Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Four

Danielin kirja – numero sataneljä】

Unveiling the Prophetic Rule: Understanding the Investigative and Executive Judgments in the Last Days

Profeetallisen hallinnan paljastaminen: tutkivan ja toimeenpanevan tuomion ymmärtäminen viimeisinä päivinä

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We are putting in place the prophetic rule that was identified by the Lion of the tribe of Judah in His work of unsealing the last six verses of Daniel eleven, at the “time of the end,” in 1989, when the Soviet Union was swept away by an secret alliance between Ronald Reagan and the pope of Rome. We have shown that the triple applications of Rome and the fall of Babylon identify the woman and the beast she rides upon and reigns over in Revelation seventeen.

Me asetamme voimaan sen profeetallisen säännön, jonka Juudan sukukunnan Leijona yksilöi työssään avatessaan Danielin kirjan yhdennentoista luvun kuusi viimeistä jaetta lopun aikana vuonna 1989, jolloin Neuvostoliitto pyyhkäistiin pois Ronald Reaganin ja Rooman paavin välisen salaisen liiton kautta. Olemme osoittaneet, että Rooman kolminkertaiset sovellutukset ja Babylonin lankeemus yksilöivät naisen ja pedon, jonka selässä hän istuu ja jonka yli hän hallitsee, Ilmestyskirjan seitsemännessätoista luvussa.

The portrayal of the woman and the beast in chapters seventeen and eighteen identify the progressive judgment which God brings upon Modern Babylon, beginning at the soon-coming Sunday law and lasting until Michael stands up and human probation closes. That period of time marks the first part of God’s Executive Judgment that is accomplished with a mixture of His mercy. Then with the seven last plagues, no mercy is mixed with His judgments. The two steps have been also inferred in the Investigative Judgment, which began on October 22, 1844. The investigative judgment began with the investigation and judgment of the dead, and on September 11, 2001, the investigative judgment of the living began.

Lukujen seitsemäntoista ja kahdeksantoista kuvaus naisesta ja pedosta osoittaa sen etenevän tuomion, jonka Jumala tuo nykyajan Babylonin päälle, alkaen pian tulevasta sunnuntailaista ja jatkuen siihen asti, kunnes Miikael nousee ja ihmisten koetusaika päättyy. Tuo ajanjakso merkitsee Jumalan toimeenpanevan tuomion ensimmäistä osaa, joka toteutetaan Hänen armonsa sekoittuessa siihen. Mutta seitsemän viimeisen vitsauksen myötä Hänen tuomioihinsa ei enää sekoitu armoa. Nämä kaksi vaihetta on päätelty myös tutkivassa tuomiossa, joka alkoi 22. lokakuuta 1844. Tutkiva tuomio alkoi kuolleiden tutkimisella ja tuomitsemisella, ja 11. syyskuuta 2001 alkoi elävien tutkiva tuomio.

The judgment of the living is also divided into two periods, the first beginning on September 11, 2001, with the investigation and judgment of those that are candidates to be among the one hundred and forty-four thousand, for judgment begins with the house of God. The investigative judgment of the dead was only accomplished upon those whose names had, at some time in their life, been recorded in the book of life. The names of the dead that were written and registered were then compared with the book of sins. If they had unconfessed sins their names were removed from the book of life. The investigative judgment of the Living is qualified as beginning with the house of God, whereas there needed to be no qualification in the investigative judgment of the dead.

Elävien tuomio jakautuu niin ikään kahteen ajanjaksoon, joista ensimmäinen alkoi 11. syyskuuta 2001 niiden tutkinnalla ja tuomiolla, jotka ovat ehdokkaita olemaan sadan neljänkymmenenneljän tuhannen joukossa, sillä tuomio alkaa Jumalan huoneesta. Kuolleiden tutkiva tuomio toteutettiin ainoastaan niiden osalta, joiden nimet olivat jossakin elämänsä vaiheessa olleet merkittyinä elämän kirjaan. Niitä kuolleiden nimiä, jotka oli kirjoitettu ja rekisteröity, verrattiin sitten syntien kirjaan. Jos heillä oli tunnustamattomia syntejä, heidän nimensä poistettiin elämän kirjasta. Elävien tutkivaa tuomiota luonnehditaan alkavaksi Jumalan huoneesta, kun taas kuolleiden tutkivassa tuomiossa ei tarvittu mitään tällaista tarkennusta.

In the investigative judgment of the living, God’s Word was careful to identify that judgment during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand began at Jerusalem, which is God’s church. The Bible provides a second direct witness to this fact.

