Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Eighty-Three

Danielin kirja – sata kahdeksankymmentäkolme

The Eternal Foundation: Christ in Prophetic History and the Believer’s Faith

Ianka xakhamq’okop ch’ulelal: Cristo ti yich’lel ayel ta yu’un k’opojeletik sok ta xch’ulelal ti jch’unel-e

Author

Jeff Pippenger

Published

April 13, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The “truth which Peter had confessed is the foundation of the believer’s faith. It is that which Christ Himself has declared to be eternal life.” That “truth” identified two aspects of Christ. The first was that Christ is an element of prophetic history. The waymarks that represent the events of prophetic history, represent Christ. His association with the events identifies the sacredness of the prophetic waymarks, and provides the logic for Sister White so often saying that we must guard the waymarks, for those waymarks represent Jesus Christ. The waymark that represented the testing theme in the time of Christ was His baptism, and it aligned with other events in the sacred reform lines, distinguished by the descent of a Divine symbol.

”Totuus, jonka Pietari oli tunnustanut, on uskovan uskon perustus. Se on se, minkä Kristus itse on julistanut iankaikkiseksi elämäksi.” Tuo ”totuus” yksilöi Kristuksessa kaksi näkökohtaa. Ensimmäinen oli se, että Kristus on osa profeetallista historiaa. Virstanpylväät, jotka edustavat profeetallisen historian tapahtumia, edustavat Kristusta. Hänen yhteytensä tapahtumiin osoittaa profeetallisten virstanpylväiden pyhyyden ja antaa perustan sille, että sisar White niin usein sanoo meidän varjeltavan virstanpylväitä, sillä nuo virstanpylväät edustavat Jeesusta Kristusta. Se virstanpylväs, joka edusti koettelemuksen teemaa Kristuksen aikana, oli Hänen kasteensa, ja se asettui linjaan muiden pyhien uudistuslinjojen tapahtumien kanssa, joita erottaa jumalallisen vertauskuvan laskeutuminen.

In the reform line of Moses, Divinity descended and abode in a burning bush, a symbol of the creator combining with the creation. In the reform line at the end of the seventy years, Michael descended to empower Cyrus to move forward with the first decree, and at the same time Daniel was changed into the image of Christ. In the reform line of Christ, the Holy Spirit descended in the form of a dove to anoint God’s Son, the symbol of Divinity combined with humanity. In Millerite history the angel that descended on August 11, 1840 was “no less a personage than Jesus Christ,” who descended with a little book that was to be eaten, and He was that little book. There He demonstrated that the combination of Divinity with humanity is accomplished by eating and drinking the flesh and blood of the Bread of Heaven.

Mooseksen uudistuslinjassa jumaluus laskeutui alas ja asettui palavaan pensaaseen, joka on vertauskuva Luojan yhdistymisestä luomakuntaan. Seitsemänkymmenen vuoden päättyessä tapahtuvassa uudistuslinjassa Mikael laskeutui alas voimistaakseen Kyyrosta etenemään ensimmäisen asetuksen kanssa, ja samanaikaisesti Daniel muutettiin Kristuksen kuvan kaltaiseksi. Kristuksen uudistuslinjassa Pyhä Henki laskeutui alas kyyhkysen muodossa voidellakseen Jumalan Pojan, jumaluuden ja ihmisyyden yhdistymisen vertauskuvan. Milleriläisessä historiassa se enkeli, joka laskeutui alas 11. elokuuta 1840, ei ollut ”vähempiarvoinen henkilö kuin Jeesus Kristus”, joka laskeutui alas mukanaan pieni kirja, joka oli syötävä, ja Hän oli tuo pieni kirja. Siinä Hän osoitti, että jumaluuden yhdistyminen ihmisyyteen tapahtuu syömällä ja juomalla Taivaan Leivän liha ja veri.

Sacred history is sacred because it is embodied by the presence of Christ. The predictions of God’s Word that identify future events, are Jesus Christ, for He is the “Word.” When those predictions are fulfilled in history, the events represent the fulfillment of His word, and His Word is Truth. It is His Word that sets forth the prediction, and it is His Word that is fulfilled when the event arrives, so at the beginning and at the ending it is Jesus Christ, for He is the Alpha and Omega. Therefore, when Peter proclaimed that Jesus was the Christ and the Son of the living God, he was identifying a waymark that was Jesus Christ and a waymark that reaches its perfect fulfillment in the last days. September 11, 2001 was the perfect fulfillment of Christ.

Pyhä historia on pyhää, koska Kristuksen läsnäolo ilmentää sitä. Jumalan sanan ennustukset, jotka osoittavat tulevat tapahtumat, ovat Jeesus Kristus, sillä Hän on ”Sana”. Kun nuo ennustukset täyttyvät historiassa, tapahtumat edustavat Hänen sanansa täyttymystä, ja Hänen Sanansa on totuus. Hänen Sanansa esittää ennustuksen, ja Hänen Sanansa täyttyy, kun tapahtuma saapuu, joten sekä alussa että lopussa on Jeesus Kristus, sillä Hän on Alfa ja Omega. Sen tähden, kun Pietari julisti, että Jeesus oli Kristus ja elävän Jumalan Poika, hän yksilöi tienviitan, joka oli Jeesus Kristus, ja tienviitan, joka saavuttaa täydellisen täyttymyksensä viimeisinä päivinä. Syyskuun 11. päivä 2001 oli Kristuksen täydellinen täyttymys.

To reject the prophetic fulfillment of September 11, 2001, is to reject Christ, the Son of the living God. That truth, expressed by Peter, was “the foundation of the believer’s faith,” and on September 11, 2001 Christ led His last-day people back to Jeremiah’s “old paths,” which represent the “foundations” of the movement of the first and third angels’ messages. Peter represented the one hundred and forty-four thousand, who are sealed during the period when the four angels are restraining the four winds. The sealing time is a specific prophetic period, beginning on September 11, 2001 and ending at the soon coming Sunday law. Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing.

