Article

# The Book of Daniel - Number Seventy-Nine

Danielin kirja - Numero seitsemänkymmentäyhdeksän

Unveiling the Rebellion of 1888: Lessons from the Second Generation of Laodicean Adventism

1888 vuoden kapinan paljastaminen: opetuksia laodikealaisen adventismin toiselta sukupolvelta

Author

Jeff Pippenger

Published

February 12, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The second generation of Laodicean Adventism arrived in 1888, and that generation is symbolically represented in Ezekiel chapter eight, as the second abomination, which is represented by the “chambers of his imagery.”

Laodikealaisen adventismin toinen sukupolvi saapui vuonna 1888, ja tätä sukupolvea kuvataan vertauskuvallisesti Hesekielin kahdeksannessa luvussa toisena kauhistuksena, jota esittävät ”hänen kuvapatsaidensa kammiot”.

> So I went in and saw; and behold every form of creeping things, and abominable beasts, and all the idols of the house of Israel, pourtrayed upon the wall round about. And there stood before them seventy men of the ancients of the house of Israel, and in the midst of them stood Jaazaniah the son of Shaphan, with every man his censer in his hand; and a thick cloud of incense went up. Then said he unto me, Son of man, hast thou seen what the ancients of the house of Israel do in the dark, every man in the chambers of his imagery? for they say, The Lord seeth us not; the Lord hath forsaken the earth. Ezekiel 8:10–12.

> Niin minä menin sisään ja näin; ja katso, kaikenlaisia matelevia olentoja ja inhottavia eläimiä sekä kaikkia Israelin heimon epäjumalia oli kuvattu seinään kaikkialle ympärille. Ja niiden edessä seisoi seitsemänkymmentä Israelin heimon vanhinta, ja heidän keskellään seisoi Jaasanja, Saafanin poika, kullakin miehellä suitsutusastia kädessään; ja paksu suitsutuspilvi kohosi ylöspäin. Silloin hän sanoi minulle: Ihmislapsi, oletko nähnyt, mitä Israelin heimon vanhimmat tekevät pimeässä, kukin kuvakammiossaan? Sillä he sanovat: Herra ei näe meitä; Herra on hyljännyt maan. Hesekiel 8:10–12.

The chambers of imagery represent the wicked secrets within the hearts of those represented as the ancient men, and they have brought that very wickedness into not only the chambers of their minds, but also into the chambers of God’s sanctuary.

Kuvakammioiden kammiot edustavat niiden sydämissä piileviä jumalattomia salaisuuksia, joita muinaiset miehet kuvaavat, ja juuri tuon jumalattomuuden he ovat tuoneet paitsi mielensä kammioihin myös Jumalan pyhäkön kammioihin.

> Eat thou not the bread of him that hath an evil eye, neither desire thou his dainty meats: For as he thinketh in his heart, so is he: Eat and drink, saith he to thee; but his heart is not with thee. Proverbs 23:6, 7.

> Älä syö pahansuovan miehen leipää äläkä himoitse hänen herkullisia ruokiaan. Sillä niin kuin hän sydämessään ajattelee, niin hän on. “Syö ja juo”, hän sanoo sinulle, mutta hänen sydämensä ei ole sinun kanssasi. Sananlaskut 23:6, 7.

The wickedness of the chambers of imagery is written both on the walls of the temple and the walls of the ancient men’s minds. The secret chambers of imagery of the second abomination of Ezekiel chapter eight, represent the second generation of Laodicean Adventism, and of the four abominations the second abomination takes more time to emphasize a corporate rebellion, although all four abominations are represented as being carried out by the men who were supposed to be the guardians of the people.

Kuvakammioiden jumalattomuus on kirjoitettu sekä temppelin seinille että vanhinten mielten seinille. Hesekielin kahdeksannen luvun toisen kauhistuksen salaiset kuvakammioit kuvaavat Laodikean adventismin toista sukupolvea, ja neljästä kauhistuksesta juuri toisen kauhistuksen esittämiseen käytetään enemmän aikaa yhteisöllisen kapinan korostamiseksi, vaikka kaikki neljä kauhistusta kuvataan niiden miesten toteuttamiksi, joiden olisi pitänyt olla kansan vartijoita.

> “The mark of deliverance has been set upon those ‘that sigh and that cry for all the abominations that be done.’ Now the angel of death goes forth, represented in Ezekiel’s vision by the men with the slaughtering weapons, to whom the command is given: ‘Slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at My sanctuary.’ Says the prophet: ‘They began at the ancient men which were before the house.’ Ezekiel 9:1–6. The work of destruction begins among those who have professed to be the spiritual guardians of the people. The false watchmen are the first to fall. There are none to pity or to spare. Men, women, maidens, and little children perish together.” The Great Controversy, 656.

> “Pelastuksen merkki on asetettu niiden päälle, ‘jotka huokaavat ja valittavat kaikkien niiden kauhistusten tähden, joita siellä tehdään’. Nyt kuoleman enkeli lähtee liikkeelle, Hesekielin näyssä teurastusaseita kantavien miesten kuvaamana; heille annetaan käsky: ‘Tappakaa armotta vanhukset ja nuorukaiset, neitsyet, lapset ja naiset; mutta älkää lähestykö ketään, jossa on merkki, ja alkakaa Minun pyhäköstäni.’ Profeetta sanoo: ‘Ja he alkoivat niistä vanhimmista miehistä, jotka olivat temppelin edessä.’ Hesekiel 9:1–6. Hävitystyö alkaa niiden keskuudessa, jotka ovat tunnustautuneet kansan hengellisiksi vartijoiksi. Väärät vartijat kaatuvat ensimmäisinä. Ketään ei ole säälimään eikä säästämään. Miehet, naiset, neidot ja pienet lapset menehtyvät yhdessä.” Suuri taistelu, 656.