Elävien tutkivassa tuomiossa Jumalan Sana osoitti huolellisesti, että tuo tuomio sadanneljällätuhannella neljällätuhannella sinetöitävän aikana alkoi Jerusalemista, joka on Jumalan seurakunta. Raamattu esittää tälle tosiasialle toisen suoran todistuksen.

> For the time is come that judgment must begin at the house of God: and if it first begin at us, what shall the end be of them that obey not the gospel of God? 1 Peter 4:17.

> Sillä aika on tullut, että tuomion tulee alkaa Jumalan huoneesta; ja jos se alkaa ensin meistä, mikä on oleva niiden loppu, jotka eivät ole kuuliaisia Jumalan evankeliumille? 1 Piet. 4:17.

The judgment of the living begins at Jerusalem, the house of God, and there is a specific time when that judgment begins. The judgment of the living begins in Jerusalem when the writer’s inkhorn goes through Jerusalem and places a mark upon the men and women who sigh and cry for the abominations that are done in the church and also the land.

Elävien tuomio alkaa Jerusalemista, Jumalan huoneesta, ja on määrätty hetki, jolloin tuo tuomio alkaa. Elävien tuomio alkaa Jerusalemissa, kun kirjoittajan mustesarvi kulkee Jerusalemin läpi ja asettaa merkin niiden miesten ja naisten otsaan, jotka huokaavat ja valittavat niiden kauhistusten tähden, joita tehdään seurakunnassa ja myös maassa.

The class that does not obey the gospel is identified in Revelation chapter seven in contrast with the one hundred and forty-four thousand, where John there identifies them as the great multitude. The great multitude represents a class of living souls that are judged during the period of the judgment of the living who have not fully obeyed God’s law, for they have been worshipping on the pope’s day of the sun. At the soon-coming Sunday law in the United States those who have been sealed by the angel with the writer’s inkhorn in Ezekiel chapter nine, which is also the sealing of Revelation chapter seven, are lifted up as an ensign. Then those who are currently not obeying the gospel will be held accountable to the seventh-day Sabbath.

Se luokka, joka ei tottele evankeliumia, tunnistetaan Ilmestyskirjan seitsemännessä luvussa vastakohtana sadalle neljällekymmenelleneljälletuhannelle, missä Johannes siellä tunnistaa heidät suureksi joukoksi. Suuri joukko edustaa elävien sielujen luokkaa, jota tuomitaan elävien tuomion aikana ja joka ei ole täysin totellut Jumalan lakia, sillä he ovat palvoneet paavin auringonpäivänä. Pian tulevan Yhdysvaltain sunnuntailain aikana ne, jotka enkeli, jolla on kirjurin mustesarvi, on sinetöinyt Hesekielin yhdeksännessä luvussa, mikä on myös Ilmestyskirjan seitsemännen luvun sinetöiminen, korotetaan lipuksi. Silloin ne, jotka tällä hetkellä eivät tottele evankeliumia, saatetaan vastuuseen seitsemännen päivän sapattia kohtaan.

> “But Christians of past generations observed the Sunday, supposing that in so doing they were keeping the Bible Sabbath; and there are now true Christians in every church, not excepting the Roman Catholic communion, who honestly believe that Sunday is the Sabbath of divine appointment. God accepts their sincerity of purpose and their integrity before Him. But when Sunday observance shall be enforced by law, and the world shall be enlightened concerning the obligation of the true Sabbath, then whoever shall transgress the command of God, to obey a precept which has no higher authority than that of Rome, will thereby honor popery above God. He is paying homage to Rome and to the power which enforces the institution ordained by Rome. He is worshiping the beast and his image. As men then reject the institution which God has declared to be the sign of His authority, and honor in its stead that which Rome has chosen as the token of her supremacy, they will thereby accept the sign of allegiance to Rome—‘the mark of the beast.’ And it is not until the issue is thus plainly set before the people, and they are brought to choose between the commandments of God and the commandments of men, that those who continue in transgression will receive ‘the mark of the beast.’” The Great Controversy, 449.

