Article

# Parallel Warnings - Number Two

Rinnakkaiset varoitukset – numero kaksi

Unveiling the Prophetic Tapestry: Decoding the Messages of Revelation 14 in Millerite History and Today

Profetallisen kudelman paljastaminen: Ilmestyskirjan 14:n sanomien tulkitseminen milleriittihistoriassa ja tänään

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

When the parable of the ten virgins was fulfilled in Millerite history it took place during the second angel’s message. The second angel’s message represents two distinct messages, both in the period of time which they cover and in terms of the intended audience of the message. The second angel’s message was directed to the Protestant churches that had just returned to Rome and became daughters of Babylon. The Midnight Cry was directed to the sleeping Millerites. The first message was directed outside of the Millerites, the second was directed inside. This will be fulfilled to the letter in our day.

Kun kymmenen neitsyen vertaus täyttyi milleriittien historiassa, se tapahtui toisen enkelin sanoman aikana. Toisen enkelin sanoma edustaa kahta erillistä sanomaa, sekä niiden kattaman ajanjakson että sanoman tarkoitetun kohdeyleisön suhteen. Toisen enkelin sanoma oli suunnattu protestanttisille kirkoille, jotka olivat juuri palanneet Roomaan ja tulleet Babylonin tyttäriksi. Keskiyön huuto oli suunnattu nukkuville milleriiteille. Ensimmäinen sanoma oli suunnattu milleriittien ulkopuolelle, toinen heidän sisäpuolelleen. Tämä täyttyy meidän päivinämme kirjaimellisesti.

The difference that needs to be noted in the repetition of our day is that in the beginning of Adventism the message of the second angel first went outside the Millerites and then part two of the message went inside the Millerites. At the end of Adventism, when the parable is again repeated, so also is the second angel’s message. We are told that directly more than a handful of times. But the two-fold nature of the message is reversed at the end. The first message goes to Adventism and the second to those outside of Adventism. We are told that the work and message represented by the angel of Revelation eighteen is a repetition of the second angel’s message.

Ero, joka on pantava merkille meidän päivinämme tapahtuvassa toistossa, on se, että adventismin alussa toisen enkelin sanoma meni ensin milleriittien ulkopuolelle, ja sitten sanoman toinen osa meni milleriittien sisäpuolelle. Adventismin lopussa, kun vertaus jälleen toistuu, toistuu samoin myös toisen enkelin sanoma. Meille kerrotaan tämä suoraan enemmän kuin vain muutaman kerran. Mutta sanoman kaksiosainen luonne on lopussa käänteinen. Ensimmäinen sanoma menee adventismille ja toinen niille, jotka ovat adventismin ulkopuolella. Meille kerrotaan, että Ilmestyskirjan kahdeksantoista luvun enkelin edustama työ ja sanoma on toisen enkelin sanoman toisto.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).

> ”Profeetta sanoo: ’Minä näin toisen enkelin tulevan alas taivaasta; hänellä oli suuri valta, ja maa kirkastui hänen kirkkaudestaan. Ja hän huusi voimallisella äänellä sanoen: Kukistunut, kukistunut on suuri Babylon, ja siitä on tullut riivaajien asuinsija’ (Ilmestys 18:1, 2). Tämä on sama sanoma, joka annettiin toisen enkelin kautta. Babylon on kukistunut, ’sillä hän on juottanut kaikille kansoille haureutensa vihan viiniä’ (Ilmestys 14:8). Mitä tuo viini on?—Hänen väärät oppinsa. Hän on antanut maailmalle väärän sapatin neljännen käskyn sapatin sijaan, ja on toistanut sen valheen, jonka Saatana ensimmäiseksi puhui Eevalle Eedenissä—sielun luonnollisen kuolemattomuuden. Monia samankaltaisia erehdyksiä hän on levittänyt laajalle, ’opettaen oppeina ihmisten käskyjä’ (Matteus 15:9).”

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> ”Kun Jeesus aloitti julkisen toimintansa, Hän puhdisti temppelin sen rienaavasta häväistyksestä. Hänen toimintansa viimeisiin tekoihin kuului temppelin toinen puhdistus. Samoin maailman varoittamisen viimeisessä työssä seurakunnille esitetään kaksi erillistä kutsua. Toisen enkelin sanoma kuuluu: ’Kukistunut, kukistunut on Babylon, tuo suuri kaupunki, koska hän on juottanut kaikille kansoille haureutensa vihan viiniä’ (Ilmestys 14:8). Ja kolmannen enkelin sanoman voimakkaassa huudossa kuuluu taivaasta ääni, joka sanoo: ’Lähtekää siitä ulos, te minun kansani, ettette tulisi osallisiksi hänen synneistään ettekä saisi osaksenne hänen vitsauksiaan. Sillä hänen syntinsä ulottuvat taivaaseen asti, ja Jumala on muistanut hänen vääryytensä’ (Ilmestys 18:4, 5).” Selected Messages, kirja 2, 118.

The message of the second angel at the beginning of Adventism is the same message as the message represented by the angel of Revelation eighteen, and in that warning, there are two voices that proclaim a message. The first voice is proclaimed when the earth is lightened by his glory and in verse four John heard another voice saying, “come out of her.”

Toisen enkelin sanoma adventismin alkuvaiheessa on sama sanoma kuin se, jota Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun enkeli edustaa, ja siinä varoituksessa on kaksi ääntä, jotka julistavat sanoman. Ensimmäinen ääni julistetaan silloin, kun maa kirkastuu hänen kirkkaudestaan, ja jakeessa neljä Johannes kuuli toisen äänen sanovan: ”Lähtekää ulos siitä.”

In Millerite history the call out of Babylon came first and the message to the Millerites came second. In Revelation eighteen it is the second voice, or second message that addresses those outside of Adventism. Along with the declaration that there are “two distinct calls made to the churches” we find that the two times Christ cleansed the temple (at the beginning and ending of His ministry) is also an illustration of the beginning and ending of Adventism.

Milleriläisessä historiassa kehotus lähteä ulos Babylonista tuli ensin, ja sanoma milleriläisille tuli toisena. Ilmestyskirjan kahdeksannessatoista luvussa juuri toinen ääni eli toinen sanoma puhuttelee niitä, jotka ovat adventismin ulkopuolella. Samoin kuin julistuksessa, että seurakunnille annetaan ”kaksi erillistä kutsua”, havaitsemme myös, että ne kaksi kertaa, jolloin Kristus puhdisti temppelin (Hänen palvelutyönsä alussa ja lopussa), ovat niin ikään vertauskuva adventismin alusta ja lopusta.

The beginning of Adventism illustrated a purification of the workers that helped in building the foundation that William Miller was used to establish. The foundation was completed at the conclusion of the second angel’s message, for with the arrival of the third angel on October 22, 1844 the truths that make up the foundations of Adventism were made available to understand, for those who are willing to hear.

Adventismin alku havainnollisti työntekijöiden puhdistamista, mikä auttoi rakentamaan sitä perustusta, jonka laskemiseen William Milleriä käytettiin. Perustus saatettiin valmiiksi toisen enkelin sanoman päättyessä, sillä kolmannen enkelin saapuessa 22. lokakuuta 1844 ne totuudet, joista adventismin perusteet muodostuvat, tulivat ymmärrettäviksi niille, jotka ovat halukkaita kuulemaan.

The work of building the foundation concluded at the climax of the history of the second angel, when “two distinct calls were made to the churches.” The first call was outside the Millerites, the second was for the Millerites. But another beginning that aligns with Adventism’s beginning is the ministry of Christ when He cleansed His temple the first time. The prophetic illustration of the temple being cleansed is marking a purification at the beginning and end of His ministry, that in turn typifies a purification of Adventism at its beginning and ending. Christ’s two temple cleansings align with the beginning and ending of Adventism, but His message was just for His covenant people who were in the process of forever divorcing themselves from God.

Perustuksen rakentamistyö päättyi toisen enkelin historian huipentumassa, jolloin ”kaksi erillistä kutsua esitettiin seurakunnille”. Ensimmäinen kutsu oli milleriläisten ulkopuolella, toinen oli milleriläisiä varten. Mutta toinen alku, joka on Adventismin alun kanssa yhdenmukainen, on Kristuksen palvelutyö silloin, kun Hän puhdisti temppelinsä ensimmäisen kerran. Profeetallinen havainnollistus temppelin puhdistamisesta merkitsee puhdistusta Hänen palvelutyönsä alussa ja lopussa, mikä puolestaan esikuvallistaa Adventismin puhdistusta sen alussa ja lopussa. Kristuksen kaksi temppelinpuhdistusta vastaavat Adventismin alkua ja loppua, mutta Hänen sanomansa oli ainoastaan Hänen liittokansaansa varten, joka oli parhaillaan lopullisesti eroamassa Jumalasta.