The rebellion that marks the arrival of the second generation is specifically associated with the leadership of Laodicean Adventism, as fulfilled at the 1888 General Conference meeting in Minneapolis. It is represented by the expression “ancients of the house of Israel” and also by the “seventy men.” It was seventy elders that were associated with the work of Moses, and Jesus’ second group of disciples consisted of seventy men. “Seventy” represents leadership, as does “the ancients.” The second abomination places an extra emphasis upon the leadership, and in so doing it places the emphasis upon the abomination as being associated with a corporate rebellion of the leadership.

Kapina, joka merkitsee toisen sukupolven saapumista, liittyy nimenomaisesti laodikealaisen adventismin johtoon, kuten se toteutui Minneapoliksessa vuonna 1888 pidetyssä yleiskokouksessa. Sitä kuvataan ilmauksella ”Israelin heimon vanhimmat” sekä myös ”seitsemänkymmenen miehen” kautta. Mooseksen työhön liittyi seitsemänkymmentä vanhinta, ja Jeesuksen toinen opetuslasten ryhmä koostui seitsemästäkymmenestä miehestä. ”Seitsemänkymmentä” edustaa johtajuutta, samoin kuin ”vanhimmat”. Toinen kauhistus asettaa erityisen painotuksen johtoon, ja näin tehdessään se korostaa sitä, että kauhistus liittyy johdon yhteisölliseen kapinaan.

In the midst of the seventy ancient men stood “Jaazaniah the son of Shaphan.” The name “Jaazaniah,” means “heard of God”, and he represents a leadership that rebelled at the very time that God was speaking, for he heard God, but refused to listen, for he professed that God had forsaken his people, and that God did not see what was happening in the secret chambers. Jaazaniah was the “son of Shaphan,” and the name “Shaphan” means “to hide”. The setting of the second generation represents a rebellion of the leadership that rebelled in the very time when God was speaking, and they believed that God did not see or care about their actions.

Seitsemänkymmenen vanhimman muinaisen miehen keskellä seisoi ”Jaasanja, Saafanin poika”. Nimi ”Jaasanja” merkitsee ”Jumalan kuulemaa”, ja hän edustaa johtajuutta, joka kapinoi juuri sinä aikana, jolloin Jumala puhui; sillä hän kuuli Jumalan, mutta kieltäytyi kuuntelemasta, sillä hän väitti, että Jumala oli hylännyt kansansa ja ettei Jumala nähnyt, mitä tapahtui salaisissa kammioissa. Jaasanja oli ”Saafanin poika”, ja nimi ”Saafan” merkitsee ”kätkeä”. Toisen sukupolven asetelma edustaa sellaisen johtajuuden kapinaa, joka kapinoi juuri sinä aikana, jolloin Jumala puhui, ja he uskoivat, ettei Jumala nähnyt heidän tekojaan eikä välittänyt niistä.

Sister White recorded that she was shown the conversations of the leadership of Laodicean Adventism during the 1888 General Conference. At the 1888 General Conference God showed Sister White the meetings of the leaders which they had among themselves when they thought God was not listening. There in the secrecy of their rooms they spoke evil against Sister White, her son, and Elders Jones and Waggoner. They believed they could speak freely, for God could not see them in their private quarters, but God showed these very conversations to the prophetess. They were in a corporate meeting, and according to inspiration they were hearing the message of the latter rain, but they refused to hear.

Sisar White kirjoitti muistiin, että hänelle näytettiin Laodikealaisen adventismin johtajien keskustelut vuoden 1888 yleiskokouksen aikana. Vuoden 1888 yleiskokouksessa Jumala näytti sisar Whitelle johtajien kokoukset, joita he pitivät keskenään silloin, kun he luulivat, ettei Jumala kuunnellut. Siellä huoneidensa salaisuudessa he puhuivat pahaa sisar Whitesta, hänen pojastaan sekä vanhimmista Jonesista ja Waggonerista. He uskoivat voivansa puhua vapaasti, sillä Jumala ei voinut nähdä heitä heidän yksityisissä huoneissaan, mutta juuri nämä keskustelut Jumala näytti profeetattarelle. He olivat yhteisessä kokouksessa, ja inspiraation mukaan he kuulivat myöhäissateen sanoman, mutta he kieltäytyivät kuulemasta.

What was it that had produced a leadership that manifested such open rebellion in 1888, that Sister White compared it to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram?

Mikä oli saanut aikaan sellaisen johtajuuden, joka vuonna 1888 osoitti niin avointa kapinallisuutta, että sisar White vertasi sitä Koorahin, Datanin ja Abiramin kapinaan?

> “When you are enlightened by the Holy Spirit, you will see all that wickedness at Minneapolis as it is, as God looks upon it. If I never see you again in this world, be assured that I forgive you the sorrow and distress and burden of soul you have brought upon me without any cause. But for your soul’s sake, for the sake of Him who died for you, I want you to see and confess your errors. You did unite with those who resisted the Spirit of God. You had all the evidence that you needed that the Lord was working through Brethren Jones and Waggoner; but you did not receive the light; and after the feelings indulged, the words spoken against the truth, you did not feel ready to confess that you had done wrong, that these men had a message from God, and you had made light of both message and messengers.

> ”Kun Pyhä Henki valaisee sinua, sinä näet kaiken sen pahuuden Minneapolisissa sellaisena kuin se on, niin kuin Jumala sitä katsoo. Jos en enää koskaan näe sinua tässä maailmassa, ole varma siitä, että annan sinulle anteeksi sen murheen, ahdistuksen ja sielun taakan, jonka olet ilman mitään syytä tuottanut minulle. Mutta sielusi tähden, Hänen tähtensä, joka kuoli puolestasi, minä tahdon, että näet ja tunnustat erehdyksesi. Sinä yhdyit niiden kanssa, jotka vastustivat Jumalan Henkeä. Sinulla oli kaikki se todistusaineisto, jota tarvitsit siitä, että Herra vaikutti veljien Jonesin ja Waggonerin kautta; mutta sinä et ottanut vastaan valoa; ja niiden vaalittujen tunteiden, totuutta vastaan lausuttujen sanojen jälkeen et ollut valmis tunnustamaan, että olit tehnyt väärin, että näillä miehillä oli sanoma Jumalalta ja että olit pitänyt halpana sekä sanomaa että sanansaattajia.”

