Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twenty-Nine

Joelin kirja ja laodikealainen seitsemännen päivän adventtikirkko – numero kaksikymmentäyhdeksän

Number Twenty-Nine

Numero kaksikymmentäyhdeksän

Author

Jeff Pippenger

Published

January 14, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

The fifth Messianic prophecy in the book of Matthew is the waymark of disappointment and death. On July 18, 2020, the false prediction of the destruction of Nashville, slew Elijah and Moses.

Matteuksen kirjan viides messiaaninen profetia on pettymyksen ja kuoleman tienviitta. Heinäkuun 18. päivänä 2020 Nashvillen tuhoa koskenut väärä ennustus surmasi Elian ja Mooseksen.

## The Fifth Messianic Waymark is the Disappointment of July 18, 2020

Viides messiaaninen tienviitta on 18. heinäkuuta 2020 tapahtunut pettymys

> Then was fulfilled that which was spoken by Jeremiah the prophet, saying, In Rama was there a voice heard, lamentation, and weeping, and great mourning, Rachel weeping for her children, and would not be comforted, because they are not. Matthew 2:17, 18.

> Silloin kävi toteen se, mikä oli puhuttu profeetta Jeremian kautta, joka sanoo: Ramasta kuului ääni, valitus ja itku ja suuri suru; Raakel itkee lapsiaan eikä tahdo lohdutusta, koska heitä ei enää ole. Matteus 2:17, 18.

## Prediction

Ennustus

> Thus saith the Lord; A voice was heard in Ramah, lamentation, and bitter weeping; Rahel weeping for her children refused to be comforted for her children, because they were not. Jeremiah 31:15.

> Näin sanoo Herra: Ääni kuuluu Raamasta, valitus ja katkera itku; Raakel itkee lapsiaan eikä suostu lohdutettavaksi lastensa tähden, sillä heitä ei enää ole. Jeremia 31:15.

Moses and Elijah are slain in the streets of Sodom and Egypt. The last statement of the Old Testament identifies that Elijah would come before the great and dreadful day of the Lord. That dreadful day begins when Michael stands up in Daniel twelve, and announces in Revelation twenty-two that, “he that is just and he who is unjust” will remain in that condition for eternity.

Mooses ja Elia surmataan Sodoman ja Egyptin kaduilla. Vanhan testamentin viimeinen lausuma ilmoittaa, että Elia tulisi ennen Herran suurta ja peljättävää päivää. Tuo peljättävä päivä alkaa, kun Miikael nousee Danielin kirjan kahdennessatoista luvussa ja ilmoittaa Ilmestyskirjan kahdennessakymmenennessä toisessa luvussa, että ”se, joka on vanhurskas, ja se, joka on väärä”, jäävät siihen tilaan iankaikkisesti.

> And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. Daniel 12:1.

> Ja siihen aikaan nousee Miikael, se suuri ruhtinas, joka seisoo sinun kansasi lasten suojana; ja tulee ahdistuksen aika, jollaista ei ole ollut siitä saakka, kun kansoja on ollut, hamaan siihen aikaan asti; ja siihen aikaan sinun kansasi pelastuu, jokainen, joka havaitaan kirjaan kirjoitetuksi. Daniel 12:1.

> He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:11.

> Joka tekee vääryyttä, tehköön edelleen vääryyttä; ja joka on saastainen, saastukoon edelleen; ja joka on vanhurskas, tehköön edelleen vanhurskautta; ja joka on pyhä, pyhittyköön edelleen. Ilmestyskirja 22:11.

Elijah must appear before probation closes, and he gets slain and resurrected in Revelation eleven, just before probation closes. He is resurrected and presents his message until probation closes, where there is then another resurrection, of righteous and wicked.

Elian on ilmestyttävä ennen koeajan päättymistä, ja hänet surmataan ja hän nousee kuolleista Ilmestyskirjan luvussa yksitoista juuri ennen koeajan päättymistä. Hänet herätetään kuolleista, ja hän esittää sanomansa koeajan päättymiseen asti, jolloin tapahtuu sitten toinen ylösnousemus, vanhurskaiden ja jumalattomien.

> And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. Daniel 12:2.

> Ja monet maan tomussa nukkuvista heräävät, toiset iankaikkiseen elämään, toiset häpeään ja iankaikkiseen kauhistukseen. Daniel 12:2.

That special resurrection is followed by the Second Coming of Christ, where the righteous dead are resurrected and then a thousand years where the saints judge the lost. At the end of the thousand years there is another resurrection and the third coming of Christ. The line of prophetic resurrections includes the resurrection of the papal beast, but each of the resurrections are a specific subject of God’s prophetic Word. On July 18, 2020, the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand committed suicide by rebelling against Christ’s command forbidding time applications beyond 1844.

Tuota erityistä ylösnousemusta seuraa Kristuksen toinen tulemus, jolloin vanhurskaat kuolleet herätetään kuolleista, ja sitten tuhat vuotta, jonka aikana pyhät tuomitsevat kadotetut. Tuhannen vuoden lopussa tapahtuu toinen ylösnousemus ja Kristuksen kolmas tulemus. Profetaallisten ylösnousemusten linjaan sisältyy paavillisen pedon ylösnousemus, mutta jokainen ylösnousemus on Jumalan profeetallisen Sanan erityinen aihe. Heinäkuun 18. päivänä 2020 sadan neljänkymmenenneljän tuhannen laodikealainen liike teki itsemurhan kapinoimalla Kristuksen käskyä vastaan, joka kielsi vuotta 1844 myöhemmät aikasovellutukset.

A voice was then heard in Rama, meaning pride and self-exaltation. Rachel meaning a good traveler is in mourning because Moses and Elijah are not, and more importantly, they cannot be comforted. They have no comfort, and the Holy Spirit is the Comforter, that would be sent when the voice in the wilderness began in July of 2023.

Sitten kuului ääni Ramassa, mikä merkitsee ylpeyttä ja itsensä korottamista. Raakel, joka merkitsee hyvää matkaajaa, suree, koska Mooses ja Elia eivät ole, ja mikä vielä tärkeämpää, heitä ei voida lohduttaa. Heillä ei ole lohdutusta, ja Pyhä Henki on Lohduttaja, joka lähetettäisiin, kun ääni erämaassa alkoi heinäkuussa 2023.

These things happen just before probation closes, and according to Revelation, just before probation closes the Revelation of Jesus Christ is unsealed. That unsealing is what resurrects Moses and Elijah, who are also Rachel, the good traveler, who had been weeping and mourning for her children, could not be comforted. Her mourning turns to joy when those children are resurrected.

Nämä tapahtumat sijoittuvat aivan ennen armonajan päättymistä, ja Ilmestyskirjan mukaan juuri ennen armonajan päättymistä Jeesuksen Kristuksen ilmestys avataan. Tuo avaaminen herättää eloon Mooseksen ja Elian, jotka ovat myös Raakel, hyvä matkustaja, joka oli itkenyt ja murehtinut lapsiaan eikä voinut saada lohdutusta. Hänen murheensa muuttuu iloksi, kun nuo lapset herätetään eloon.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. Revelation 22:10.

> Ja hän sanoo minulle: Älä sulje sinetillä tämän kirjan profetian sanoja, sillä aika on lähellä. Ilmestys 22:10.

Moses and Elijah were dead in the streets of Sodom and Egypt, and just as with Christ, the one hundred and forty-four thousand would be called out of Egypt, when the gathering began in July of 2023.

Mooses ja Elia olivat kuolleina Sodoman ja Egyptin kaduilla, ja samoin kuin Kristuksen kohdalla, ne sataneljäkymmentäneljätuhatta kutsuttaisiin ulos Egyptistä, kun kokoaminen alkoi heinäkuussa 2023.