Kieltäytyä hyväksymästä 11. syyskuuta 2001 tapahtunutta profeetallista täyttymystä merkitsee Kristuksen, elävän Jumalan Pojan, hylkäämistä. Tämä totuus, jonka Pietari ilmaisi, oli ”uskovan uskon perustus”, ja 11. syyskuuta 2001 Kristus johdatti viimeisten päivien kansansa takaisin Jeremian ”vanhoille poluille”, jotka edustavat ensimmäisen ja kolmannen enkelin sanomien liikkeen ”perustuksia”. Pietari edusti niitä sataneljäkymmentäneljätuhatta, jotka sinetöidään aikana, jolloin neljä enkeliä pidättävät neljää tuulta. Sinetöimisen aika on määrätty profeetallinen ajanjakso, joka alkaa 11. syyskuuta 2001 ja päättyy pian tulevaan sunnuntailakiin. Jeesus havainnollistaa aina jonkin asian lopun jonkin asian alulla.

At the beginning of the sealing time the angel of Revelation eighteen descended, as had the Holy Spirit at the baptism, and that angel was “no less a personage than Jesus Christ,” for the angel that descended to lighten the earth with His glory in the Millerite history was “no less a personage than Jesus Christ.” At the soon coming Sunday law “no less a personage than Jesus Christ,” descends again and presents the second of the two messages of Revelation eighteen, as He calls His other flock out of Babylon. In the middle of the period of the sealing time, an angel descended, as the second angel descended on April 19, 1844, at the first disappointment of the Millerite movement.

Sinetöimisen ajan alussa Ilmestyskirjan kahdeksantoista luvun enkeli laskeutui alas, niin kuin Pyhä Henki kasteessa, ja tuo enkeli oli ”ei kukaan vähäisempi persoonallisuus kuin Jeesus Kristus”, sillä enkeli, joka Miller-liikkeen historiassa laskeutui valaisemaan maan kirkkaudellaan, oli ”ei kukaan vähäisempi persoonallisuus kuin Jeesus Kristus”. Pian tulevan sunnuntailain aikana ”ei kukaan vähäisempi persoonallisuus kuin Jeesus Kristus” laskeutuu jälleen ja esittää Ilmestyskirjan kahdeksantoista luvun kahdesta sanomasta toisen kutsuessaan toisen laumansa ulos Babylonista. Sinetöimisen ajan jakson keskivaiheilla enkeli laskeutui, niin kuin toinen enkeli laskeutui 19. huhtikuuta 1844 Miller-liikkeen ensimmäisen pettymyksen aikaan.

Between the arrival of that second angel, and the arrival of the third angel on October 22, 1844, many angels were sent to add power to the second angel as the Midnight Cry message arrived. Speaking of the history when these angels arrived in Millerite history, Sister White informs us that those that rejected these messages had crucified Christ just as assuredly as the Jews crucified Christ.

Tuon toisen enkelin saapumisen ja kolmannen enkelin saapumisen välillä 22. lokakuuta 1844 lähetettiin monia enkeleitä lisäämään voimaa toiselle enkelille Keskiyön huudon sanoman saapuessa. Puhuessaan siitä historian vaiheesta, jolloin nämä enkelit saapuivat milleriittien historiaan, sisar White ilmoittaa meille, että ne, jotka hylkäsivät nämä sanomat, olivat ristiinnaulinneet Kristuksen yhtä varmasti kuin juutalaiset ristiinnaulitsivat Kristuksen.

> “I saw that as the Jews crucified Jesus, so the nominal churches had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the way into the most holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there.” Early Writings, 261.

> ”Näin, että niin kuin juutalaiset ristiinnaulitsivat Jeesuksen, samoin nimelliset kirkot olivat ristiinnaulinneet nämä sanomat, eikä niillä sen tähden ole mitään tietoa tiestä kaikkeinpyhimpään, eivätkä ne voi hyötyä Jeesuksen esirukouksesta siellä.” Early Writings, 261.

The messages represented by the angels, when rejected, represent the crucifixion of Christ, for He embodies the messages and their historical fulfillment. On July 18, 2020, “no less a personage than Jesus Christ” descended, marking the first disappointment and the beginning of the tarrying time. Slain in the streets, the dead dry bones of His last-day people were to be awakened by hearing the only voice that can bring people back to life.

Enkelten edustamat sanomat, silloin kun ne hylätään, edustavat Kristuksen ristiinnaulitsemista, sillä Hän ilmentää sanomia ja niiden historiallista täyttymystä. Heinäkuun 18. päivänä 2020 ”ei kukaan vähäisempi persoona kuin Jeesus Kristus” astui alas, merkiten ensimmäistä pettymystä ja viipymisen ajan alkua. Kaduilla surmattuna Hänen viimeisten päivien kansansa kuolleet kuivat luut oli herätettävä kuulemalla ainoaa ääntä, joka voi palauttaa ihmiset elämään.

> Verily, verily, I say unto you, The hour is coming, and now is, when the dead shall hear the voice of the Son of God: and they that hear shall live. For as the Father hath life in himself; so hath he given to the Son to have life in himself; And hath given him authority to execute judgment also, because he is the Son of man. Marvel not at this: for the hour is coming, in the which all that are in the graves shall hear his voice, And shall come forth; they that have done good, unto the resurrection of life; and they that have done evil, unto the resurrection of damnation. John 5:25–29.

> Totisesti, totisesti minä sanon teille: hetki tulee, ja on jo, jolloin kuolleet kuulevat Jumalan Pojan äänen, ja ne, jotka sen kuulevat, saavat elää. Sillä niin kuin Isällä on elämä itsessään, niin hän on antanut myös Pojalle, että hänellä olisi elämä itsessään. Ja hän on antanut hänelle vallan myös tuomita, koska hän on Ihmisen Poika. Älkää ihmetelkö tätä; sillä hetki tulee, jolloin kaikki, jotka haudoissa ovat, kuulevat hänen äänensä, ja tulevat esiin: ne, jotka ovat tehneet hyvää, elämän ylösnousemukseen, mutta ne, jotka ovat tehneet pahaa, tuomion ylösnousemukseen. Joh. 5:25–29.

