Yorks fald og symbolet på Rom i adventhistorien

Author

Jeff Pippenger

Published

August 26, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The final controversy I wish to bring together with the other historical arguments over the symbol of Rome within Advent history is the book of Joel. That controversy took place after September 11, 2001, and without considering the circumstances of that period a few subtle points might very well be missed. To place those circumstances into context requires a consideration of the Millerite history. On August 11, 1840 the time prophecy of Revelation chapter nine, verse fifteen was fulfilled.

Den sidste kontrovers, som jeg ønsker at sammenholde med de øvrige historiske argumenter om symbolet Rom inden for adventhistorien, er Joels Bog. Denne kontrovers fandt sted efter den 11. september 2001, og uden at tage hensyn til omstændighederne i denne periode ville nogle få subtile pointer meget vel kunne blive overset. For at sætte disse omstændigheder ind i deres rette sammenhæng kræves en overvejelse af den milleritiske historie. Den 11. august 1840 blev tidsprofetien i Johannes’ Åbenbaring, kapitel ni, vers femten, opfyldt.

> And the four angels were loosed, which were prepared for an hour, and a day, and a month, and a year, for to slay the third part of men. Revelation 9:15.

> Og de fire engle blev løst, som var rede til timen og dagen og måneden og året, for at dræbe den tredje del af menneskene. Åbenbaringen 9,15.

The verse identifies the “hour, and a day, and a month, and a year,” as equating to three hundred ninety-one years and fifteen days. The four angels represented when Islam rose to power and brought warfare against Rome, beginning on July 27, 1449. The starting point was determined by employing the ending point of another time prophecy of one hundred and fifty years. The first time prophecy of one hundred and fifty years was set forth in the history of the first woe, which is also the fifth trumpet of Revelation chapter nine. When the one-hundred-and-fifty-year prophecy concluded on July 27, 1449, the time prophecy we are now considering began, and three hundred and ninety-one years and fifteen days later the prophecy ended on August 11, 1840.

Verset angiver, at «en time og en dag og en måned og et år» svarer til tre hundrede og enoghalvfems år og femten dage. De fire engle blev fremstillet, da islam steg til magt og førte krig mod Rom, begyndende den 27. juli 1449. Udgangspunktet blev fastlagt ved at anvende endepunktet for en anden tidsprofeti på et hundrede og halvtreds år. Den første tidsprofeti på et hundrede og halvtreds år blev fremsat i historien om det første ve, som også er den femte basun i Johannes’ Åbenbaring kapitel ni. Da profetien om de hundrede og halvtreds år udløb den 27. juli 1449, begyndte den tidsprofeti, vi nu betragter, og tre hundrede og enoghalvfems år og femten dage senere endte profetien den 11. august 1840.

William Miller had understood the powers of Revelation nine to represent Islam, and prior to the date of August 11, 1840, a Millerite named Josiah Litch set forth a prediction based upon the prophecy identifying that in 1840, the Ottoman Supremacy would cease. Ten days before August 11, 1840, Litch fine-tuned and updated his prediction to identify not simply the year the prophecy would be fulfilled, but the very year, day and month. Sister White comments on the effect of Litch’s prediction upon the religious world of the Millerites when the event was fulfilled.

William Miller havde forstået magterne i Åbenbaringen 9 som et billede på islam, og forud for datoen den 11. august 1840 fremsatte en millerit ved navn Josiah Litch en forudsigelse, baseret på profetien, hvori han fastslog, at det osmanniske overherredømme ville ophøre i 1840. Ti dage før den 11. august 1840 præciserede og opdaterede Litch sin forudsigelse, så den ikke blot angav det år, hvor profetien ville blive opfyldt, men selve året, dagen og måneden. Søster White kommenterer virkningen af Litchs forudsigelse på milleritternes religiøse verden, da begivenheden blev opfyldt.

> “In the year 1840 another remarkable fulfillment of prophecy excited widespread interest. two years before, Josiah Litch, one of the leading ministers preaching the second advent, published an exposition of Revelation 9, predicting the fall of the Ottoman Empire. According to his calculations, this power was to be overthrown . . . on the 11th of August, 1840, when the Ottoman power in Constantinople may be expected to be broken. And this, I believe, will be found to be the case.’

> "I året 1840 vakte endnu en bemærkelsesværdig opfyldelse af profetien vid udbredt interesse. To år tidligere havde Josiah Litch, en af de ledende prædikanter, der forkyndte det andet komme, udgivet en udlægning af Åbenbaringen 9, hvori han forudsagde det osmanniske riges fald. Ifølge hans beregninger skulle denne magt blive styrtet ... den 11. august 1840, da det kan forventes, at den osmanniske magt i Konstantinopel vil blive brudt. Og dette tror jeg vil vise sig at være tilfældet."