## The Sixth Messianic Waymark is the calling out of Egypt in July of 2023

Kuudes messiaaninen tienviitta on Egyptistä ulos kutsuminen heinäkuussa 2023

> And was there until the death of Herod: that it might be fulfilled which was spoken of the Lord by the prophet, saying, Out of Egypt have I called my son. Matthew 2:15.

> Ja hän oli siellä Herodeksen kuolemaan asti, jotta kävisi toteen se, minkä Herra oli puhunut profeetan kautta sanoen: Egyptistä minä kutsuin poikani. Matteus 2:15.

## Prediction

Ustaaru

> When Israel was a child, then I loved him, and called my son out of Egypt. Hosea 11:1.

> Kun Israel oli lapsi, minä rakastin häntä, ja Egyptistä minä kutsuin poikani. Hoos. 11:1.

Dead in the Egyptian street, a heavenly voice from the wilderness calls Ezekiel’s valley of dead bones to life. That voice began to sound in July of 2023.

Kuolleina Egyptin kadulla erämaasta kuuluva taivaallinen ääni kutsuu Hesekielin kuolleiden luiden laakson eloon. Tuo ääni alkoi kaikua heinäkuussa 2023.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. Revelation 11:11, 12.

> Ja kolmen ja puolen päivän kuluttua Jumalasta lähtenyt elämän henki meni heihin, ja he nousivat jaloilleen; ja suuri pelko valtasi ne, jotka näkivät heidät. Ja he kuulivat suuren äänen taivaasta sanovan heille: Nouskaa tänne. Ja he nousivat taivaaseen pilvessä; ja heidän vihollisensa näkivät heidät. Ilmestys 11:11, 12.

God calls His Son out of Egypt and He also called Moses out of Egypt, for Moses as the alpha and Jesus as the omega represent the experience of the one-hundred and forty-four thousand, who sing the song of Moses and the Lamb. That song includes the call out of Egypt. In Ezekiel there is represented two steps, that were prefigured by the two steps in the creation of Adam. First the body is formed, and then the breath of life is breathed into the body and it then lives. In Revelation eleven the first step is the entrance of the Spirit of God into the slain, and they then stood upon their feet. When they stand, they are God’s army. What conveys the Spirit in chapter eleven is represented by Ezekiel’s first prophecy. The voice in the wilderness is the prophetic message accompanied by the Holy Spirit.

Jumala kutsuu Poikansa Egyptistä, ja Hän kutsui myös Mooseksen Egyptistä, sillä Mooses alfana ja Jeesus omegana edustavat sadan neljänkymmenen neljän tuhannen kokemusta, niiden, jotka laulavat Mooseksen ja Karitsan laulun. Tähän lauluun sisältyy kutsu pois Egyptistä. Hesekielissä esitetään kaksi vaihetta, jotka olivat ennalta kuvattuina Aadamin luomisen kahdessa vaiheessa. Ensin ruumis muodostetaan, ja sitten elämän henkäys puhalletaan ruumiiseen, jolloin se tulee eläväksi. Ilmestyskirjan luvussa yksitoista ensimmäinen vaihe on Jumalan Hengen tuleminen surmattuihin, ja sen jälkeen he nousivat jaloilleen. Kun he seisovat, he ovat Jumalan armeija. Se, mikä välittää Hengen luvussa yksitoista, on kuvattuna Hesekielin ensimmäisessä profetiassa. Erämaassa huutavan ääni on profeetallinen sanoma Pyhän Hengen saattamana.

The book of Matthew contains the twelve chapters that are the omega to the twelve chapters in Genesis that provide two witnesses which represent the covenant with the one hundred and forty-four thousand. Those men and women are sealed for eternity in a relationship of Divinity combined with their humanity. They become the sign for the eleventh-hour workers.

Matteuksen kirja sisältää ne kaksitoista lukua, jotka ovat omegana niille kahdelletoista luvulle Ensimmäisessä Mooseksen kirjassa ja jotka antavat kaksi todistajaa edustamaan liittoa sadanneljällekymmenelleneljälletuhannelle. Nuo miehet ja naiset sinetöidään iankaikkisuudeksi suhteeseen, jossa jumaluus yhdistyy heidän ihmisyyteensä. Heistä tulee merkki yhdennentoista hetken työntekijöille.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> ”Pyhän Hengen työnä on näyttää maailmalle todeksi synnin, vanhurskauden ja tuomion. Maailmaa voidaan varoittaa ainoastaan siten, että ne, jotka uskovat totuuden, nähdään totuuden kautta pyhitettyinä, toimien korkeiden ja pyhien periaatteiden mukaisesti ja osoittaen ylevässä, korotetussa merkityksessä sen rajalinjan, joka erottaa Jumalan käskyt pitävät niistä, jotka tallaavat ne jalkojensa alle. Hengen pyhitys tekee näkyväksi eron niiden välillä, joilla on Jumalan sinetti, ja niiden, jotka pitävät väärää lepopäivää. Kun koetus tulee, käy selvästi ilmi, mikä pedon merkki on. Se on sunnuntain pitäminen. Ne, jotka kuultuaan totuuden edelleen pitävät tätä päivää pyhänä, kantavat sen synnin ihmisen tunnusmerkkiä, joka luuli voivansa muuttaa ajat ja lain.” Bible Training School, 1. joulukuuta 1903.

The ensign of the one hundred and forty-four thousand when they are called up to heaven in chapter eleven of Revelation, they are first called out of Egypt, which is where they were slain. A voice from the wilderness calls them out of Egypt, that they would be the sign for the eleventh-hour workers. Their resurrection in 2024 is also represented as a birth, and an awakening depending on which illustration is being identified. In terms of a birth, they are those who fulfill the parable of the ten virgins, and in this sense, their birth is a virgin birth, and they are the sign.

Sadan neljänkymmenenneljän tuhannen tunnusmerkki on se, että kun heidät Ilmestyskirjan yhdennessätoista luvussa kutsutaan ylös taivaaseen, heidät kutsutaan ensin pois Egyptistä, jossa heidät surmattiin. Ääni erämaasta kutsuu heidät pois Egyptistä, jotta he olisivat merkkinä yhdennentoista hetken työntekijöille. Heidän ylösnousemuksensa vuonna 2024 esitetään myös syntymänä ja heräämisenä sen mukaan, mikä vertauskuva on tunnistettavana. Syntymän näkökulmasta he ovat ne, jotka täyttävät vertauksen kymmenestä neitsyestä, ja tässä merkityksessä heidän syntymänsä on neitseellinen syntymä, ja he ovat merkki.

## The Seventh Messianic Waymark is 2024

Seitsemäs messiaaninen tienviitta on vuosi 2024

> Now all this was done, that it might be fulfilled which was spoken of the Lord by the prophet, saying, Behold, a virgin shall be with child, and shall bring forth a son, and they shall call his name Emmanuel, which being interpreted is, God with us. Matthew 1:22, 23.

> Mutta tämä kaikki tapahtui, jotta kävisi toteen, mitä Herra oli puhunut profeetan kautta sanoessaan: Katso, neitsyt tulee raskaaksi ja synnyttää pojan, ja hänen nimekseen on annettava Immanuel, mikä käännettynä merkitsee: Jumala meidän kanssamme. Matteus 1:22, 23.

## Prediction

Ennustus

> Therefore the Lord himself shall give you a sign; Behold, a virgin shall conceive, and bear a son, and shall call his name Immanuel. Isaiah 7:14.

> Sentähden Herra itse antaa teille merkin: Katso, neitsyt tulee raskaaksi ja synnyttää pojan ja antaa hänelle nimen Immanuel. Jesaja 7:14.