In July of 2023, His voice called the dead dry bones to life, and Alpha and Omega then repeated the beginning of the sealing time, for July 2023, marks the ending period of the sealing time. His people were then again called back to Jeremiah’s old paths, to the foundations of Millerite history. The foundational message of the Millerites’ beginning and ending were the first and last messages of Millerite history, which was the “seven times” of Leviticus chapter twenty-six.

Heinäkuussa 2023 Hänen äänensä kutsui kuolleet kuivat luut elämään, ja Alfa ja Omega toisti silloin sinetöimisen ajan alun, sillä heinäkuu 2023 merkitsee sinetöimisen ajan päättymisjaksoa. Hänen kansansa kutsuttiin silloin jälleen takaisin Jeremian ikivanhoille poluille, milleriläisen historian perustuksiin. Milleriläisten alun ja lopun perustava sanoma olivat milleriläisen historian ensimmäinen ja viimeinen sanoma, joka oli Kolmannen Mooseksen kirjan kahdennenkymmenennenkuudennen luvun ”seitsemän aikaa”.

In July 2023, God’s last day people were once again commanded to take the little book and eat it. As they eat the little book, they are then tested to see if they will acknowledge the message of the third Woe in Revelation chapter nine (the tidings of the east) and the message of Daniel chapter eleven (the tidings of the north). The testing process leads them to verses thirteen to fifteen of Daniel chapter eleven, which is the Battle of Panium, which is Caesarea Philippi and which is the message of the Midnight Cry where the two classes who have heard His voice are manifested, one class “that have done good, unto the resurrection of life; and they that have done evil, unto the resurrection of damnation.”

Heinäkuussa 2023 Jumalan viimeisten päivien kansaa käskettiin jälleen ottamaan pieni kirjakäärö ja syömään se. Kun he syövät pienen kirjakäärön, heitä koetellaan sen osoittamiseksi, tunnustavatko he Ilmestyskirjan yhdeksännen luvun kolmannen Voi-huudon sanoman (sanomat idästä) ja Danielin kirjan yhdennentoista luvun sanoman (sanomat pohjoisesta). Koettelemisen prosessi johtaa heidät Danielin kirjan yhdennentoista luvun jakeisiin kolmestaatoista viiteentoista, jotka ovat Paniumin taistelu, joka on Kesarea Filippi ja joka on keskiyön huudon sanoma, jossa ne kaksi joukkoa, jotka ovat kuulleet Hänen äänensä, tulevat ilmi, toinen joukko, ”jotka ovat tehneet hyvää, elämän ylösnousemukseen; mutta jotka ovat pahaa tehneet, tuomion ylösnousemukseen.”

There are three voices in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand and they are all the voice of “no less a personage than Jesus Christ.” The first voice of Revelation eighteen sounded when the great buildings of New York city were brought down by a touch from God. The second voice is the voice of Michael the archangel who calls the dead out of their graves. The third voice is the second voice of Revelation chapter eighteen that calls His other flock out of Babylon in the hour of the “great earthquake” of Revelation chapter eleven. The perfect fulfillment of Peter’s confession at Caesarea Philippi is made when Christ leads His last day people to “that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days.”

Sadankahdeksankymmenenneljän tuhannen sinetöimisen aikana kuuluu kolme ääntä, ja ne kaikki ovat ”ei kenenkään vähäisemmän persoonan kuin Jeesuksen Kristuksen ääni”. Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun ensimmäinen ääni kajahti silloin, kun New Yorkin kaupungin suuret rakennukset kaadettiin maahan Jumalan kosketuksella. Toinen ääni on ylienkeli Mikaelin ääni, joka kutsuu kuolleet ulos haudoistaan. Kolmas ääni on Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun toinen ääni, joka kutsuu Hänen toisen laumansa ulos Babylonista Ilmestyskirjan yhdennentoista luvun ”suuren maanjäristyksen” hetkellä. Pietarin tunnustuksen täydellinen täyttymys Kesareassa Filippin luona tapahtuu silloin, kun Kristus johtaa viimeisten päivien kansansa ”siihen Danielin profetian osaan, joka koskee viimeisiä päiviä”.

Panium of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven, is the “portion” of the prophecy of Daniel that was sealed up that identifies the message of the Midnight Cry. Panium is the Exeter camp meeting in August of 1844, it’s a history that is fulfilled in the second term of Donald Trump, and it is the prophetic message that impresses the seal of God upon the foreheads of the one hundred and forty-four thousand. The verses we are now studying are very holy ground.

Danielin yhdentoista luvun jakeiden kolmestatoista viiteentoista Panium on se Danielin profetian ”osa”, joka sinetöitiin ja joka yksilöi Keskiyön huudon sanoman. Panium on Exeterin leirikokous elokuussa 1844; se on historia, joka täyttyy Donald Trumpin toisella kaudella, ja se on se profeetallinen sanoma, joka painaa Jumalan sinetin sadanneljäkymmenelleneljälletuhannelle heidän otsiinsa. Jakeet, joita nyt tutkimme, ovat mitä pyhintä maaperää.

> “The truth which Peter had confessed is the foundation of the believer’s faith. It is that which Christ Himself has declared to be eternal life. But the possession of this knowledge was no ground for self-glorification. Through no wisdom or goodness of his own had it been revealed to Peter. Never can humanity, of itself, attain to a knowledge of the divine. ‘It is as high as heaven; what canst thou do? deeper than hell; what canst thou know?’ Job 11:8. Only the spirit of adoption can reveal to us the deep things of God, which ‘eye hath not seen, nor ear heard, neither have entered into the heart of man.’ ‘God hath revealed them unto us by His Spirit: for the Spirit searcheth all things, yea, the deep things of God.’ 1 Corinthians 2:9, 10. ‘The secret of the Lord is with them that fear Him;’ and the fact that Peter discerned the glory of Christ was an evidence that he had been ‘taught of God.’ Psalm 25:14; John 6:45. Ah, indeed, ‘blessed art thou, Simon Bar-jona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee.’