> “At the very time specified, Turkey, through her ambassadors, accepted the protection of the allied powers of Europe, and thus placed herself under the control of Christian nations. The event exactly fulfilled the prediction. When it became known, multitudes were convinced of the correctness of the principles of prophetic interpretation adopted by Miller and his associates, and a wonderful impetus was given to the advent movement. Men of learning and position united with Miller, both in preaching and in publishing his views, and from 1840 to 1844 the work rapidly extended.” The Great Controversy, 334, 335.

> „På netop det angivne tidspunkt modtog Tyrkiet gennem sine ambassadører de allierede europæiske magters beskyttelse og stillede sig således under de kristne nationers kontrol. Begivenheden opfyldte forudsigelsen nøjagtigt. Da dette blev kendt, blev store skarer overbevist om rigtigheden af de principper for profetisk fortolkning, som Miller og hans medarbejdere havde antaget, og adventbevægelsen fik en vidunderlig fremdrift. Lærde og ansete mænd sluttede sig til Miller, både i forkyndelsen og i offentliggørelsen af hans synspunkter, og fra 1840 til 1844 udbredte værket sig hurtigt.“ The Great Controversy, 334, 335.

Her endorsement of this event has through the years been attacked repeatedly through a variety of ways by Laodicean Seventh-day Adventists. As with the seven times and “the daily”, to attack this truth is to reject the foundations as represented upon the two sacred tables, and also the authority of the Spirit of Prophecy. The reason Satan has worked to destroy confidence in this history is multifaceted.

Hendes stadfæstelse af denne begivenhed er gennem årene gentagne gange blevet angrebet på forskellige måder af laodikeiske syvendedagsadventister. Som med de syv tider og „det daglige“ er et angreb på denne sandhed ensbetydende med at forkaste grundvoldene, således som de er fremstillet på de to hellige tavler, og også Profetiens Ånds autoritet. Grunden til, at Satan har virket for at ødelægge tilliden til denne historie, er mangefacetteret.

Litch’s prediction employed “the principles of prophetic interpretation adopted by Miller.” Miller was given insight to the element of prophetic time, and any who doubt that Miller’s message was based upon prophetic time, only needs to review the 1843 and 1850 pioneer charts to confirm that this was true. Before August 11, 1840, those opposing Miller’s prediction of the return of Christ would argue that prophetic time could not be employed to understand when Christ would return. They often used the Bible’s statement about not knowing the day nor hour, to resist his message and work.

Litchs forudsigelse anvendte „de principper for profetisk fortolkning, som Miller antog“. Miller fik indsigt i det profetiske tidsaspekt, og enhver, der tvivler på, at Millers budskab var baseret på profetisk tid, behøver blot at gennemgå pionerdiagrammerne fra 1843 og 1850 for at få bekræftet, at dette var tilfældet. Før den 11. august 1840 ville de, som modsatte sig Millers forudsigelse om Kristi genkomst, hævde, at profetisk tid ikke kunne anvendes til at forstå, hvornår Kristus ville vende tilbage. De brugte ofte Bibelens udsagn om ikke at kende dagen eller timen til at modsætte sig hans budskab og gerning.

> But of that day and hour knoweth no man, no, not the angels of heaven, but my Father only. But as the days of Noe were, so shall also the coming of the Son of man be. For as in the days that were before the flood they were eating and drinking, marrying and giving in marriage, until the day that Noe entered into the ark, And knew not until the flood came, and took them all away; so shall also the coming of the Son of man be. Then shall two be in the field; the one shall be taken, and the other left. Matthew 24:36–40.

> Men om den dag og time ved ingen, ikke engang himlens engle, men alene min Fader. Men som Noas dage var, således skal også Menneskesønnens komme være. For som de i dagene før syndfloden spiste og drak, tog til ægte og blev bortgiftet, indtil den dag, da Noa gik ind i arken, og intet anede, før syndfloden kom og rev dem alle bort, således skal også Menneskesønnens komme være. Da skal to være på marken; den ene tages med, og den anden lades tilbage. Matthæus 24:36–40.

In spite of this passage the Millerites found too much biblical evidence to support their predictions and carried on and operated upon a principle later identified by Sister White.

På trods af dette skriftsted fandt milleritterne for mange bibelske beviser til at støtte deres forudsigelser og fortsatte og handlede ud fra et princip, som senere blev identificeret af Søster White.