There were signs in the history of Moses and Christ, as there were in Millerite history. In the last days, Laodicean Adventism will be seeking after a sign, and their only sign, is the sign of Jonah. There is also a sign for those who are resurrected in 2024. Their sign is the “seven times” of Leviticus twenty-six.

Merkkejä oli Mooseksen ja Kristuksen historiassa, niin kuin niitä oli myös milleriläisessä historiassa. Viimeisinä päivinä laodikealainen adventismi etsii merkkiä, ja heidän ainoa merkkinsä on Joonan merkki. On myös merkki niille, jotka herätetään kuolleista vuonna 2024. Heidän merkkinsä on 3. Mooseksen kirjan kahdenkymmenennennen kuudennen luvun ”seitsemän aikaa”.

> And this shall be a sign unto thee, Ye shall eat this year such things as grow of themselves, and in the second year that which springeth of the same; and in the third year sow ye, and reap, and plant vineyards, and eat the fruits thereof. And the remnant that is escaped of the house of Judah shall yet again take root downward, and bear fruit upward. For out of Jerusalem shall go forth a remnant, and they that escape out of mount Zion: the zeal of the Lord of hosts shall do this. 2 Kings 19:29–31.

> Ja tämä olkoon sinulle merkkinä: tänä vuonna te syötte sitä, mikä itsestään kasvaa, ja toisena vuonna sitä, mikä versoo siitä; mutta kolmantena vuonna kylväkää ja niittäkää, istuttakaa viinitarhoja ja syökää niiden hedelmää. Ja Juudan heimon pelastunut jäännös on jälleen juurtuva syvälle alaspäin ja kantava hedelmää ylöspäin. Sillä Jerusalemista on lähtevä jäännös ja Siionin vuorelta ne, jotka pelastuvat: Herran Sebaotin kiivaus on tämän tekevä. 2. Kun. 19:29–31.

> And if ye shall say, What shall we eat the seventh year? behold, we shall not sow, nor gather in our increase: Then I will command my blessing upon you in the sixth year, and it shall bring forth fruit for three years. And ye shall sow the eighth year, and eat yet of old fruit until the ninth year; until her fruits come in ye shall eat of the old store. Leviticus 25:20–22.

> Ja jos te sanotte: Mitä me syömme seitsemäntenä vuonna? katso, emme kylvä emmekä kokoa satoamme; niin minä annan siunaukseni teille kuudentena vuonna, ja se tuottaa sadon kolmeksi vuodeksi. Ja kahdeksantena vuonna te kylvätte, ja syötte yhä vanhaa satoa yhdeksänteen vuoteen asti; siihen asti, kunnes sen hedelmät valmistuvat, te syötte vanhaa varastoa. 3. Moos. 25:20–22.

Those who escape, are also represented as the outcasts of Israel, and they were cast out by their brethren which hated them. Their brethren cast them out, for they hated them because they could not refute the sabbath truth represented by Moses’ “seven times.”

Ne, jotka pelastuvat, esitetään myös Israelin karkotettuina, ja heidän veljensä, jotka vihasivat heitä, ajoivat heidät pois. Heidän veljensä karkottivat heidät, sillä he vihasivat heitä, koska eivät voineet kumota sapatin totuutta, jota Mooseksen ”seitsemän aikaa” edusti.

> The Lord doth build up Jerusalem: he gathereth together the outcasts of Israel. Psalms 147:2.

> Herra rakentaa Jerusalemin; hän kokoaa yhteen Israelin karkotetut. Psalmit 147:2.

The Lord began gathering the remnant in July 2023, and the remnant are the “outcasts” of Israel. In July 2023, He set His hand a second time to gather His outcasts. He set His hand in 1849 a second time, in advance of the omega light of Moses seven times in 1856. The alpha light was represented by Miller’s first prophetic discovery—Moses’ seven times.

Herra alkoi koota jäännöstä heinäkuussa 2023, ja jäännös on Israelin ”karkotetut”. Heinäkuussa 2023 Hän ojensi kätensä toistamiseen kootakseen karkotettunsa. Hän ojensi kätensä vuonna 1849 toistamiseen, ennen Mooseksen omega-valoa, seitsemän aikaa, vuonna 1856. Alfa-valoa edusti Millerin ensimmäinen profeetallinen löytö — Mooseksen seitsemän aikaa.

> And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea. And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:10–12.

> Ja sinä päivänä tapahtuu, että Iisain juurivesa on oleva kansojen lippumerkkinä; hänen tykönsä pakanakansat etsiytyvät, ja hänen leposijansa on oleva kunniakas. Ja sinä päivänä tapahtuu, että Herra ojentaa kätensä vielä toisen kerran hankkiakseen takaisin kansansa jäännöksen, joka on jäljelle jäänyt Assyriasta ja Egyptistä, Patroksesta ja Kuusista, Eelamista ja Sinearin maasta, Hamatista ja meren saarista. Ja hän kohottaa lippumerkin kansakunnille ja kokoaa Israelin karkotetut sekä kerää Juudan hajotetut maan neljältä ääreltä. Jesaja 11:10–12.

When the outcasts are lifted up as the sign, they will then gather the eleventh-hour workers, who can “only be warned by seeing” “the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day.” The sign for the eleventh-hour workers is the outcasts, and the sign OF the outcasts, is the enigma of, eating “this year such things as grow of themselves, and in the second year that which springeth of the same; and in the third year sow ye, and reap, and plant vineyards, and eat the fruits thereof.”

Kun hyljeksityt korotetaan merkiksi, he kokoavat silloin yhdennentoista hetken työntekijät, joita voidaan ”varoittaa ainoastaan näkemällä” ”ero niiden välillä, joilla on Jumalan sinetti, ja niiden, jotka pitävät väärää lepopäivää.” Yhdennentoista hetken työntekijöiden merkki ovat hyljeksityt, ja hyljeksittyjen merkki ON arvoitus siitä, että syödään ”tänä vuonna sitä, mikä itsestään kasvaa, ja toisena vuonna sitä, mikä siitä versoo; mutta kolmantena vuonna kylväkää ja niittäkää ja istuttakaa viinitarhoja ja syökää niiden hedelmää.”

The enigma of the passage is that it represents the “seven times” of Leviticus twenty-five and twenty-six. The Sabbath of the land resting is a component of the covenant that identifies both the blessing or the curse, of either observing or rejecting the seventh-year rest for the promised land. The sign of the one hundred and forty-four thousand is the component of the threefold promise of the covenant that is represented by the seventh-year Sabbath of the land. The foundational truth of the “seven times,” identifies one of three elements of the covenant that promises a new heart and mind, and a new body and also a land to live in.

Katkelman arvoitus on siinä, että se esittää 3. Mooseksen kirjan kahdenkymmenennenviidennen ja kahdennenkymmenennenkuudennen luvun ”seitsemän aikaa”. Maan sapatin lepo on liiton osatekijä, joka osoittaa sekä siunauksen että kirouksen sen mukaan, noudatetaanko vai hylätäänkö luvattua maata koskeva seitsemännen vuoden lepo. Sadan neljänkymmenenneljän tuhannen merkki on sen liiton kolmiosaisen lupauksen osatekijä, jota maan seitsemännen vuoden sapatti edustaa. ”Seitsemän ajan” perustotuus osoittaa yhden liiton kolmesta osatekijästä, joka lupaa uuden sydämen ja mielen sekä uuden ruumiin ja myös maan, jossa asua.

The seventh-day Sabbath is the sign between God and His people, but that seventh-day Sabbath also represents the covenant responsibility given to ancient Israel. They were to be the protectors, the depositaries of the Ten Commandments. Sister White is clear that modern Israel in 1844 in alignment with ancient Israel was made the depositaries of not only the Ten Commandments, but also of God’s prophetic Word.