> ”Mutta menneiden sukupolvien kristityt viettivät sunnuntaita siinä käsityksessä, että siten he pitivät Raamatun sapatin; ja nytkin jokaisessa kirkossa on tosi kristittyjä, roomalaiskatolista yhteisöä myöten, jotka vilpittömästi uskovat, että sunnuntai on Jumalan säätämä sapatti. Jumala hyväksyy heidän tarkoituksensa vilpittömyyden ja heidän nuhteettomuutensa Hänen edessään. Mutta kun sunnuntain viettoa aletaan pakottaa lailla ja maailma valaistaan tuntemaan todellisen sapatin velvoittavuus, silloin jokainen, joka rikkoo Jumalan käskyä totellakseen määräystä, jolla ei ole Roomaa korkeampaa arvovaltaa, kunnioittaa siten paaviutta enemmän kuin Jumalaa. Hän osoittaa kunnioitusta Roomalle ja sille vallalle, joka panee täytäntöön Rooman säätämän laitoksen. Hän kumartaa petoa ja sen kuvaa. Kun ihmiset silloin hylkäävät sen asetuksen, jonka Jumala on julistanut oman valtansa merkiksi, ja kunnioittavat sen sijasta sitä, minkä Rooma on valinnut yliherruutensa tunnukseksi, he siten ottavat vastaan Roomalle uskollisuuden merkin — ’pedon merkin’. Vasta kun tämä kysymys näin selvästi asetetaan kansan eteen ja heidät saatetaan valitsemaan Jumalan käskyjen ja ihmisten käskyjen välillä, ne, jotka edelleen pysyvät rikkomuksessa, saavat ’pedon merkin’.” Suuri taistelu, 449.

The ensign of those who are sealed are who calls those who obey not the gospel into obedience.

Niiden tunnus, jotka on sinetöity, on se, joka kutsuu ne, jotka eivät ole kuuliaisia evankeliumille, kuuliaisuuteen.

> And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea. And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:10–12.

> Ja sinä päivänä on Iisain juurivesa, joka on oleva kansojen lippumerkkinä; hänen tykönsä pakanat etsiytyvät, ja hänen leposijansa on oleva kunniakas. Ja sinä päivänä tapahtuu, että Herra ojentaa kätensä vielä toisen kerran lunastaakseen kansansa jäännöksen, joka on jäljellä Assuriasta ja Egyptistä ja Patroksesta ja Kuusista ja Eelamista ja Sinearin maasta ja Hamatista ja meren saarilta. Ja hän kohottaa lippumerkin kansakunnille ja kokoaa Israelin karkotetut ja kerää Juudan hajallaan olevat maan neljästä äärestä. Jesaja 11:10–12.

Those who currently do not obey not the gospel are judged while they are living, but their judgment must follow the investigative judgment of the living one hundred and forty-four thousand, for they can only be warned by seeing men and women with the seal of God during the crisis of the soon coming Sunday law.

Ne, jotka tällä hetkellä eivät ole kuuliaisia evankeliumille, tuomitaan heidän eläessään, mutta heidän tuomionsa täytyy seurata elävien sadan neljänkymmenen neljän tuhannen tutkivaa tuomiota, sillä heitä voidaan varoittaa ainoastaan näkemällä Jumalan sinetillä merkittyjä miehiä ja naisia pian tulevan sunnuntailain kriisin aikana.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> ”Pyhän Hengen tehtävänä on saattaa maailma vakuuttuneeksi synnistä, vanhurskaudesta ja tuomiosta. Maailmaa voidaan varoittaa ainoastaan siten, että ne, jotka uskovat totuuden, nähdään totuuden kautta pyhitettyinä, korkeiden ja pyhien periaatteiden mukaisesti toimivina ja korkeassa, ylevässä merkityksessä osoittavina sen rajalinjan, joka erottaa toisistaan ne, jotka pitävät Jumalan käskyt, ja ne, jotka polkevat ne jalkoihinsa. Hengen pyhitys tekee näkyväksi eron niiden välillä, joilla on Jumalan sinetti, ja niiden, jotka pitävät väärää lepopäivää. Kun koetus tulee, käy selvästi ilmi, mikä pedon merkki on. Se on sunnuntain pitäminen. Ne, jotka kuultuaan totuuden edelleen pitävät tätä päivää pyhänä, kantavat sen synnin ihmisen tunnusmerkkiä, joka luuli voivansa muuttaa ajat ja lain.” Bible Training School, 1. joulukuuta 1903.

The executive judgment, which is where the work of the third Elijah is accomplished, begins at the soon-coming Sunday law. It is two periods of time; in the first period God’s judgments are mixed with mercy for those who do not now obey the gospel, and then it is followed by the seven last plagues that are poured out without mercy.