> ”Se totuus, jonka Pietari oli tunnustanut, on uskovan uskon perustus. Se on se, minkä Kristus itse on julistanut iankaikkiseksi elämäksi. Mutta tämän tiedon omistaminen ei antanut aihetta itsensä kirkastamiseen. Ei minkään hänen oman viisautensa tai hyvyytensä kautta sitä ollut ilmoitettu Pietarille. Ihmiskunta ei milloinkaan voi itsestään saavuttaa Jumalan tuntemista. ’Se on korkeampi kuin taivas; mitä voit tehdä? syvempi kuin tuonela; mitä voit tietää?’ Job 11:8. Ainoastaan lapseuden Henki voi ilmoittaa meille Jumalan syvät asiat, joita ’silmä ei ole nähnyt eikä korva kuullut, jotka eivät ole ihmisen sydämeen astuneet’. ’Mutta meille Jumala on ne ilmoittanut Henkensä kautta; sillä Henki tutkii kaikki, Jumalan syvyydetkin.’ 1 Corinthians 2:9, 10. ’Herran salaisuus on niillä, jotka häntä pelkäävät’; ja se, että Pietari erotti Kristuksen kirkkauden, oli todiste siitä, että hän oli ollut ’Jumalan opettama’. Psalm 25:14; John 6:45. Ah, totisesti, ’autuas olet sinä, Simon Bar-jona, sillä liha ja veri eivät ole sitä sinulle ilmoittaneet.’”

> “Jesus continued: ‘I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build My church; and the gates of hell shall not prevail against it.’ The word Peter signifies a stone,—a rolling stone. Peter was not the rock upon which the church was founded. The gates of hell did prevail against him when he denied his Lord with cursing and swearing. The church was built upon One against whom the gates of hell could not prevail.” The Desire of Ages, 413

> ”Jeesus jatkoi: ’Ja minä sanon sinulle myös: sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan kirkkoni, eivätkä tuonelan portit voita sitä.’ Sana Pietari merkitsee kiveä — vierivää kiveä. Pietari ei ollut se kallio, jolle seurakunta perustettiin. Tuonelan portit voittivat hänet, kun hän kirouksin ja valoin kielsi Herransa. Seurakunta rakennettiin Sen varaan, jota vastaan tuonelan portit eivät voineet mitään.” Aikakausien Toivo, 413

The message Christ was presenting to His disciples at Caesarea Philippi was and is the message of the Midnight Cry, and it is placed within the context of a spiritual war between the Greek god Pan, whose temple was called “the gates of hell,” and the two apostate horns of the earth beast. The Maccabees were God’s apostate people, who professed to be the defenders of God’s church, as they were warring against the religion of the Greeks. They identified themselves as both the religious and political leaders. They represent the apostate Protestantism of those fallen churches that, with the government of the United States, are now forming an image of the beast and are warring against the globalist’s religion of woke-ism and Mother Earth. The apostate horns prevail in their struggle with the religious and political elements of globalism, and at the same time the true Protestant horn is being purified by the removal of the last remnants of the foolish virgins, in advance of being lifted up as an ensign at the “great earthquake” of the soon coming Sunday law.

Sanoma, jonka Kristus esitti opetuslapsilleen Kesareassa Filippin luona, oli ja on keskiyön huudon sanoma, ja se sijoittuu hengellisen sodan yhteyteen kreikkalaisen jumalan Panin, jonka temppeliä kutsuttiin ”helvetin porteiksi”, ja maapedon kahden luopuneen sarven välille. Makkabealaiset olivat Jumalan luopunutta kansaa, joka tunnustautui Jumalan seurakunnan puolustajiksi, taistellessaan kreikkalaisten uskontoa vastaan. He samastuivat sekä uskonnollisiin että poliittisiin johtajiin. He edustavat niiden langenneiden kirkkojen luopunutta protestantismia, jotka yhdessä Yhdysvaltain hallituksen kanssa ovat nyt muodostamassa pedon kuvaa ja käyvät sotaa globalistien woke-ismin ja Äiti Maa -uskonnon uskontoa vastaan. Luopuneet sarvet voittavat taistelussaan globalismin uskonnolliset ja poliittiset ainekset, ja samalla todellinen protestanttinen sarvi puhdistetaan poistamalla tyhmien neitsyiden viimeiset jäänteet, ennen kuin se korotetaan lipuksi pian tulevan sunnuntailain ”suuren maanjäristyksen” yhteydessä.

The portion of the prophecy of the book of Daniel that relates to the last days, which is also the Revelation of Jesus Christ, and is the message of the Midnight Cry, is unsealed by the Lion of the tribe of Judah at Caesarea Philippi, which is Panium. It is unsealed in the midst of the warfare between atheistic beast from the bottomless pit and the horn of Republicanism that began to stir up that beast in 2015, and against the genuine horn of Protestantism that is now being resurrected as a mighty army.

Danielin kirjan profetian se osa, joka liittyy viimeisiin päiviin, joka on myös Jeesuksen Kristuksen ilmestys ja joka on keskiyön huudon sanoma, avataan Juudan sukukunnan Leijonan toimesta Caesarea Filippissä, joka on Panium. Se avataan keskellä sitä sodankäyntiä, jota käydään syvyydestä nousevan ateistisen pedon ja tasavaltalaisuuden sarven välillä, joka alkoi kiihottaa tuota petoa vuonna 2015, sekä aitoa protestantismin sarvea vastaan, jota nyt herätetään henkiin mahtavana armeijana.

The truth that Peter confessed represents the waymark of September 11, 2001, and also that Christ is the Son of the living God. The truth of what is represented by Jesus being the Son of God, is a testing truth as certainly as was whether Jesus was the Messiah or not in the days of Peter. The proclamation that Jesus is the Son of God represents everything that had been revealed of who the Son is. It represents not only that He was God’s Son, but that He was also the son of man. It is the truth of the incarnation of divinity into humanity, which is the very work that is accomplished during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. The truth of the “incarnation,” is the truth at the end that was typified by the truth of the “Sabbath” at the beginning.