Seitsemännen päivän sapatti on merkki Jumalan ja Hänen kansansa välillä, mutta tuo seitsemännen päivän sapatti edustaa myös muinaiselle Israelille annettua liittovastuuta. Heidän tuli olla kymmenen käskyn vartijoita, niiden haltijoita. Sisär White tekee selväksi, että nykyinen Israel vuonna 1844, muinaisen Israelin rinnakkaiskuvana, asetettiin paitsi kymmenen käskyn myös Jumalan profeetallisen sanan haltijaksi.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth.” Testimonies, volume 5, 455.

> ”Jumala on kutsunut kirkkonsa tänä aikana, niin kuin Hän kutsui muinaisen Israelin, seisomaan valona maan päällä. Totuuden mahtavalla halkaisijalla, ensimmäisen, toisen ja kolmannen enkelin sanomilla, Hän on erottanut heidät kirkoista ja maailmasta saattaakseen heidät pyhään läheisyyteen itsensä kanssa. Hän on tehnyt heistä lakinsa haltijat ja uskonut heille tätä aikaa koskevat suuret profetian totuudet. Muinaiselle Israelille uskottujen pyhien oraakkelien tavoin nämä ovat pyhä talletus, joka on välitettävä maailmalle. Ilmestyskirjan 14. luvun kolme enkeliä edustavat sitä kansaa, joka ottaa vastaan Jumalan sanomien valon ja lähtee Hänen edustajinaan viemään varoitusta kautta maan äärestä ääreen.” Testimonies, osa 5, s. 455.

The Ten Commandments are represented by the sign of the seventh-day Sabbath, and the laws of prophecy are represented by the seventh-year Sabbath. Laodicean Seventh-day Adventism will be greatly embarrassed when they jump ship and begin worshipping the sun, but the Sabbath commandment they first rejected is Moses’ “seven times.”

Kymmenen käskyä edustaa seitsemännen päivän sapatin merkki, ja profetian lakeja edustaa seitsemännen vuoden sapatti. Laodikealainen seitsemännen päivän adventismi joutuu suureen häpeään, kun se jättää laivan ja alkaa palvoa aurinkoa, mutta sapattikäsky, jonka se ensin hylkäsi, on Mooseksen ”seitsemän aikaa”.

To win the promised land God’s people must understand and uphold not only the seventh-day Sabbath, but also the seven-year Sabbath. Laodicean Adventism cannot refute this biblical truth, though they cover it with lies. This is the root of their hatred that leads them to cast out those who will be the ensign.

Luvatun maan voittamiseksi Jumalan kansan täytyy ymmärtää ja pitää voimassa ei ainoastaan seitsemännen päivän sapattia, vaan myös seitsemännen vuoden sapattia. Laodikealainen adventismi ei voi kumota tätä raamatullista totuutta, vaikka he peittävät sen valheilla. Tämä on heidän vihansa juuri, joka saa heidät heittämään ulos ne, jotka tulevat olemaan lippumerkki.

> “Most of my father’s family were full believers in the advent, and for bearing testimony to this glorious doctrine seven of us were at one time cast out of the Methodist Church. At this time the words of the prophet were exceedingly precious to us: ‘Your brethren that hated you, that cast you out for My name’s sake, said, Let the Lord be glorified: but He shall appear to your joy, and they shall be ashamed.’ Isaiah 66:5.

> Useimmat isäni perheenjäsenistä olivat täydesti adventtiin uskovia, ja tämän jalon opin todistamisesta seitsemän meistä erotettiin eräänä aikana metodistikirkosta. Tuolloin profeetan sanat olivat meille ylen kalliit: ”Teidän veljenne, jotka teitä vihaavat, jotka heittävät teidät ulos minun nimeni tähden, sanovat: Tulkoon Herra kirkastetuksi; mutta hän on ilmestyvä teidän iloksenne, ja he joutuvat häpeään.” Jesaja 66:5.

> “From this time, up to December, 1844, my joys, trials, and disappointments were like those of my dear Advent friends around me. At this time I visited one of our Advent sisters, and in the morning we bowed around the family altar. It was not an exciting occasion, and there were but five of us present, all women. While I was praying, the power of God came upon me as I had never felt it before. I was wrapped in a vision of God’s glory, and seemed to be rising higher and higher from the earth, and was shown something of the travels of the Advent people to the Holy City, as narrated below.” Early Writings, 13.

> ”Tästä ajasta aina joulukuuhun 1844 asti iloni, koettelemukseni ja pettymykseni olivat samanlaisia kuin rakkaiden adventtiystävieni ympärilläni. Tähän aikaan kävin erään adventtisisaremme luona, ja aamulla polvistuimme perhealtarille. Tilaisuus ei ollut kiihoittava, ja meitä oli läsnä vain viisi, kaikki naisia. Rukoillessani Jumalan voima tuli ylitseni tavalla, jolla en ollut sitä koskaan ennen tuntenut. Minut temmattiin näkyyn Jumalan kirkkaudesta, ja näytti siltä, että kohosin yhä korkeammalle ja korkeammalle maasta, ja minulle näytettiin jotakin adventtikansan matkasta Pyhään kaupunkiin, kuten jäljempänä kerrotaan.” Early Writings, 13.

Ellen White’s first vision, was given when five women, (representing five wise virgins) were gathered together after being cast out by their brethren that hated them. They hated them for the doctrine of the Second Coming, thus typifying the outcasts of the latter days.

Ellen Whiten ensimmäinen näky annettiin, kun viisi naista (edustaen viittä viisasta neitsyttä) oli kokoontuneena yhteen sen jälkeen, kun heidän veljensä, jotka vihasivat heitä, olivat ajaneet heidät pois. He vihasivat heitä toisen tulemuksen opin tähden ja kuvasivat siten viimeisten päivien hylkiöitä.

> “I saw the nominal church and nominal Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics to obtain their influence to come against the truth. The saints then will be an obscure people, little known to the Catholics; but the churches and nominal Adventists who know of our faith and customs (for they hated us on account of the Sabbath, for they could not refute it) will betray the saints and report them to the Catholics as those who disregard the institutions of the people; that is, that they keep the Sabbath and disregard Sunday.

> ”Näin, että nimikristillinen kirkko ja nimelliset adventistit pettäisivät meidät Juudaksen tavoin katolilaisten käsiin saadakseen heidän vaikutusvaltansa totuutta vastaan. Pyhät tulevat silloin olemaan vähäpätöinen kansa, katolilaisille vain vähän tunnettu; mutta kirkot ja nimelliset adventistit, jotka tuntevat uskomme ja tapamme (sillä he vihasivat meitä sapatin tähden, koska eivät voineet sitä kumota), pettävät pyhät ja ilmiantavat heidät katolilaisille sellaisina, jotka halveksivat kansan säädöksiä; toisin sanoen, että he pitävät sapatin ja jättävät sunnuntain huomiotta.”

> “Then the Catholics bid the Protestants to go forward, and issue a decree that all who will not observe the first day of the week, instead of the seventh day, shall be slain. And the Catholics, whose numbers are large, will stand by the Protestants. The Catholics will give their power to the image of the beast. And the Protestants will work as their mother worked before them to destroy the saints. But before their decree bring or bear fruit, the saints will be delivered by the Voice of God.” Spalding and Magan, 1, 2.

> ”Sitten katolilaiset kehottavat protestantteja etenemään ja antavat asetuksen, että kaikki, jotka eivät vietä viikon ensimmäistä päivää seitsemännen päivän sijasta, surmattakoon. Ja katolilaiset, joiden lukumäärä on suuri, asettuvat protestanttien rinnalle. Katolilaiset antavat valtansa pedon kuvalle. Ja protestantit toimivat, kuten heidän äitinsä toimi ennen heitä, hävittääkseen pyhät. Mutta ennen kuin heidän asetuksensa tuottaa tai kantaa hedelmää, pyhät vapautetaan Jumalan äänen kautta.” Spalding and Magan, 1, 2.