Täytäntöönpaneva tuomio, jossa kolmannen Elian työ toteutetaan, alkaa pian tulevan sunnuntailain voimaantulon yhteydessä. Se käsittää kaksi ajanjaksoa; ensimmäisessä ajanjaksossa Jumalan tuomiot sekoittuvat armoon niiden kohdalla, jotka eivät nyt ole evankeliumille kuuliaisia, ja sitä seuraavat sitten ne seitsemän viimeistä vitsausta, jotka vuodatetaan ilman armoa.

> “Probationary time will not continue much longer. Now God is withdrawing his restraining hand from the earth. Long has he been speaking to men and women through the agency of his Holy Spirit; but they have not heeded the call. Now he is speaking to his people, and to the world, by his judgments. The time of these judgments is a time of mercy for those who have not yet had opportunity to learn what is truth. Tenderly will the Lord look upon them. His heart of mercy is touched; his hand is still stretched out to save. Large numbers will be admitted to the fold of safety who in these last days will hear the truth for the first time.” Review and Herald, November 22, 1906.

> ”Koetusaika ei tule jatkumaan enää kauan. Nyt Jumala vetää pois pidättävän kätensä maasta. Kauan hän on puhunut miehille ja naisille Pyhän Henkensä välityksellä, mutta he eivät ole ottaneet kutsusta vaaria. Nyt hän puhuu kansalleen ja maailmalle tuomioidensa kautta. Näiden tuomioiden aika on armon aikaa niille, joilla ei vielä ole ollut tilaisuutta oppia, mikä on totuus. Herra katsoo heihin hellästi. Hänen armollinen sydämensä liikuttuu; hänen kätensä on yhä ojennettuna pelastamaan. Suuri joukko otetaan turvan laumaan niiden joukosta, jotka näinä viimeisinä päivinä kuulevat totuuden ensimmäistä kertaa.” Review and Herald, 22. marraskuuta 1906.

Those who obey not the gospel are the “other sheep,” Jesus promised to call, and they will hear His voice when He calls.

Ne, jotka eivät ole kuuliaisia evankeliumille, ovat niitä ”muita lampaita”, jotka Jeesus lupasi kutsua, ja he kuulevat Hänen äänensä, kun Hän kutsuu.

> And other sheep I have, which are not of this fold: them also I must bring, and they shall hear my voice; and there shall be one fold, and one shepherd. John 10:16.

> Minulla on myös muita lampaita, jotka eivät ole tästä lammastarhasta; nekin minun tulee johdattaa, ja ne saavat kuulla minun ääneni; ja on oleva yksi lauma ja yksi paimen. Joh. 10:16.

The “voice” they hear is the second “voice” of Revelation chapter eighteen, that cries loudly at the soon-coming Sunday law when the judgment of the great whore is doubled, for she has filled up her probationary cup of sin.

Se ”ääni”, jonka he kuulevat, on Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun toinen ”ääni”, joka huutaa suurella äänellä pian tulevan sunnuntailain aikana, jolloin suuren porton tuomio kaksinkertaistuu, sillä hän on täyttänyt koetusaikansa synnin maljan.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).

> ”Profeetta sanoo: ’Minä näin erään toisen enkelin tulevan alas taivaasta; hänellä oli suuri valta, ja maa valkeni hänen kirkkaudestaan. Ja hän huusi voimallisella äänellä sanoen: Kukistunut, kukistunut on suuri Babylon, ja siitä on tullut riivaajien asuinsija’ (Ilmestys 18:1, 2). Tämä on sama sanoma, jonka toinen enkeli antoi. Babylon on kukistunut, ’sillä hän on juottanut kaikille kansoille haureutensa vihan viiniä’ (Ilmestys 14:8). Mitä tuo viini on?—Hänen väärät oppinsa. Hän on antanut maailmalle väärän sapatin neljännen käskyn sapatin sijasta ja on toistanut sen valheen, jonka Saatana ensimmäiseksi puhui Eevalle Eedenissä—sielun luonnollisen kuolemattomuuden. Monia samankaltaisia eksytyksiä hän on levittänyt laajalti, ’opettaen oppeina ihmiskäskyjä’ (Matteus 15:9).”