Totuus, jonka Pietari tunnusti, edustaa 11. syyskuuta 2001 olevaa tienviittaa sekä myös sitä, että Kristus on elävän Jumalan Poika. Sen totuuden sisältö, mitä Jeesuksen Jumalan Poikana oleminen edustaa, on koetteleva totuus yhtä varmasti kuin kysymys siitä, oliko Jeesus Messias vai ei, oli Pietarin päivinä. Julistus, että Jeesus on Jumalan Poika, edustaa kaikkea sitä, mitä Pojasta oli ilmoitettu. Se ei tarkoita ainoastaan sitä, että Hän oli Jumalan Poika, vaan myös sitä, että Hän oli Ihmisen Poika. Se on totuus jumaluuden inkarnaatiosta ihmisyyteen, mikä on juuri se työ, joka saatetaan päätökseen sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen aikana. ”Inkarnaation” totuus on lopun ajan totuus, jota ”sapattia” koskeva totuus alussa esikuvasi.

October 22, 1844 marked the arrival of the third angel. When an angel arrives, a special truth adapted to the period where the truth is unsealed is opened by the Lion of the tribe of Judah, and that truth then tests the generation where that truth is opened up. On October 22, 1844 the truths associated with the work of Christ, who suddenly came unto the temple He had raised in the forty-six years from 1798 unto 1844, were revealed. Christ’s work of judgment, the law of God, His role as High Priest, the issue of the mark of the beast and the sealing of the one hundred and forty-four thousand were all opened up. Sister White was shown that of those truths, there was one truth which the Alpha and Omega identified in a special light.

22. lokakuuta 1844 merkitsi kolmannen enkelin saapumista. Kun enkeli saapuu, Juudan sukukunnan Leijona avaa erityisen totuuden, joka on sovitettu siihen ajanjaksoon, jolloin tuo totuus sinetöidään auki, ja tuo totuus koettelee sitten sitä sukupolvea, jolle se avataan. 22. lokakuuta 1844 paljastettiin ne totuudet, jotka liittyivät Kristuksen työhön, hänen, joka äkisti tuli siihen temppeliin, jonka hän oli pystyttänyt vuosina 1798–1844, nuo neljäkymmentäkuusi vuotta. Kristuksen tuomiotyö, Jumalan laki, hänen tehtävänsä Ylipappina, pedon merkin kysymys sekä sadan neljänkymmenen neljän tuhannen sinetöiminen avattiin kaikki. Sisarelle White näytettiin, että noista totuuksista oli yksi totuus, jonka Alfa ja Omega osoitti erityisessä valossa.

> “I was amazed as I saw the fourth commandment in the very center of the ten precepts, with a soft halo of light encircling it. Said the angel: ‘It is the only one of the ten which defines the living God who created the heavens and the earth and all things that are therein. When the foundations of the earth were laid, then was laid the foundation of the Sabbath also.’” Testimonies, volume 1, 75.

> “Olin hämmästynyt nähdessäni neljännen käskyn aivan kymmenen käskyn keskuksessa, ja sitä ympäröi pehmeä valokehän hohde. Enkeli sanoi: ’Se on ainoa niistä kymmenestä, joka määrittelee elävän Jumalan, joka loi taivaat ja maan ja kaiken, mitä niissä on. Kun maan perustukset laskettiin, silloin laskettiin myös sapatin perustus.’” Testimonies, osa 1, 75.

The sealing time of the one hundred and forty-four thousand had arrived, but it was to be delayed by the rebellion of 1863. On September 11, 2001 the sealing process began when Christ, represented as the mighty angel of Revelation chapter eighteen, descended with a hidden book in His hand that God’s last day people were to eat. The Alpha and Omega always illustrates the end with the beginning, so in the last days there was another truth that was placed in a special light, and it was directly connected to the Sabbath truth that was highlighted the first time Christ attempted to seal the one hundred and forty-four thousand.

Sinetöimisen aika sadalle neljällekymmenelleneljälletuhannelle oli tullut, mutta vuoden 1863 kapina oli viivyttävä sitä. Syyskuun 11. päivänä 2001 sinetöimisprosessi alkoi, kun Kristus, joka esitetään Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun väkevänä enkelinä, astui alas kädessään kätketty kirja, jonka Jumalan viimeisten päivien kansan tuli syödä. Alfa ja Omega kuvaa aina lopun alun kautta, joten viimeisinä päivinä oli toinenkin totuus, joka asetettiin erityiseen valoon, ja se oli suorassa yhteydessä sapatin totuuteen, jota korostettiin ensimmäisellä kerralla, kun Kristus yritti sinetöidä sadan neljänkymmenenneljän tuhannen joukon.

> “The time has come for Daniel to stand in his lot. The time has come for the light given him to go to the world as never before. If those for whom the Lord has done so much will walk in the light, their knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased as they near the close of this earth’s history.

> ”Aika on tullut Danielin nousta osaansa. Aika on tullut sille, että hänelle annettu valo menee maailmaan tavalla, jollaista ei milloinkaan ennen ole ollut. Jos ne, joiden hyväksi Herra on tehnyt niin paljon, vaeltavat valossa, heidän tuntemuksensa Kristuksesta ja Häneen liittyvistä profetioista lisääntyy suuresti heidän lähestyessään tämän maan historian loppua.

> “Those who commune with God walk in the light of the Sun of Righteousness. They do not dishonor their Redeemer by corrupting their way before God. Heavenly light shines upon them. They are of infinite worth in God’s sight, for they are one with Christ. To them the word of God is of surpassing beauty and loveliness. They see its importance. Truth is unfolded to them. The doctrine of the incarnation is invested with a soft radiance. They see that the Scripture is the key which unlocks all mysteries and solves all difficulties. Those who have been unwilling to receive the light and walk in the light will not be able to understand the mystery of godliness, but those who have not hesitated to take up the cross and follow Jesus will see light in God’s light.” Manuscript Releases, number 21, 406, 407.