> “‘No man knoweth the day nor the hour’ was the argument most often brought forward by rejecters of the advent faith. The scripture is: ‘Of that day and hour knoweth no man, no not the angels of heaven, but My Father only.’ Matthew 24:36. A clear and harmonious explanation of this text was given by those who were looking for the Lord, and the wrong use made of it by their opponents was clearly shown. The words were spoken by Christ in that memorable conversation with His disciples upon Olivet after He had for the last time departed from the temple. The disciples had asked the question: ‘What shall be the sign of Thy coming, and of the end of the world?’ Jesus gave them signs, and said: ‘When ye shall see all these things, know that it is near, even at the doors.’ Verses 3, 33. One saying of the Saviour must not be made to destroy another. Though no man knoweth the day nor the hour of His coming, we are instructed and required to know when it is near. We are further taught that to disregard His warning, and refuse or neglect to know when His advent is near, will be as fatal for us as it was for those who lived in the days of Noah not to know when the flood was coming. And the parable in the same chapter, contrasting the faithful and the unfaithful servant, and giving the doom of him who said in his heart, ‘My Lord delayeth His coming,’ shows in what light Christ will regard and reward those whom He finds watching, and teaching His coming, and those denying it. ‘Watch therefore,’ He says. ‘Blessed is that servant, whom his Lord when He cometh shall find so doing.’ Verses 42, 46. ‘If therefore thou shalt not watch, I will come on thee as a thief, and thou shalt not know what hour I will come upon thee.’ Revelation 3:3.” The Great Controversy, 370.

> »‚Ingen kender dagen eller timen‘ var det argument, som oftest blev fremført af dem, der forkastede adventtroen. Skriftstedet lyder: ‚Men om den dag og time ved ingen noget, end ikke himlens engle, men alene min Fader.‘ Mattæus 24,36. En klar og sammenhængende forklaring af denne tekst blev givet af dem, som ventede på Herren, og den urigtige brug, som deres modstandere gjorde af den, blev tydeligt påvist. Ordene blev talt af Kristus i den mindeværdige samtale med Hans disciple på Oliebjerget, efter at Han for sidste gang havde forladt templet. Disciplene havde stillet spørgsmålet: ‚Hvad skal være tegnet på Dit komme og på verdens ende?‘ Jesus gav dem tegn og sagde: ‚Når I da ser alle disse ting, så vid, at det er nær, for døren.‘ Vers 3, 33. Et udsagn af Frelseren må ikke bruges til at ophæve et andet. Skønt ingen kender dagen eller timen for Hans komme, bliver vi undervist om og pålagt at vide, når det er nær. Vi bliver endvidere undervist om, at det at tilsidesætte Hans advarsel og afslå eller forsømme at vide, når Hans komme er nær, vil være lige så skæbnesvangert for os, som det var for dem, der levede på Noas tid, ikke at vide, hvornår syndfloden kom. Og lignelsen i samme kapitel, som stiller den trofaste og den utro tjener op imod hinanden og angiver dommen over ham, som sagde i sit hjerte: ‚Min Herre lader vente på sig,‘ viser, i hvilket lys Kristus vil betragte og belønne dem, som Han finder vågende og forkyndende Hans komme, og dem, som fornægter det. ‚Våg derfor,‘ siger Han. ‚Salig er den tjener, som hans herre finder i færd med dette, når han kommer.‘ Vers 42, 46. ‚Hvis du derfor ikke våger, vil jeg komme over dig som en tyv, og du skal ingenlunde vide, i hvilken time jeg kommer over dig.‘ Åbenbaringen 3,3.« The Great Controversy, 370.

When Litch’s prediction was fulfilled men “of learning and position united with Miller, both in preaching and in publishing his views, and from 1840 to 1844 the work rapidly extended.” Miller’s message was empowered when his rules of prophetic interpretation were confirmed as valid rules. In response to the fulfillment of the time prophecy, not only was Miller’s rule's confirmed, and many then joined the Millerite movement, but just as prophetically significant was that it was the primary rule of Miller’s rules that had been confirmed. Also, the fact that the confirmation was accomplished by the application of a prophecy of the second of three woes, which are also the fifth, sixth and seventh trumpet.

Da Litchs forudsigelse blev opfyldt, sluttede mænd »af lærdom og anseelse sig til Miller, både i forkyndelsen og i udgivelsen af hans anskuelser, og fra 1840 til 1844 udbredtes arbejdet hurtigt.« Millers budskab blev bemyndiget, da hans regler for profetisk fortolkning blev bekræftet som gyldige regler. Som følge af tidprofetiens opfyldelse blev ikke blot Millers regler bekræftet, og mange sluttede sig da til Miller-bevægelsen, men lige så profetisk betydningsfuldt var det, at det var den primære regel blandt Millers regler, som var blevet bekræftet. Også det forhold, at bekræftelsen blev tilvejebragt ved anvendelsen af en profeti om den anden af tre veer, som også er den femte, sjette og syvende basun.