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> ”Kun Jeesus aloitti julkisen palvelutyönsä, Hän puhdisti temppelin sen pyhäinhäväistyksellisestä saastutuksesta. Hänen palvelutyönsä viimeisiin tekoihin kuului temppelin toinen puhdistaminen. Samoin maailman varoittamisen viimeisessä työssä seurakunnille esitetään kaksi erillistä kutsua. Toisen enkelin sanoma kuuluu: ’Kukistunut, kukistunut on Babylon, tuo suuri kaupunki, koska se on haureutensa vihan viinillä juottanut kaikki kansat’ (Ilmestys 14:8). Ja kolmannen enkelin sanoman voimallisessa huudossa kuullaan taivaasta ääni, joka sanoo: ’Lähtekää siitä ulos, te minun kansani, ettette tulisi hänen synteihinsä osallisiksi ja saisi tekin kärsiä hänen vitsauksistaan. Sillä hänen syntinsä ulottuvat taivaaseen asti, ja Jumala on muistanut hänen vääryytensä’ (Ilmestys 18:4, 5).” Selected Messages, kirja 2, 118.

At the soon coming Sunday law in the United States the progressive executive judgment upon Modern Babylon commences, and the last period of the judgment of the living begins as the two judgments overlap. The third messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant work represents the work during the time of the judgment of the living that began on September 11, 2001, and ends when the last of those who currently do not obey the gospel hear the second voice of Revelation chapter eighteen, and come out of Babylon. That work identifies the purification and purging of the temple of the one hundred and forty-four thousand at the beginning of the ministry of the messenger who prepares the way, and then a purging and purification of the temple of the great multitude at the ending of the ministry of the messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant.

Yhdysvalloissa pian voimaan tulevan sunnuntailain yhteydessä alkaa progressiivinen toimeenpaneva tuomio nykyajan Babylonia vastaan, ja elävien tuomion viimeinen ajanjakso alkaa, kun nämä kaksi tuomiota limittyvät. Kolmas sanansaattaja, joka valmistaa tien liiton Sanansaattajan työlle, edustaa sitä työtä elävien tuomion aikana, joka alkoi 11. syyskuuta 2001 ja päättyy, kun viimeiset niistä, jotka tällä hetkellä eivät tottele evankeliumia, kuulevat Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun toisen äänen ja tulevat ulos Babylonista. Tuo työ osoittaa sadan neljänkymmenenneljän tuhannen temppelin puhdistamisen ja perkaamisen tien valmistavan sanansaattajan palvelutyön alussa, ja sitten suuren joukon temppelin perkaamisen ja puhdistamisen sen sanansaattajan palvelutyön lopussa, joka valmistaa tien liiton Sanansaattajalle.

At the soon coming Sunday law the manifestation of the power of God that occurred at Pentecost is repeated.

Tulevan sunnuntailain aikana toistuu se Jumalan voiman ilmeneminen, joka tapahtui helluntaina.

> “Not one of us will ever receive the seal of God while our characters have one spot or stain upon them. It is left with us to remedy the defects in our characters, to cleanse the soul temple of every defilement. Then the latter rain will fall upon us as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost. . . .

> ”Yksikään meistä ei milloinkaan saa Jumalan sinettiä, niin kauan kuin luonteessamme on ainoakaan tahra tai likapilkku. Meidän tehtäväksemme on jätetty korjata luonteemme viat, puhdistaa sielun temppeli kaikesta saastutuksesta. Silloin myöhäissade lankeaa päällemme, niin kuin varhaissade lankesi opetuslasten päälle helluntaipäivänä....”

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.” Testimonies, volume 5, 214, 216.

> ”Mitä teette, veljet, tässä suuressa valmistautumisen työssä? Ne, jotka yhtyvät maailmaan, omaksuvat maailmallisen muotin ja valmistautuvat pedon merkkiä varten. Ne, jotka eivät luota itseensä, jotka nöyrtyvät Jumalan edessä ja puhdistavat sielunsa totuutta tottelemalla, omaksuvat taivaallisen muotin ja valmistautuvat Jumalan sinettiä varten otsassaan. Kun käsky annetaan ja leima painetaan, heidän luonteensa pysyy puhtaana ja tahrattomana iankaikkisesti.” Testimonies, osa 5, 214, 216.

It is here that a seeming discrepancy in the prophetic Word might be stumbled over, though it is not necessary to do so. At Pentecost in the time of the disciples the message that was empowered was not carried to the Gentiles, which are those who do not obey the gospel at the soon-coming Sunday law. The message that was empowered at Pentecost was carried to ancient Israel, that for another three and a half years were still in their final probationary time.