The beginning of Adventism presented a message announcing the opening of the judgment and the end of Adventism is announcing the end of judgment. Jesus cleansed the temple the first time and rebuked the Jews for turning His house into a den of thieves, but the second cleansing of the temple was “among the last acts of His ministry.” At the end of His ministry, He no longer told the Jews that they had made His Father’s house a den of thieves, he then told them that their house “was left to them desolate.”

Adventismin alku esitti sanoman, joka ilmoitti tuomion alkamisesta, ja adventismin loppu ilmoittaa tuomion päättymisestä. Jeesus puhdisti temppelin ensimmäisellä kerralla ja nuhteli juutalaisia siitä, että he olivat tehneet Hänen huoneestaan ryövärien luolan, mutta temppelin toinen puhdistus tapahtui ”Hänen palvelutyönsä viimeisten tekojen joukossa”. Palvelutyönsä lopussa Hän ei enää sanonut juutalaisille, että he olivat tehneet Hänen Isänsä huoneesta ryövärien luolan, vaan Hän sanoi heille silloin, että heidän huoneensa ”jätettiin heille autioksi”.

> “Meanwhile worshipers from every nation sought the temple which had been dedicated to the worship of God. Glittering with gold and precious stones, it was a vision of beauty and grandeur. But Jehovah was no longer to be found in that palace of loveliness. Israel as a nation had divorced herself from God. When Christ, near the close of His earthly ministry, looked for the last time upon the interior of the temple, He said, ‘Behold, your house is left unto you desolate.’ Matthew 23:38. Hitherto He had called the temple His Father’s house; but as the Son of God passed out from those walls, God’s presence was withdrawn forever from the temple built to His glory.” Acts of the Apostles, 145.

> Sillä välin kaikista kansoista tulleet palvojat etsiytyivät temppeliin, joka oli vihitty Jumalan palvelemista varten. Kullasta ja jalokivistä loistavana se oli kauneuden ja loiston näky. Mutta Jehovaa ei enää ollut löydettävissä tuosta ihanuuden palatsista. Israel oli kansana erottanut itsensä Jumalasta. Kun Kristus, maallisen palvelutyönsä loppupuolella, katsoi viimeisen kerran temppelin sisäosiin, Hän sanoi: ”Katso, teidän huoneenne on jäävä teille autioksi.” Matteus 23:38. Siihen asti Hän oli kutsunut temppeliä Isänsä huoneeksi; mutta kun Jumalan Poika poistui noiden muurien sisältä, Jumalan läsnäolo vetäytyi iäksi pois temppelistä, joka oli rakennettu Hänen kunniakseen.” Apostolien teot, s. 145.

The temple He cleansed at the beginning was a different temple than what He cleansed at the end. The first temple was His Father’s house, but the second temple was the Jew’s house. The Lord entered into covenant with Adventism at the beginning and Adventists became priests in His temple. At the end of Adventism, they are to be no more priests, and their house will be desolated.

Temppeli, jonka Hän puhdisti alussa, oli eri temppeli kuin se, jonka Hän puhdisti lopussa. Ensimmäinen temppeli oli Hänen Isänsä huone, mutta toinen temppeli oli juutalaisten huone. Herra teki liiton adventismin kanssa alussa, ja adventisteista tuli pappeja Hänen temppelissään. Adventismin lopussa he eivät ole enää pappeja, ja heidän huoneensa jätetään autioksi.

The second angel represents two messages. This is one reason the message is represented as Babylon falling twice. This is not the primary reason for the twice repeated announcement of Babylon’s fall, but is one reason. How is it two messages?

Toinen enkeli edustaa kahta sanomaa. Tämä on yksi syy siihen, että sanoma esitetään Babylonin lankeamisena kahdesti. Tämä ei ole ensisijainen syy Babylonin lankeemusta koskevan ilmoituksen kaksinkertaiseen toistamiseen, mutta se on yksi syy. Kuinka se on kaksi sanomaa?

The second angel arrived in response to the rejection of the first angel’s message. When the failed prediction, identifying 1843 as the conclusion of the 2300-year prophecy, the Protestant churches used the erroneous message to reject Miller’s message. Miller’s message was the first angel’s message. At its rejection the Protestant churches, who had been God’s church in the wilderness for over 1260 years, were rejected and became a daughter of Babylon. At that point the second angel arrived with his message.

Toinen enkeli saapui vastauksena ensimmäisen enkelin sanoman hylkäämiseen. Kun epäonnistunutta ennustusta, joka määritti vuoden 1843 2300 vuoden profetian päättymiseksi, protestanttiset kirkot käyttivät vääränä sanomana hylätäkseen Millerin sanoman. Millerin sanoma oli ensimmäisen enkelin sanoma. Sen hylkäämisen yhteydessä protestanttiset kirkot, jotka olivat olleet Jumalan seurakuntana erämaassa yli 1260 vuoden ajan, hylättiin ja niistä tuli Babylonin tytär. Tuolloin toinen enkeli saapui sanomineen.

There are some very important points involved with the various elements of this history we are considering. There is at least one point that must be developed slowly for it definitely contributes to the understanding of the message of the Revelation of Jesus Christ that is currently being unsealed. For this reason, I am including a very important passage about that history. It is two chapters that I am pointing to, but there is also a third important chapter in the middle of those two chapters. I am not including this at this time in order to limit the scope of our consideration.

Tähän historiaan, jota tarkastelemme, liittyy useita hyvin tärkeitä seikkoja. On ainakin yksi seikka, jota on kehiteltävä hitaasti, sillä se myötävaikuttaa ratkaisevasti sen Jeesuksen Kristuksen ilmestyksen sanoman ymmärtämiseen, jota parhaillaan sinetistä avataan. Tästä syystä sisällytän mukaan hyvin tärkeän katkelman tuosta historiasta. Viittaan kahteen lukuun, mutta näiden kahden luvun välissä on myös kolmas tärkeä luku. En sisällytä sitä tähän tässä vaiheessa, jotta tarkastelumme laajuus pysyisi rajattuna.

Notice which angel is being addressed as you read through, look for the progressive testing process, note in the first paragraph that the prophetic characteristics of the angel of Revelation eighteen are also the characteristics of the first angel. Notice that to crucify one of the messages is to crucify Christ, and notice that the three angels are all presented as single angels, but the Midnight Cry message is a multitude of angels.

Huomaa lukiessasi, mille enkelille puhutaan; etsi vaiheittain etenevää koetusprosessia; pane ensimmäisessä kappaleessa merkille, että Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun enkelin profeetalliset ominaisuudet ovat myös ensimmäisen enkelin ominaisuuksia. Huomaa, että yhden sanoman ristiinnaulitseminen on Kristuksen ristiinnaulitsemista, ja huomaa, että kaikki kolme enkeliä esitetään kukin yhtenä enkelinä, mutta keskiyön huudon sanoma on enkelien paljous.

> “I was shown the interest which all heaven had taken in the work which had been going on upon the earth. Jesus commissioned a strong and mighty angel to descend and warn the inhabitants of earth to get ready for his second appearing. I saw the mighty angel leave the presence of Jesus in heaven. Before him went an exceedingly bright and glorious light. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory, and warn man of the coming wrath of God. Multitudes received the light. Some seemed to be very solemn, while others were joyful and enraptured. The light was shed upon all, but some merely came under the influence of the light, and did not heartily receive it. But all who received it, turned their faces upward to heaven, and glorified God. Many were filled with great wrath. Ministers and people united with the vile, and stoutly resisted the light shed by the mighty angel. But all who received it withdrew from the world, and were closely united together.