The empowerment of Miller’s message became one of the most significant waymarks of the Millerite reform movement. It had been typified by Jesus’ baptism. It marked that the final testing process of the former covenant people (the Protestants) had begun. It became the focus of Satan’s attack against the overall Millerite movement and message.

Styrkelsen af Millers budskab blev et af de mest betydningsfulde vejmærker i den milleritiske reformbevægelse. Det var blevet forebilledliggjort ved Jesu dåb. Det markerede, at den endelige prøvelsesproces for pagtens tidligere folk (protestanterne) var begyndt. Det blev omdrejningspunktet for Satans angreb mod den samlede milleritiske bevægelse og dens budskab.

> “Any question that Satan can arouse in the mind to create doubt in regard to the grand history of the past travels of the people of God will please his satanic majesty and is an offense to God. The tidings of the Lord’s soon coming in power and great glory to our world is truth, and in 1840 many voices were raised in its proclamation.” Manuscript Releases, volume 9, 134.

> „Ethvert spørgsmål, som Satan kan vække i sindet for at skabe tvivl med hensyn til den store historie om Guds folks vandringer i fortiden, vil behage hans sataniske majestæt og er en krænkelse mod Gud. Budskabet om Herrens snare komme i magt og stor herlighed til vor verden er sandhed, og i 1840 blev mange røster løftet i forkyndelsen af det.“ Manuscript Releases, bind 9, 134.

On September 11, 2001 the third woe arrived into prophetic history. The event confirmed the primary rule of prophetic interpretation adopted by the movement of the third angel that began in 1989. The first truth opened up to the messenger of that reform movement was opened up in 1989, and it was not the last six verses of Daniel eleven. It was the truth that all the reform movements run parallel to each other and are to be brought together line upon line in order to identify the characteristics of the movement of the one hundred and forty-four thousand which is the movement of the third angel. The first public presentation I ever gave was at a camp meeting in 1994, or perhaps 1995. The presentation was not on the last six verses of Daniel eleven, it was on the reform lines running parallel to each other.

Den 11. september 2001 indtrådte det tredje ve i den profetiske historie. Begivenheden bekræftede den grundlæggende regel for profetisk fortolkning, som blev antaget af den tredje engels bevægelse, der begyndte i 1989. Den første sandhed, der blev åbnet for denne reformbevægelses budbringer, blev åbnet i 1989, og det var ikke de sidste seks vers i Daniel elleve. Det var sandheden om, at alle reformbevægelserne løber parallelt med hinanden og skal sammenføres linje på linje for at identificere karaktertrækkene ved de et hundrede og fireogfyrre tusindes bevægelse, som er den tredje engels bevægelse. Den første offentlige fremstilling, jeg nogensinde gav, var ved et lejrmøde i 1994, eller måske 1995. Fremstillingen handlede ikke om de sidste seks vers i Daniel elleve; den handlede om de reformlinjer, der løber parallelt med hinanden.

When the prophecy of Islam of the third woe was fulfilled on September 11, 2001, it paralleled August 11, 1840. In 1840 a prophecy of the first and second woes confirmed the message of the Millerites, and on September 11, 2001 a prophecy of the third woe confirmed the message of Future for America. The recognition of that fact brought a multitude into the movement, where it had previously been primarily one individual. The message of the movement and the messenger then became under attack, just as the history of 1840 had become the focus of satanic attack through the decades that followed.

Da profetien om islams tredje ve blev opfyldt den 11. september 2001, svarede den til den 11. august 1840. I 1840 bekræftede en profeti om det første og andet ve milleritternes budskab, og den 11. september 2001 bekræftede en profeti om det tredje ve Future for Americas budskab. Erkendelsen af dette forhold førte en skare ind i bevægelsen, hvor den tidligere hovedsageligt havde været knyttet til ét enkelt menneske. Bevægelsens budskab og budbringeren kom derefter under angreb, ligesom historien om 1840 var blevet genstand for satans angreb gennem de årtier, der fulgte.

Those who joined the movement of Future for America adopted the rules of prophetic interpretation assembled by the messenger of that history. One of those rules, perhaps the most significant of those rules was and is a triple application of prophecy. The messenger had come to understand that certain prophetic truths were illustrated upon three specific fulfillments. Believing that the Millerite history was repeated in the history of the one hundred and forty-four thousand it was seen that August 11, 1840 typified September 11, 2001, and that the other sacred reform lines also possessed that very same waymark.

