Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Eighty-Six

DANIELIN KIRJA – SATAKAHDEKSANKYMMENESKUUDES

Panium’s Promise: The Final Sealing and Midnight Cry Revelation

Paniumin lupaus: lopullinen sinetöinti ja keskiyön huudon ilmestys

Author

Jeff Pippenger

Published

April 16, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

At Panium, which was Caesarea Philippi, which is verses thirteen through fifteen in chapter eleven of the book of Daniel, which is the history where the Republican and Protestant horns fulfill the enigma of being the eighth that is of the seven, which is the history where the Seal of God is permanently impressed upon the one hundred and forty-four thousand, and the history of the arrival of the message of the Midnight Cry, Christ gave a promise to His last-day people.

Paniumissa, joka oli Kesarea Filippi, mikä on Danielin kirjan yhdestoista luvun jakeet kolmestatoista viiteentoista, siinä historian vaiheessa, jossa republikaaninen ja protestanttinen sarvi täyttävät arvoituksen siitä, että kahdeksas on niistä seitsemästä, siinä historian vaiheessa, jossa Jumalan sinetti painetaan pysyvästi sadanneneljänkymmenenneljän tuhannen päälle, ja siinä historiassa, jossa Keskiyön huudon sanoma saapuu, Kristus antoi lupauksen viimeisten päivien kansalleen.

> And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:18, 19.

> Ja minä sanon sinulle: sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan seurakuntani, eivätkä tuonelan portit voita sitä. Ja minä annan sinulle taivasten valtakunnan avaimet; ja minkä sinä sidot maan päällä, se on sidottu taivaissa; ja minkä sinä päästät maan päällä, se on päästetty taivaissa. Matteus 16:18, 19.

The period of the sealing which began on September 11, 2001, when the mighty buildings of New York City were brought down, which ends at the soon coming Sunday law, was designed by the Alpha and Omega. The very last part of the period repeats the very first part of the period. On September 11, 2001 the Lord led His people back to the old paths, where among other truths they discovered the “seven times,” just as it was found in the days of king Josiah. The latter rain then began to sprinkle, and a testing process that produced a separation of two classes of worshippers began.

Sinetöimisen ajanjakso, joka alkoi 11. syyskuuta 2001, kun New Yorkin mahtavat rakennukset sortuivat, ja joka päättyy pian tulevaan sunnuntailakiin, oli Alfa ja Omegän suunnittelema. Tämän ajanjakson aivan viimeinen osa toistaa ajanjakson aivan ensimmäisen osan. Herra johdatti kansansa 11. syyskuuta 2001 takaisin vanhoille poluille, missä he muiden totuuksien ohella löysivät ”seitsemän aikaa”, aivan niin kuin se löydettiin kuningas Joosian päivinä. Silloin myöhäissade alkoi vihmoa, ja koetusprosessi, joka sai aikaan kahden palvojaluokan erottumisen, alkoi.

In fulfillment of Habakkuk chapter two the two sacred charts were discovered and became an emblem of that historical period. Just as significantly the “debate” of Habakkuk chapter two began, between the methodology of line upon line, which is the latter rain methodology, in opposition to the methodology of apostate Protestantism that had been progressively adopted by Adventism beginning in the rebellion of 1863.

Habakukin toisen luvun täyttymyksenä nuo kaksi pyhää kaaviota löydettiin, ja niistä tuli tuon historiallisen ajanjakson tunnuskuva. Yhtä merkittävää on, että Habakukin toisen luvun ”väittely” alkoi line upon line -menetelmän, joka on myöhäissateen menetelmä, ja luopioituneen protestantismin menetelmän välillä, jonka adventismi oli vähitellen omaksunut vuodesta 1863 alkaneen kapinan myötä.

Jesus promised that He would give His last-day people “the keys of the kingdom,” and in so doing, He is referring to the correct biblical methodology, that contains the necessary prophetic keys to recognize, establish and proclaim the message of the Midnight Cry and Loud Cry.

Jeesus lupasi antaa viimeisten päivien kansalleen ”valtakunnan avaimet”, ja näin tehdessään Hän viittaa oikeaan raamatulliseen menetelmään, joka sisältää ne välttämättömät profeetalliset avaimet, joiden avulla voidaan tunnistaa, vahvistaa ja julistaa Keskiyön huudon ja Voimallisen huudon sanoma.

> “Those who commune with God walk in the light of the Sun of Righteousness. They do not dishonor their Redeemer by corrupting their way before God. Heavenly light shines upon them. As they near the close of this earth’s history, their knowledge of Christ, and of the prophecies relating to him, greatly increases. They are of infinite worth in God’s sight; for they are in unity with his Son. To them the word of God is of surpassing beauty and loveliness. They see its importance. Truth is unfolded to them. The doctrine of the incarnation is invested with a soft radiance. They see that the Scripture is the key that unlocks all mysteries and solves all difficulties. Those who have been unwilling to receive the light and walk in the light will be unable to understand the mystery of godliness, but those who have not hesitated to take up the cross and follow Jesus, will see light in God’s light.” The Southern Watchman, April 4, 1905.