> “Never before have I seen among our people such firm self-complacency and unwillingness to accept and acknowledge light as was manifested at Minneapolis. I have been shown that not one of the company who cherished the spirit manifested at that meeting would again have clear light to discern the preciousness of the truth sent them from heaven until they humbled their pride and confessed that they were not actuated by the Spirit of God, but that their minds and hearts were filled with prejudice. The Lord desired to come near to them, to bless them and heal them of their backslidings, but they would not hearken. They were actuated by the same spirit that inspired Korah, Dathan, and Abiram. Those men of Israel were determined to resist all evidence that would prove them to be wrong, and they went on and on in their course of disaffection until many were drawn away to unite with them.

> "En koskaan aikaisemmin ole nähnyt kansamme keskuudessa sellaista lujaa itseensä tyytyväisyyttä ja haluttomuutta ottaa vastaan ja tunnustaa valoa kuin mitä Minneapolisissa ilmeni. Minulle on näytetty, ettei yhdellekään siitä joukosta, joka vaali siinä kokouksessa ilmennyttä henkeä, enää koittaisi selvää valoa erottamaan heille taivaasta lähetetyn totuuden kalleutta, ennen kuin he nöyryyttäisivät ylpeytensä ja tunnustaisivat, etteivät he olleet Jumalan Hengen johtamia, vaan että heidän mielensä ja sydämensä olivat täynnä ennakkoluuloja. Herra halusi tulla heidän lähelleen, siunata heitä ja parantaa heidät heidän luopumuksistaan, mutta he eivät tahtoneet kuulla. Heitä vaikutti sama henki, joka innoitti Koorahia, Datania ja Abiramia. Nuo Israelin miehet olivat päättäneet vastustaa kaikkea todistusaineistoa, joka osoittaisi heidän olevan väärässä, ja he jatkoivat yhä kulkuaan tyytymättömyyden tiellä, kunnes monet vedettiin pois liittymään heihin."

> “Who were these? Not the weak, not the ignorant, not the unenlightened. In that rebellion there were two hundred and fifty princes famous in the congregation, men of renown. What was their testimony? ‘All the congregation are holy, every one of them, and the Lord is among them: wherefore then lift ye up yourselves above the congregation of the Lord?’ [Numbers 16:3]. When Korah and his companions perished under the judgment of God, the people whom they had deceived saw not the hand of the Lord in this miracle. The whole congregation the next morning charged Moses and Aaron, ‘Ye have killed the people of the Lord’ [Verse 41], and the plague was upon the congregation, and more than fourteen thousand perished.

> ”Keitä nämä olivat? Eivät he olleet heikkoja, eivät tietämättömiä, eivät valaisemattomia. Tuossa kapinassa oli kaksisataaviisikymmentä ruhtinasta, seurakunnassa tunnettuja, maineikkaita miehiä. Mikä oli heidän todistuksensa? ’Koko seurakunta on pyhä, jokainen heistä, ja Herra on heidän keskellänsä; miksi siis korotatte itsenne Herran seurakunnan yläpuolelle?’ [4. Moos. 16:3]. Kun Koorah ja hänen toverinsa menehtyivät Jumalan tuomion alaisina, kansa, jonka he olivat pettäneet, ei nähnyt tässä ihmeessä Herran kättä. Koko seurakunta syytti seuraavana aamuna Moosesta ja Aaronia: ’Te olette surmanneet Herran kansan’ [jae 41], ja vitsaus tuli seurakunnan päälle, ja yli neljätoista tuhatta menehtyi.

> “When I purposed to leave Minneapolis, the angel of the Lord stood by me and said: ‘Not so; God has a work for you to do in this place. The people are acting over the rebellion of Korah, Dathan, and Abiram. I have placed you in your proper position, which those who are not in the light will not acknowledge; they will not heed your testimony; but I will be with you; My grace and power shall sustain you. It is not you they are despising, but the messengers and the message I send to My people. They have shown contempt for the word of the Lord. Satan has blinded their eyes and perverted their judgment; and unless every soul shall repent of this their sin, this unsanctified independence that is doing insult to the Spirit of God, they will walk in darkness. I will remove the candlestick out of his place except they repent and be converted, that I should heal them. They have obscured their spiritual eyesight. They would not that God would manifest His Spirit and His power; for they have a spirit of mockery and disgust at My word. Lightness, trifling, jesting, and joking are daily practiced. They have not set their hearts to seek Me. They walk in the sparks of their own kindling, and unless they repent they shall lie down in sorrow. Thus saith the Lord: Stand at your post of duty; for I am with thee, and will not leave thee nor forsake thee.’ These words from God I have not dared to disregard.