> Minulle näytettiin, miten koko taivas oli ottanut osaa siihen työhön, jota maan päällä oli ollut käynnissä. Jeesus antoi voimakkaalle ja väkevälle enkelille tehtäväksi laskeutua alas ja varoittaa maan asukkaita valmistautumaan hänen toiseen ilmestymiseensä. Näin tuon väkevän enkelin lähtevän Jeesuksen läsnäolosta taivaassa. Hänen edellään kulki ylen kirkas ja loistava valo. Minulle kerrottiin, että hänen tehtävänään oli valaista maa kirkkaudellaan ja varoittaa ihmistä Jumalan tulevasta vihasta. Monet ottivat valon vastaan. Jotkut näyttivät olevan hyvin vakavia, kun taas toiset olivat iloisia ja haltioituneita. Valo loisti kaikille, mutta jotkut joutuivat ainoastaan valon vaikutuksen alaisiksi eivätkä ottaneet sitä sydämestään vastaan. Mutta kaikki, jotka ottivat sen vastaan, kohottivat kasvonsa ylöspäin taivasta kohti ja ylistivät Jumalaa. Monet täyttyivät suuresta vihasta. Saarnaajat ja kansa liittyivät alhaisten joukkoon ja vastustivat lujasti sitä valoa, jonka väkevä enkeli oli vuodattanut. Mutta kaikki, jotka ottivat sen vastaan, vetäytyivät pois maailmasta ja liittyivät läheisesti yhteen.

> “Satan and his angels were busily engaged in seeking to attract the minds of all they could from the light. The company who rejected it were left in darkness. I saw the angel watching with the deepest interest the professed people of God, to record the character they developed, as the message of heavenly origin was introduced to them. And as very many who professed love for Jesus turned from the heavenly message with scorn, derision and hatred, an angel with a parchment in his hand, made the shameful record. All heaven was filled with indignation, because Jesus was slighted by his professed followers.

> ”Saatana ja hänen enkelinsä olivat kiihkeästi toimessa pyrkien vetämään kaikkien niiden mielet pois valosta, jotka he vain saattoivat tavoittaa. Joukko, joka hylkäsi sen, jätettiin pimeyteen. Näin enkelin tarkkaavan syvimmällä mielenkiinnolla Jumalan tunnustavaa kansaa, merkitäkseen muistiin sen luonteen, jonka he kehittivät, kun heille esitettiin taivaallista alkuperää oleva sanoma. Ja kun sangen monet niistä, jotka tunnustivat rakastavansa Jeesusta, kääntyivät pois taivaallisesta sanomasta ylenkatseella, pilkalla ja vihalla, enkeli, jolla oli kädessään pergamenttikäärö, teki tuon häpeällisen merkinnän. Koko taivas täyttyi närkästyksestä, koska Jeesusta halveksittiin hänen tunnustavien seuraajiensa taholta.

> “I saw the disappointment of the trusting ones. They did not see their Lord at the expected time. It was God’s purpose to conceal the future, and bring his people to a point of decision. Without this point of time the work designed of God would not have been accomplished. Satan was leading the minds of very many far ahead in the future. A period of time proclaimed for Christ’s appearing must bring the mind to earnestly seek for a present preparation. As the time passed, those who had not fully received the light of the angel, united with those who had despised the heavenly message, and they turned upon the disappointed ones in ridicule. I saw the angels in heaven consulting with Jesus. They had marked the situation of Christ’s professed followers. The passing of the definite time had tested and proved them, and very many were weighed in the balance and found wanting. They all loudly professed to be Christians, yet failed in following Christ in almost every particular. Satan exulted at the state of the professed followers of Christ. He had them in his snare. He had led the majority to leave the straight path, and they were attempting to climb up to heaven some other way. Angels saw the pure, the clean, and holy, all mixed up with sinners in Zion, and the world-loving hypocrite. They had watched over the true lovers of Jesus; but the corrupt were affecting the holy.

> ”Minä näin luottavaisten pettymyksen. He eivät nähneet Herraansa odotettuna aikana. Jumalan tarkoituksena oli peittää tulevaisuus ja saattaa kansansa ratkaisun paikkaan. Ilman tätä ajankohtaa se työ, jonka Jumala oli tarkoittanut, ei olisi tullut suoritetuksi. Saatana johti hyvin monien mielet kauas tulevaisuuteen. Kristuksen ilmestymiselle julistettu ajanjakso oli omiaan saattamaan mielen vakavasti etsimään nykyistä valmistautumista. Kun aika kului umpeen, ne, jotka eivät olleet täysin vastaanottaneet enkelin valoa, yhtyivät niihin, jotka olivat halveksineet taivaallista sanomaa, ja he kääntyivät pilkaten pettyneiden puoleen. Minä näin enkelien taivaassa neuvottelevan Jeesuksen kanssa. He olivat panneet merkille Kristuksen tunnustautuvien seuraajien tilan. Määrätyn ajan umpeutuminen oli koetellut ja osoittanut heidät, ja sangen monet punnittiin vaa’assa ja havaittiin puuttuviksi. He kaikki tunnustivat äänekkäästi olevansa kristittyjä, mutta kuitenkin epäonnistuivat Kristuksen seuraamisessa miltei kaikessa. Saatana riemuitsi Kristuksen tunnustautuvien seuraajien tilasta. Hänellä oli heidät pauloissaan. Hän oli johtanut enemmistön jättämään suoran polun, ja he yrittivät kavuta taivaaseen jotakin muuta tietä. Enkelit näkivät puhtaat, tahrattomat ja pyhät kaikki sekoittuneina Siionin syntisten ja maailmaa rakastavan ulkokultailijan kanssa. He olivat valvoneet Jeesuksen todellisten rakastajien yli; mutta turmeltuneet vaikuttivat pyhiin.”

> “Those whose hearts burned with a longing, intense desire to see Jesus, were forbidden by their professed brethren to speak of his coming. Angels viewed the whole scene, and sympathized with the remnant, who loved the appearing of Jesus. Another mighty angel was commissioned to descend to earth. Jesus placed in his hand a writing, and as he came to earth, he cried, Babylon is fallen! is fallen! Then I saw the disappointed ones again look cheerful, and raise their eyes to heaven, looking with faith and hope for their Lord’s appearing. But many seemed to remain in a stupid state, as if asleep; yet I could see the trace of deep sorrow upon their countenances. The disappointed ones saw from the Bible that they were in the tarrying time, and that they must patiently wait the fulfillment of the vision. The same evidence which led them to look for their Lord in 1843, led them to expect him in 1844. I saw that the majority did not possess that energy which marked their faith in 1843. Their disappointment had dampened their faith. But as the disappointed ones united in the cry of the second angel, the heavenly host looked with the deepest interest, and marked the effect of the message. They saw those who bore the name of Christians turn with derision and scorn upon those who had been disappointed. As the words fell from the mocker’s lips, You have not gone up yet! an angel wrote them. Said the angel, They mock God.

> Niitä, joiden sydän paloi kaipauksesta, kiihkeästä halusta nähdä Jeesus, heidän nimikristityt veljensä kielsivät puhumasta hänen tulemisestaan. Enkelit katselivat koko tapahtumaa ja tunsivat myötätuntoa jäännöstä kohtaan, joka rakasti Jeesuksen ilmestymistä. Toinen väkevä enkeli sai tehtäväkseen laskeutua maan päälle. Jeesus pani hänen käteensä kirjoituksen, ja hänen tullessaan maan päälle hän huusi: Babylon on kukistunut! kukistunut! Sitten minä näin pettyneiden jälleen muuttuvan iloisiksi ja kohottavan katseensa taivaaseen, odottaen uskossa ja toivossa Herransa ilmestymistä. Mutta monet näyttivät yhä pysyvän tylsyyden tilassa, ikään kuin unessa; kuitenkin saatoin nähdä heidän kasvoillaan syvän murheen jäljen. Pettyneet näkivät Raamatusta, että he olivat viivytyksen ajassa ja että heidän tuli kärsivällisesti odottaa näyn täyttymistä. Samat todisteet, jotka olivat johtaneet heidät odottamaan Herraansa vuonna 1843, saivat heidät odottamaan häntä vuonna 1844. Minä näin, ettei enemmistöllä ollut sitä voimaa, joka oli leimannut heidän uskoaan vuonna 1843. Heidän pettymyksensä oli himmentänyt heidän uskonsa. Mutta kun pettyneet yhtyivät toisen enkelin huutoon, taivaallinen sotajoukko katseli mitä syvimmällä mielenkiinnolla ja pani merkille sanoman vaikutuksen. He näkivät niiden, jotka kantoivat kristityn nimeä, kääntyvän pilkan ja halveksunnan vallassa niiden puoleen, jotka olivat pettyneet. Kun sanat lankesivat pilkkaajan huulilta: Ette ole vielä nousseet ylös! enkeli kirjoitti ne muistiin. Enkeli sanoi: He pilkkaavat Jumalaa.

