Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Two

Danielin kirja - Kahdeksankymmentäkaksi

Unveiling the Prophetic Puzzle: Understanding the History of Daniel 11 and the Significance of the Daily in Adventism

Profeetallisen arvoituksen avaaminen: Daniel 11:n historian ymmärtäminen ja jokapäiväisen merkitys adventismissa

Author

Jeff Pippenger

Published

February 15, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

After we review the history from 1863 until the time of the end in 1989, in the context of the four abominations of Ezekiel chapter eight, representing the four generations of Adventism, we will turn our attention to the increase of knowledge that was unsealed in 1989. That increase of knowledge was concerning the last six verses of Daniel chapter eleven. In 1989, our little Sabbath study group discovered the reform lines of Bible prophecy, which Future for America often refers to, and which establish the sequence of events in every reform line, which in turn allows a student of prophecy to exercise the application of the latter rain methodology of “line upon line.”

Kun tarkastelemme historiaa vuodesta 1863 aina lopun aikaan vuonna 1989 saakka Hesekielin kahdeksannen luvun neljän kauhistuksen yhteydessä, niiden edustaessa adventismin neljää sukupolvea, käännämme huomiomme siihen tiedon lisääntymiseen, joka avattiin vuonna 1989. Tuo tiedon lisääntyminen koski Danielin yhdennentoista luvun kuutta viimeistä jaetta. Vuonna 1989 pieni sapattitutkisteluryhmämme löysi raamatullisen profetian uudistuslinjat, joihin Future for America usein viittaa ja jotka vahvistavat tapahtumien järjestyksen jokaisessa uudistuslinjassa, mikä puolestaan mahdollistaa sen, että profetian tutkija voi soveltaa myöhäissateen metodologiaa: ”rivi rivin päälle.”

Within a few years (1992), I had written a paper covering the last six verses of Daniel eleven. The paper was written for my own satisfaction, for I had no ability or intention of publicly circulating the study. By 1994, the paper had made its way to an Adventist self-supporting ministry, and by 1995, a series of eleven articles covering the last six verses of Daniel eleven, was published in a monthly magazine produced by that ministry. There are only a few specific references to Daniel eleven in the writings of the Spirit of Prophecy, and the most important of them all became a central argument to the validity of the application I set forth concerning those verses.

Muutaman vuoden kuluessa (1992) olin kirjoittanut tutkielman, joka käsitteli Danielin kirjan yhdennentoista luvun kuutta viimeistä jaetta. Tutkielma oli kirjoitettu omaksi tyydytyksekseni, sillä minulla ei ollut kykyä eikä aikomusta saattaa tätä tutkimusta julkiseen levitykseen. Vuoteen 1994 mennessä tutkielma oli päätynyt adventistiseen omavaraisesti toimivaan palvelutyöhön, ja vuonna 1995 tämän palvelutyön julkaisemassa kuukausilehdessä ilmestyi yhdentoista artikkelin sarja, joka käsitteli Danielin kirjan yhdennentoista luvun kuutta viimeistä jaetta. Profetian Hengen kirjoituksissa on vain muutamia täsmällisiä viittauksia Danielin kirjan yhteenteentoista lukuun, ja niistä kaikkein tärkeimmästä tuli keskeinen perustelu sen sovelluksen pätevyydelle, jonka esitin noiden jakeiden osalta.

> “We have no time to lose. Troublous times are before us. The world is stirred with the spirit of war. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place. The prophecy in the eleventh of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated. In the thirtieth verse a power is spoken of that ‘shall be grieved, [Daniel 11:30–36 quoted.]

> ”Meillä ei ole aikaa hukattavana. Vaikeat ajat ovat edessämme. Sotahenki kuohuttaa maailmaa. Pian toteutuvat ne ahdistuksen näyt, joista profetioissa on puhuttu. Danielin kirjan yhdennentoista luvun profetia on lähes saavuttanut täydellisen täyttymyksensä. Paljon siitä historiasta, joka on toteutunut tämän profetian täyttymykseksi, toistuu jälleen. Kolmannessakymmenennessä jakeessa puhutaan vallasta, joka ’murheellisena palaa takaisin, [Daniel 11:30–36 lainattu.]’

> “Scenes similar to those described in these words will take place.” Manuscript Releases, number 13, 394.

> ”Näiden sanojen kuvaamien kaltaiset tapahtumat toteutuvat.” Manuscript Releases, nide 13, s. 394.

Sister White is clear that 1798, is the “time of the end.”

Sisar White tekee selväksi, että vuosi 1798 on ”lopun aika”.

> “But at the time of the end, says the prophet, “Many shall run to and fro, and knowledge shall be increased.’ Daniel 12:4. . . . Since 1798 the book of Daniel has been unsealed, knowledge of the prophecies has increased, and many have proclaimed the solemn message of the judgment near.” The Great Controversy, 356.

> ”Mutta lopun aikana, sanoo profeetta, ”monet tutkivat sitä, ja ymmärrys lisääntyy.” Daniel 12:4.... Vuodesta 1798 lähtien Danielin kirja on avattu, profetioita koskeva tieto on lisääntynyt, ja monet ovat julistaneet vakavaa sanomaa lähellä olevasta tuomiosta.” Suuri taistelu, 356.

Verse forty of Daniel eleven begins with, “And at the time of the end.”

Danielin yhdestoista luvun neljäskymmenes jae alkaa sanoilla: ”Ja lopun aikana.”

> And at the time of the end shall the king of the south push at him: and the king of the north shall come against him like a whirlwind, with chariots, and with horsemen, and with many ships; and he shall enter into the countries, and shall overflow and pass over. Daniel 11:40.

> Ja lopun aikana etelän kuningas käy hänen kimppuunsa; ja pohjoisen kuningas hyökkää hänen kimppuunsa kuin pyörremyrsky, vaunuin ja ratsumiehin sekä monin laivoin; ja hän tunkeutuu maihin, tulvii niiden yli ja kulkee niiden kautta. Daniel 11:40.