> ”Kun aioin lähteä Minneapolisista, Herran enkeli seisoi vierelläni ja sanoi: ’Ei niin; Jumalalla on sinulle työ tehtävänä tässä paikassa. Kansa toimii uudelleen Koorahin, Daatanin ja Abiramin kapinan hengessä. Minä olen asettanut sinut oikeaan asemaasi, mitä ne, jotka eivät ole valossa, eivät tule tunnustamaan; he eivät ota vaarin todistuksestasi; mutta minä olen oleva sinun kanssasi; minun armoni ja voimani kannattavat sinua. Ei sinua halveksita, vaan sanansaattajia ja sanomaa, jonka minä lähetän kansalleni. He ovat osoittaneet ylenkatsetta Herran sanaa kohtaan. Saatana on sokaissut heidän silmänsä ja turmellut heidän arvostelukykynsä; ja ellei jokainen sielu kadu tätä syntiään, tätä pyhittämätöntä riippumattomuutta, joka loukkaa Jumalan Henkeä, he vaeltavat pimeydessä. Minä siirrän lampunjalan pois paikaltaan, elleivät he tee parannusta ja käänny, jotta minä voisin parantaa heidät. He ovat hämärtäneet hengellisen näkönsä. He eivät tahdo, että Jumala ilmoittaisi Henkensä ja voimansa; sillä heissä on pilkan ja inhon henki minun sanaani kohtaan. Kevytmielisyyttä, joutavuutta, leikillisyyttä ja laskea harjoitetaan päivittäin. He eivät ole asettaneet sydäntään etsimään minua. He vaeltavat oman sytytyksensä kipinöissä, ja elleivät he tee parannusta, he saavat maata murheessa. Näin sanoo Herra: Seiso velvollisuutesi vartiossa; sillä minä olen sinun kanssasi enkä jätä sinua enkä hylkää sinua.’ Näitä Jumalalta saatuja sanoja en ole uskaltanut jättää huomioon ottamatta.

> “Light has been shining in Battle Creek in clear, bright rays; but who of those that acted a part in the meeting at Minneapolis have come to the light and received the rich treasures of truth which the Lord sent them from heaven? Who have kept step and step with the Leader, Jesus Christ? Who have made full confession of their mistaken zeal, their blindness, their jealousies and evil surmisings, their defiance of truth? Not one; and because of their long neglect to acknowledge the light, it has left them far behind; they have not been growing in grace and in the knowledge of Christ Jesus our Lord. They have failed to receive the needed grace which they might have had, and which would have made them strong men in religious experience.

> ”Valo on loistanut Battle Creekissä kirkkaina, säteilevinä säteinä; mutta kuka niistä, jotka osallistuivat Minneapolisin kokoukseen, on tullut valoon ja vastaanottanut ne totuuden rikkaat aarteet, jotka Herra lähetti heille taivaasta? Ketkä ovat kulkeneet askel askeleelta Johtajan, Jeesuksen Kristuksen, kanssa? Ketkä ovat täysin tunnustaneet erheellisen intonsa, sokeutensa, kateutensa ja pahat epäilyksensä, totuuden uhmaamisensa? Ei yksikään; ja koska he ovat niin kauan laiminlyöneet valon tunnustamisen, se on jättänyt heidät kauas jälkeen; he eivät ole kasvaneet armossa ja meidän Herramme Kristuksen Jeesuksen tuntemisessa. He ovat jääneet osattomiksi siitä tarvitsemastaan armosta, jonka he olisivat voineet saada ja joka olisi tehnyt heistä vahvoja miehiä uskonnollisessa kokemuksessa.”

> “The position taken at Minneapolis was apparently an insurmountable barrier which in a great degree shut them in with doubters, questioners, with the rejecters of truth and the power of God. When another crisis comes, those who have so long resisted evidence piled upon evidence will again be tested upon the points where they failed so manifestly, and it will be hard for them to receive that which is from God and refuse that which is from the powers of darkness. Therefore their only safe course is to walk in humility, making straight paths for their feet, lest the lame be turned out of the way. It makes every difference whom we company with, whether it is with men who walk with God and who believe and trust Him, or with men who follow their own supposed wisdom, walking in the sparks of their own kindling.

> Minneapolisissa omaksuttu kanta oli ilmeisesti ylipääsemätön este, joka suuressa määrin sulki heidät epäilijöiden, kyseenalaistajien, totuuden ja Jumalan voiman hylkääjien seuraan. Kun toinen kriisi tulee, ne, jotka ovat niin kauan vastustaneet todistusta todistuksen päälle kasattuna, joutuvat jälleen koeteltaviksi niissä kohdissa, joissa he niin ilmeisesti epäonnistuivat, ja heidän on vaikea ottaa vastaan sitä, mikä on Jumalasta, ja torjua sitä, mikä on pimeyden voimista. Sen tähden heidän ainoa turvallinen menettelytapansa on vaeltaa nöyryydessä, tehden polkunsa suoriksi jaloilleen, ettei ontuva poikkeaisi tieltä. Sillä on ratkaiseva merkitys, kenen seurassa kuljemme: vaellammeko niiden ihmisten kanssa, jotka vaeltavat Jumalan kanssa ja uskovat Häneen ja luottavat Häneen, vai niiden ihmisten kanssa, jotka seuraavat omaa oletettua viisauttaan ja vaeltavat oman sytytyksensä kipinöissä.

> “The time and care and labor required to counteract the influence of those who have worked against the truth has been a terrible loss; for we might have been years ahead in spiritual knowledge; and many, many souls might have been added to the church if those who ought to have walked in the light had followed on to know the Lord, that they might know His going forth is prepared as the morning. But when so much labor has to be expended right in the church to counteract the influence of workers who have stood as a granite wall against the truth God sends to His people, the world is left in comparative darkness.

> ”Se aika, huolenpito ja työ, joita on vaadittu niiden vaikutuksen kumoamiseksi, jotka ovat toimineet totuutta vastaan, ovat olleet hirvittävä menetys; sillä me olisimme voineet olla vuosia edellä hengellisessä tiedossa; ja monia, monia sieluja olisi voitu lisätä seurakuntaan, jos ne, joiden olisi pitänyt vaeltaa valossa, olisivat jatkaneet Herran tuntemisessa, jotta he tietäisivät, että Hänen esilletulonsa on valmistettu niin kuin aamu. Mutta kun niin paljon työtä on käytettävä aivan seurakunnassa niiden työntekijöiden vaikutuksen kumoamiseksi, jotka ovat seisoneet kuin graniittimuuri sitä totuutta vastaan, jonka Jumala lähettää kansalleen, maailma jää suhteelliseen pimeyteen.