> “I was pointed back to the translation of Elijah. His mantle fell on Elisha, and wicked children (or young people) followed him, mocking, crying, Go up thou bald head! Go up thou bald head! They mocked God, and met their punishment there. They had learned it of their parents. And those who have scoffed and mocked at the idea of the saints’ going up, will be visited with the plagues of God, and will realize that it is not a small thing to trifle with him.

> ”Minut ohjattiin jälleen Elian taivaaseenottamisen äärelle. Hänen vaippansa putosi Elisan päälle, ja jumalattomat lapset (tai nuoret) seurasivat häntä pilkaten ja huutaen: Nouse ylös, sinä kaljupää! Nouse ylös, sinä kaljupää! He pilkkasivat Jumalaa, ja saivat siellä rangaistuksensa. He olivat oppineet sen vanhemmiltaan. Ja ne, jotka ovat ivanneet ja pilkanneet ajatusta pyhien ylös menemisestä, saavat osakseen Jumalan vitsaukset ja tulevat ymmärtämään, ettei ole vähäinen asia leikitellä hänen kanssaan.”

> “Jesus commissioned other angels to fly quickly to revive and strengthen the drooping faith of his people, and prepare them to understand the message of the second angel, and of the important move which was soon to be made in heaven. I saw these angels receive great power and light from Jesus, and fly quickly to earth to fulfill their commission to aid the second angel in his work. A great light shone upon the people of God as the angels cried. Behold the Bridegroom cometh, go ye out to meet him. Then I saw those disappointed ones rise, and in harmony with the second angel, proclaim, Behold the Bridegroom cometh, go ye out to meet him. The light from the angels penetrated the darkness everywhere. Satan and his angels sought to hinder this light from spreading, and having its designed effect. They contended with the angels of God, and told them that God had deceived the people, and that with all their light and power, they could not make the people believe that Jesus was coming. The angels of God continued their work, although Satan strove to hedge up the way, and draw the minds of the people from the light. Those who received it looked very happy. They fixed their eyes up to heaven, and longed for the appearing of Jesus. Some were in great distress, weeping and praying. Their eyes seemed to be fixed upon themselves, and they dared not look upward.

> ”Jeesus valtuutti muita enkeleitä lentämään nopeasti elvyttämään ja vahvistamaan kansansa nuupahtanutta uskoa sekä valmistamaan heitä ymmärtämään toisen enkelin sanoman ja sitä tärkeää tapahtumaa, jonka oli pian määrä tapahtua taivaassa. Näin näiden enkelien saavan Jeesukselta suuren voiman ja valon ja lentävän nopeasti maan päälle täyttämään tehtävänsä avustaa toista enkeliä hänen työssään. Suuri valo loisti Jumalan kansan ylle enkelien huutaessa: Katso, Ylkä tulee, menkää häntä vastaan. Sitten näin noiden pettyneiden nousevan ja, sopusoinnussa toisen enkelin kanssa, julistavan: Katso, Ylkä tulee, menkää häntä vastaan. Enkelien valo tunkeutui pimeyteen kaikkialla. Saatana ja hänen enkelinsä pyrkivät estämään tätä valoa leviämästä ja saavuttamasta sille tarkoitettua vaikutusta. He kiistelivät Jumalan enkelien kanssa ja sanoivat heille, että Jumala oli pettänyt kansan ja että kaikesta heidän valostaan ja voimastaan huolimatta he eivät kykenisi saamaan kansaa uskomaan, että Jeesus oli tulossa. Jumalan enkelit jatkoivat työtään, vaikka Saatana pyrki tukkimaan tien ja vetämään ihmisten mielet pois valosta. Ne, jotka ottivat sen vastaan, näyttivät hyvin onnellisilta. He kohottivat katseensa taivaaseen ja ikävöivät Jeesuksen ilmestymistä. Jotkut olivat suuressa ahdistuksessa, itkivät ja rukoilivat. Heidän katseensa näyttivät olevan kiinnittyneet heihin itseensä, eivätkä he uskaltaneet katsoa ylöspäin.”

> “A precious light from heaven parted the darkness from them, and their eyes, which had been fixed in despair upon themselves, were turned upward, while gratitude and holy joy were expressed upon every feature. Jesus and all the angelic host looked with approbation upon the faithful, waiting ones.

> Kallisarvoinen valo taivaasta erotti pimeyden heistä, ja heidän silmänsä, jotka olivat epätoivossa kiinnittyneet heihin itseensä, kohotettiin ylöspäin, samalla kun kiitollisuus ja pyhä ilo ilmenivät jokaisesta kasvonpiirteestä. Jeesus ja koko enkelijoukko katselivat hyväksyvästi uskollisia, odottavia.

> “Those who rejected and opposed the light of the first angel’s message, lost the light of the second, and could not be benefited by the power and glory which attended the message, Behold the Bridegroom cometh. Jesus turned from them with a frown. They had slighted and rejected him. Those who received the message were wrapt in a cloud of glory. They waited and watched and prayed to know the will of God. They greatly feared to offend him. I saw Satan and his angels seeking to shut this divine light from the people of God; but as long as the waiting ones cherished the light, and kept their eyes raised from earth to Jesus, Satan could have no power to deprive them of this precious light. The message given from heaven enraged Satan and his angels, and those who professed to love Jesus, but despised his coming, scorned and derided the faithful, trusting ones. But an angel marked every insult, every slight, every abuse they received from their professed brethren. Very many raised their voices to cry, Behold the Bridegroom cometh, and left their brethren who did not love the appearing of Jesus, and who would not suffer them to dwell upon his second coming. I saw Jesus turn his face from those who rejected and despised his coming, and then he bade angels lead his people out from among the unclean, lest they should be defiled. Those obedient to the messages stood out free and united. A holy and excellent light shone upon them. They renounced the world, tore their affections from it, and sacrificed their earthly interests. They gave up their earthly treasure, and their anxious gaze was directed to heaven, expecting to see their loved Deliverer. A sacred, holy joy beamed upon their countenances, and told of the peace and joy which reigned within. Jesus bade his angels go and strengthen them, for the hour of their trial drew on. I saw that these waiting ones were not yet tried as they must be. They were not free from errors. And I saw the mercy and goodness of God in sending a warning to the people of earth, and repeated messages to bring them up to a point of time, to lead them to a diligent search of themselves, that they might divest themselves of errors which have been handed down from the heathen and papists. Through these messages God has been bringing out his people where he can work for them in greater power, and where they can keep all his commandments. . . .

> Ne, jotka hylkäsivät ja vastustivat ensimmäisen enkelin sanoman valoa, menettivät toisen valon eivätkä voineet hyötyä siitä voimasta ja kirkkaudesta, jotka liittyivät sanomaan: Katso, Ylkä tulee. Jeesus kääntyi heistä pois synkkänä. He olivat väheksyneet ja hylänneet hänet. Ne, jotka ottivat sanoman vastaan, verhoutuivat kirkkauden pilveen. He odottivat ja valvoivat ja rukoilivat oppiakseen tuntemaan Jumalan tahdon. He pelkäsivät suuresti loukkaavansa häntä. Minä näin saatanan ja hänen enkelinsä pyrkivän sulkemaan tämän jumalallisen valon pois Jumalan kansalta; mutta niin kauan kuin odottavat vaalivat valoa ja pitivät katseensa maasta kohotettuna Jeesukseen, saatanalla ei ollut mitään valtaa riistää heiltä tätä kallisarvoista valoa. Taivaasta annettu sanoma raivostutti saatanan ja hänen enkelinsä, ja ne, jotka tunnustivat rakastavansa Jeesusta mutta halveksivat hänen tulemustaan, pilkkasivat ja ivaillen kohtelivat uskollisia, luottavia. Mutta enkeli merkitsi muistiin jokaisen loukkauksen, jokaisen vähättelyn, jokaisen pahoinpitelyn, jonka he saivat osakseen tunnustavilta veljiltään. Hyvin monet korottivat äänensä huutaakseen: Katso, Ylkä tulee, ja jättivät veljensä, jotka eivät rakastaneet Jeesuksen ilmestymistä eivätkä sallineet heidän viipyä hänen toisen tulemisensa äärellä. Minä näin Jeesuksen kääntävän kasvonsa pois niistä, jotka hylkäsivät ja halveksivat hänen tulemustaan, ja sitten hän käski enkeleitä viemään kansansa ulos saastaisten joukosta, etteivät he saastuisi. Ne, jotka olivat kuuliaisia sanomille, erottuivat vapaina ja yksimielisinä. Pyhä ja verraton valo loisti heidän yllään. He luopuivat maailmasta, irrottivat kiintymyksensä siitä ja uhrautuivat maallisten etujensa suhteen. He luopuivat maallisesta aarteestaan, ja heidän huolestunut katseensa suuntautui taivaaseen odottaen näkevänsä rakkaan Vapauttajansa. Pyhä, harras ilo säteili heidän kasvoiltaan ja kertoi siitä rauhasta ja ilosta, joka hallitsi sisimmässä. Jeesus käski enkeleitään menemään ja vahvistamaan heitä, sillä heidän koetuksensa hetki lähestyi. Minä näin, ettei näitä odottavia ollut vielä koeteltu niin kuin heidän täytyi tulla koetelluiksi. He eivät vielä olleet vapaat erehdyksistä. Ja minä näin Jumalan laupeuden ja hyvyyden siinä, että hän lähetti varoituksen maan ihmisille ja toistuvia sanomia saattaakseen heidät määrättyyn ajankohtaan, johtaakseen heidät ahkeraan itsetutkisteluun, jotta he voisivat riisua itsestään erehdykset, jotka ovat periytyneet pakanoilta ja paavilaisilta. Näiden sanomien kautta Jumala on tuonut kansansa esiin paikkaan, jossa hän voi toimia heidän hyväkseen suuremmassa voimassa ja jossa he voivat pitää kaikki hänen käskynsä....