It is evident, even without the direct endorsement of the Spirit of prophecy, that verse forty marks the beginning of a sequence of events that began in 1798. Those events lead to the close of human probation, for the first verse of chapter twelve of Daniel, says, “And at that time shall Michael stand up,” and Sister White is clear that when Michael stands up human probation closes.

On ilmeistä, jopa ilman profetian Hengen nimenomaista vahvistusta, että neljäskymmenes jae merkitsee vuonna 1798 alkaneen tapahtumasarjan alkua. Nuo tapahtumat johtavat ihmisen armonajan päättymiseen, sillä Danielin kirjan kahdennentoista luvun ensimmäinen jae sanoo: ”Ja siihen aikaan nousee Mikael”, ja sisar White tekee selväksi, että kun Mikael nousee, ihmisen armonaika päättyy.

> “‘At that time shall Michael stand up, the great Prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, everyone that shall be found written in the book.’ Daniel 12:1.

> ”Siihen aikaan nousee Miikael, se suuri ruhtinas, joka seisoo sinun kansasi lasten suojana; ja tulee ahdistuksen aika, jonka kaltaista ei ole ollut siitä saakka, kun kansoja on ollut, aina siihen aikaan asti; ja siihen aikaan sinun kansasi pelastuu, jokainen, joka havaitaan kirjaan kirjoitetuksi.” Daniel 12:1.

> “When the third angel’s message closes, mercy no longer pleads for the guilty inhabitants of the earth. The people of God have accomplished their work. They have received ‘the latter rain,’ ‘the refreshing from the presence of the Lord,’ and they are prepared for the trying hour before them. Angels are hastening to and fro in heaven. An angel returning from the earth announces that his work is done; the final test has been brought upon the world, and all who have proved themselves loyal to the divine precepts have received ‘the seal of the living God.’ Then Jesus ceases His intercession in the sanctuary above. He lifts His hands and with a loud voice says, ‘It is done;’ and all the angelic host lay off their crowns as He makes the solemn announcement: ‘He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still.’ Revelation 22:11. Every case has been decided for life or death.” The Great Controversy, 613.

> ”Kun kolmannen enkelin sanoma päättyy, armo ei enää vetoa maan syyllisten asukkaiden puolesta. Jumalan kansa on suorittanut työnsä. He ovat saaneet ’myöhäissateen’, ’virvoituksen Herran kasvojen edestä’, ja he ovat valmistetut edessään olevaan koetuksen hetkeen. Enkelit kiiruhtavat taivaassa edestakaisin. Eräs maan päältä palaava enkeli ilmoittaa, että hänen työnsä on tehty; viimeinen koetus on tuotu maailman päälle, ja kaikki ne, jotka ovat osoittautuneet uskollisiksi jumalallisille käskyille, ovat saaneet ’elävän Jumalan sinetin’. Silloin Jeesus lakkaa välittämästä ylhäisessä pyhäkössä. Hän kohottaa kätensä ja sanoo suurella äänellä: ’Se on tapahtunut’; ja koko enkelijoukko laskee kruununsa, kun Hän lausuu juhlallisen julistuksen: ’Joka on väärä, tehköön yhä vääryyttä; ja joka on saastainen, saastukoon yhä; ja joka on vanhurskas, tehköön yhä vanhurskautta; ja joka on pyhä, pyhittyköön yhä.’ Ilmestys 22:11. Jokaisen tapaus on ratkaistu elämäksi tai kuolemaksi.” Suuri taistelu, 613.

Verse forty of Daniel eleven, begins in 1798, and in verse forty-five, when the king of the north (the papacy), comes to his end with none to help, human probation closes, for the next verse states, “And at that time,” thus identifying the “time” represented in the previous verse, which is verse forty-five of Daniel eleven. The king of the north (the papacy), comes to its end at the close of human probation.

Danielin kirjan yhdennentoista luvun neljäskymmenes jae alkaa vuodesta 1798, ja jakeessa neljäkymmentäviisi, kun pohjoisen kuningas (paavikunta) tulee loppuunsa eikä hänellä ole auttajaa, ihmiskunnan koetusaika päättyy, sillä seuraava jae sanoo: ”Ja siihen aikaan”, yksilöiden siten ”ajan”, jota edellinen jae edustaa, nimittäin Danielin kirjan yhdennentoista luvun neljäskymmentäviides jae. Pohjoisen kuningas (paavikunta) tulee loppuunsa ihmiskunnan koetusajan päättyessä.

Therefore, the history of the last six verses of Daniel eleven, identify a sequence of events that begins in 1798 and ends at the close of human probation. When Sister White was alive, 1798, was obviously in her past history. When she stated that “the prophecy in the eleventh chapter of Daniel has nearly reached its complete fulfillment,” she can only be referencing history that occurs after 1798, and before Michael stands up. She then specifically states that “much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated,” thus instructing the student of prophecy that the final history of Daniel eleven, that “has nearly reached its complete fulfillment,” has been typified in other portions of histories set forth in Daniel chapter eleven.

Sen tähden Danielin yhdestoista luvun kuuden viimeisen jakeen historia osoittaa tapahtumasarjan, joka alkaa vuonna 1798 ja päättyy ihmiskunnan koetusajan sulkeutuessa. Kun sisar White oli elossa, vuosi 1798 oli ilmeisesti jo hänen menneisyydessään. Kun hän totesi, että ”Danielin yhdentoista luvun profetia on lähes saavuttanut täydellisen täyttymyksensä”, hän voi viitata ainoastaan historiaan, joka tapahtuu vuoden 1798 jälkeen ja ennen kuin Miikael nousee. Tämän jälkeen hän lausuu nimenomaisesti, että ”suuri osa siitä historiasta, joka on tapahtunut tämän profetian täyttymykseksi, tulee toistumaan”, opastaen siten profetian tutkijaa siihen, että Danielin yhdentoista luvun lopullinen historia, joka ”on lähes saavuttanut täydellisen täyttymyksensä”, on esikuvallisesti ilmaistu Danielin yhdestoista luvussa esitettyjen muiden historiallisten jaksojen kautta.