> ”Ne, jotka ovat yhteydessä Jumalan kanssa, vaeltavat Vanhurskauden Auringon valossa. He eivät häpäise Lunastajaansa turmelemalla vaellustaan Jumalan edessä. Taivaallinen valo loistaa heidän yllään. He ovat äärettömän arvokkaita Jumalan silmissä, sillä he ovat yhtä Kristuksen kanssa. Heille Jumalan sana on verrattoman kaunis ja suloinen. He näkevät sen tärkeyden. Totuus avautuu heille. Inkarnaation oppi verhoutuu lempeään säteilyyn. He näkevät, että Raamattu on avain, joka avaa kaikki salaisuudet ja ratkaisee kaikki vaikeudet. Ne, jotka eivät ole olleet halukkaita vastaanottamaan valoa ja vaeltamaan valossa, eivät kykene ymmärtämään jumalisuuden salaisuutta, mutta ne, jotka eivät ole epäröineet ottaa ristiään ja seurata Jeesusta, näkevät valon Jumalan valossa.” Manuscript Releases, nro 21, 406, 407.

The doctrine of the incarnation is the truth that Divinity combined with humanity does not sin, and the sign of those who have reached that experience in the last days is the Sabbath.

Inkarnaation oppi on se totuus, että jumaluus yhdistyneenä ihmisyyteen ei tee syntiä, ja niiden tunnusmerkki, jotka ovat viimeisinä päivinä saavuttaneet tuon kokemuksen, on sapatti.

> Moreover also I gave them my sabbaths, to be a sign between me and them, that they might know that I am the Lord that sanctify them. Ezekiel 20:12.

> Lisäksi minä annoin heille sapattini merkiksi minun ja heidän välillään, jotta he tietäisivät, että minä olen Herra, joka pyhitän heidät. Hesekiel 20:12.

The one hundred and forty-four thousand are sealed for eternity, and the process of the sealing identifies a short period of time at the end of the sealing process, just before the Sunday law, when the seal is impressed. In that short period of time Divinity is combined with humanity, permanently.

Sata neljäkymmentäneljätuhatta sinetöidään iankaikkisuutta varten, ja sinetöimisen prosessi osoittaa lyhyen ajanjakson sinetöimisprosessin lopussa, juuri ennen sunnuntailakia, jolloin sinetti painetaan. Tänä lyhyenä ajanjaksona jumaluus yhdistyy ihmisyyteen pysyvästi.

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.

> ”Mitä teette, veljet, tässä suuressa valmistautumisen työssä? Ne, jotka yhtyvät maailmaan, vastaanottavat maailmallisen muotin ja valmistautuvat pedon merkkiin. Ne, jotka eivät luota itseensä, jotka nöyrtyvät Jumalan edessä ja puhdistavat sielunsa totuutta tottelemalla, vastaanottavat taivaallisen muotin ja valmistautuvat Jumalan sinettiä varten otsaansa. Kun asetus annetaan ja leima painetaan, heidän luonteensa pysyy puhtaana ja tahrattomana iankaikkisesti.

> “Now is the time to prepare. The seal of God will never be placed upon the forehead of an impure man or woman. It will never be placed upon the forehead of the ambitious, world-loving man or woman. It will never be placed upon the forehead of men or women of false tongues or deceitful hearts. All who receive the seal must be without spot before God—candidates for heaven. Go forward, my brethren and sisters. I can only write briefly upon these points at this time, merely calling your attention to the necessity of preparation. Search the Scriptures for yourselves, that you may understand the fearful solemnity of the present hour.” Testimonies, volume 5, 216.

> ”Nyt on valmistautumisen aika. Jumalan sinettiä ei milloinkaan paineta epäpuhtaan miehen tai naisen otsaan. Sitä ei milloinkaan paineta kunnianhimoisen, maailmaa rakastavan miehen tai naisen otsaan. Sitä ei milloinkaan paineta valheellisen kielen tai petollisen sydämen omaavien miesten tai naisten otsaan. Kaikkien, jotka saavat sinetin, täytyy olla tahrattomia Jumalan edessä — taivaan ehdokkaita. Menkää eteenpäin, veljeni ja sisareni. Voin tällä kertaa kirjoittaa näistä kohdista vain lyhyesti, ainoastaan kiinnittäen huomionne valmistautumisen välttämättömyyteen. Tutkikaa itse Kirjoituksia, jotta ymmärtäisitte nykyisen hetken pelottavan juhlallisuuden.” Testimonies, osa 5, s. 216.

The previous passage might suggest that the seal is impressed at the Sunday law, but this is not the case. Sister White is clear that the Sunday law is a great crisis, and she also teaches clearly that character is manifested in a crisis, but never developed in a crisis. The seal is impressed at the Sunday law in the sense that it then becomes visible, for those who then have the seal are lifted up as an ensign. The seal is impressed in a short period of time, just before probation closes, and for Sabbath-keepers, probation closes at the Sunday law. The sealing began on September 11, 2001, and no one then received the seal of God, for as illustrated in the period of time following October 22, 1844, there was first to be a testing process.

Edellinen katkelma saattaisi antaa ymmärtää, että sinetti painetaan sunnuntailain voimaan tullessa, mutta näin ei ole. Sisärestä White tekee selväksi, että sunnuntailaki on suuri kriisi, ja hän opettaa myös selvästi, että luonne ilmenee kriisissä, mutta ei koskaan kehity kriisissä. Sinetti painetaan sunnuntailain aikana siinä merkityksessä, että siitä tulee silloin näkyvä, sillä ne, joilla silloin on sinetti, korotetaan lipuksi. Sinetti painetaan lyhyen ajanjakson kuluessa juuri ennen kuin koetusaika päättyy, ja sapatin pitäjien osalta koetusaika päättyy sunnuntailain aikana. Sinetöiminen alkoi 11. syyskuuta 2001, eikä kukaan silloin saanut Jumalan sinettiä, sillä niin kuin 22. lokakuuta 1844 jälkeinen ajanjakso havainnollistaa, ensin tuli olla koettelemisen prosessi.

In every reform movement, when the divine symbol descends to empower the message that was unsealed at the time of the end, a testing process begins. When Michael descended to empower Cyrus to move forward with the first decree, the Jews were then tested as to whether they would leave the home they had lived in for the previous seventy years and return to a ruined city and rebuild it. When the Holy Spirit descended at the baptism of Christ, the Jews were tested on the subject of the Messiah. When the mighty angel of Revelation ten descended on August 11, 1840, that generation was tested on whether they would eat the little book, and all that the little book represented.