> “As the ministration of Jesus closed in the Holy place, and he passed into the Holiest, and stood before the ark containing the law of God, he sent another mighty angel to earth with the third message. He placed a parchment in the angel’s hand, and as he descended to earth in majesty and power, he proclaimed a fearful warning, the most terrible threatening ever borne to man. This message was designed to put the children of God upon their guard, and show them the hour of temptation and anguish that was before them. Said the angel, They will be brought into close combat with the beast and his image. Their only hope of eternal life is to remain steadfast. Although their lives are at stake, yet they must hold fast the truth. The third angel closes his message with these words, Here is the patience of the saints; here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus. As he repeated these words he pointed to the heavenly Sanctuary. The minds of all who embrace this message are directed to the Most Holy place where Jesus stands before the ark, making his final intercession for all those for whom mercy still lingers, and for those who have ignorantly broken the law of God. This atonement is made for the righteous dead as well as for the righteous living. Jesus makes an atonement for those who died, not receiving the light upon God’s commandments, who sinned ignorantly.

> ”Kun Jeesuksen palvelustyö pyhässä päättyi ja hän siirtyi kaikkeinpyhimpään sekä asettui sen arkin eteen, joka sisälsi Jumalan lain, hän lähetti maan päälle toisen väkevän enkelin kolmannen sanoman kanssa. Hän pani kirjakäärön enkelin käteen, ja tämän laskeutuessa maan päälle majesteetissa ja voimassa hän julisti pelottavan varoituksen, hirvittävimmän uhkauksen, mikä ihmiselle on koskaan tuotu. Tämä sanoma oli tarkoitettu saattamaan Jumalan lapset valppailleen ja näyttämään heille koetuksen ja ahdistuksen hetken, joka oli heidän edessään. Enkeli sanoi: He joutuvat läheiseen taisteluun pedon ja sen kuvan kanssa. Heidän ainoa toivonsa iankaikkisesta elämästä on pysyä lujina. Vaikka heidän henkensä on vaakalaudalla, heidän täytyy kuitenkin pitää totuudesta lujasti kiinni. Kolmas enkeli päättää sanomansa näihin sanoihin: Tässä on pyhien kärsivällisyys; tässä ovat ne, jotka pitävät Jumalan käskyt ja Jeesuksen uskon. Toistaessaan nämä sanat hän viittasi taivaalliseen pyhäkköön. Kaikkien niiden ajatukset, jotka ottavat vastaan tämän sanoman, suunnataan kaikkeinpyhimpään paikkaan, missä Jeesus seisoo arkin edessä toimittaen viimeistä esirukoustaan kaikkien niiden puolesta, joiden osaksi armo yhä viipyy, sekä niiden puolesta, jotka ovat tietämättään rikkoneet Jumalan lakia. Tämä sovitus tehdään sekä vanhurskaiden kuolleiden että vanhurskaiden elävien puolesta. Jeesus toimittaa sovituksen niiden puolesta, jotka kuolivat saamatta valoa Jumalan käskyistä ja jotka tekivät syntiä tietämättään.”

> “After Jesus opened the door of the Most Holy the light of the Sabbath was seen, and the people of God were to be tested and proved, as God proved the children of Israel anciently, to see if they would keep his law. I saw the third angel pointing upward, showing the disappointed ones the way to the Holiest of the heavenly Sanctuary. They followed Jesus by faith into the Most Holy. Again they have found Jesus, and joy and hope spring up anew. I saw them looking back reviewing the past, from the proclamation of the second advent of Jesus, down through their travels to the passing of the time in 1844. They see their disappointment explained, and joy and certainty again animate them. The third angel has lighted up the past, present and future, and they know that God has indeed led them by his mysterious providence.

> ”Sen jälkeen kun Jeesus avasi Kaikkeinpyhimmän oven, sapatin valo tuli näkyviin, ja Jumalan kansa oli koeteltava ja tutkittava, niin kuin Jumala muinoin koetteli Israelin lapsia, nähdäkseen, pitäisivätkö he hänen lakinsa. Näin kolmannen enkelin osoittavan ylöspäin ja näyttävän pettyneille tien taivaallisen pyhäkön Kaikkeinpyhimpään. He seurasivat Jeesusta uskossa Kaikkeinpyhimpään. Jälleen he ovat löytäneet Jeesuksen, ja ilo ja toivo puhkeavat uudelleen esiin. Näin heidän katsovan taaksepäin ja tarkastelevan menneisyyttä Jeesuksen toisen tulemisen julistuksesta alkaen, kulkien heidän vaelluksensa kautta aina ajan päättymiseen vuonna 1844. He näkevät pettymyksensä selitettynä, ja ilo ja varmuus elävöittävät heitä jälleen. Kolmas enkeli on valaissut menneisyyden, nykyisyyden ja tulevaisuuden, ja he tietävät, että Jumala on totisesti johtanut heitä salaperäisellä kaitselmuksellaan.

> “It was represented to me that the remnant followed Jesus into the Most Holy place, and beheld the ark, and the mercy-seat, and were captivated with their glory. Jesus raised the cover of the ark, and behold! the tables of stone, with the ten commandments written upon them. They trace down the lively oracles; but they start back with trembling when they see the fourth commandment living among the ten holy precepts, while a brighter light shines upon it than upon the other nine, and a halo of glory is all around it. They find nothing there informing them that the Sabbath has been abolished, or changed to the first day of the week. It reads as when spoken by the mouth of God in solemn and awful grandeur upon the mount, while the lightnings flashed and the thunders rolled, and when written with his own holy finger in the tables of stone. Six days shalt thou labor and do all thy work; but the seventh day is the Sabbath of the Lord thy God. They are amazed as they behold the care taken of the ten commandments. They see them placed close by Jehovah, overshadowed and protected by his holiness. They see that they have been trampling upon the fourth commandment of the decalogue, and have observed a day handed down by the heathen and papists, instead of the day sanctified by Jehovah. They humble themselves before God, and mourn over their past transgressions.