De, der sluttede sig til bevægelsen Future for America, antog de regler for profetisk fortolkning, som var blevet sammenstillet af denne histories budbringer. En af disse regler, måske den mest betydningsfulde af dem, var og er en tredobbelt anvendelse af profetien. Budbringeren var kommet til den forståelse, at visse profetiske sandheder blev illustreret ved tre specifikke opfyldelser. Idet man troede, at den milleritiske historie blev gentaget i de hundrede og fireogfyrre tusindes historie, blev det erkendt, at 11. august 1840 var et forbillede på 11. september 2001, og at de andre hellige reformlinjer ligeledes besad netop det samme vejmærke.

The evidence of the repetition of every sacred reform line in the line of the third angel was then opened up by the Lion of the tribe of Judah. It was seen that just as the Millerite history fulfilled the parable of the ten virgins to the very letter, so too did the history of Future for America.

Beviset for gentagelsen af hver hellig reformlinje i den tredje engels linje blev dernæst åbnet af Løven af Judas stamme. Det blev set, at ligesom milleritternes historie opfyldte lignelsen om de ti jomfruer til punkt og prikke, således gjorde også Future for Americas historie det.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Jeg henvises ofte til lignelsen om de ti jomfruer, hvoraf fem var kloge og fem tåbelige. Denne lignelse er blevet og vil blive opfyldt til mindste bogstav, for den har en særlig anvendelse på denne tid og er, ligesom den tredje engels budskab, blevet opfyldt og vil fortsat være nærværende sandhed indtil tidens ende.“ Review and Herald, 19. august 1890.

The seven thunders of Revelation ten were recognized to identify that the experience of the Millerites from August 11, 1840 to October 22, 1844, and also the history of September 11, 2001 unto the soon-coming Sunday law.

De syv tordener i Åbenbaringen 10 blev forstået som en identifikation af milleritternes erfaring fra 11. august 1840 til 22. oktober 1844, og også af historien fra 11. september 2001 frem til den snart kommende søndagslov.

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages. . . .

> „Det særlige lys, som blev givet til Johannes, og som kom til udtryk i de syv tordener, var en fremstilling af begivenheder, som ville finde sted under den første og den anden engels budskaber....“

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> „Efter at disse syv tordener havde ladet deres røster høre, kommer påbuddet til Johannes, ligesom til Daniel med hensyn til den lille bog: ’Forsegl det, som de syv tordener talte.’ Disse vedrører fremtidige begivenheder, som vil blive åbenbaret i deres rette orden.“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, bind 7, 971.

It was recognized that Sister White directly said that the movement of the third angel runs parallel with the movement of the first and second angels.

Det blev anerkendt, at søster White direkte sagde, at den tredje engels bevægelse løber parallelt med den første og den anden engels bevægelse.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows. The third angel proclaims his warning with a loud voice. ‘After these things,’ said John, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power, and the earth was lightened with his glory.’ In this illumination, the light of all the three messages is combined.” The 1888 Materials, 803, 804.

> "Gud har givet budskaberne i Åbenbaringen 14 deres plads i profetiens række, og deres gerning skal ikke ophøre før afslutningen på denne jords historie. Den første og den anden engels budskab er stadig sandhed for denne tid og skal løbe parallelt med dette, som følger. Den tredje engel forkynder sin advarsel med høj røst. 'Derefter,' sagde Johannes, 'så jeg en anden engel komme ned fra himlen; han havde stor magt, og jorden blev oplyst af hans herlighed.' I denne oplysning er lyset fra alle de tre budskaber forenet." The 1888 Materials, 803, 804.

The movement of the first and second angels runs parallel with the movement of the third angel. The prophecy that empowered the movement of the first and second angel, was empowered by a fulfillment of a time prophecy of the first and second woe, and the empowerment of the movement of the third angel was empowered by a fulfillment of a prophecy of the third woe.

Den første og den anden engels bevægelse løber parallelt med den tredje engels bevægelse. Den profeti, som gav den første og den anden engels bevægelse kraft, blev stadfæstet ved opfyldelsen af en tidsprofeti om det første og det andet ve, og den kraft, som gav den tredje engels bevægelse fremdrift, blev stadfæstet ved opfyldelsen af en profeti om det tredje ve.

As with August 11, 1840, when the message of Future for America was confirmed “multitudes were convinced of the correctness of the principles of prophetic interpretation adopted” by Future for America, and “a wonderful impetus was given to the advent movement.” “Men of learning and position united” with Future for America, “both in preaching and in publishing” the prophetic message of Future for America. The specific rule of Future for America which clearly confirmed September 11, 2001 as a fulfillment of prophecy was a “triple application of prophecy.”

Ligesom den 11. august 1840, da Future for Americas budskab blev bekræftet, blev “mængder overbevist om rigtigheden af de principper for profetisk fortolkning”, som Future for America havde antaget, og “en vidunderlig fremdrift blev givet adventbevægelsen.” “Mænd af lærdom og anseelse sluttede sig” til Future for America, “både i forkyndelsen og i udgivelsen” af Future for Americas profetiske budskab. Den særlige regel hos Future for America, som tydeligt bekræftede den 11. september 2001 som en opfyldelse af profetien, var en “tredobbelt anvendelse af profeti.”