Once she emphasizes that most important prophetic key, she then quotes verses thirty through thirty-six, and states, “Scenes similar to those described in these words will take place.” Inspiration provided a key for those students of prophecy who wished to understand the final fulfillment of Daniel eleven. The key was that the history of the final six verses of Daniel eleven, were a parallel to the history represented in verses thirty to thirty-six. There is an abundant amount of light that is derived from this revelation, but what needs to be considered here is that in verse thirty-one of Daniel eleven, “the daily,” is taken away.

Kun hän ensin korostaa tuota kaikkein tärkeintä profeetallista avainta, hän sitten lainaa jakeet kolmestakymmenestä kolmekymmenenteen kuudenteen ja toteaa: ”Näiden sanojen kuvaamien kaltaisia tapahtumia tulee toteutumaan.” Innoitus antoi avaimen niille profetian tutkijoille, jotka halusivat ymmärtää Danielin yhdentoista luvun lopullisen täyttymyksen. Avain oli se, että Danielin yhdentoista luvun kuuden viimeisen jakeen historia oli rinnakkainen jakeissa kolmekymmentä–kolmekymmentäkuusi esitetyn historian kanssa. Tästä ilmoituksesta saadaan ylen runsaasti valoa, mutta se, mitä tässä on otettava huomioon, on se, että Danielin yhdentoista luvun jakeessa kolmekymmentäyksi ”jokapäiväinen” otetaan pois.

To correctly understand the history which illustrates the sequence of events that lead to the close of human probation, a student of prophecy must have the correct understanding of “the daily.” If verse thirty-one is identifying Christ’s sanctuary ministry being taken away, or if it is identifying the taking away of paganism, it is absolutely essential to understand, if you wish to correctly understand the parallel history that Sister White spoke of when she wrote, “Scenes similar to those described in these words will take place.”

Jotta voitaisiin oikein ymmärtää se historia, joka havainnollistaa niiden tapahtumien sarjan, jotka johtavat ihmiskunnan koetusajan päättymiseen, profetian tutkijalla täytyy olla oikea käsitys ”jokapäiväisestä”. Jos jakeessa kolmekymmentäyksi tarkoitetaan Kristuksen pyhäkköpalveluksen poistamista tai jos siinä tarkoitetaan pakanuuden poistamista, on ehdottoman välttämätöntä ymmärtää tämä, jos tahdot oikein ymmärtää sen rinnakkaishistorian, josta sisar White puhui kirjoittaessaan: ”Näiden sanojen kuvaamien tapahtumien kaltaiset kohtaukset tulevat toteutumaan.”

Of course, Laodicean Adventism did not recognize the fulfillment of verse forty of Daniel eleven, as identifying the collapse of the Soviet Union in 1989, but the verse does identify those very events. For those who wished to correctly understand the prophetic increase of knowledge that arrived with the fulfillment of verse forty in 1989, the correct understanding of “the daily,” then became present truth. In the early part of the twentieth century, the correct understanding was important, for it was an essential part of the foundational truths that the Lord used William Miller to establish.

Tietenkään laodikealainen adventismi ei tunnistanut Danielin kirjan yhdestoista luvun neljännenkymmenennen jakeen täyttymystä niin, että se olisi yksilöinyt Neuvostoliiton romahtamisen vuonna 1989, mutta jae kuitenkin yksilöi juuri nuo tapahtumat. Niille, jotka halusivat ymmärtää oikein sen tiedon lisääntymisen, joka saapui neljännenkymmenennen jakeen täyttymyksen myötä vuonna 1989, oikea käsitys ”jokapäiväisestä” tuli silloin nykyiseksi totuudeksi. Kahdennenkymmenennen vuosisadan alkupuolella oikea ymmärrys oli tärkeä, sillä se oli olennainen osa niitä perustavia totuuksia, jotka Herra käytti William Millerin kautta vahvistaakseen.

But during the first decade and a half of the twentieth century the satanic Protestant view which claims that “the daily,” represents Christ’s sanctuary work was a minority position, and it was not worth allowing a controversy over the truth that “the daily,” is a symbol of paganism to even begin. This is why you will hear from the Laodicean historical revisionists, that the subject of “the daily,” is “not to be made into a test question,” or “that the subject of ‘the daily’ is not to be agitated.” What the revisionists always leave out when they lead the unlearned in this particular discussion, is the qualification which inspiration always placed upon the subject. The following passage is directed towards Elder Haskell.

Mutta kahdennenkymmenennen vuosisadan ensimmäisen puolentoista vuosikymmenen aikana se saatanallinen protestanttinen näkemys, jonka mukaan ”jokapäiväinen” edustaa Kristuksen työtä pyhäkössä, oli vähemmistökanta, eikä ollut aiheellista edes antaa alkaa kiistaa siitä totuudesta, että ”jokapäiväinen” on pakanuuden vertauskuva. Tästä syystä kuulette laodikealaisilta historiallisilta revisionisteilta, että ”jokapäiväisen” aihetta ”ei tule tehdä koetuskysymykseksi” tai että ”’jokapäiväisen’ aihetta ei tule kiihottaa”. Sen, minkä revisionistit aina jättävät pois johdattaessaan oppimattomia tässä nimenomaisessa keskustelussa, on se täsmennys, jonka innoitus aina liitti tähän aiheeseen. Seuraava katkelma on osoitettu vanhin Haskellille.