> Minulle esitettiin, että jäännös seurasi Jeesusta kaikkeinpyhimpään, ja näki arkin ja armoistuimen, ja heidän mielensä vangittiin niiden kirkkaudesta. Jeesus kohotti arkin kannen, ja katso! kivitaulut, joihin kymmenen käskyä oli kirjoitettu. He seuraavat eläviä sanoja; mutta he säikähtävät vapisten, kun näkevät neljännen käskyn elävänä kymmenen pyhän säädöksen joukossa, samalla kun siihen loistaa kirkkaampi valo kuin muihin yhdeksään, ja kirkkauden hohde ympäröi sitä joka puolelta. He eivät löydä sieltä mitään, mikä ilmoittaisi heille, että sapatti olisi kumottu tai muutettu viikon ensimmäiseksi päiväksi. Se kuuluu niin kuin silloin, kun se lausuttiin Jumalan suusta juhlallisessa ja peljättävässä majesteettisuudessa vuorella, salamoiden leimutessa ja ukkosen jyristessä, ja kun se kirjoitettiin hänen omalla pyhällä sormellaan kivitauluihin. Kuusi päivää tee työtä ja toimita kaikki askareesi; mutta seitsemäs päivä on Herran, sinun Jumalasi, sapatti. He hämmästyvät nähdessään, kuinka tarkoin kymmenestä käskystä on pidetty huolta. He näkevät ne asetettuina aivan Jehovan viereen, hänen pyhyytensä varjoamina ja suojaamina. He näkevät polkeneensa jalkoihinsa dekalogin neljättä käskyä ja noudattaneensa pakanoilta ja paavilaisilta periytynyttä päivää sen päivän sijasta, jonka Jehova on pyhittänyt. He nöyrtyvät Jumalan edessä ja surevat menneitä rikkomuksiaan.

> “I saw the incense in the censer smoke as Jesus offered their confessions and prayers to his Father. And as it ascended, a bright light rested upon Jesus, and upon the mercy-seat; and the earnest, praying ones, who were troubled because they had discovered themselves to be transgressors of God’s law, were blest, and their countenances lighted up with hope and joy. They joined in the work of the third angel, and raised their voices and proclaimed the solemn warning. But few at first received the message, yet they continued with energy to proclaim the warning. Then I saw many embrace the message of the third angel, and unite their voices with those who had first proclaimed the warning, and they exalted God and magnified him by observing his sanctified Rest-day.

> ”Näin suitsutuksen suitsutusastiassa savuavan, kun Jeesus uhrasi heidän tunnustuksensa ja rukouksensa Isälleen. Ja kun se kohosi, kirkas valo laskeutui Jeesuksen ylle ja armoistuimen päälle; ja ne vakavat rukoilijat, joita vaivasi se, että he olivat havainneet itsensä Jumalan lain rikkojiksi, tulivat siunatuiksi, ja heidän kasvonsa kirkastuivat toivosta ja ilosta. He liittyivät kolmannen enkelin työhön, korottivat äänensä ja julistivat vakavan varoituksen. Mutta aluksi vain harvat ottivat sanoman vastaan, kuitenkin he jatkoivat tarmokkaasti varoituksen julistamista. Sitten näin monien omaksuvan kolmannen enkelin sanoman ja yhdistävän äänensä niiden kanssa, jotka olivat ensin julistaneet varoituksen, ja he ylistivät Jumalaa ja korottivat häntä pitämällä pyhitetyn lepopäivänsä.”

> “Many who embraced the third message had not an experience in the two former messages. Satan understood this, and his evil eye was upon them to overthrow them; but the third angel was pointing them to the Most Holy place, and those who had an experience in the past messages were pointing them the way to the heavenly Sanctuary. Many saw the perfect chain of truth in the angels’ messages, and gladly received it. They embraced them in their order, and followed Jesus by faith into the heavenly Sanctuary. These messages were represented to me as an anchor to hold the body. And as individuals receive and understand them, they are shielded against the many delusions of Satan.

> ”Monilla, jotka omaksuivat kolmannen sanoman, ei ollut kokemusta kahdesta edellisestä sanomasta. Saatana ymmärsi tämän, ja hänen paha katseensa kohdistui heihin kukistaakseen heidät; mutta kolmas enkeli osoitti heitä kohti Kaikkeinpyhintä paikkaa, ja ne, joilla oli kokemusta aikaisemmista sanomista, osoittivat heille tien taivaalliseen pyhäkköön. Monet näkivät totuuden täydellisen ketjun enkelien sanomissa ja ottivat sen iloiten vastaan. He omaksuivat ne niiden järjestyksessä ja seurasivat Jeesusta uskossa taivaalliseen pyhäkköön. Minulle nämä sanomat esitettiin ankkurina pitämään ruumis lujana. Ja kun yksilöt ottavat ne vastaan ja ymmärtävät ne, he ovat suojattuja Saatanan monilta eksytyksiltä.

> “After the great disappointment in 1844, Satan and his angels were busily engaged in laying snares to unsettle the faith of the body. He was affecting the minds of individuals who had a personal experience in these things. They had an appearance of humility. They changed the first and second messages, and pointed to the future for their fulfillment, while others pointed far back in the past, declaring that they had been there fulfilled. These individuals were drawing the minds of the inexperienced away, and unsettling their faith. Some were searching the Bible to try to build up a faith of their own, independent of the body. Satan exulted in all this; for he knew that those who broke loose from the anchor, he could affect by different errors and drive about with winds of doctrine. Many who had led in the first and second messages, denied them, and division and scattering was throughout the body. I then saw Wm. Miller. He looked perplexed, and was bowed with sorrow and distress for his people. He saw the company who were united and loving in 1844, losing their love for each other, and opposing one another. He saw them fall back into a cold, backslidden state. Grief wasted his strength. I saw leading men watching Wm. Miller, and fearing lest he should embrace the third angel’s message and the commandments of God. And as he would lean towards the light from heaven, these men would lay some plan to draw his mind away. I saw a human influence exerted to keep his mind in darkness, and to retain his influence among them. At length Wm. Miller raised his voice against the light from heaven. He failed in not receiving the message which would have fully explained his disappointment, and cast a light and glory on the past, which would have revived his exhausted energies, brightened up his hope, and led him to glorify God. But he leaned to human wisdom instead of divine, and being broken with arduous labor in his Master’s cause, and by age, he was not as accountable as those who kept him from the truth. They are responsible, and the sin rests upon them. If Wm. Miller could have seen the light of the third message, many things which looked dark and mysterious to him would have been explained. His brethren professed such deep love and interest for him, he thought he could not tear away from them. His heart would incline towards the truth; but then he looked at his brethren. They opposed it. Could he tear away from those who had stood side and shoulder with him in proclaiming Jesus’ coming? He thought they surely would not lead him astray.

> “Vuoden 1844 suuren pettymyksen jälkeen Saatana ja hänen enkelinsä olivat ahkerasti toimessa virittääkseen ansoja horjuttaakseen seurakunnan uskoa. Hän vaikutti sellaisten yksilöiden mieliin, joilla oli henkilökohtainen kokemus näistä asioista. Heillä oli nöyryyden ulkokuori. He muuttivat ensimmäistä ja toista sanomaa ja viittasivat tulevaisuuteen niiden täyttymyksenä, samalla kun toiset viittasivat kauas menneisyyteen väittäen, että ne olivat siellä täyttyneet. Nämä henkilöt vetivät kokemattomien mielet pois ja horjuttivat heidän uskoaan. Jotkut tutkivat Raamattua yrittäen rakentaa itselleen oman uskon, riippumattoman seurakunnasta. Saatana riemuitsi tästä kaikesta, sillä hän tiesi, että niihin, jotka irrottautuivat ankkurista, hän saattoi vaikuttaa erilaisilla eksytyksillä ja ajella heitä opin tuulten mukana. Monet, jotka olivat olleet johtavassa asemassa ensimmäisen ja toisen sanoman aikana, kielsivät ne, ja jakaantumista ja hajannusta oli kautta koko seurakunnan. Sitten minä näin Wm. Millerin. Hän näytti hämmentyneeltä ja oli murheen ja ahdistuksen painama kansansa tähden. Hän näki joukon, joka vuonna 1844 oli ollut yksimielinen ja rakastava, menettävän rakkautensa toisiaan kohtaan ja asettuvan toisiaan vastaan. Hän näki heidän lankeavan takaisin kylmään, luopuneeseen tilaan. Murhe kulutti hänen voimansa. Minä näin johtavien miesten tarkkailevan Wm. Milleriä ja pelkäävän, että hän omaksuisi kolmannen enkelin sanoman ja Jumalan käskyt. Ja aina kun hän kallistui kohti taivaasta tulevaa valoa, nämä miehet laativat jonkin suunnitelman vetääkseen hänen mielensä pois siitä. Minä näin inhimillisen vaikutuksen olevan toiminnassa pitämään hänen mielensä pimeydessä ja säilyttämään hänen vaikutusvaltansa heidän keskuudessaan. Lopulta Wm. Miller korotti äänensä taivaasta tulevaa valoa vastaan. Hän epäonnistui siinä, ettei ottanut vastaan sanomaa, joka olisi täysin selittänyt hänen pettymyksensä ja luonut valoa ja kirkkautta menneisyyteen, mikä olisi elvyttänyt hänen uupuneet voimansa, kirkastanut hänen toivonsa ja johtanut hänet kirkastamaan Jumalaa. Mutta hän nojautui inhimilliseen viisauteen jumalallisen sijasta, ja koska hän oli murtunut Mestarinsa asian hyväksi tehdystä rasittavasta työstä ja iän heikentämä, hän ei ollut yhtä vastuullinen kuin ne, jotka pitivät hänet poissa totuudesta. He ovat vastuullisia, ja synti lepää heidän päällään. Jos Wm. Miller olisi voinut nähdä kolmannen sanoman valon, monet asiat, jotka näyttivät hänestä synkiltä ja salaperäisiltä, olisi selitetty. Hänen veljensä tunnustivat niin syvää rakkautta ja kiinnostusta häntä kohtaan, että hän ajatteli, ettei voinut irrottautua heistä. Hänen sydämensä kallistui totuuden puoleen; mutta sitten hän katsoi veljiinsä. He vastustivat sitä. Saattoiko hän irrottautua niistä, jotka olivat seisseet hänen rinnallaan ja hänen kanssaan olkapää olkapäätä vasten julistamassa Jeesuksen tulemusta? Hän ajatteli, etteivät he varmasti johtaisi häntä harhaan.”