> “God meant that the watchmen should arise and with united voices send forth a decided message, giving the trumpet a certain sound, that the people might all spring to their post of duty and act their part in the great work. Then the strong, clear light of that other angel who comes down from heaven having great power, would have filled the earth with his glory. We are years behind; and those who stood in blindness and hindered the advancement of the very message that God meant should go forth from the Minneapolis meeting as a lamp that burneth, have need to humble their hearts before God and see and understand how the work has been hindered by their blindness of mind and hardness of heart.” Manuscript Releases, volume 14, 107–111.

> ”Jumala tarkoitti, että vartijoiden tuli nousta ja yksimielisin äänin lähettää eteenpäin määrätietoinen sanoma, antaen pasunan soida selkeällä äänellä, jotta kansa kaikki rientäisi velvollisuuspaikalleen ja täyttäisi osansa suuressa työssä. Silloin sen toisen enkelin, joka tulee alas taivaasta ja jolla on suuri valta, voimakas, kirkas valo olisi täyttänyt maan hänen kirkkaudellaan. Olemme vuosia jäljessä; ja niiden, jotka seisoivat sokeudessa ja estivät juuri sen sanoman etenemisen, jonka Jumala tarkoitti lähtevän Minneapolisin kokouksesta kuin palavan lampun, täytyy nöyryyttää sydämensä Jumalan edessä ja nähdä ja ymmärtää, kuinka työ on tullut estetyksi heidän mielensä sokeuden ja sydämensä kovuuden vuoksi.” Manuscript Releases, osa 14, 107–111.

What was it that had produced a leadership that manifested such open rebellion in 1888, that Sister White compared it to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram? The answer no doubt lies in the rebellion of 1863, that prepared the way for what Ezekiel was told would be even greater abominations. Rejecting the “seven times,” of Leviticus twenty-six, and introducing a counterfeit chart, would produce the necessity to uphold the counterfeit of 1863. Thus, Miller would watch his jewels get scattered and covered up with rubbish and counterfeit jewels and coins. The worldly saying says, “history is written by the victors.”

Mikä oli saanut aikaan sellaisen johtajuuden, joka vuonna 1888 ilmensi niin avointa kapinaa, että sisar White vertasi sitä Koorahin, Daatanin ja Abiramin kapinaan? Vastaus on epäilemättä löydettävissä vuoden 1863 kapinasta, joka valmisti tietä sille, mitä Hesekielille kerrottiin vieläkin suuremmiksi kauhistuksiksi. Hylkäämällä 3. Mooseksen kirjan kahdenkymmenennen kuudennen luvun ”seitsemän aikaa” ja ottamalla käyttöön väärennetyn taulun synnytettiin välttämättömyys ylläpitää vuoden 1863 väärennöstä. Näin Miller näkisi jalokiviensä joutuvan hajotetuiksi ja peitetyiksi roskalla sekä väärennetyillä jalokivillä ja kolikoilla. Maailmallinen sanonta kuuluu: ”historian kirjoittavat voittajat.”

Though not actually the victors, those leading the Laodicean Adventist church have spent time and effort to construct a historical narrative that upholds the increasing rebellion through the four generations, in an attempt to place that rebellion in a light that is far from the actual history recorded by the heavenly angels. The revision of history is a hallmark characteristic of the Jesuits of the Catholic Church, and historical revisionism has been a stock and trade of Laodicean Adventist historians. What is written these days by Laodicean Adventist “historians” about the Minneapolis General Conference session is a classic example of historical revisionism.

Vaikka Laodikean adventtikirkkoa johtavat eivät todellisuudessa ole voittajia, he ovat käyttäneet aikaa ja vaivaa rakentaakseen historiallista kertomusta, joka ylläpitää neljän sukupolven aikana lisääntynyttä kapinaa, pyrkien asettamaan tuon kapinan valoon, joka on kaukana siitä todellisesta historiasta, jonka taivaalliset enkelit ovat merkinneet muistiin. Historian uudelleenkirjoittaminen on katolisen kirkon jesuiittojen tunnusomainen erityispiirre, ja historiallinen revisionismi on ollut Laodikean adventistihistorioitsijoiden vakiintunut toimintatapa. Se, mitä Laodikean adventistiset ”historioitsijat” nykyään kirjoittavat Minneapolisin yleiskokouksen istunnosta, on klassinen esimerkki historiallisesta revisionismista.

There may have been a few of the rebels from that conference that eventually repented, but the exception to the rule, does not deny the rule. Sister White was commanded to stay and record the meeting, for the rebellion of Korah, Dathan and Abiram was being repeated. For Adventist historians to construct the testimony around whether the message of righteousness by faith was understood, not understood; rejected or not rejected, or thereafter accepted is to avoid the inspired testimony of a rebellion that was typified by Korah, Dathan and Abiram.

Jotkut tuon konferenssin kapinallisista ovat saattaneet lopulta tehdä parannuksen, mutta poikkeus sääntöön ei kumoa sääntöä. Sisarta Whitea käskettiin jäämään paikalle ja tallentamaan kokous, sillä Kooran, Datanin ja Abiramin kapina oli toistumassa. Se, että adventistihistorioitsijat rakentavat todistuksen sen varaan, ymmärrettiinkö vanhurskautta uskon kautta koskeva sanoma vai eikö sitä ymmärretty, hylättiinkö se vai eikö sitä hylätty, tai hyväksyttiinkö se myöhemmin, merkitsee sen innoitetun todistuksen välttelyä, joka koskee kapinaa, josta Koora, Datan ja Abiram olivat esikuvana.

Which of those three rebels did Moses’ record show was afterward repentant and accepted back in the leadership with Moses?