Elder Haskell was leading the defense of the correct understanding of “the daily,” against the attacks of Prescott and Daniells in the first and second decade of the twentieth century. Pay close attention, for Sister White never identifies that Haskell’s understanding of “the daily,” was incorrect, she simply instructs him to not allow the agitation to continue, for the Lord did not want to provide an ongoing platform for the enemies of truth (Prescott and Daniells), to continue to push their false teaching. In the passage Haskell is rebuked for “the chart”, and the chart that is referred to is the 1843 chart. Haskell had reproduced the 1843 chart for a witness in that controversy. But he didn’t just reproduce it, he included upon the bottom of the chart the passage from Sister White, where she says “the 1843 chart was directed by the hand of the Lord and should not be altered.” As you read the passage, count the times she says, “at this time.”

Vanhin Haskell johti ”jokapäiväisen” oikean ymmärryksen puolustusta Prescottin ja Daniellsin hyökkäyksiä vastaan kahdella ensimmäisellä vuosikymmenellä kahdennenkymmenennen vuosisadan aikana. Kiinnittäkää tarkka huomio, sillä sisar White ei milloinkaan ilmaise, että Haskellin ymmärrys ”jokapäiväisestä” olisi ollut virheellinen; hän ainoastaan ohjeistaa häntä olemaan sallimatta kiihotuksen jatkua, sillä Herra ei tahtonut tarjota totuuden vihollisille (Prescottille ja Daniellsille) jatkuvaa foorumia heidän väärän opetuksensa edistämiseksi. Tässä katkelmassa Haskellia nuhdellaan ”kartasta”, ja kartta, johon viitataan, on vuoden 1843 kartta. Haskell oli kyseisessä kiistassa jäljentänyt vuoden 1843 kartan todistukseksi. Mutta hän ei ainoastaan jäljentänyt sitä, vaan liitti kartan alareunaan sisar Whiten lausunnon, jossa hän sanoo, että ”vuoden 1843 kartta oli Herran käden ohjaama eikä sitä tule muuttaa.” Kun luette katkelmaa, laskekaa, kuinka monta kertaa hän sanoo: ”tähän aikaan.”

> “‘I am instructed to say to you, Let there be no questions agitated at this time in the Review that will tend to unsettle minds. . . . We have no time now to enter into unnecessary controversy, but we should earnestly consider the need of seeking the Lord for true conversion of heart and life. There should be determined efforts made to secure sanctification of soul and mind.’

> ”Minua on neuvottu sanomaan teille: Älköön Review’ssä esitetkö tällä hetkellä kysymyksiä, jotka ovat omiaan järkyttämään mieliä.... Meillä ei nyt ole aikaa ryhtyä tarpeettomaan kiistelyyn, vaan meidän tulisi vakavasti harkita tarvetta etsiä Herraa sydämen ja elämän todellisen kääntymyksen saamiseksi. Sielun ja mielen pyhityksen saavuttamiseksi tulisi tehdä määrätietoisia ponnistuksia.”

> “I have had cautions given me in regard to the necessity of our keeping a united front. This is a matter of importance to us at this time. As individuals we need to act with the greatest caution.

> ”Minulle on annettu varoituksia sen välttämättömyyden suhteen, että säilytämme yhtenäisen rintaman. Tämä on meille tällä ajalla tärkeä asia. Yksilöinä meidän tulee toimia mitä suurimmalla varovaisuudella.

> “I wrote to Elder Prescott, telling him that he must be exceedingly careful not to introduce subjects in the Review that would seem to point out flaws in our past experience. I told him that this matter on which he believes a mistake has been made is not a vital question, and that, should it be given prominence now, our enemies would take advantage of it, and make a mountain out of a molehill.

> Kirjoitin vanhin Prescottille sanoen hänelle, että hänen täytyy olla äärimmäisen varovainen, ettei hän esitä Review’ssa aiheita, jotka näyttäisivät osoittavan puutteita meidän menneessä kokemuksessamme. Sanoin hänelle, että tämä asia, jossa hän uskoo virheen tapahtuneen, ei ole elintärkeä kysymys, ja että jos sille nyt annettaisiin näkyvä sija, vihollisemme käyttäisivät sitä hyväkseen ja tekisivät kärpäsestä härkäsen.

> “To you also I say that this subject [THE IDENTITY OF THE “DAILY” OF DANIEL 8.] should not be agitated at this time. No, my brother, I feel that at this crisis in our experience that chart which you have had republished should not be circulated. You have made a mistake in this matter. Satan is determinedly at work to bring about issues that will create confusion. There are those who would be delighted to see our ministers at an issue on this question, and they would make much of it.

> ”Sinullekin minä sanon, ettei tätä aihetta [DANIELIN 8. LUVUN ”JATKUVAN” IDENTITEETTIÄ] tule kiihottaa esiin tänä aikana. Ei, veljeni, tunnen, että tässä kokemuksemme kriisivaiheessa sitä kaaviota, jonka olet antanut julkaista uudelleen, ei pitäisi levittää. Olet tehnyt virheen tässä asiassa. Saatana toimii määrätietoisesti saadakseen aikaan kysymyksiä, jotka synnyttävät hämmennystä. On niitä, jotka iloitsisivat nähdessään saarnaajiemme joutuvan ristiriitaan tästä kysymyksestä, ja he tekisivät siitä paljon.”

> “I have been instructed that regarding what might be said on either side of this question, silence at this time is eloquence. Satan is watching for an opportunity to create division among our leading ministers. It was a mistake to publish the chart until you could all get together and come to an agreement concerning the matter. You have not acted wisely in bringing to the front a subject that must create discussion and the bringing out of various opinions, for every item will be strained and made to mean something that will only mean injury to the cause. We have all we can do to handle the false statements of those who have given evidence of their willingness to bear false witness.” Manuscript Releases, volume 9, 106, 107.