When we accept the foundational view of Islam of the first and second woes, as represented on both sacred charts, in conjunction with the written testimony of those who taught the message, we recognize specific prophetic characteristics associated with the first woe, and the second woe. The Bible repeatedly teaches, in a variety of ways, that truth is established upon the testimony of two. The prophetic characteristics of the first woe, combined with the prophetic characteristics of the second woe, establishes the prophetic characteristics of the third woe. The triple application of Islam is so specific in identifying the arrival of the third woe on September 11, 2001, that it is impossible not to see, though most choose to close their eyes to the evidence.

Når vi accepterer islams grundlæggende forståelse af det første og det andet ve, således som den er fremstillet på begge hellige tavler, i forbindelse med det skriftlige vidnesbyrd fra dem, der forkyndte budskabet, erkender vi bestemte profetiske kendetegn, der er knyttet til det første ve og til det andet ve. Bibelen lærer igen og igen, på forskellige måder, at sandheden bliver stadfæstet på to vidners udsagn. De profetiske kendetegn ved det første ve, sammenholdt med de profetiske kendetegn ved det andet ve, stadfæster de profetiske kendetegn ved det tredje ve. Islams tredobbelte anvendelse er så specifik i sin identificering af det tredje ves ankomst den 11. september 2001, at det er umuligt ikke at se det, skønt de fleste vælger at lukke øjnene for beviserne.

The triple application of prophecy firmly established that the third woe arrived on September 11, 2001. It was then seen that the rule had been directly associated with the second angel’s message, which in the time of the Millerites and also in the time of the one hundred and forty-four thousand is the period when the Holy Spirit is poured out. Both histories are a fulfillment of the parable of the ten virgins, and in the parable the message of the Midnight Cry is where the distinction between the wise and foolish is manifested, and it is where the message of the second angel is empowered.

Profetiens tredobbelte anvendelse fastslog med sikkerhed, at det tredje ve ankom den 11. september 2001. Det blev da set, at reglen havde været direkte forbundet med den anden engels budskab, hvilket både på milleritternes tid og også på de hundrede og fireogfyrre tusindes tid er den periode, hvor Helligånden udgydes. Begge historier er en opfyldelse af lignelsen om de ti jomfruer, og i lignelsen er Midnatsråbets budskab det sted, hvor sondringen mellem de vise og de dårlige bliver åbenbaret, og det er dér, den anden engels budskab gives kraft.

> “Near the close of the second angel’s message, I saw a great light from heaven shining upon the people of God. The rays of this light seemed bright as the sun. And I heard the voices of angels crying, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’

> „Nær afslutningen af den anden engels budskab så jeg et stort lys fra himlen skinne over Guds folk. Strålerne fra dette lys syntes klare som solen. Og jeg hørte engles røster råbe: ‚Se, Brudgommen kommer; gå ud for at møde ham!‘“

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’” Early Writings, 238.

> “Dette var midnatsråbet, som skulle give kraft til den anden engels budskab. Engle blev sendt fra himlen for at vække de modløse hellige og berede dem til den store gerning, der lå foran dem. De mest begavede mænd var ikke de første til at modtage dette budskab. Engle blev sendt til de ydmyge, hengivne, og drev dem til at opløfte råbet: ‘Se, brudgommen kommer; gå ud for at møde ham!’” Early Writings, 238.

In the history of the first and second angels, the outpouring of the Holy Spirit is accomplished by the Midnight Cry joining the second angels’ message. This is repeated in the history of the third angel.

I den første og den anden engels historie fuldbyrdes Helligåndens udgydelse ved, at Midnatsråbet forener sig med den anden engels budskab. Dette gentages i den tredje engels historie.

> “Angels were sent to aid the mighty angel from heaven, and I heard voices which seemed to sound everywhere, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues; for her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. This message seemed to be an addition to the third message, and joined it, as the midnight cry joined the second angel’s message in 1844. The glory of God rested upon the patient, waiting saints, and they fearlessly gave the last solemn warning, proclaiming the fall of Babylon, and calling upon God’s people to come out of her; that they might escape her fearful doom.” Spiritual Gifts, volume 1, 195.