Kenen noista kolmesta kapinallisesta Mooseksen kertomus osoittaa myöhemmin tehneen parannuksen ja tulleen jälleen hyväksytyksi johtoon Mooseksen rinnalle?

> “Korah, the leading spirit in this movement, was a Levite, of the family of Kohath, and a cousin of Moses; he was a man of ability and influence. Though appointed to the service of the tabernacle, he had become dissatisfied with his position and aspired to the dignity of the priesthood. The bestowal upon Aaron and his house of the priestly office, which had formerly devolved upon the first-born son of every family, had given rise to jealousy and dissatisfaction, and for some time Korah had been secretly opposing the authority of Moses and Aaron, though he had not ventured upon any open act of rebellion. He finally conceived the bold design of overthrowing both the civil and the religious authority. He did not fail to find sympathizers. Close to the tents of Korah and the Kohathites, on the south side of the tabernacle, was the encampment of the tribe of Reuben, the tents of Dathan and Abiram, two princes of this tribe, being near that of Korah. These princes readily joined in his ambitious schemes. Being descendants from the eldest son of Jacob, they claimed that the civil authority belonged to them, and they determined to divide with Korah the honors of the priesthood.

> ”Koorah, tämän liikkeen johtava henki, oli leeviläinen, Kehatin sukua ja Mooseksen serkku; hän oli kyvykäs ja vaikutusvaltainen mies. Vaikka hänet oli määrätty palvelemaan pyhäkössä, hän oli tullut tyytymättömäksi asemaansa ja tavoitteli pappeuden arvoa. Se, että papinvirka oli annettu Aaronille ja hänen suvulleen, vaikka se aikaisemmin oli kuulunut jokaisen perheen esikoispojalle, oli synnyttänyt kateutta ja tyytymättömyyttä, ja jo jonkin aikaa Koorah oli salaa vastustanut Mooseksen ja Aaronin valtaa, vaikka hän ei ollut uskaltanut ryhtyä mihinkään avoimeen kapinatekoon. Lopulta hän laati rohkean suunnitelman kukistaakseen sekä siviili- että uskonnollisen vallan. Hän ei jäänyt ilman myötämielisiä. Koorahin ja kehatilaisten telttojen lähellä, pyhäkön eteläpuolella, oli leiriytyneenä Ruubenin heimo; tämän heimon kahden ruhtinaan, Datanin ja Abiramin, teltat olivat lähellä Koorahin telttaa. Nämä ruhtinaat yhtyivät auliisti hänen kunnianhimoisiin hankkeisiinsa. Koska he olivat Jaakobin vanhimman pojan jälkeläisiä, he väittivät siviilivallan kuuluvan heille, ja he päättivät jakaa pappeuden kunnian Koorahin kanssa.

> “The state of feeling among the people favored the designs of Korah. In the bitterness of their disappointment, their former doubts, jealousy, and hatred had returned, and again their complaints were directed against their patient leader. The Israelites were continually losing sight of the fact that they were under divine guidance. They forgot that the Angel of the covenant was their invisible leader, that, veiled by the cloudy pillar, the presence of Christ went before them, and that from Him Moses received all his directions.

> Kansan keskuudessa vallinnut mieliala suosi Koorahin hankkeita. Pettymyksensä katkeruudessa heidän entiset epäilyksensä, mustasukkaisuutensa ja vihansa olivat palanneet, ja jälleen heidän valituksensa kohdistuivat heidän kärsivälliseen johtajaansa vastaan. Israelilaiset kadottivat jatkuvasti näkyvistään sen tosiasian, että he olivat jumalallisen johdatuksen alaisia. He unohtivat, että liiton Enkeli oli heidän näkymätön johtajansa, että pilvipatsaan verhoamana Kristuksen läsnäolo kulki heidän edellään ja että Mooses sai Häneltä kaikki ohjeensa.

> “They were unwilling to submit to the terrible sentence that they must all die in the wilderness, and hence they were ready to seize upon every pretext for believing that it was not God but Moses who was leading them and who had pronounced their doom. The best efforts of the meekest man upon the earth could not quell the insubordination of this people; and although the marks of God’s displeasure at their former perverseness were still before them in their broken ranks and missing numbers, they did not take the lesson to heart. Again they were overcome by temptation.” Patriarchs and Prophets, 395, 396.

> "He eivät halunneet alistua siihen kauheaan tuomioon, että heidän kaikkien täytyisi kuolla erämaassa, ja sen tähden he olivat valmiit tarttumaan jokaiseen verukkeeseen uskoakseen, ettei heitä johtanut Jumala vaan Mooses ja että juuri hän oli julistanut heidän perikatonsa. Maan nöyrimmän miehen parhaatkaan ponnistelut eivät kyenneet hillitsemään tämän kansan tottelemattomuutta; ja vaikka Jumalan tyytymättömyyden merkit heidän aikaisemman niskoittelunsa tähden olivat yhä heidän silmiensä edessä heidän harventuneissa riveissään ja vähentyneessä luvussaan, he eivät ottaneet opetuksesta vaarin. Jälleen kiusaus voitti heidät." Patriarchs and Prophets, 395, 396.

Laodicean Adventism began in 1856, and in 1863 it became the legally registered Laodicean Adventist church. As previously addressed in prior articles, there is no inspired testimony that Laodicea is ever saved. It cannot be saved unless it repents of its condition, and accepts the experience represented by Philadelphia. Laodicea is a people that is judged, by being spewed out of the mouth of the Lord. As the Laodicean church, inspiration identifies that the church was destined to wander in the wilderness as did ancient Israel.