Juuri tässä voidaan kompastua näennäiseen ristiriitaan profeetallisessa Sanassa, vaikka siihen ei ole mitään välttämättömyyttä. Opetuslasten aikana helluntaina voimalla varustettua sanomaa ei viety pakanoille, jotka ovat ne, jotka eivät tottele evankeliumia pian tulevan sunnuntailain aikana. Helluntaina voimalla varustettu sanoma vietiin muinaiselle Israelille, joka vielä toiset kolme ja puoli vuotta oli lopullisen koetusaikansa piirissä.

> Seventy weeks are determined upon thy people and upon thy holy city, to finish the transgression, and to make an end of sins, and to make reconciliation for iniquity, and to bring in everlasting righteousness, and to seal up the vision and prophecy, and to anoint the most Holy. Daniel 9:24.

> Seitsemänkymmentä viikkoa on säädetty sinun kansallesi ja sinun pyhälle kaupungillesi rikkomuksen päättämiseksi, syntien lopettamiseksi, pahan teon sovittamiseksi, iankaikkisen vanhurskauden voimaansaattamiseksi, näyn ja profetian vahvistamiseksi sekä kaikkeinpyhimmän voitelemiseksi. Daniel 9:24.

The message that was empowered at Pentecost would not be carried to those who obeyed not the gospel until Stephen was stoned in the year 34. Sister White often identifies this fact.

Helluntaina voimalla varustettua sanomaa ei vietäisi niille, jotka eivät olleet evankeliumille kuuliaisia, ennen kuin Stefanus kivitettiin vuonna 34. Sisar White tuo tämän tosiasian usein esiin.

> “Then, said the angel, ‘He shall confirm the covenant with many for one week [seven years].’ For seven years after the Saviour entered on His ministry, the gospel was to be preached especially to the Jews; for three and a half years by Christ Himself; and afterward by the apostles. ‘In the midst of the week He shall cause the sacrifice and the oblation to cease.’ Daniel 9:27. In the spring of A. D. 31, Christ the true sacrifice was offered on Calvary. Then the veil of the temple was rent in twain, showing that the sacredness and significance of the sacrificial service had departed. The time had come for the earthly sacrifice and oblation to cease.

> ”Silloin enkeli sanoi: ’Hän vahvistaa liiton monille yhdeksi viikoksi [seitsemäksi vuodeksi].’ Seitsemän vuoden ajan sen jälkeen, kun Vapahtaja aloitti palvelutyönsä, evankeliumia tuli saarnata erityisesti juutalaisille; kolme ja puoli vuotta Kristuksen itsensä toimesta ja sen jälkeen apostolien kautta. ’Puolessa viikossa hän lakkauttaa teurasuhrin ja ruokauhrin.’ Daniel 9:27. Keväällä vuonna 31 jKr. Kristus, todellinen uhri, uhrattiin Golgatalla. Silloin temppelin esirippu repesi kahtia osoittaen, että uhripalveluksen pyhyys ja merkitys olivat poistuneet. Oli tullut aika, jolloin maallisen teurasuhrin ja ruokauhrin tuli lakata.”

> “The one week—seven years—ended in A. D. 34. Then by the stoning of Stephen the Jews finally sealed their rejection of the gospel; the disciples who were scattered abroad by persecution ‘went everywhere preaching the word’ (Acts 8:4); and shortly after, Saul the persecutor was converted, and became Paul, the apostle to the Gentiles.” The Desire of Ages, 233.

> ”Se yksi viikko — seitsemän vuotta — päättyi vuonna jKr. 34. Sitten juutalaiset Stefanoksen kivittämisellä lopullisesti sinetöivät evankeliumin hylkäämisensä; vainon vuoksi hajalleen joutuneet opetuslapset ”vaelsivat paikasta paikkaan julistaen sanaa” (Ap. t. 8:4); ja pian sen jälkeen vainooja Saul kääntyi ja tuli Paavaliksi, pakanoiden apostoliksi.” Alfa ja omega, 233.

The message which was empowered at Pentecost, fifty days after Christ’s resurrection, aligns with the Sunday law where the gospel calls Christ’s other flock out of Babylon, yet it was not for three and a half years after the cross that the Jews “sealed their rejection of the gospel,” and the message then went to the Gentiles, who are those who then did not obey the gospel. The seeming contradiction is magnified by the identification that in 34 AD the Jews sealed their rejection of the gospel, for Sister White says otherwise.