The “nominal” (meaning in name only), “Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics.” They did so because “they hated” the outcasts “on account of the Sabbath.” Nominal Adventists profess to observe the seventh-day Sabbath, so this cannot be the Sabbath that is referenced. They hate the outcasts, for they know that they cannot refute the foundational truth of Moses’ seven times, that was the alpha understanding of Elijah in the person of William Miller.

”Nimelliset” (toisin sanoen vain nimeltään olevat) ”adventistit, Juudaksen tavoin, pettäisivät meidät katolilaisten käsiin.” He tekivät niin, koska ”he vihasivat” hyljeksittyjä ”sapatin tähden”. Nimelliset adventistit tunnustautuvat viettävänsä seitsemännen päivän sapattia, joten tämä ei voi olla se sapatti, johon tässä viitataan. He vihaavat hyljeksittyjä, sillä he tietävät, etteivät voi kumota Mooseksen seitsemän ajan perustavaa totuutta, joka oli Elian alfa-ymmärrys William Millerin henkilössä.

> “God is not giving us a new message. We are to proclaim the message that in 1843 and 1844 brought us out of the other churches.” Review and Herald, January 19, 1905.

> ”Jumala ei anna meille uutta sanomaa. Meidän tulee julistaa sitä sanomaa, joka vuosina 1843 ja 1844 toi meidät ulos muista kirkoista.” Review and Herald, 19. tammikuuta 1905.

> “All the messages given from 1840–1844 are to be made forcible now, for there are many people who have lost their bearings. The messages are to go to all the churches.” Manuscript Releases, volume 21, 437.

> ”Kaikista sanomista, jotka annettiin vuosina 1840–1844, on tehtävä nyt voimallisia, sillä on monia ihmisiä, jotka ovat menettäneet suuntansa. Sanomien tulee mennä kaikkiin seurakuntiin.” Manuscript Releases, osa 21, 437.

> “The truths that we received in 1841, ‘42, ‘43, and ‘44 are now to be studied and proclaimed.” Manuscript Releases, volume 15, 371.

> ”Totuudet, jotka saimme vuosina 1841, ’42, ’43 ja ’44, ovat nyt tutkittavat ja julistettavat.” Manuscript Releases, osa 15, 371.

> “The warning has come: Nothing is to be allowed to come in that will disturb the foundation of the faith upon which we have been building ever since the message came in 1842, 1843, and 1844. I was in this message, and ever since I have been standing before the world, true to the light that God has given us. We do not propose to take our feet off the platform on which they were placed as day by day we sought the Lord with earnest prayer, seeking for light. Do you think that I could give up the light that God has given me? It is to be as the Rock of Ages. It has been guiding me ever since it was given.” Review and Herald, April 14, 1903.

> ”Varoitus on annettu: mitään sellaista ei saa sallia tulla sisään, mikä horjuttaisi sen uskon perustusta, jonka varaan olemme rakentaneet siitä asti, kun sanoma tuli vuosina 1842, 1843 ja 1844. Minä olin tässä sanomassa, ja siitä lähtien olen seissyt maailman edessä uskollisena sille valolle, jonka Jumala on meille antanut. Me emme aio siirtää jalkojamme siltä perustalta, jolle ne asetettiin, kun päivä päivältä etsimme Herraa hartaassa rukouksessa ja anoimme valoa. Luuletteko, että minä voisin luopua siitä valosta, jonka Jumala on minulle antanut? Sen on oltava kuin ikuinen kallio. Se on johdattanut minua siitä asti, kun se annettiin.” Review and Herald, 14. huhtikuuta 1903.

Judas is not a symbol of the Sanhedrin made up of Sadducees and Pharisees, Judas was one of the twelve disciples. He was one of the covenant bride, which Christ was about to marry at Pentecost. The betrayal against the outcasts comes from Judas, the Laodicean Seventh-day Adventist church. They are represented with many symbols, such as the Levites who are rejected by the Messenger of the Covenant in Malachi three. The Levites are separated at that purging, and their number is 25, whether faithful or unfaithful. The Levites are purged in advance of being lifted up as an offering, as in former years.

Juudas ei ole saddukeuksista ja fariseuksista koostuvan sanhedrinin vertauskuva; Juudas oli yksi niistä kahdestatoista opetuslapsesta. Hän oli yksi liiton morsianta, jonka Kristus oli aikomaisillaan ottaa puolisokseen helluntaina. Hyljeksittyjä vastaan kohdistuva kavallus tulee Juudaasta, Laodikean seitsemännen päivän adventistikirkosta. Heitä kuvataan monin vertauskuvin, kuten leeviläisiä, jotka Liiton Sanansaattaja hylkää Malakian kirjan kolmannessa luvussa. Leeviläiset erotetaan tuossa puhdistuksessa, ja heidän lukunsa on 25, olivatpa he uskollisia tai uskottomia. Leeviläiset puhdistetaan ennalta ennen kuin heidät korotetaan uhrilahjaksi, niin kuin entisinä vuosina.

> And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. Malachi 3:3, 4.

> Ja hän istuu hopean sulattajana ja puhdistajana; ja hän puhdistaa Leevin pojat ja puhdistaa heidät kuin kullan ja hopean, jotta he voisivat tuoda Herralle uhrilahjan vanhurskaudessa. Silloin Juudan ja Jerusalemin uhrilahja on Herralle otollinen, niin kuin muinaisina päivinä ja niin kuin entisinä vuosina. Malakia 3:3, 4.

The Levites are the offering, for they perfectly reflect the character of Christ, who is the great offering. When those twenty-five Levites are lifted up as an offering, the twenty-five counterfeit Levites are bowing to the sun in Ezekiel 8.

Leeviläiset ovat uhri, sillä he heijastavat täydellisesti Kristuksen luonnetta, hänen, joka on suuri uhri. Kun nuo kaksikymmentäviisi leeviläistä korotetaan uhriksi, nuo kaksikymmentäviisi väärennettyä leeviläistä kumartavat aurinkoa Hesekielin 8. luvussa.

Judas does not only represent a wicked Levite, but he is also a wicked priest that has been prepared for thirty years, as represented by Judas’ thirty pieces of silver.

Juudas ei edusta ainoastaan pahaa leeviläistä, vaan hän on myös paha pappi, jota on valmistettu kolmenkymmenen vuoden ajan, kuten Juudaan kolmekymmentä hopearahaa kuvaavat.

> Then Judas, which had betrayed him, when he saw that he was condemned, repented himself, and brought again the thirty pieces of silver to the chief priests and elders, Saying, I have sinned in that I have betrayed the innocent blood. And they said, What is that to us? see thou to that. And he cast down the pieces of silver in the temple, and departed, and went and hanged himself. Matthew 27:3–5.

> Silloin Juudas, joka oli hänet kavaltanut, nähdessään, että hänet oli tuomittu, katui tekoaan ja toi ne kolmekymmentä hopearahaa takaisin ylipapeille ja vanhimmille sanoen: ”Minä olen tehnyt synnin, kavaltamalla viattoman veren.” Mutta he sanoivat: ”Mitä se meihin kuuluu? Katso itse eteesi.” Niin hän heitti hopearahat temppeliin, lähti pois ja meni ja hirttäytyi. Matteus 27:3–5.

The thirty pieces of silver that Judas cast out, represents the Messenger of the Covenant casting out (purging) the dross (counterfeit silver) in Malachi three. That wicked priesthood was represented by the rebellion of Korah, Dathan and Abiram and the rebels of 1888. The wicked priesthood is swallowed up when the United States, the earth-beast opens up its mouth. Then fire destroys their followers, during the full outpouring of the latter rain, that begins at the Sunday law.