> Ne, jotka ovat yhteydessä Jumalan kanssa, vaeltavat Vanhurskauden Auringon valossa. He eivät saata Lunastajaansa häpeään turmelemalla vaellustaan Jumalan edessä. Taivaallinen valo loistaa heidän ylleen. Heidän lähestyessään tämän maan historian loppua heidän tietonsa Kristuksesta ja häntä koskevista profetioista lisääntyy suuresti. He ovat äärettömän arvokkaita Jumalan silmissä, sillä he ovat yhtä hänen Poikansa kanssa. Heille Jumalan sana on verrattoman kaunis ja suloinen. He näkevät sen merkityksen. Totuus avautuu heille. Inkarnaation oppi verhoutuu lempeään hohteeseen. He näkevät, että Raamattu on avain, joka avaa kaikki salaisuudet ja ratkaisee kaikki vaikeudet. Ne, jotka eivät ole olleet halukkaita vastaanottamaan valoa ja vaeltamaan valossa, eivät kykene ymmärtämään jumalisuuden salaisuutta, mutta ne, jotka eivät ole epäröineet ottaa ristiä ja seurata Jeesusta, näkevät valon Jumalan valossa.” The Southern Watchman, 4. huhtikuuta 1905.

Those represented by Peter, who are the one hundred and forty-four thousand, are those who accept the Laodicean message that arrived on September 11, 2001, which is now being repeated since July, 2023. The Laodicean message that arrived in 1856, was the increased knowledge of the “seven times,” and when Christ brings the dead bones together, and thereafter brings them to life they transition from the Laodicean movement of the third angel unto the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand. That transition is brought about by Christ’s Word, for they are sanctified by His Word, and His Word is “truth,” and His Word is the “key” that unlocks His Word.

Ne, joita Pietari edustaa ja jotka ovat ne sataneljäkymmentäneljätuhatta, ovat niitä, jotka hyväksyvät Laodikean sanoman, joka saapui 11. syyskuuta 2001 ja jota nyt toistetaan heinäkuusta 2023 lähtien. Laodikean sanoma, joka saapui vuonna 1856, oli ”seitsemän ajan” lisääntynyt tieto, ja kun Kristus kokoaa kuolleet luut yhteen ja sen jälkeen herättää ne eloon, he siirtyvät kolmannen enkelin Laodikean liikkeestä sataneljäkymmentäneljätuhannen filadelfialaiseen liikkeeseen. Tuo siirtymä tapahtuu Kristuksen Sanan kautta, sillä heidät pyhitetään Hänen Sanallaan, ja Hänen Sanansa on ”totuus”, ja Hänen Sanansa on se ”avain”, joka avaa Hänen Sanansa.

> And to the angel of the church in Philadelphia write; These things saith he that is holy, he that is true, he that hath the key of David, he that openeth, and no man shutteth; and shutteth, and no man openeth; I know thy works: behold, I have set before thee an open door, and no man can shut it: for thou hast a little strength, and hast kept my word, and hast not denied my name. Revelation 3:7–8.

> Ja Filadelfiassa olevan seurakunnan enkelille kirjoita: Näin sanoo pyhä, totinen, hän, jolla on Daavidin avain, hän, joka avaa eikä kukaan sulje, ja sulkee eikä kukaan avaa: Minä tiedän sinun tekosi. Katso, minä olen asettanut eteesi avoimen oven, eikä kukaan voi sitä sulkea; sillä sinulla on vähän voimaa, ja sinä olet ottanut vaarin minun sanastani etkä ole kieltänyt minun nimeäni. Ilmestys 3:7–8.

The methodology of “line upon line” is the key which Christ promised to His last-day people in the battle at the “gates”. A “gate” is a church.

“Rivi rivin päälle” -metodologia on se avain, jonka Kristus lupasi viimeisten päivien kansalleen taistelussa ”porteilla”. ”Portti” on seurakunta.

> And Jacob awaked out of his sleep, and he said, Surely the Lord is in this place; and I knew it not. And he was afraid, and said, How dreadful is this place! this is none other but the house of God, and this is the gate of heaven. Genesis 28:16, 17.

> Jaakob heräsi unestaan ja sanoi: Totisesti Herra on tässä paikassa, enkä minä sitä tiennyt. Ja hän pelästyi ja sanoi: Kuinka peljättävä onkaan tämä paikka! Tämä ei ole mikään muu kuin Jumalan huone, ja tämä on taivaan portti. 1. Moos. 28:16, 17.

The battle at the gates represents the religious battles that occur between truth and error, and the error of the religion of Greece, is the gate of hell, and the religion of apostate Laodicean Adventism is also a gate. The Laodicean Adventist gate represents where the debate of Habakkuk is fulfilled.