> "Minulle on ilmoitettu, että sen suhteen, mitä tämän kysymyksen kummallakin puolella mahdollisesti voitaisiin sanoa, vaikeneminen tällä hetkellä on kaunopuheisuutta. Saatana tarkkailee tilaisuutta synnyttää jakaantumista johtavien sananpalvelijoidemme keskuudessa. Oli virhe julkaista kaavio, ennen kuin te kaikki voisitte kokoontua yhteen ja päästä asiassa yksimielisyyteen. Ette ole toimineet viisaasti tuodessanne etualalle aiheen, jonka on pakko synnyttää keskustelua ja erilaisten mielipiteiden esilletuomista, sillä jokainen yksityiskohta väännetään ja pakotetaan merkitsemään jotakin sellaista, mikä merkitsee ainoastaan vahinkoa asialle. Meillä on jo kylliksi tekemistä niiden väärien lausuntojen käsittelemisessä, joita ovat esittäneet ne, jotka ovat antaneet näyttöä halukkuudestaan todistaa väärin." Manuscript Releases, osa 9, 106, 107.

In the previous article we identified that Ellen White said those that gave the judgment hour cry had the correct view of “the daily,” and that Prescott and Daniells’ view that “the daily,” represented Christ’s sanctuary ministry came from Satan. She rebuked Haskell for allowing the controversy to continue, but not for his position upon the truth of what “the daily,” represents. At that time the majority still believed the pioneer understanding of “the daily,” and more importantly, the verse in Daniel eleven, that was to be unsealed at “the time of the end” in 1989, was still decades in the future. At that time (1989), the importance of the correct view of “the daily,” would be necessary. The revisionists always leave the qualifications of Ellen White that were limited to that particular period out of their dishes of fables. Count the qualification of time in the following passage.

Edellisessä artikkelissa totesimme, että Ellen White sanoi tuomiotunnin huudon esittäjillä olleen oikea käsitys ”jokapäiväisestä” ja että Prescottin ja Daniellsin näkemys, jonka mukaan ”jokapäiväinen” tarkoitti Kristuksen palvelustyötä pyhäkössä, oli lähtöisin Saatanasta. Hän nuhteli Haskellia siitä, että tämä salli kiistan jatkua, mutta ei tämän kannasta siihen totuuteen nähden, mitä ”jokapäiväinen” tarkoittaa. Tuohon aikaan enemmistö uskoi yhä pioneerien käsitykseen ”jokapäiväisestä”, ja mikä vielä tärkeämpää, Danielin kirjan yhdennentoista luvun jae, jonka oli määrä tulla avattavaksi ”lopun aikana” vuonna 1989, oli yhä vuosikymmenten päässä tulevaisuudessa. Tuona aikana (1989) oikean käsityksen merkitys ”jokapäiväisestä” olisi välttämätön. Revisionistit jättävät aina Ellen Whiten täsmennykset, jotka rajoittuivat juuri tuohon tiettyyn ajanjaksoon, pois tarukokoelmistaan. Laske ajan määreen esiintymät seuraavassa katkelmassa.

> “I have words to speak to Brethren Butler, Loughborough, Haskell, Smith, Gilbert, Daniells, Prescott, and all who have been active in urging their views in regard to the meaning of ‘the daily’ of Daniel 8. This is not to be made a test question, and the agitation that has resulted from its being treated as such has been very unfortunate. Confusion has resulted, and the minds of some of our brethren have been diverted from the thoughtful consideration that should have been given to the work that the Lord has directed should be done at this time in our cities. This has been pleasing to the great enemy of our work.

> ”Minulla on sanoja lausuttavana veljille Butler, Loughborough, Haskell, Smith, Gilbert, Daniells, Prescott sekä kaikille niille, jotka ovat toimineet aktiivisesti ajaessaan näkemyksiään Danielin 8. luvun ’jokapäiväisen’ merkityksestä. Tästä ei tule tehdä koetinkysymystä, ja se liikehdintä, joka on seurannut siitä, että sitä on käsitelty sellaisena, on ollut hyvin valitettavaa. Tästä on seurannut hämmennystä, ja muutamien veljiemme mieli on kääntynyt pois siitä harkitsevasta huomiosta, joka olisi tullut antaa sille työlle, jonka Herra on osoittanut tehtäväksi tänä aikana kaupungeissamme. Tämä on ollut mieluista työmme suurelle viholliselle.”

> “The light given me is that nothing should be done to increase the agitation upon this question. Let it not be brought into our discourses and dwelt upon as a matter of great importance. We have a great work before us, and we have not an hour to lose from the essential work to be done. Let us confine our public efforts to the presentation of the important lines of truth on which we have clear light.

> Minulle annettu valo on se, ettei tämän kysymyksen aiheuttaman kiihtymyksen lisäämiseksi tule tehdä mitään. Älköön sitä tuotako esiin puheissamme eikä viivyttäkö siinä ikään kuin se olisi suuren tärkeyden asia. Meillä on edessämme suuri työ, eikä meillä ole hetkeäkään hukattavaksi siitä olennaisesta työstä, joka on tehtävä. Rajoittakaamme julkiset ponnistuksemme niiden tärkeiden totuudenlinjojen esittämiseen, joista meillä on selvä valo.

> “I would bring to your attention the last prayer of Christ, as recorded in John 17. There are many subjects upon which we can speak,—sacred, testing truths, beautiful in their simplicity. On these you may dwell with intense earnestness. But let not ‘the daily,’ or any other subject that will arouse controversy among brethren, be brought in at this time; for this will delay and hinder the work that the Lord would have the minds of our brethren centered upon just now. Let us not agitate questions that will reveal a marked difference of opinion, but rather let us bring from the Word the sacred truths regarding the binding claims of the law of God.