> “God suffered him to come under the power of Satan, and death to have dominion over him. He hid him in the grave, away from those who were constantly drawing him from God. Moses erred just as he was about to enter the promised land. So also, I saw that Wm. Miller erred as he was soon to enter the heavenly Canaan, in suffering his influence to go against the truth. Others led him to this. Others must account for it. But angels watch the precious dust of this servant of God, and he will come forth at the sound of the last trump.

> ”Jumala salli hänen joutua Saatanan vallan alle ja kuoleman hallita häntä. Hän kätki hänet hautaan, pois niiden ulottuvilta, jotka alituisesti vetivät häntä pois Jumalasta. Mooses erehtyi juuri silloin, kun hän oli astumaisillaan luvattuun maahan. Samoin minä näin, että Wm. Miller erehtyi juuri ollessaan pian astumassa taivaalliseen Kanaaniin, salliessaan vaikutusvaltansa kääntyä totuutta vastaan. Toiset johdattivat hänet tähän. Toisten on tehtävä siitä tili. Mutta enkelit vartioivat tämän Jumalan palvelijan kallisarvoista tomua, ja hän on tuleva esiin viimeisen pasuunan soidessa.

> “I saw a company who stood well guarded and firm, and would give no countenance to those who would unsettle the established faith of the body. God looked upon them with approbation. I was shown three steps—one, two and three—the first, second and third angels’ messages. Said the angel, Woe to him who shall move a block, or stir a pin in these messages. The true understanding of these messages is of vital importance. The destiny of souls hangs upon the manner in which they are received. I was again brought down through these messages, and saw how dearly the people of God had purchased their experience. It had been obtained through much suffering and severe conflict. Step by step had God brought them along, until he had placed them upon a solid, immovable platform. Then I saw individuals as they approached the platform, before stepping upon it examine the foundation. Some with rejoicing immediately stepped upon it. Others commenced to find fault with the laying of the foundation of the platform. They wished improvements made, and then the platform would be more perfect, and the people much happier. Some stepped off the platform and examined it, then found fault with it, declaring it to be laid wrong. I saw that nearly all stood firm upon the platform, and exhorted others who had stepped off to cease their complaints, for God was the master-builder, and they were fighting against him. They recounted the wonderful work of God, which had led them to the firm platform, and in union nearly all raised their eyes to heaven, and with a loud voice glorified God. This affected some of those who had complained, and left the platform, and again they with humble look stepped upon it.

> ”Näin joukon, joka seisoi hyvin varjeltuna ja lujana eikä millään tavoin antanut tukeaan niille, jotka tahtoisivat horjuttaa seurakunnan vakiintunutta uskoa. Jumala katseli heitä hyväksyvästi. Minulle näytettiin kolme askelta — yksi, kaksi ja kolme — ensimmäisen, toisen ja kolmannen enkelin sanomat. Enkeli sanoi: Voi sitä, joka siirtääkin yhden kiven tai liikauttaa nuppineulaakaan näissä sanomissa. Näiden sanomien oikea ymmärtäminen on elintärkeää. Sielujen kohtalo riippuu siitä, miten ne otetaan vastaan. Minut johdatettiin jälleen alas näiden sanomien kautta, ja näin, kuinka kalliisti Jumalan kansa oli ostanut kokemuksensa. Se oli saavutettu suuren kärsimyksen ja ankaran taistelun kautta. Askel askeleelta Jumala oli vienyt heitä eteenpäin, kunnes oli asettanut heidät lujalle, horjumattomalle perustalle. Sitten näin yksilöitä, jotka lähestyessään perustaa, ennen sille astumistaan tutkivat sen perustusta. Jotkut astuivat sille heti iloiten. Toiset alkoivat moittia perustan laskemista. He toivoivat tehtävän parannuksia, ja silloin perusta olisi täydellisempi ja kansa paljon onnellisempi. Jotkut astuivat pois perustalta ja tutkivat sitä, sitten moittivat sitä ja väittivät, että se oli laskettu väärin. Näin, että lähes kaikki seisoivat lujina perustalla ja kehottivat niitä muita, jotka olivat astuneet siltä pois, lakkaamaan valituksistaan, sillä Jumala oli mestarirakentaja, ja he taistelivat häntä vastaan. He kertoivat Jumalan ihmeellisestä työstä, joka oli johtanut heidät lujalle perustalle, ja yksimielisesti lähes kaikki kohottivat katseensa taivaaseen ja kirkastivat Jumalaa suurella äänellä. Tämä vaikutti muutamiin niistä, jotka olivat valittaneet ja jättäneet perustan, ja jälleen he nöyrin katsein astuivat sille.”

> “I was pointed back to the proclamation of the first advent of Christ. John was sent in the spirit and power of Elijah to prepare the way for Jesus’ coming. Those who rejected the testimony of John were not benefited by the teachings of Jesus. Their opposition to the proclamation of his first advent placed them where they could not readily receive the strongest evidence of his being the Messiah. Satan led on those who rejected the message of John to go still further, to reject Jesus and crucify him. In doing this, they placed themselves where they could not receive the blessing on the day of Pentecost, which would have taught them the way into the heavenly Sanctuary. The rending of the vail of the temple showed that the Jewish sacrifices and ordinances would no longer be received. The great Sacrifice had been offered, and had been accepted, and the Holy Spirit which descended on the day of Pentecost carried the minds of the disciples from the earthly Sanctuary to the heavenly, where Jesus had entered by his own blood, and shed upon his disciples the benefits of his atonement. The Jews were left in complete deception and total darkness. They lost all the light they might have had upon the plan of salvation, and still trusted in their useless sacrifices and offerings. They could not be benefited by the mediation of Christ in the Holy place. The heavenly Sanctuary had taken the place of the earthly, yet they had no knowledge of the way to the heavenly.

> Minut johdatettiin takaisin Kristuksen ensimmäisen tulemuksen julistukseen. Johannes lähetettiin Elian hengessä ja voimassa valmistamaan tietä Jeesuksen tulemiselle. Ne, jotka hylkäsivät Johanneksen todistuksen, eivät hyötyneet Jeesuksen opetuksista. Heidän vastustuksensa hänen ensimmäisen tulemuksensa julistusta kohtaan asetti heidät sellaiseen asemaan, etteivät he voineet helposti ottaa vastaan vahvinta todistusta siitä, että hän oli Messias. Saatana johti niitä, jotka hylkäsivät Johanneksen sanoman, menemään vielä pitemmälle, hylkäämään Jeesuksen ja ristiinnaulitsemaan hänet. Näin tehdessään he asettivat itsensä sellaiseen asemaan, etteivät voineet vastaanottaa siunausta helluntaipäivänä, joka olisi opettanut heille tien taivaalliseen pyhäkköön. Temppelin esiripun repeäminen osoitti, ettei juutalaisten uhreja ja säädöksiä enää otettaisi vastaan. Suuri Uhri oli uhrattu, ja se oli hyväksytty, ja Pyhä Henki, joka laskeutui helluntaipäivänä, siirsi opetuslasten mielet maallisesta pyhäköstä taivaalliseen, johon Jeesus oli mennyt oman verensä kautta ja vuodattanut opetuslastensa ylle sovituksensa hyödyt. Juutalaiset jätettiin täydellisen petoksen ja täyden pimeyden valtaan. He menettivät kaiken sen valon, joka heillä olisi voinut olla pelastussuunnitelmasta, ja luottivat edelleen hyödyttömiin uhreihinsa ja uhritoimituksiinsa. He eivät voineet hyötyä Kristuksen välitystyöstä pyhässä paikassa. Taivaallinen pyhäkkö oli tullut maallisen sijalle, mutta heillä ei ollut mitään tietoa tiestä taivaalliseen.