Ne kolmekymmentä hopearahaa, jotka Juudas heitti pois, kuvaavat liiton Sanansaattajaa heittämässä pois (puhdistamassa) kuonan (väärennetyn hopean) Malakian kolmannessa luvussa. Tuota jumalatonta papistoa edusti Koorahin, Daatanin ja Abiramin kapina sekä vuoden 1888 kapinalliset. Jumalaton papisto joutuu nielaistuksi, kun Yhdysvallat, maan peto, avaa suunsa. Sitten tuli tuhoaa heidän seuraajansa myöhäissateen täyden vuodatuksen aikana, joka alkaa sunnuntailaista.

The virgin birth as a sign in Christ’s day, represents the sign of the wise virgins in the latter days. In that period the Sanhedrin, the Laodicean Seventh-day Adventist church will seek for a sign, but will be unable to see the only sign given to Laodicea. The sign for the great multitude, the eleventh-hour workers is seeing men and women keeping the seventh-day Sabbath during the Sunday law testing period. The sign of the remnant in their controversy with the former covenant people is the seventh-year Sabbath, representing the foundations of Adventism as identified as the central pillar of both of Habakkuk’s sacred tables. The sign given to Laodicean Adventism is the sign of Jonah, which is addressed in the dialogue between Christ and Peter.

Neitseellinen syntymä merkkinä Kristuksen päivinä edustaa viisaiden neitsyiden merkkiä viimeisinä päivinä. Tuona aikana Sanhedrin, laodikealainen seitsemännen päivän adventistikirkko, etsii merkkiä, mutta ei kykene näkemään ainoaa Laodikealle annettua merkkiä. Suuren joukon, yhdentoista hetken työläisten, merkkinä on se, että he näkevät miesten ja naisten pitävän seitsemännen päivän sapattia sunnuntailakia koskevan koetusajan aikana. Jäännöksen merkki sen kiistassa entisen liiton kansan kanssa on seitsemännen vuoden sapatti, joka edustaa adventismin perustuksia, jotka on tunnistettu kummankin Habakukin pyhän taulun keskeiseksi pylvääksi. Laodikealaiselle adventismille annettu merkki on Joonaan merkki, jota käsitellään Kristuksen ja Pietarin välisessä vuoropuhelussa.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am?

> Kun Jeesus tuli Kesarea Filippin alueelle, hän kysyi opetuslapsiltaan sanoen: Kenen ihmiset sanovat minun, Ihmisen Pojan, olevan? Niin he sanoivat: Toiset sanovat, että sinä olet Johannes Kastaja; toiset Elia; ja toiset Jeremia tai joku profeetoista. Hän sanoi heille: Mutta kenen te sanotte minun olevan?

> And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven.

> Niin Simon Pietari vastasi ja sanoi: Sinä olet Kristus, elävän Jumalan Poika. Ja Jeesus vastasi ja sanoi hänelle: Autuas olet sinä, Simon Barjona, sillä liha ja veri eivät ole sitä sinulle ilmoittaneet, vaan minun Isäni, joka on taivaissa. Ja minä sanon sinulle myös: sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan kirkkoni, eivätkä tuonelan portit ole sitä voittavat. Ja minä annan sinulle taivasten valtakunnan avaimet; ja minkä sinä sidot maan päällä, se on oleva sidottu taivaissa, ja minkä sinä päästät maan päällä, se on oleva päästetty taivaissa.

> Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. Matthew 16:13–20.

> Sitten hän vakavasti kielsi opetuslapsiaan ilmoittamasta kenellekään, että hän oli Jeesus, Kristus. Matteus 16:13–20.

The sign for the Sanhedrin, and therefore Adventism is the sign of Jonah. Simon Barjona is introduced into the passage as a symbol of a covenant man, for his name is about to be changed. Abram’s name was changed at the covenant. Saul’s named was changed to Paul. Jacob’s name was changed to Israel. Those three witnesses establish that when a biblical character’s name is changed, they represent a covenant man, and therefore typify the last covenant people, who are the one hundred and forty-four thousand. Those three witnesses also establish that a covenant man’s name represents the prophetic symbolism associated with the person whose name is changed. Saul means “selected,” for he was selected to carry the gospel to the Gentiles. His name was changed to Paul, meaning small, for he in his own eyes was the smallest of the apostles, for he had persecuted God’s church. Jacob the supplanter, was changed in both name and experience to an overcomer, as Israel means. Peter’s name was Simon, meaning one who hears; and Barjona, meaning the son of Jonah.

Merkki Sanhedrinille, ja sen tähden adventismille, on Joonaan merkki. Simon Barjona tuodaan tähän kohtaan liiton miehen symbolina, sillä hänen nimensä on muuttumaisillaan. Abramin nimi muutettiin liiton yhteydessä. Saulin nimi muutettiin Paavaliksi. Jaakobin nimi muutettiin Israeliksi. Nuo kolme todistajaa vahvistavat, että kun raamatullisen henkilön nimi muutetaan, hän edustaa liiton miestä ja siten on viimeisen liittokansan esikuva, joka on ne sataneljäkymmentäneljä tuhatta. Nuo kolme todistajaa vahvistavat myös, että liiton miehen nimi edustaa sitä profeetallista symboliikkaa, joka liittyy siihen henkilöön, jonka nimi muutetaan. Saul merkitsee “valittu”, sillä hänet valittiin viemään evankeliumi pakanoille. Hänen nimensä muutettiin Paavaliksi, joka merkitsee pientä, sillä hän oli omissa silmissään apostoleista vähäisin, koska oli vainonnut Jumalan seurakuntaa. Jaakob, syrjäyttäjä, muutettiin sekä nimeltään että kokemukseltaan voittajaksi, kuten Israel merkitsee. Pietarin nimi oli Simon, joka merkitsee sellaista, joka kuulee; ja Barjona, joka merkitsee Joonan poikaa.

Peter is representing the last generation of Jonah, for he was Jonah’s son. Jonah means “dove,” and Simon is he who heard the message of the dove, and Simon Barjona had heard the message of the anointing of Jesus, when He was baptized and became Jesus Christ, and the Holy Spirit descended in the form of a dove. The message of Jonah was the message of the dove which represented the anointing of Jesus with power at His baptism. The message of Jonah was represented as Jonah being three days in the belly of a whale. Those three days are the three days of Passover to the feast of first fruits, which are typified by Christ’s baptism and by Jonah’s time in the belly of the whale.

Pietari edustaa Joonan viimeistä sukupolvea, sillä hän oli Joonan poika. Joona merkitsee ”kyyhkyä”, ja Simon on se, joka kuuli kyyhkysen sanoman; ja Simon Barjona oli kuullut sanoman Jeesuksen voitelusta, kun Hänet kastettiin ja Hänestä tuli Jeesus Kristus, ja Pyhä Henki laskeutui kyyhkysen muodossa. Joonan sanoma oli kyyhkysen sanoma, joka edusti Jeesuksen voitelemista voimalla Hänen kasteessaan. Joonan sanoma kuvattiin siinä, että Joona oli kolme päivää valaan vatsassa. Nuo kolme päivää ovat pääsiäisen kolmesta päivästä esikoishedelmän juhlaan, joita Kristuksen kaste ja Joonan aika valaan vatsassa esikuvallisesti kuvaavat.

The sign of Jonah is the sign of the anointing of Christ at His baptism, which typifies the descent of the angel of Revelation eighteen on 9/11. 9/11 began a three-step testing process as represented by Jonah’s three days. Those three steps are also illustrated in Millerite history. August 11, 1840 marked the test of the first angel, April 19, 1844 the test of the second angel and October 22, 1844 the third test. Those three steps represent 9/11, July 18, 2020 and the Sunday law.