> Tahdon kiinnittää huomionne Kristuksen viimeiseen rukoukseen, sellaisena kuin se on tallennettuna Johanneksen evankeliumin 17. luvussa. On monia aiheita, joista voimme puhua,—pyhiä, koettelevia totuuksia, kauniita yksinkertaisuudessaan. Näihin voitte syventyä palavalla vakavuudella. Mutta älköön ”jokapäiväistä”, eikä mitään muutakaan aihetta, joka herättää kiistaa veljien keskuudessa, tuotako esiin tänä aikana; sillä tämä viivyttää ja estää sitä työtä, johon Herra tahtoo veljiemme mielen juuri nyt keskittyvän. Älkäämme nostattako kysymyksiä, jotka paljastavat huomattavan mielipide-eron, vaan tuokaamme sen sijaan Sanasta esiin pyhät totuudet Jumalan lain sitovista vaatimuksista.

> “Our ministers should seek to make the most favorable presentation of the truth. So far as possible, let all speak the same things. Let the discourses be simple, and treating upon vital subjects that can be easily understood. When all our ministers see the necessity of humbling themselves, then the Lord can work with them. We need now to be reconverted, that angels of God may co-operate with us, making a sacred impression upon the minds of those for whom we labor.

> ”Palvelijoidemme tulisi pyrkiä esittämään totuus mahdollisimman edullisella tavalla. Mikäli mahdollista, puhukoot kaikki samaa. Esitysten olkoot yksinkertaisia ja käsitelkööt ne elintärkeitä aiheita, jotka voidaan helposti ymmärtää. Kun kaikki palvelijamme näkevät tarpeelliseksi nöyrtyä, silloin Herra voi toimia heidän kanssaan. Meidän on nyt käännyttävä uudelleen, jotta Jumalan enkelit voisivat toimia yhdessä kanssamme ja tehdä pyhän vaikutuksen niiden mieleen, joiden hyväksi teemme työtä.

> “We must blend together in the bonds of Christlike unity; then our labors will not be in vain. Draw in even cords, and let no contentions be brought in. Reveal the unifying power of truth, and this will make a powerful impression on human minds. In unity there is strength.

> Meidän täytyy liittyä yhteen Kristuksen kaltaisen ykseyden sitein; silloin työmme ei ole turhaa. Vetäkää tasaisin köysin, älkääkä antako riitojen tulla joukkoonne. Ilmaiskaa totuuden yhdistävä voima, ja tämä tekee voimallisen vaikutuksen ihmismieleen. Ykseydessä on voimaa.

> “This is not a time to make prominent unimportant points of difference. If some who have not a strong living connection with the Master, reveal to the world their weakness of Christian experience, the enemies of the truth who are watching us closely will make the most of it, and our work will be hindered. Let all cultivate meekness, and learn lessons from Him who is meek and lowly in heart.

> ”Tämä ei ole aikaa nostaa esiin vähämerkityksisiä erimielisyyden kohtia. Jos jotkut, joilla ei ole vahvaa, elävää yhteyttä Mestariin, paljastavat maailmalle kristillisen kokemuksensa heikkouden, totuuden viholliset, jotka tarkkailevat meitä herkeämättä, käyttävät sitä tarkoin hyväkseen, ja työmme estyy. Viljelkööt kaikki sävyisyyttä ja oppikoot Häneltä, joka on sävyisä ja nöyrä sydämeltä.

> “The subject of ‘the daily’ should not call forth such movements as have been made. As a result of the way this subject has been handled by men on both sides of the question, controversy has arisen and confusion has resulted.

> ”Jatkuvan” aiheen ei tulisi synnyttää sellaisia liikkeitä, joita on syntynyt. Sen johdosta, että tämän aiheen ovat käsitelleet miehet kysymyksen kummallakin puolella sillä tavoin kuin ovat, on syntynyt kiistaa ja seurauksena on ollut hämmennystä.

> “The action of Brother Larry Smith in publishing a tract containing condemnation of his brethren and of their belief, was not endorsed by God. And to Elder Prescott I will say, The Lord has not placed upon you a burden regarding this matter.

> Veli Larry Smithin teko julkaista traktaatti, joka sisälsi hänen veljiensä ja heidän uskonsa tuomitsemista, ei saanut Jumalan hyväksyntää. Ja vanhin Prescottille sanon: Herra ei ole laskenut tätä asiaa koskevaa taakkaa sinun kannettavaksesi.

> “I was pained to hear that Elder Daniells, knowing that there was a difference of opinion regarding this matter among our leading brethren, should urge this matter to the front, as was done in some places.

> Minua suretti kuulla, että vanhin Daniells, vaikka tiesi tämän asian herättävän mielipide-eroja johtavien veljiemme keskuudessa, silti painoi tätä asiaa etualalle, niin kuin joissakin paikoissa tehtiin.

> “Others of our brethren have not been guided by wisdom, and have not reasoned clearly from cause to effect regarding the results of their efforts to uphold their views regarding the interpretation of ‘the daily.’ While the present condition of difference of opinion regarding this subject exists, let it not be made prominent. Let all contention cease. At such a time silence is eloquence.

> ”Toisia veljiämme ei ole ohjannut viisaus, eivätkä he ole päätelleet selkeästi syystä seuraukseen ponnistelujensa tuloksista pyrkiessään pitämään yllä näkemyksiään ”jokapäiväisen” tulkinnasta. Niin kauan kuin tästä aiheesta vallitsee nykyinen mielipide-erojen tila, älköön sitä tehtäkö näkyväksi. Lakattakoon kaikesta kiistelystä. Tällaisena aikana vaikeneminen on kaunopuheisuutta.

> “The duty of God’s servants at this time is to preach the Word in the cities. Christ came to save souls, and we, as almoners of His grace, need to impart to the inhabitants of the great cities a knowledge of His saving truth.” Pamphlets, number 20, 11, 12.

> ”Jumalan palvelijoiden velvollisuus tänä aikana on saarnata Sanaa kaupungeissa. Kristus tuli pelastamaan sieluja, ja meidän, Hänen armonsa jakajina, tulee välittää suurten kaupunkien asukkaille tieto Hänen pelastavasta totuudestaan.” Traktaatit, numero 20, 11, 12.