Sanoma, joka sai voimansa helluntaina, viisikymmentä päivää Kristuksen ylösnousemuksen jälkeen, vastaa sunnuntailakia, jossa evankeliumi kutsuu Kristuksen toisen lauman ulos Babylonista; kuitenkaan vasta kolme ja puoli vuotta ristin jälkeen juutalaiset ”sinetöivät evankeliumin hylkäämisensä”, ja sanoma meni silloin pakanoille, jotka olivat niitä, jotka eivät siihen asti olleet totelleet evankeliumia. Näennäinen ristiriita korostuu entisestään siinä samastuksessa, että vuonna 34 jKr. juutalaiset sinetöivät evankeliumin hylkäämisensä, sillä sisar White sanoo toisin.

> “Since the whole ritual economy was symbolical of Christ, it had no value apart from Him. When the Jews sealed their rejection of Christ by delivering Him to death, they rejected all that gave significance to the temple and its services. Its sacredness had departed. It was doomed to destruction. From that day sacrificial offerings and the service connected with them were meaningless. Like the offering of Cain, they did not express faith in the Saviour. In putting Christ to death, the Jews virtually destroyed their temple. When Christ was crucified, the inner veil of the temple was rent in twain from top to bottom, signifying that the great final sacrifice had been made, and that the system of sacrificial offerings was forever at an end.” The Desire of Ages, 165.

> ”Koska koko uhrijärjestelmä oli Kristuksen vertauskuva, sillä ei ollut mitään arvoa erillään Hänestä. Kun juutalaiset sinetöivät Kristuksen hylkäämisensä luovuttamalla Hänet kuolemaan, he hylkäsivät kaiken sen, mikä antoi merkityksen temppelille ja sen palveluksille. Sen pyhyys oli poistunut. Se oli tuomittu hävitettäväksi. Siitä päivästä lähtien uhriuhrit ja niihin liittyvä palvelus olivat merkityksettömiä. Kainin uhrin tavoin ne eivät ilmaisseet uskoa Vapahtajaan. Surmatessaan Kristuksen juutalaiset tosiasiallisesti hävittivät temppelinsä. Kun Kristus ristiinnaulittiin, temppelin sisempi esirippu repesi kahtia ylhäältä alas, osoittaen, että suuri lopullinen uhri oli annettu ja että uhriuhritoimitusten järjestelmä oli iäksi tullut päätökseensä.” Alfa ja omega, osa 4, s. 165.

Did the Jews seal their rejection of the gospel at the stoning of Stephen or the cross of Christ? This seeming contradiction is associated with the seeming contradiction of identifying the manifestation of the power of God at Pentecost to the soon-coming Sunday law.

Sinetöivätkö juutalaiset evankeliumin hylkäämisensä Stefanoksen kivittämisessä vai Kristuksen ristillä? Tämä näennäinen ristiriita liittyy siihen näennäiseen ristiriitaan, että Jumalan voiman ilmeneminen helluntaina yhdistetään pian tulevaan sunnuntailakiin.

We intend to sort the seeming contradiction out in the next article, but I wish to remind us that the purpose of this particular consideration is based upon the fact that is identified by the prophets that God’s Laodicean people in the last days do not understand the judgment. We have taken time to review the various periods and purposes of the judgment in order to be clear about how the investigative and executive judgments both meet at the soon-coming Sunday law. In order to see the revelation associated with the seeming contradictions we have just raised these elements needed to be reviewed.

Aiomme selvittää näennäisen ristiriidan seuraavassa artikkelissa, mutta tahdon muistuttaa meitä siitä, että tämän nimenomaisen tarkastelun tarkoitus perustuu siihen tosiasiaan, jonka profeetat ovat osoittaneet: että Jumalan Laodikean kansa ei viimeisinä päivinä ymmärrä tuomiota. Olemme käyttäneet aikaa tuomion eri ajanjaksojen ja tarkoitusten tarkastelemiseen, jotta olisi selvää, kuinka sekä tutkiva että toimeenpaneva tuomio kohtaavat toisensa pian tulevan sunnuntailain yhteydessä. Jotta voisimme nähdä sen ilmestyksen, joka liittyy juuri esiin nostamiimme näennäisiin ristiriitoihin, nämä osatekijät oli tarpeen käydä läpi.

We will continue this study in the next article.

Jatkamme tätä tutkimusta seuraavassa artikkelissa.

> “Roman Catholics acknowledge that the change in the Sabbath was made by their church, and they cite this very change as evidence of the supreme authority of the church. They declare that by observing the first day of the week as the Sabbath, Protestants are recognizing her power to legislate in divine things. The Roman church has not relinquished her claim to infallibility; and when the world and the Protestant churches accept a spurious Sabbath of her creating, while they reject the Sabbath of Jehovah, they virtually acknowledge this claim. They may cite the authority for this change, but the fallacy of their reasoning is easily discerned. The papist is sharp enough to see that Protestants are deceiving themselves, willingly closing their eyes to the facts in the case. As the Sunday institution gains favor, he rejoices, feeling assured that it will eventually bring the whole Protestant world under the banner of Rome.