Joonan merkki on Kristuksen kasteessa tapahtuneen voitelun merkki, joka on Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun enkelin laskeutumisen esikuva 11. syyskuuta. Syyskuun 11. päivä käynnisti kolmivaiheisen koetusprosessin, jota Joonan kolme päivää kuvaavat. Nämä kolme vaihetta havainnollistuvat myös milleriittien historiassa. Elokuun 11. päivä 1840 merkitsi ensimmäisen enkelin koetusta, huhtikuun 19. päivä 1844 toisen enkelin koetusta ja lokakuun 22. päivä 1844 kolmatta koetusta. Nämä kolme vaihetta edustavat syyskuun 11. päivää, heinäkuun 18. päivää 2020 ja sunnuntailakia.

At the Sunday law, Jonah is spat out of the mouth of a fish, right where Christ is spitting Laodicea out of His mouth, which is right where Balaam’s ass opens his mouth and speaks, which is right where John the Baptist’s father Zechariah speaks, which is also where the United States speaks as a dragon. Jonah then gives the final warning to the world as the symbol of those who were resurrected with Moses and Elijah in 2024. Those souls died in the streets of Sodom and Egypt, and are thereafter resurrected as Ezekiel’s mighty army. At their resurrection they become the sign of Jonah, for he represents those who have died and are resurrected to give the final message to Nineveh. Jonah in the belly of the whale, Daniel in the lion’s den, John in the pot of boiling oil represent the one hundred and forty-four thousand who have experienced a symbolic death and resurrection. The anointing at 9/11 unto the resurrection of Ezekiel’s mighty army represents the baptism of Christ unto His resurrection.

Sunnuntailain aikana Joona syljetään ulos kalan suusta juuri siinä kohdassa, jossa Kristus sylkee Laodikean suustaan ulos, mikä on juuri se kohta, jossa Bileamin aasintamma avaa suunsa ja puhuu, mikä on juuri se kohta, jossa Johannes Kastajan isä Sakarias puhuu, ja myös se kohta, jossa Yhdysvallat puhuu lohikäärmeen tavoin. Tämän jälkeen Joona antaa maailmalle viimeisen varoituksen niiden vertauskuvana, jotka herätettiin kuolleista Mooseksen ja Elian kanssa vuonna 2024. Nämä sielut kuolivat Sodoman ja Egyptin kaduilla ja sen jälkeen heidät herätetään henkiin Hesekielin mahtavana armeijana. Ylösnousemuksessaan heistä tulee Joonan merkki, sillä hän edustaa niitä, jotka ovat kuolleet ja herätetyt henkiin antamaan viimeisen sanoman Niinivelle. Joona valaan vatsassa, Daniel leijonien luolassa, Johannes kiehuvan öljyn padassa edustavat niitä sataaneljäkymmentäneljää tuhatta, jotka ovat kokeneet vertauskuvallisen kuoleman ja ylösnousemuksen. Voitelu 9/11:ssä Hesekielin mahtavan armeijan ylösnousemukseen asti edustaa Kristuksen kastetta Hänen ylösnousemukseensa asti.

> The Pharisees also with the Sadducees came, and tempting desired him that he would shew them a sign from heaven. He answered and said unto them, When it is evening, ye say, It will be fair weather: for the sky is red. And in the morning, It will be foul weather to day: for the sky is red and lowring. O ye hypocrites, ye can discern the face of the sky; but can ye not discern the signs of the times? A wicked and adulterous generation seeketh after a sign; and there shall no sign be given unto it, but the sign of the prophet Jonas. And he left them, and departed. Matthew 16:1–4.

> Myös fariseukset ja saddukeukset tulivat hänen luokseen, ja kiusaten pyysivät häntä näyttämään heille merkin taivaasta. Mutta hän vastasi ja sanoi heille: Kun ilta tulee, te sanotte: Tulee selkeä sää, sillä taivas on rusottava. Ja aamulla: Täksi päiväksi tulee huono sää, sillä taivas on rusottava ja synkkä. Te ulkokullatut, taivaan muodon te osaatte arvioida; mutta aikojen merkkejä ette osaa arvioida? Paha ja avionrikkoja sukupolvi tavoittelee merkkiä, eikä sille anneta muuta merkkiä kuin profeetta Joonaan merkki. Ja hän jätti heidät ja meni pois. Matteus 16:1–4.

The crowning miracle was the resurrection of Lazarus.

Huipentava ihme oli Lasaruksen ylösnousemus.

> “In delaying to come to Lazarus, Christ had a purpose of mercy toward those who had not received Him. He tarried, that by raising Lazarus from the dead He might give to His stubborn, unbelieving people another evidence that He was indeed ‘the resurrection, and the life.’ He was loath to give up all hope of the people, the poor, wandering sheep of the house of Israel. His heart was breaking because of their impenitence. In His mercy He purposed to give them one more evidence that He was the Restorer, the One who alone could bring life and immortality to light. This was to be an evidence that the priests could not misinterpret. This was the reason of His delay in going to Bethany. This crowning miracle, the raising of Lazarus, was to set the seal of God on His work and on His claim to divinity.” The Desire of Ages, 528, 529.

> “Viivytellessään menemästä Lasaruksen luo Kristuksella oli armollinen tarkoitus niitä kohtaan, jotka eivät olleet ottaneet Häntä vastaan. Hän viipyi, jotta Hän herättämällä Lasaruksen kuolleista antaisi uppiniskaiselle, epäuskoiselle kansalleen vielä yhden todistuksen siitä, että Hän todella oli ‘ylösnousemus ja elämä’. Hän ei mielellään luopunut kaikesta toivosta kansan suhteen, noiden Israelin huoneen köyhien, harhailevien lampaiden. Hänen sydämensä murtui heidän katumattomuutensa tähden. Armossaan Hän aikoi antaa heille vielä yhden todistuksen siitä, että Hän oli Ennalleenasettaja, Hän, joka yksin saattoi tuoda elämän ja kuolemattomuuden valoon. Tämän tuli olla todistus, jota papit eivät voisi tulkita väärin. Tämä oli syy Hänen viivymiseensä matkallaan Betaniaan. Tämän huippuihmeen, Lasaruksen herättämisen, tuli painaa Jumalan sinetti Hänen työlleen ja Hänen väitteelleen jumaluudesta.” Alfa ja omega, s. 528, 529.

Christ tarried before He resurrected Lazarus, and Lazarus was not only the “crowning miracle,” he was also the “seal” upon God’s work. In the passage the sign of Jonah is the only sign for the adulterous and wicked generation. It is important to see that the timing of the sealing process is very specific. In the passage we are addressing where Peter’s name is changed, it informs us that from that point onward Jesus began to reveal that He was to be put to death, yet in the last verse Matthew records, “Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ.” Then in the very next verse he records, “From that time forth began Jesus to shew unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day.”

Kristus viipyi ennen kuin Hän herätti Lasaruksen, eikä Lasarus ollut ainoastaan ”huippuihme”, vaan hän oli myös Jumalan työn ”sinetti”. Tässä kohdassa Joonaan merkki on ainoa merkki avionrikkojalle ja pahalle sukupolvelle. On tärkeää nähdä, että sinetöimisprosessin ajoitus on hyvin täsmällinen. Siinä kohdassa, jota tarkastelemme ja jossa Pietarin nimi muutetaan, meille ilmoitetaan, että siitä hetkestä lähtien Jeesus alkoi ilmaista, että Hänet oli pantava kuolemaan, kuitenkin viimeisessä jakeessa Matteus kirjoittaa: ”Silloin hän varoitti opetuslapsiaan sanomaan ei kenellekään, että hän oli Jeesus Kristus.” Sitten aivan seuraavassa jakeessa hän kirjoittaa: ”Siitä lähtien Jeesus rupesi näyttämään opetuslapsilleen, että hänen piti menemän Jerusalemiin ja kärsimän paljon vanhimmilta ja ylipapeilta ja kirjanoppineilta ja tuleman tapetuksi ja kolmantena päivänä nouseman ylös.”