Jokaisessa uskonpuhdistusliikkeessä, kun jumalallinen vertauskuva laskeutuu antamaan voimaa sille sanomalle, joka avattiin lopun aikana, alkaa koetuksen prosessi. Kun Miikael laskeutui vahvistamaan Kyyrosta etenemään ensimmäisen käskykirjeen kanssa, juutalaiset asetettiin silloin koetukselle siinä, jättäisivätkö he kodin, jossa olivat asuneet edelliset seitsemänkymmentä vuotta, ja palaisivat raunioituneeseen kaupunkiin sekä rakentaisivat sen uudelleen. Kun Pyhä Henki laskeutui Kristuksen kasteessa, juutalaiset asetettiin koetukselle Messiaan kysymyksessä. Kun Ilmestyskirjan kymmenennen luvun väkevä enkeli laskeutui 11. elokuuta 1840, tuo sukupolvi asetettiin koetukselle siinä, söisivätkö he pienen kirjakäärön ja kaiken, mitä tuo pieni kirjakäärö edusti.

A testing process began on August 11, 1840 that produced two classes of worshippers, and the class that followed the Lamb into the Most Holy Place were candidates to be among the one hundred and forty-four thousand. The final test for that generation, who failed the testing process, began with the arrival of increased light upon the “seven times,” of Leviticus twenty-six. From 1856 unto 1863, the Laodicean message marked a final period of time in the period that began with the arrival of the third angel on October 22, 1844. That period of time is represented by verses thirteen through fifteen of Daniel chapter eleven.

Koetusprosessi alkoi 11. elokuuta 1840, ja se tuotti kaksi palvojien luokkaa; se luokka, joka seurasi Karitsaa kaikkeinpyhimpään, oli ehdolla olemaan sadan neljänkymmenenneljän tuhannen joukossa. Lopullinen koetus sille sukupolvelle, joka epäonnistui koetusprosessissa, alkoi lisääntyneen valon saapuessa 3. Mooseksen kirjan kahdestakymmenennestäkuudennesta luvusta ilmaisuun ”seitsemän aikaa”. Vuosina 1856–1863 Laodikean sanoma merkitsi viimeistä ajanjaksoa siinä ajanjaksossa, joka alkoi kolmannen enkelin saapumisesta 22. lokakuuta 1844. Tätä ajanjaksoa edustavat Danielin kirjan yhdennentoista luvun jakeet kolmestatoista viiteentoista.

We will continue this study in the next article.

Jatkamme tätä tutkistelua seuraavassa artikkelissa.

> “‘In the beginning was the Word, and the Word was with God, and the Word was God. The same was in the beginning with God. All things were made by him; and without him was not any thing made that was made. In him was life; and the life was the light of men. And the light shineth in darkness; and the darkness comprehended it not.’ ‘And the Word was made flesh, and dwelt among us, (and we beheld his glory, the glory as of the only begotten of the Father,) full of grace and truth’ (John 1:1–5, 14).

> ”Alussa oli Sana, ja Sana oli Jumalan tykönä, ja Sana oli Jumala. Hän oli alussa Jumalan tykönä. Kaikki on saanut syntynsä hänen kauttaan, eikä ilman häntä ole syntynyt mitään, mikä syntynyt on. Hänessä oli elämä, ja elämä oli ihmisten valo. Ja valo loistaa pimeydessä, eikä pimeys sitä käsittänyt.” ”Ja Sana tuli lihaksi ja asui meidän keskellämme, (ja me katselimme hänen kirkkauttaan, kirkkautta, joka hänellä on Isän ainoana Poikana,) täynnä armoa ja totuutta” (Joh. 1:1–5, 14).

> “This chapter delineates the character and importance of the work of Christ. As one who understands his subject, John ascribes all power to Christ, and speaks of His greatness and majesty. He flashes forth divine rays of precious truth, as light from the sun. He presents Christ as the only Mediator between God and humanity.

> “Tämä luku kuvaa Kristuksen työn luonteen ja merkityksen. Aiheensa ymmärtävänä Johannes antaa kaiken vallan Kristukselle ja puhuu Hänen suuruudestaan ja majesteettisuudestaan. Hän säteilee esiin kalliin totuuden jumalallisia säteitä, niin kuin valo auringosta. Hän esittää Kristuksen ainoana Välimiehenä Jumalan ja ihmiskunnan välillä.

> “The doctrine of the incarnation of Christ in human flesh is a mystery, ‘even the mystery which hath been hid from ages and from generations’ (Colossians 1:26). It is the great and profound mystery of godliness. ‘The Word was made flesh, and dwelt among us’ (John 1:14). Christ took upon Himself human nature, a nature inferior to His heavenly nature. Nothing so shows the wonderful condescension of God as this. He ‘so loved the world, that he gave his only begotten Son’ (John 3:16). John presents this wonderful subject with such simplicity that all may grasp the ideas set forth, and be enlightened.

> ”Oppi Kristuksen inkarnaatiosta ihmislihassa on salaisuus, ”se salaisuus, joka on ollut kätkettynä aikakausista ja sukupolvista” (Kolossalaiskirje 1:26). Se on jumalisuuden suuri ja syvällinen salaisuus. ”Sana tuli lihaksi ja asui meidän keskellämme” (Johannes 1:14). Kristus otti päälleen ihmisluonnon, luonnon, joka oli alempi kuin Hänen taivaallinen luontonsa. Mikään ei osoita niin selvästi Jumalan ihmeellistä alentumista kuin tämä. Hän ”on niin rakastanut maailmaa, että antoi ainokaisen Poikansa” (Johannes 3:16). Johannes esittää tämän ihmeellisen aiheen sellaisella yksinkertaisuudella, että kaikki voivat käsittää esitetyt ajatukset ja tulla valaistuiksi.