Laodikealainen adventismi alkoi vuonna 1856, ja vuonna 1863 siitä tuli laillisesti rekisteröity laodikealainen adventtikirkko. Kuten aiemmissa kirjoituksissa on jo käsitelty, ei ole olemassa mitään innoitettua todistusta siitä, että Laodikea koskaan pelastuisi. Se ei voi pelastua, ellei se kadu tilaansa ja ota vastaan Filadelfian edustamaa kokemusta. Laodikea on kansa, joka tuomitaan siten, että se oksennetaan ulos Herran suusta. Innoituksen mukaan laodikealaisena kirkkona kirkon osaksi oli määrätty vaeltaa erämaassa muinaisen Israelin tavoin.

Which of the rebels of ancient Israel wandered in the wilderness for forty years and then entered into the Promised Land? Not a single soul, and their wandering typified the wandering of modern Israel.

Kuka muinaisen Israelin kapinallisista vaelsi erämaassa neljäkymmentä vuotta ja sitten meni Luvattuun maahan? Ei ainoakaan sielu, ja heidän vaelluksensa esikuvasi nykyajan Israelin vaellusta.

The rebellion of Korah, Dathan and Abiram (that typified the rebellion of 1888), was premised upon their unwillingness to accept the judgment upon the people assigning them to wander for forty years in the wilderness. The rebellion of 1888, was premised upon the leadership’s rejection of the pronouncement identifying them as Laodicea and assigning them to wander many more years in the wilderness because of their insubordination.

Korahin, Datanin ja Abiramin kapina (joka oli vuoden 1888 kapinan esikuva) perustui heidän haluttomuuteensa hyväksyä kansaa koskeva tuomio, jonka mukaan heidän tuli vaeltaa erämaassa neljäkymmentä vuotta. Vuoden 1888 kapina puolestaan perustui johdon torjumaan julistukseen, joka osoitti heidän olevan Laodikea ja määräsi heidät vaeltamaan vielä monia vuosia erämaassa heidän niskoittelunsa tähden.

> “The message given us by A. T. Jones, and E. J. Waggoner is the message of God to the Laodicean church, and woe be unto anyone who professes to believe the truth and yet does not reflect to others the God-given rays.” The 1888 Materials, 1053.

> ”Sanoma, jonka A. T. Jones ja E. J. Waggoner ovat meille antaneet, on Jumalan sanoma Laodikean seurakunnalle, ja voi sitä, joka tunnustaa uskovansa totuuden eikä kuitenkaan heijasta toisille Jumalan antamia säteitä.” The 1888 Materials, 1053.

The ancient men, who were to be the guardians of the people in 1888, believed they were “rich and increased with goods”. We will consider what produced this condition in advance of 1888, in the next article.

Muinaiset miehet, joiden tuli olla kansan vartijoina vuonna 1888, uskoivat olevansa ”rikkaita ja tavaraa täynnä”. Tarkastelemme seuraavassa artikkelissa sitä, mikä synnytti tämän tilan ennen vuotta 1888.

> “My soul is made very sad to see how quickly some who have had light and truth will accept the deceptions of Satan, and be charmed with a spurious holiness. When men turn away from the landmarks the Lord has established that we may understand our position as marked out in prophecy, they are going they know not whither.

> “Sieluni tulee sangen murheelliseksi nähdessäni, kuinka nopeasti jotkut, jotka ovat saaneet valoa ja totuutta, ottavat vastaan saatanan eksytykset ja lumoutuvat väärästä pyhyydestä. Kun ihmiset kääntyvät pois niistä rajamerkeistä, jotka Herra on asettanut, jotta ymmärtäisimme asemamme sellaisena kuin se on profetiassa osoitettu, he kulkevat tietämättä, minne ovat menossa.

> “I question whether genuine rebellion is ever curable. Study in Patriarchs and Prophets the rebellion of Korah, Dathan, and Abiram. This rebellion was extended, including more than two men. It was led by two hundred and fifty princes of the congregation, men of renown. Call rebellion by its right name and apostasy by its right name, and then consider that the experience of the ancient people of God with all its objectionable features was faithfully chronicled to pass into history. The Scripture declares, ‘These things … are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ And if men and women who have the knowledge of the truth are so far separated from their Great Leader that they will take the great leader of apostasy and name him Christ our Righteousness, it is because they have not sunk deep into the mines of the truth. They are not able to distinguish the precious ore from the base material.

> “Epäilen, voidaanko aitoa kapinaa koskaan parantaa. Tutkikaa teoksesta Patriarkat ja profeetat Koorahin, Daatanin ja Abiramin kapinaa. Tämä kapina laajeni käsittämään enemmän kuin kaksi miestä. Sen johdossa oli kaksisataaviisikymmentä seurakunnan päämiestä, arvossapidettyjä miehiä. Nimittäkää kapinaa sen oikealla nimellä ja luopumusta sen oikealla nimellä, ja harkitkaa sitten, että muinaisen Jumalan kansan kokemus kaikkine vastenmielisine piirteineen merkittiin uskollisesti muistiin jäädäkseen historiaan. Raamattu julistaa: ‘Nämä … ovat kirjoitetut meille varoitukseksi, joille maailman aikojen loppukausi on tullut.’ Ja jos miehet ja naiset, joilla on totuuden tuntemus, ovat niin kauas erkaantuneet suuresta Johtajastaan, että he ottavat luopumuksen suuren johtajan ja nimittävät häntä Kristukseksi, meidän vanhurskaudeksemme, se johtuu siitä, etteivät he ole laskeutuneet syvälle totuuden kaivoksiin. He eivät kykene erottamaan kallisarvoista malmia arvottomasta aineksesta.”

> “Read the cautions so abundantly given in the Word of God in regard to false prophets that will come in with their heresies, and if possible will deceive the very elect. With these warnings, why is it that the church does not distinguish the false from the genuine? Those who have in any way been thus misled need to humble themselves before God, and sincerely repent, because they have so easily been led astray. They have not distinguished the voice of the true Shepherd from that of a stranger. Let all such review this chapter of their experience.