Brother Larry Smith, who she was referring to was especially incensed at the situation for it was his father’s book, Daniel and the Revelation, that Prescott and Daniells wanted to rewrite in order to change what he wrote concerning “the daily.” Brother Smith was defending the truth, and also his father. She qualifies the controversy repeatedly with the words, “at this time,” and towards the end she states, “While the present condition of difference of opinion regarding this subject exists, let it not be made prominent.” All the universities of Adventism that teach “the daily,” today, teach the satanic view. It is obviously not the same conditions today as it was at that time.

Veli Larry Smith, johon hän viittasi, oli tilanteesta erityisen tuohtunut, sillä kyseessä oli hänen isänsä kirja, Daniel and the Revelation, jonka Prescott ja Daniells halusivat kirjoittaa uudelleen muuttaakseen sen, mitä hän oli kirjoittanut koskien ”jokapäiväistä”. Veli Smith puolusti totuutta ja myös isäänsä. Hän määrittelee kiistan toistuvasti sanoilla ”tällä hetkellä”, ja loppupuolella hän toteaa: ”Niin kauan kuin nykyinen eriävä mielipide tämän aiheen suhteen vallitsee, älköön sitä tehtäkö näkyväksi.” Kaikki adventismin yliopistot, jotka nykyään opettavat ”jokapäiväistä”, opettavat saatanallista näkemystä. On ilmeistä, etteivät olosuhteet nykyään ole samat kuin ne olivat tuolloin.

The second generation of Adventism began at the rebellion of 1888, and spiritualism was established among the leadership. That condition opened the door for the advancement of greater spiritualistic delusions that were to bring about an environment of alienation and division, as men in responsible positions determined to promote whatever they personally deemed as truth. Men such as Daniells, Prescott and Kellogg became symbols of the history where Ezekiel identified what the seventy elders, “the ancients of the house of Israel” would “do in the dark, every man in the chambers of his imagery? for they say, The Lord seeth us not.”

Adventismin toinen sukupolvi alkoi vuoden 1888 kapinasta, ja spiritualismi vakiintui johtajien keskuudessa. Tuo tila avasi oven suurempien spiritualististen harhojen etenemiselle, joiden oli määrä synnyttää vieraantumisen ja jakautumisen ilmapiiri, kun vastuullisissa asemissa olevat miehet päättivät edistää sitä, mitä he henkilökohtaisesti pitivät totuutena. Miehet, kuten Daniells, Prescott ja Kellogg, tulivat sen historian vertauskuviksi, jossa Hesekiel osoitti, mitä ne seitsemänkymmentä vanhinta, ”Israelin heimon vanhimmat”, ”tekevät pimeässä, kukin kuvakammiossansa? Sillä he sanovat: Herra ei näe meitä.”

In that generation the messengers of the message of 1888, both lost their way in the controversies, confusion and spiritualism that engulfed Ezekiel’s seventy elders who had portrayed idols upon the walls of the temple, and the walls of their minds. The health work was removed due to the spiritualism of Kellogg, and yet the revisionists of Laodicean Adventism lead the unlearned to believe that some type of victory came out of the chaos of that generation. There was a parallel history in the time of Judges, where the summation of the history of the Judges fits this period perfectly, for the last verse of Judges states:

Tuossa sukupolvessa vuoden 1888 sanoman sanansaattajat, kumpikin, eksyivät niihin kiistoihin, sekasortoon ja spiritualismiin, jotka valtasivat Hesekielin seitsemänkymmentä vanhinta, jotka olivat kuvanneet epäjumalia temppelin seinille ja mielensä seinille. Terveystyö syrjäytettiin Kelloggin spiritualismin vuoksi, ja silti laodikealaisen adventismin revisionistit johtavat oppimattomat uskomaan, että tuon sukupolven kaaoksesta nousi jonkinlainen voitto. Tuomarien aikana oli rinnakkainen historia, jossa Tuomarien historian yhteenveto sopii tähän ajanjaksoon täydellisesti, sillä Tuomarien kirjan viimeinen jae sanoo:

> In those days there was no king in Israel: every man did that which was right in his own eyes. Judges 21:25.

> Siihen aikaan Israelissa ei ollut kuningasta; jokainen teki sitä, mikä hänen omissa silmissään oli oikein. Tuom. 21:25.

We will show why the history of Judges corresponds to the history of the second generation of Adventism as we proceed with these articles, but it should be noted that when considering the history of Laodicean Adventism, the easily available history has been provided by those who practice historical revisionism. Sister White certainly did not want the subject of “the daily,” agitated during that history, when in reality it was a small minority of men that she had stated were being guided by “angels that were expelled from heaven” to be given a public platform to promote their erroneous ideas. But to suggest that Sister White ever upheld the idea that it was alright to retain error is exactly the opposite of what she believed.

Näissä kirjoituksissa osoitamme, miksi Tuomarien kirjan historia vastaa adventismin toisen sukupolven historiaa, mutta on syytä panna merkille, että tarkasteltaessa laodikealaisen adventismin historiaa helposti saatavilla olevan historiankuvauksen ovat laatineet ne, jotka harjoittavat historiallista revisionismia. Sisaren White ei varmasti tahtonut, että tuon historian aikana kiihotettaisiin keskustelua aiheesta ”the daily”, kun todellisuudessa kyseessä oli pieni vähemmistö miehiä, joiden hän oli sanonut olevan ”taivaasta karkotettujen enkelien” johdattamia, ja joille annettiin julkinen esiintymisfoorumi heidän virheellisten ajatustensa edistämiseksi. Mutta väite, että Sisar White olisi koskaan kannattanut ajatusta, että erehdyksen säilyttäminen olisi hyväksyttävää, on täsmälleen päinvastainen kuin se, mitä hän uskoi.