> „Engle blev udsendt for at bistå den mægtige engel fra himlen, og jeg hørte røster, som syntes at lyde overalt: Gå ud fra hende, mit folk, for at I ikke skal blive delagtige i hendes synder, og for at I ikke skal få del i hendes plager; for hendes synder er nået helt op til himlen, og Gud har ihukommet hendes misgerninger. Dette budskab syntes at være et tillæg til det tredje budskab og føjede sig til det, ligesom midnatsråbet føjede sig til den anden engels budskab i 1844. Guds herlighed hvilede over de tålmodige, ventende hellige, og de frembar frygtløst den sidste højtidelige advarsel, idet de forkyndte Babylons fald og kaldte Guds folk til at gå ud fra hende, for at de kunne undslippe hendes frygtelige dom.“ Spiritual Gifts, bind 1, 195.

In terms of a triple application of prophecy, the second angel’s message represents a triple application of prophecy, for the message in either history is Babylon twice fallen.

Med hensyn til en tredobbelt anvendelse af profetien repræsenterer den anden engels budskab en tredobbelt anvendelse af profetien, for budskabet i hver af disse historiske sammenhænge er, at Babylon er faldet to gange.

> And there followed another angel, saying, Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication. Revelation 14:8.

> Og en anden engel fulgte efter og sagde: Faldet, faldet er Babylon, den store stad, fordi hun har givet alle folkeslag at drikke af sin utugts vredes vin. Åbenbaringen 14:8.

The mighty angel of Revelation ten descended with the fulfillment of a prophecy of the first and second woe on August 11, 1840, and in so doing it typified the descent of the mighty angel of Revelation chapter eighteen on September 11, 2001. That angel who lightens the earth with His glory then made a proclamation.

Den vældige engel i Åbenbaringen 10 steg ned med opfyldelsen af en profeti om det første og det andet ve den 11. august 1840, og dermed foregreb den den vældige engels nedstigning i Åbenbaringen kapitel 18 den 11. september 2001. Den engel, som oplyser jorden med sin herlighed, fremsatte da en proklamation.

> And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. Revelation 18:2.

> Og han råbte med mægtig røst og sagde: Faldet, faldet er Babylon den store, og den er blevet en bolig for dæmoner og et tilholdssted for enhver uren ånd og et bur for enhver uren og afskyelig fugl. Åbenbaringen 18,2.

The message of the second angel of chapter fourteen, and of the mighty angel of chapter eighteen is identifying that Babylon has twice fallen, and the message is identifying Babylon of the last days. It identifies Babylon of the last days, for the two times Babylon previously fell in the time of Nimrod, and in the time of Nebuchadnezzar unto Belshazzar establishes the prophetic characteristics of the fall of the whore of Revelation seventeen who has written on her forehead, “Babylon the Great.” To identify that fall of Babylon in the last days requires the two witnesses of the two previous falls of Babylon, for the message of the last days is Babylon is fallen, is fallen. When the mighty angel descended when the great buildings of New York City were brought down by a touch of God, by His proclamation He identifies the rule of a triple application of prophecy. The triple application of prophecy that established September 11, 2001 as a fulfillment of God’s prophetic Word was the triple application of the three woes.

Budskabet fra den anden engel i kapitel fjorten og fra den mægtige engel i kapitel atten identificerer, at Babylon er faldet to gange, og budskabet identificerer Babylon i de sidste dage. Det identificerer Babylon i de sidste dage, for de to gange, Babylon tidligere faldt, i Nimrods tid og i Nebukadnezars tid indtil Belsazzar, fastslår de profetiske kendetegn ved den skøges fald i Åbenbaringen sytten, som har skrevet på sin pande: „Det store Babylon.“ At identificere dette Babylons fald i de sidste dage kræver de to vidner om Babylons to foregående fald, for budskabet i de sidste dage er: Babylon er faldet, er faldet. Da den mægtige engel steg ned, da New York Citys store bygninger blev styrtet ved et guddommeligt berøring, ved sin proklamation identificerer han herredømmet af en tredobbelt anvendelse af profetien. Den tredobbelte anvendelse af profetien, som fastslog 11. september 2001 som en opfyldelse af Guds profetiske Ord, var den tredobbelte anvendelse af de tre ve-råb.

At that fulfillment many joined the movement of Future for America, and they were convinced of the principles of prophetic interpretation that had been employed by Future for America. August 11, 1840 repeated, and in so doing the repetition did not confirm the primary rule of Miller, that being that a day represents a year in Bible prophecy, for the primary rule of Future for America was that the Millerite history of the first and second angels’ messages is repeated in the history of the movement of the third angel.

Ved denne opfyldelse sluttede mange sig til Future for Americas bevægelse, og de blev overbevist om de principper for profetisk fortolkning, som var blevet anvendt af Future for America. Den 11. august 1840 blev gentaget, og derved bekræftede gentagelsen ikke Millers primære regel, nemlig at en dag repræsenterer et år i Bibelens profetier, for Future for Americas primære regel var, at milleritternes historie om den første og den anden engels budskaber gentages i den tredje engels bevægelses historie.