> ”Lukekaa ne varoitukset, joita Jumalan sanassa niin runsaasti annetaan niiden väärien profeettojen suhteen, jotka tulevat harhaoppeineen ja, jos mahdollista, eksyttävät valitutkin. Miksi kirkko ei näiden varoitusten edessä erota väärää aidosta? Niiden, joita on millään tavoin näin johdettu harhaan, tulee nöyrtyä Jumalan edessä ja vilpittömästi tehdä parannus, koska he ovat niin helposti antaneet johtaa itsensä eksyksiin. He eivät ole erottaneet oikean Paimenen ääntä vieraan äänestä. Kaikkien tällaisten tarkastelkoon uudelleen tätä kokemuksensa vaihetta.”

> “For more than half a century God has been giving His people light through the testimonies of His Spirit. After all this time is it left for a few men and their wives to undeceive the whole church of believers, declaring Mrs. White a fraud and a deceiver? ‘By their fruits ye shall know them.’

> ”Yli puolen vuosisadan ajan Jumala on antanut kansalleen valoa Henkensä todistusten kautta. Jääkö kaiken tämän ajan jälkeen muutamien miesten ja heidän vaimojensa tehtäväksi oikaista koko uskovien seurakunnan erehdys julistamalla rouva Whiten huijariksi ja pettäjäksi? ’Heidän hedelmistään te tunnette heidät.’”

> “Those who can ignore all the evidences which God has given them, and change that blessing into a curse, should tremble for the safety of their own souls. Their candlestick will be removed out of its place unless they repent. The Lord has been insulted. The standard of truth, of the first, second, and third angels’ messages has been left to trail in the dust. If the watchmen are left to mislead the people in this fashion, God will hold some souls responsible for a lack of keen discernment to discover what kind of provender was being given to His flock.

> ”Niiden, jotka voivat sivuuttaa kaikki ne todisteet, jotka Jumala on heille antanut, ja muuttaa tuon siunauksen kiroukseksi, tulee vapista omien sielujensa pelastuksen tähden. Heidän lampunjalkansa poistetaan paikaltaan, elleivät he tee parannusta. Herraa on loukattu. Totuuden lippu, ensimmäisen, toisen ja kolmannen enkelin sanomat, on jätetty laahaamaan tomussa. Jos vartijoiden annetaan tällä tavoin johtaa kansaa harhaan, Jumala pitää joitakuita sieluja vastuullisina terävän erotuskyvyn puutteesta havaita, millaista rehua Hänen laumalleen annettiin.”

> “Apostasies have occurred and the Lord has permitted matters of this nature to develop in the past in order to show how easily His people will be misled when they depend upon the words of men instead of searching the Scriptures for themselves, as did the noble Bereans, to see if these things are so. And the Lord has permitted things of this kind to occur that warnings may be given that such things will take place.

> ”Luopumuksia on tapahtunut, ja Herra on menneisyydessä sallinut tämänkaltaisten asioiden kehittyä osoittaakseen, kuinka helposti Hänen kansansa johdetaan harhaan, kun he ovat riippuvaisia ihmisten sanoista sen sijaan, että itse tutkisivat Kirjoituksia, niin kuin jalot berealaiset tekivät, nähdäkseen, ovatko nämä asiat niin. Ja Herra on sallinut tällaisten asioiden tapahtua, jotta voitaisiin antaa varoituksia siitä, että tällaisia tulee tapahtumaan.

> “Rebellion and apostasy are in the very air we breathe. We shall be affected by them unless we by faith hang our helpless souls upon Christ. If men are so easily misled now, how will they stand when Satan shall personate Christ, and work miracles? Who will be unmoved by his misrepresentations then—professing to be Christ when it is only Satan assuming the person of Christ, and apparently working the works of Christ? What will hold God’s people from giving their allegiance to false christs? ‘Go not after them.’

> ”Kapina ja luopumus ovat aivan siinä ilmassa, jota hengitämme. Ne vaikuttavat meihin, ellemme uskossa ripusta avuttomia sielujamme Kristuksen varaan. Jos ihmiset joutuvat nyt niin helposti harhaan, kuinka he kestävät silloin, kun Saatana esiintyy Kristuksena ja tekee ihmeitä? Kuka silloin pysyy hänen vääristelyjensä horjuttamattomana—hänen, joka tunnustautuu Kristukseksi, vaikka on vain Saatana omaksumassa Kristuksen henkilön ja näennäisesti tekemässä Kristuksen tekoja? Mikä estää Jumalan kansaa antamasta uskollisuuttaan väärille kristuksille? ’Älkää menkö heidän perässään.’”

> “The doctrines must be plainly understood. The men accepted to preach the truth must be anchored; then their vessel will hold against storm and tempest, because the anchor holds them firmly. The deceptions will increase, and we are to call rebellion by its right name. We are to stand with the whole armor on. In this conflict we do not meet men only, but principalities and powers. We wrestle not against flesh and blood. Let Ephesians 6:10–18 be read carefully and impressively in our churches.” Notebook Leaflets, 57, 58.

> “Opinkappaleet on ymmärrettävä selvästi. Niiden miesten, jotka hyväksytään saarnaamaan totuutta, tulee olla lujasti ankkuroituja; silloin heidän aluksensa kestää myrskyn ja rajuilman, sillä ankkuri pitää heidät vakaasti. Petokset tulevat lisääntymään, ja meidän on kutsuttava kapinaa sen oikealla nimellä. Meidän on seisottava yllä koko sota-asu. Tässä taistelussa emme kohtaa ainoastaan ihmisiä, vaan hallituksia ja valtoja. Sillä me emme taistele lihaa ja verta vastaan. Luettakoon Efesolaiskirje 6:10–18 huolellisesti ja vaikuttavasti meidän seurakunnissamme.” Notebook Leaflets, 57, 58.

Back to Articles