> “Christ did not make believe take human nature; He did verily take it. He did in reality possess human nature. ‘As the children are partakers of flesh and blood, he also himself likewise took part of the same’ (Hebrews 2:14). He was the son of Mary; He was of the seed of David according to human descent. He is declared to be a man, even the Man Christ Jesus. ‘This man,’ writes Paul, ‘was counted worthy of more glory than Moses, inasmuch as he who hath builded the house hath more honour than the house’ (Hebrews 3:3).

> ”Kristus ei näennäisesti ottanut ihmisluontoa; Hän otti sen todella. Hänellä oli todellisuudessa ihmisluonto. ”Koska siis lapsilla on veri ja liha, tuli hänkin niistä yhtäläisellä tavalla osalliseksi” (Hebrealaiskirje 2:14). Hän oli Marian poika; Hän oli Daavidin siementä inhimillisen syntyperän mukaan. Hänet julistetaan ihmiseksi, juuri ihmiseksi Kristukseksi Jeesukseksi. ”Tämä mies”, kirjoittaa Paavali, ”on katsottu Moosesta suuremman kirkkauden arvoiseksi, samassa määrin kuin talon rakentajalla on taloa suurempi kunnia” (Hebrealaiskirje 3:3).

> “But while God’s Word speaks of the humanity of Christ when upon this earth, it also speaks decidedly regarding His pre-existence. The Word existed as a divine being, even as the eternal Son of God, in union and oneness with His Father. From everlasting He was the Mediator of the covenant, the one in whom all nations of the earth, both Jews and Gentiles, if they accepted Him, were to be blessed. ‘The Word was with God, and the Word was God’ (John 1:1). Before men or angels were created, the Word was with God, and was God.

> ”Mutta samalla kun Jumalan Sana puhuu Kristuksen ihmisyydestä hänen ollessaan tämän maan päällä, se puhuu myös selkeästi hänen esiolostaan. Sana oli olemassa jumalallisena olentona, iankaikkisena Jumalan Poikana, yhteydessä ja ykseydessä Isänsä kanssa. Iankaikkisuudesta asti hän oli liiton Välimies, se, jossa kaikkien maan kansojen, sekä juutalaisten että pakanoiden, oli määrä tulla siunatuiksi, jos he ottaisivat hänet vastaan. ’Sana oli Jumalan tykönä, ja Sana oli Jumala’ (Joh. 1:1). Ennen kuin ihmisiä tai enkeleitä oli luotu, Sana oli Jumalan tykönä, ja oli Jumala.”

> “The world was made by Him, ‘and without him was not anything made that was made’ (John 1:3). If Christ made all things, He existed before all things. The words spoken in regard to this are so decisive that no one need be left in doubt. Christ was God essentially, and in the highest sense. He was with God from all eternity, God over all, blessed forevermore.

> Maailma on tehty Hänen kauttaan, ”ja ilman häntä ei ole syntynyt mitään, mikä syntynyt on” (Joh. 1:3). Jos Kristus on tehnyt kaiken, Hän oli olemassa ennen kaikkea. Tästä lausutut sanat ovat niin ratkaisevat, ettei kenenkään tarvitse jäädä epäilykseen. Kristus oli olemukseltaan Jumala ja korkeimmassa merkityksessä. Hän oli Jumalan kanssa iankaikkisuudesta saakka, yli kaiken oleva Jumala, iankaikkisesti ylistetty.

> “The Lord Jesus Christ, the divine Son of God, existed from eternity, a distinct person, yet one with the Father. He was the surpassing glory of heaven. He was the commander of the heavenly intelligences, and the adoring homage of the angels was received by Him as His right. This was no robbery of God. ‘The Lord possessed me in the beginning of his way,’ He declares, ‘before his works of old. I was set up from everlasting, from the beginning, or ever the earth was. When there were no depths, I was brought forth; when there were no fountains abounding with water. Before the mountains were settled, before the hills was I brought forth: while as yet he had not made the earth, nor the fields, nor the highest part of the dust of the world. When he prepared the heavens, I was there: when he set a compass upon the face of the depth’ (Proverbs 8:22–27).

> ”Herra Jeesus Kristus, Jumalan jumalallinen Poika, oli olemassa iankaikkisuudesta asti, Isästä erillisenä persoonana, mutta kuitenkin yhtä Isän kanssa. Hän oli taivaan verraton kirkkaus. Hän oli taivaallisten älyolentojen päällikkö, ja enkelien palvova kunnioitus annettiin Hänelle Hänen oikeutenaan. Tämä ei ollut Jumalan ryöstämistä. ”Herra omisti minut tiensä alussa”, Hän julistaa, ”ennen vanhimpia tekojaan. Minut asetettiin iankaikkisuudesta, alusta asti, ennen kuin maata oli. Kun syvyyksiä ei vielä ollut, synnyin minä; kun ei vielä ollut vedestä runsaita lähteitä. Ennen kuin vuoret upotettiin paikoilleen, ennen kuin kukkuloita oli, synnyin minä, kun Hän ei vielä ollut tehnyt maata eikä vainioita eikä maanpiirin tomuhiukkasten alkua. Kun Hän valmisti taivaat, olin minä siellä; kun Hän piirsi piirin syvyyden pinnalle” (Sananlaskut 8:22–27).

> “There are light and glory in the truth that Christ was one with the Father before the foundation of the world was laid. This is the light shining in a dark place, making it resplendent with divine, original glory. This truth, infinitely mysterious in itself, explains other mysterious and otherwise unexplainable truths, while it is enshrined in light, unapproachable and incomprehensible.” Selected Messages, book 1, 246–248.

> ”Siinä totuudessa, että Kristus oli yhtä Isän kanssa ennen maailman perustamista, on valoa ja kirkkautta. Tämä on se valo, joka loistaa pimeässä paikassa tehden sen säteileväksi jumalallisesta, alkuperäisestä kirkkaudesta. Tämä totuus, itsessään äärettömän salaperäinen, selittää muita salaperäisiä ja muuten selittämättömiä totuuksia, samalla kun se on kätkettynä valoon, johon ei voi lähestyä ja jota ei voida käsittää.” Selected Messages, kirja 1, 246–248.

Back to Articles