It seems self-evident that if the year 1840 became a specific attack of his satanic majesty, as Sister White identifies Satan, then the history of September 11, 2001 would also be subject to a similar attack. Thus, we find conspiracy theories identifying the role of the globalist, or the Jesuits, or the CIA, or the Bushes or some combination of those powers. Those theories, though containing some elements of truth are designed to refute the idea that it was a touch from God that brought down the great buildings of New York City, thus marking the arrival of the third woe into the history of the movement of the one hundred and forty-four thousand.

Det forekommer selvindlysende, at hvis året 1840 blev et særligt angreb fra hans sataniske majestæt, sådan som Søster White betegner Satan, da ville historien om den 11. september 2001 ligeledes være genstand for et lignende angreb. Derfor finder vi sammensværgelsesteorier, som påpeger globalisternes, eller jesuitternes, eller CIA’s, eller Bush-familiens, eller en eller anden kombination af disse magters rolle. Disse teorier, som, skønt de indeholder visse elementer af sandhed, er udformet med det formål at gendrive tanken om, at det var et berøring fra Gud, som bragte New York Citys store bygninger til fald, og således markerede den tredje ve’s ankomst i de hundrede og fireogfyrre tusinds bevægelses historie.

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> ”Hvorfra kommer dette udsagn, som jeg skulle have fremsat, at New York skal skylles bort af en flodbølge? Dette har jeg aldrig sagt. Jeg har sagt, idet jeg så på de store bygninger, der rejste sig der, etage på etage: ’Hvilke frygtelige scener vil ikke finde sted, når Herren rejser sig for at ryste jorden vældigt! Da vil ordene i Åbenbaringen 18,1–3 blive opfyldt.’ Hele det attende kapitel i Åbenbaringen er en advarsel om det, som skal komme over jorden. Men jeg har ikke fået noget særligt lys angående, hvad der skal komme over New York, kun at jeg ved, at de store bygninger dér en dag vil blive styrtet omkuld ved Guds magts vending og omvæltning. Af det lys, der er blevet mig givet, ved jeg, at ødelæggelse er i verden. Ét ord fra Herren, ét berøring af hans mægtige kraft, og disse vældige bygningsværker vil falde. Der vil finde scener sted, hvis frygtelighed vi ikke kan forestille os.” Review and Herald, 5. juli 1906.

The conspiracy theories, whether containing no truth or partial truths all undermine the truth that it was God’s providential activity that brought about the events of that date. Those various conspiracy theories are Satan’s attack from the outside of the movement against the truth, but he also worked to undermine the truth from within the movement. One of those internal attacks is based upon a rejection of Rome as the subject of the book of Joel.

Konspirationsteorierne, hvad enten de ikke indeholder nogen sandhed eller kun delvise sandheder, undergraver alle den sandhed, at det var Guds forsynsmæssige virke, som frembragte begivenhederne på den dato. Disse forskellige konspirationsteorier er Satans angreb udefra mod bevægelsen og imod sandheden, men han virkede også for at undergrave sandheden indefra i bevægelsen. Et af disse indre angreb bygger på en forkastelse af Rom som emnet for Joels Bog.

We will consider that controversy in the next article.

Vi vil behandle den strid i den næste artikel.

> The word of the Lord that came to Joel the son of Pethuel. Hear this, ye old men, and give ear, all ye inhabitants of the land. Hath this been in your days, or even in the days of your fathers? Tell ye your children of it, and let your children tell their children, and their children another generation. That which the palmerworm hath left hath the locust eaten; and that which the locust hath left hath the cankerworm eaten; and that which the cankerworm hath left hath the caterpiller eaten. Awake, ye drunkards, and weep; and howl, all ye drinkers of wine, because of the new wine; for it is cut off from your mouth. For a nation is come up upon my land, strong, and without number, whose teeth are the teeth of a lion, and he hath the cheek teeth of a great lion. Joel 1:1–6.

> Dette er Herrens ord, som kom til Joel, Petuels søn. Hør dette, I gamle mænd, og lyt, alle I landets indbyggere. Er dette sket i jeres dage eller i jeres fædres dage? Fortæl jeres børn om det, og lad jeres børn fortælle deres børn, og deres børn en anden slægt. Hvad jordormen har levnet, har græshoppen ædt; og hvad græshoppen har levnet, har larven ædt; og hvad larven har levnet, har fortæreren ædt. Vågn op, I drukkenbolte, og græd; og hyl, alle I vindrikkere, over den nye vin; for den er afskåret fra jeres mund. Thi et folk er draget op over mit land, stærkt og uden tal, dets tænder er som løvens tænder, og det har kindtænder som en stor løves. Joel 1:1–6.

Back to Articles