> Roomalaiskatoliset tunnustavat, että sapatin muuttaminen tehtiin heidän kirkkonsa toimesta, ja he vetoavat juuri tähän muutokseen todisteena kirkon korkeimmasta arvovallasta. He julistavat, että viettäessään viikon ensimmäistä päivää sapattina protestantit tunnustavat sen vallan säätää jumalallisista asioista. Rooman kirkko ei ole luopunut erehtymättömyyttä koskevasta vaatimuksestaan; ja kun maailma sekä protestanttiset kirkot hyväksyvät sen laatiman väärän sapatin samalla kun hylkäävät Jehovan sapatin, he tosiasiallisesti tunnustavat tämän vaatimuksen. He saattavat vedota tämän muutoksen puolesta auktoriteettiin, mutta heidän päättelynsä virheellisyys on helposti havaittavissa. Papisti on kyllin terävä nähdäkseen, että protestantit pettävät itseään sulkemalla tahallaan silmänsä asian tosiasioilta. Sitä mukaa kuin sunnuntailaitos saa suosiota, hän iloitsee varmana siitä, että se lopulta saattaa koko protestanttisen maailman Rooman lipun alle.

> “The change of the Sabbath is the sign or mark of the authority of the Roman church. Those who, understanding the claims of the fourth commandment, choose to observe the false Sabbath in the place of the true, are thereby paying homage to that power by which alone it is commanded. The mark of the beast is the papal Sabbath, which has been accepted by the world in the place of the day of God’s appointment.

> Sapatin muuttaminen on Rooman kirkon vallan tunnus eli merkki. Ne, jotka neljännen käskyn vaatimukset ymmärtäen päättävät pitää väärää sapattia oikean sijasta, osoittavat siten kunnioitusta sille vallalle, jonka yksinomaisesta käskystä sitä vietetään. Pedon merkki on paavillinen sapatti, jonka maailma on hyväksynyt Jumalan määräämän päivän sijaan.

> “But the time to receive the mark of the beast, as designated in prophecy, has not yet come. The testing time has not yet come. There are true Christians in every church, not excepting the Roman Catholic communion. None are condemned until they have had the light and have seen the obligation of the fourth commandment. But when the decree shall go forth enforcing the counterfeit Sabbath, and when the loud cry of the third angel shall warn men against the worship of the beast and his image, the line will be clearly drawn between the false and the true. Then those who still continue in transgression will receive the mark of the beast in their foreheads or in their hands.

> "Mutta aika ottaa pedon merkki, niin kuin se on ennustuksessa osoitettu, ei ole vielä tullut. Koetuksen aika ei ole vielä saapunut. Jokaisessa kirkossa on todellisia kristittyjä, roomalaiskatolista kirkkoakaan lukuun ottamatta. Ketään ei tuomita, ennen kuin hän on saanut valon ja nähnyt neljännen käskyn velvoittavuuden. Mutta kun annetaan määräys, joka pakottaa noudattamaan väärennettyä sapattia, ja kun kolmannen enkelin voimallinen huuto varoittaa ihmisiä pedon ja sen kuvan palvonnasta, silloin raja väärän ja toden välillä vedetään selvästi. Silloin ne, jotka yhä edelleen pysyvät rikkomuksessa, saavat pedon merkin otsaansa tai käteensä.

> “With rapid steps we are approaching this period. When Protestant churches shall unite with the secular power to sustain a false religion, for opposing which their ancestors endured the fiercest persecution, then will the papal Sabbath be enforced by the combined authority of church and state. There will be a national apostasy, which will end only in national ruin.” Bible Training School, February 2, 1913.

> ”Nopein askelin lähestymme tätä ajanjaksoa. Kun protestanttiset kirkot yhdistyvät maallisen vallan kanssa ylläpitääkseen väärää uskontoa, jonka vastustamisesta niiden esi-isät kestivät ankarimman vainon, silloin paavillinen sapatti pannaan täytäntöön kirkon ja valtion yhdistyneen vallan nojalla. Tapahtuu kansallinen luopumus, joka päättyy ainoastaan kansalliseen perikatoon.” Bible Training School, 2. helmikuuta 1913.

Back to Articles