The passage begins with Jesus asking who men think He is, and then a follow-up question where He asked the disciples who they thought He was.

Jakso alkaa sillä, että Jeesus kysyy, kenen ihmiset ajattelevat Hänen olevan, ja sitten seuraa jatkokysymys, jossa Hän kysyi opetuslapsilta, kenen he ajattelivat Hänen olevan.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am? Matthew 16:13–15.

> Kun Jeesus saapui Kesarea Filippin alueelle, hän kysyi opetuslapsiltaan sanoen: "Kenen ihmiset sanovat minun, Ihmisen Pojan, olevan?" He vastasivat: "Toiset sanovat, että sinä olet Johannes Kastaja; toiset Elia; toiset taas Jeremia tai joku profeetoista." Hän sanoi heille: "Mutta kenen te sanotte minun olevan?" Matteus 16:13–15.

When Peter answers he identifies that Jesus was the Christ and the son of the living God. The word Christ is the Greek word for the Hebrew word Messiah. Jesus raises the question about who He is, and leads the disciples to the fact that He is the Messiah, but immediately informs them that they should tell no man. From that time, He began to teach that He would fulfill the twenty-three waymarks in the last three chapters of Matthew, but it was of necessity the truths associated with the Christ should be opened up in a step-by-step fashion.

Kun Pietari vastaa, hän ilmaisee, että Jeesus oli Kristus, elävän Jumalan Poika. Sana Kristus on kreikankielinen vastine hepreankieliselle sanalle Messias. Jeesus esittää kysymyksen siitä, kuka Hän on, ja johdattaa opetuslapset siihen tosiasiaan, että Hän on Messias, mutta ilmoittaa heille heti, ettei heidän tule kertoa sitä kenellekään. Siitä ajasta lähtien Hän alkoi opettaa, että Hän täyttäisi Matteuksen kolmen viimeisen luvun kaksikymmentäkolme tienviittaa, mutta Kristukseen liittyvien totuuksien oli välttämättä tultava avatuiksi askel askeleelta.

We will continue these Messianic waymarks in the next article.

Jatkamme näiden messiaanisten tienviittojen tarkastelua seuraavassa artikkelissa.

## Alpha light of the third angel

Kolmannen enkelin alfan valo

> “In the autumn of 1846 we began to observe the Bible Sabbath, and to teach and defend it. My attention was first called to the Sabbath while I was on a visit to New Bedford, Massachusetts, earlier in the same year. I there became acquainted with Elder Joseph Bates, who had early embraced the advent faith, and was an active laborer in the cause. Elder B. was keeping the Sabbath, and urged its importance. I did not feel its importance, and thought that Elder B. erred in dwelling upon the fourth commandment more than upon the other nine. But the Lord gave me a view of the heavenly sanctuary. The temple of God was opened in heaven, and I was shown the ark of God covered with the mercy seat. Two angels stood, one at each end of the ark, with their wings spread over the mercy seat, and their faces turned toward it. My accompanying angel informed me that these represented all the heavenly host looking with reverential awe toward the holy law which had been written by the finger of God. Jesus raised the cover of the ark, and I beheld the tables of stone on which the Ten Commandments were written. I was amazed as I saw the fourth commandment in the very center of the ten precepts, with a soft halo of light encircling it. Said the angel: ‘It is the only one of the ten which defines the living God who created the heavens and the earth and all things that are therein. When the foundations of the earth were laid, then was laid the foundation of the Sabbath also.’” Testimonies, volume 1, 75.

> ”Syksyllä 1846 aloimme viettää Raamatun sapattia sekä opettaa ja puolustaa sitä. Huomioni kiinnittyi sapattiin ensimmäisen kerran, kun olin vierailulla New Bedfordissa, Massachusettsissa, saman vuoden alkupuolella. Siellä tutustuin vanhin Joseph Batesiin, joka oli varhain omaksunut adventtiuskon ja oli aktiivinen työntekijä tässä asiassa. Vanhin B. vietti sapattia ja tähdensi sen tärkeyttä. En tuntenut sen tärkeyttä, ja ajattelin, että vanhin B. erehtyi viipyessään neljännen käskyn kohdalla enemmän kuin muiden yhdeksän. Mutta Herra antoi minulle näyn taivaallisesta pyhäköstä. Jumalan temppeli avattiin taivaassa, ja minulle näytettiin Jumalan arkki, jota armoistuin peitti. Kaksi enkeliä seisoi, yksi arkin kummassakin päässä, siivet levitettyinä armoistuimen ylle ja kasvot sitä kohti käännettyinä. Minua saattanut enkeli ilmoitti minulle, että nämä kuvasivat koko taivaallista joukkoa, joka katsoi kunnioittavan pyhällä pelolla kohti pyhää lakia, joka oli kirjoitettu Jumalan sormella. Jeesus kohotti arkin kannen, ja minä näin kivitaulut, joihin kymmenen käskyä oli kirjoitettu. Olin hämmästynyt nähdessäni neljännen käskyn aivan kymmenen säädöksen keskellä, ja sitä ympäröi lempeä valokehä. Enkeli sanoi: ’Se on ainoa niistä kymmenestä, joka määrittelee elävän Jumalan, joka loi taivaat ja maan ja kaiken, mitä niissä on. Kun maan perustukset laskettiin, silloin laskettiin myös sapatin perustus.’” Testimonies, osa 1, 75.

## Omega light of the third angel

Kolmannen enkelin omegavalo

> “Those who commune with God walk in the light of the Sun of Righteousness. They do not dishonor their Redeemer by corrupting their way before God. Heavenly light shines upon them. As they near the close of this earth’s history, their knowledge of Christ, and of the prophecies relating to him, greatly increases. They are of infinite worth in God’s sight; for they are in unity with his Son. To them the word of God is of surpassing beauty and loveliness. They see its importance. Truth is unfolded to them. The doctrine of the incarnation is invested with a soft radiance. They see that the Scripture is the key that unlocks all mysteries and solves all difficulties. Those who have been unwilling to receive the light and walk in the light will be unable to understand the mystery of godliness, but those who have not hesitated to take up the cross and follow Jesus, will see light in God’s light.” The Southern Watchman, April 4, 1905.

> ”Ne, jotka ovat yhteydessä Jumalaan, vaeltavat Vanhurskauden Auringon valossa. He eivät häpäise Lunastajaansa turmelemalla tietänsä Jumalan edessä. Taivaallinen valo loistaa heidän ylleen. Lähestyessään tämän maan historian loppua heidän tuntemuksensa Kristuksesta ja häntä koskevista profetioista lisääntyy suuresti. He ovat Jumalan silmissä äärettömän arvokkaita, sillä he ovat yhtä hänen Poikansa kanssa. Heille Jumalan sana on verrattoman kaunis ja ihana. He näkevät sen merkityksen. Totuus avautuu heille. Inkarnaation oppi verhoutuu lempeään hohteeseen. He näkevät, että Raamattu on avain, joka avaa kaikki salaisuudet ja ratkaisee kaikki vaikeudet. Ne, jotka eivät ole olleet halukkaita vastaanottamaan valoa ja vaeltamaan valossa, eivät kykene ymmärtämään jumalisuuden salaisuutta, mutta ne, jotka eivät ole epäröineet ottaa ristiä kannettavakseen ja seurata Jeesusta, näkevät valon Jumalan valossa.” The Southern Watchman, April 4, 1905.

Back to Articles