> “Brethren, as an ambassador of Christ I warn you to beware of these side issues, whose tendency is to divert the mind from the truth. Error is never harmless. It never sanctifies, but always brings confusion and dissension. It is always dangerous. The enemy has great power over minds that are not thoroughly fortified by prayer and established in Bible truth.” Testimonies, volume 5, 292.

> "Veljet, Kristuksen lähettiläänä minä varoitan teitä varomaan näitä sivukysymyksiä, joiden taipumuksena on kääntää mieli pois totuudesta. Erehdys ei ole koskaan vaaraton. Se ei koskaan pyhitä, vaan tuo aina mukanaan hämmennystä ja eripuraisuutta. Se on aina vaarallinen. Vihollisella on suuri valta mieliin, joita ei ole rukouksen kautta perusteellisesti vahvistettu ja Raamatun totuuteen lujasti perustettu." Testimonies, osa 5, 292.

We will continue this study in the next article.

Jatkamme tätä tutkimusta seuraavassa artikkelissa.

> “We have no time to lose. Troublous times are before us. The world is stirred with the spirit of war. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place. The prophecy in the eleventh of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated. In the thirtieth verse a power is spoken of that ‘shall be grieved, and return, and have indignation against the holy covenant: so shall he do; he shall even return, and have intelligence with them that forsake the holy covenant. And arms shall stand on his part, and they shall pollute the sanctuary of strength, and shall take away the daily sacrifice, and they shall place the abomination that maketh desolate. And such as do wickedly against the covenant shall he corrupt by flatteries: but the people that do know their God shall be strong, and do exploits. And they that understand among the people shall instruct many: yet they shall fall by the sword, and by flame, by captivity, and by spoil, many days. Now when they shall fall, they shall be holpen with a little help: but many shall cleave to them with flatteries. And some of them of understanding shall fall, to try them, and to purge, and to make them white, even to the time of the end: because it is yet for a time appointed. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvellous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished: for that that is determined shall be done.’ Daniel 11:30–36.

> ”Meillä ei ole aikaa hukattavana. Vaikeat ajat ovat edessämme. Maailmaa kuohuttaa sodan henki. Pian toteutuvat ne ahdistuksen näyt, joista profetioissa on puhuttu. Danielin kirjan yhdettätoista lukua koskeva profetia on lähes saavuttanut täydellisen täyttymyksensä. Paljon siitä historiasta, joka on tapahtunut tämän profetian täyttymyksenä, tulee toistumaan. Kolmannessakymmenennessä jakeessa puhutaan vallasta, joka ”murehtii ja palaa takaisin ja kiivastuu pyhää liittoa vastaan; niin hän tekee; hän palaa takaisin ja tekee liitonrikkojien kanssa yhteistä hanketta. Ja sotajoukot nousevat hänen puoleltaan, ja ne saastuttavat pyhäkön, varustuksen, ja poistavat jokapäiväisen uhrin ja asettavat hävityksen kauhistuksen. Ja ne, jotka tekevät jumalattomasti liittoa vastaan, hän turmelee viekkauksilla; mutta ne kansasta, jotka tuntevat Jumalansa, pysyvät lujina ja tekevät suuria. Ja ymmärtäväiset kansan keskuudessa opettavat monia; kuitenkin he kaatuvat miekkaan ja liekkiin, vankeuteen ja ryöstöön, monina päivinä. Mutta heidän kaatuessaan heitä autetaan vähäisellä avulla; ja monet liittyvät heihin viekkaasti. Ja muutamat ymmärtäväisistä kaatuvat, jotta heitä koeteltaisiin ja puhdistettaisiin ja valkaistaisiin lopun aikaan asti; sillä se tapahtuu vielä määräaikana. Ja kuningas tekee mielensä mukaan; ja hän korottaa itsensä ja ylentää itsensä yli jokaisen jumalan ja puhuu ihmeellisiä Jumalien Jumalaa vastaan, ja menestyy, kunnes viha on täyttynyt; sillä mikä on määrätty, se tapahtuu.” Daniel 11:30–36.

> “Scenes similar to those described in these words will take place. We see evidence that Satan is fast obtaining the control of human minds who have not the fear of God before them. Let all read and understand the prophecies of this book, for we are now entering upon the time of trouble spoken of:

> ”Näiden sanojen kuvaamien kaltaiset tapahtumat toteutuvat. Näemme todisteita siitä, että Saatana saa nopeasti vallan niiden ihmisten mielistä, joilla ei ole Jumalan pelkoa silmiensä edessä. Lukekoon jokainen tämän kirjan profetiat ja ymmärtäköön ne, sillä me olemme nyt astumassa siihen ahdistuksen aikaan, josta on puhuttu:

> “‘And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars for ever and ever. But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased.’ Daniel 12:1–4.” Manuscript Releases, number 13, 394.

> ”Ja siihen aikaan nousee Miikael, se suuri ruhtinas, joka seisoo sinun kansasi lasten suojana; ja tulee ahdistuksen aika, jonka kaltaista ei ole ollut siitä saakka, kun kansoja on ollut, aina siihen aikaan asti; mutta siihen aikaan sinun kansasi pelastuu, jokainen, joka havaitaan kirjaan kirjoitetuksi. Ja monet maan tomussa nukkuvista heräävät, toiset iankaikkiseen elämään ja toiset häpeään ja iankaikkiseen kauhistukseen. Ja ymmärtäväiset loistavat niin kuin taivaankannen kirkkaus, ja ne, jotka saattavat monet vanhurskauteen, niin kuin tähdet, aina ja iankaikkisesti. Mutta sinä, Daniel, sulje nämä sanat ja sinetöi tämä kirja lopun aikaan asti; monet tutkivat sitä, ja tieto lisääntyy.’ Daniel 12:1–4.” Käsikirjoitusjulkaisut, numero 13, 394.

Back to Articles