> “Many look with horror at the course the Jews pursued toward Jesus in rejecting and crucifying him. And as they read the history of his shameful abuse, they think they love Christ, and would not have denied him like Peter, or crucified him like the Jews. But God who has witnessed their professed sympathy for his Son, has proved them, and has brought to the test that love which they professed for Jesus.

> Monet katsovat kauhistuen sitä menettelyä, jota juutalaiset noudattivat Jeesusta kohtaan hylätessään hänet ja ristiinnaulitessaan hänet. Ja lukiessaan kertomusta siitä häpeällisestä pahoinpitelystä, jonka kohteeksi hän joutui, he ajattelevat rakastavansa Kristusta eivätkä olisi kieltäneet häntä Pietarin tavoin tai ristiinnaulinneet häntä juutalaisten tavoin. Mutta Jumala, joka on nähnyt heidän tunnustetun myötätuntonsa Poikaansa kohtaan, on koetellut heitä ja saattanut koetukselle sen rakkauden, jota he tunnustivat tuntevansa Jeesusta kohtaan.

> “All heaven watched with the deepest interest the reception of the message. But many who profess to love Jesus, and who shed tears as they read the story of the cross, instead of receiving the message with gladness, are stirred, with anger, and deride the good news of Jesus’ coming, and declare it to be delusion. They would not fellowship those who loved his appearing, but hated them, and shut them out of the churches. Those who rejected the first message could not be benefited by the second, and were not benefited by the midnight cry, which was to prepare them to enter with Jesus by faith into the Most Holy place of the heavenly Sanctuary. And by rejecting the two former messages, they can see no light in the third angel’s message, which shows the way into the Most Holy place. I saw that the nominal churches, as the Jews crucified Jesus, had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the move made in heaven, or of the way into the Most Holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there. Like the Jews, who offered their useless sacrifices, they offer up their useless prayers to the apartment which Jesus has left, and Satan, pleased with the deception of the professed followers of Christ, fastens them in his snare, and assumes a religious character, and leads the minds of these professed Christians to himself, and works with his power, his signs and lying wonders. Some he deceives in one way and some in another. He has different delusions prepared to affect different minds. Some look with horror upon one deception, while they readily receive another. Satan deceives some with Spiritualism. He also comes as an angel of light, and spreads his influence over the land. I saw false reformations everywhere. The churches were elated, and considered that God was marvelously working for them, when it was another spirit. It will die away and leave the world and the church in a worse condition than before.

> “Koko taivas seurasi syvimmällä mielenkiinnolla sanoman vastaanottamista. Mutta monet, jotka tunnustavat rakastavansa Jeesusta ja jotka vuodattavat kyyneleitä lukiessaan kertomusta rististä, sen sijaan että ottaisivat sanoman vastaan ilolla, kiivastuvat vihasta, pilkkaavat ilosanomaa Jeesuksen tulemuksesta ja julistavat sen harhaksi. He eivät tahtoneet olla yhteydessä niihin, jotka rakastivat hänen ilmestymistään, vaan vihasivat heitä ja sulkivat heidät seurakunnista ulos. Ne, jotka hylkäsivät ensimmäisen sanoman, eivät voineet hyötyä toisesta eivätkä hyötyneet keskiyön huudosta, jonka oli määrä valmistaa heidät astumaan uskon kautta Jeesuksen kanssa taivaallisen pyhäkön kaikkeinpyhimpään. Ja hylätessään kaksi edellistä sanomaa he eivät voi nähdä mitään valoa kolmannen enkelin sanomassa, joka osoittaa tien kaikkeinpyhimpään. Näin, että nimikristilliset kirkot, niin kuin juutalaiset ristiinnaulitsivat Jeesuksen, olivat ristiinnaulinneet nämä sanomat, eikä heillä sen tähden ole mitään tietoa taivaassa tapahtuneesta liikkeestä eikä tiestä kaikkeinpyhimpään, eivätkä he voi hyötyä Jeesuksen siellä tapahtuvasta esirukouksesta. Niin kuin juutalaiset, jotka uhrasivat hyödyttömiä uhrejansa, he lähettävät hyödyttömät rukouksensa siihen osastoon, jonka Jeesus on jättänyt, ja Saatana, mieltyneenä Kristuksen tunnustajien petokseen, kietoo heidät paulaansa, omaksuu uskonnollisen luonteen, vetää näiden kristityiksi tunnustautuvien mielet puoleensa ja toimii voimallaan, merkeillään ja valheellisilla ihmeillään. Toisia hän pettää yhdellä tavalla ja toisia toisella. Hänellä on erilaisia eksytyksiä valmiina vaikuttamaan erilaisiin mieliin. Jotkut katsovat kauhistuen yhtä petosta, samalla kun he helposti ottavat vastaan toisen. Saatana pettää joitakuita spiritismin kautta. Hän tulee myös valkeuden enkelinä ja levittää vaikutustaan yli maan. Näin kaikkialla vääriä herätyksiä. Kirkot olivat haltioissaan ja pitivät sitä Jumalan ihmeellisenä toimintana heidän hyväkseen, vaikka se oli toinen henki. Se hiipuu pois ja jättää maailman ja kirkon huonompaan tilaan kuin ennen.”

> “I saw that God had honest children among the nominal Adventists, and the fallen churches, and ministers and people will yet be called out from these churches, before the plagues shall be poured out, and they will gladly embrace the truth. Satan knows this, and before the loud cry of the third angel, raises an excitement in these religious bodies, that those who have rejected the truth may think God is with them. He hopes to deceive the honest, and lead them to think that God is still working for the churches. But the light will shine, and every one of the honest ones will leave the fallen churches, and take their stand with the remnant.” Spiritual Gifts, volume 1, 151–172.

> “Näin, että Jumalalla oli vilpittömiä lapsia nimellisten adventistien ja langenneiden kirkkojen keskuudessa, ja että sekä palvelijat että kansa tullaan vielä kutsumaan ulos näistä kirkoista, ennen kuin vitsaukset vuodatetaan, ja he omaksuvat totuuden iloiten. Saatana tietää tämän, ja ennen kolmannen enkelin voimallista huutoa hän nostattaa kiihtymystä näissä uskonnollisissa yhteisöissä, jotta ne, jotka ovat hylänneet totuuden, saattaisivat luulla Jumalan olevan heidän kanssaan. Hän toivoo voivansa eksyttää vilpittömät ja saada heidät ajattelemaan, että Jumala yhä toimii kirkkojen hyväksi. Mutta valo on loistava, ja jokainen vilpitön jättää langenneet kirkot ja asettuu jäännöksen rinnalle.” Spiritual Gifts, volume 1, 151–172.

This passage has so many important truths, but I am using the passage to isolate some characteristics of the messages of Millerite history, in order to understand how those typify our history. All three of the angels of Revelation fourteen have a message in their hands. The second and third angel are identified as having a “parchment,” with them as they descend with their message. Each angel represents a message, and the arrival of each message causes an effect.

Tässä kohdassa on niin monia tärkeitä totuuksia, mutta käytän tätä kohtaa erottaakseni joitakin milleriläisen historian sanomien ominaispiirteitä, jotta ymmärtäisimme, kuinka ne ovat meidän historiamme esikuvia. Kaikilla Ilmestyskirjan neljäntoista luvun kolmella enkelillä on sanoma käsissään. Toinen ja kolmas enkeli tunnistetaan siitä, että heillä on mukanaan ”kirjakäärö” heidän laskeutuessaan sanomansa kanssa. Kukin enkeli edustaa sanomaa, ja kunkin sanoman saapuminen aiheuttaa vaikutuksen.

We will continue this subject in the next article.

Jatkamme tätä aihetta seuraavassa artikkelissa.

Back to Articles