Porttien taistelu edustaa uskonnollisia taisteluja, joita käydään totuuden ja eksytyksen välillä, ja Kreikan uskonnon eksytys on helvetin portti, ja myös luopiolaisen laodikealaisen adventismin uskonto on portti. Laodikealaisen adventismin portti edustaa sitä, missä Habakukin kiista täyttyy.

> In that day shall the Lord of hosts be for a crown of glory, and for a diadem of beauty, unto the residue of his people, And for a spirit of judgment to him that sitteth in judgment, and for strength to them that turn the battle to the gate. But they also have erred through wine, and through strong drink are out of the way; the priest and the prophet have erred through strong drink, they are swallowed up of wine, they are out of the way through strong drink; they err in vision, they stumble in judgment. For all tables are full of vomit and filthiness, so that there is no place clean. Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts. For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little: For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Isaiah 28:5-14

> Sinä päivänä Herra Sebaot on oleva kirkkauden kruununa ja kauneuden diadeemina kansansa jäännökselle, ja oikeuden henkenä sille, joka istuu tuomiolla, sekä väkevyytenä niille, jotka torjuvat taistelun portille asti. Mutta nämäkin ovat eksyneet viinistä, ja väkijuomasta joutuneet pois tieltä; pappi ja profeetta ovat eksyneet väkijuomasta, viini on heidät niellyt, väkijuomasta he ovat joutuneet pois tieltä; he eksyvät näyissään, horjuvat tuomiota tehdessään. Sillä kaikki pöydät ovat täynnä oksennusta ja saastaa, niin ettei puhdasta paikkaa ole. Kenelle hän opettaisi tietoa, ja kenet saattaisi ymmärtämään opin? Vieroitetutko maidosta, rinnalta otetutko? Sillä käsky käskyn päälle, käsky käskyn päälle, sääntö säännön päälle, sääntö säännön päälle, vähän tänne, vähän tuonne! Totisesti, änkyttävin huulin ja vieraalla kielellä hän puhuu tälle kansalle, hän, joka sanoi heille: ”Tässä on lepo, antakaa väsyneen levätä, tässä on virvoitus”; mutta he eivät tahtoneet kuulla. Niin Herran sana oli heille: käsky käskyn päälle, käsky käskyn päälle, sääntö säännön päälle, sääntö säännön päälle, vähän tänne, vähän tuonne, että he menisivät ja kaatuisivat selälleen ja murskautuisivat ja joutuisivat paulaan ja tulisivat vangituiksi. Sentähden kuulkaa Herran sana, te pilkkaajat, tämän Jerusalemissa olevan kansan hallitsijat. Jesaja 28:5–14

The keys of the kingdom are the words of the Scriptures, that are given to God’s last-day people by the Word.

Valtakunnan avaimet ovat Raamatun sanat, jotka Sana antaa Jumalan viimeisten päivien kansalle.

> “There are truths in the word which, like veins of precious ore, are hidden beneath the surface. The hidden treasure is discovered as it is searched for, as a miner searches for gold and silver. The evidence of the truth of God’s word is in the word itself. Scripture is the key that unlocks scripture. The deep meaning of the truths of God’s word is unfolded to our minds by His Spirit.

> Sanassa on totuuksia, jotka, kuin kallisarvoisen malmin juonet, ovat kätkettyinä pinnan alle. Kätketty aarre löydetään sitä etsittäessä, niin kuin kaivosmies etsii kultaa ja hopeaa. Todistus Jumalan sanan totuudesta on itse sanassa. Raamattu on avain, joka avaa Raamatun. Jumalan sanan totuuksien syvä merkitys avautuu mielellemme Hänen Henkensä kautta.

> “The Bible is the great lesson book for the students in our schools. It teaches the whole will of God concerning the sons and daughters of Adam. It is the rule of life, teaching us of the character that we must form for the future life. We need not the dim light of tradition to make the Scriptures comprehensible. As well might we suppose that the noonday sun needs the glimmering torchlight of earth to increase its glory. The utterances of priest and minister are not needed to save men from error. Those who consult the divine Oracle will have light. In the Bible every duty is made plain. Every lesson given is comprehensible. Every lesson reveals to us the Father and the Son. The word is able to make all wise unto salvation. In the word the science of salvation is plainly revealed. Search the Scriptures, for they are the voice of God speaking to the soul.” Testimonies, volume 8, 157.

> ”Raamattu on suuri oppikirja koulujemme opiskelijoille. Se opettaa koko Jumalan tahdon Aadamin pojista ja tyttäristä. Se on elämän ohje, joka opettaa meille siitä luonteesta, joka meidän on muodostettava tulevaa elämää varten. Emme tarvitse perinnäistavan hämärää valoa tehdäksemme Raamatun ymmärrettäväksi. Yhtä hyvin voisimme olettaa, että keskipäivän aurinko tarvitsee maan himmeää soihdunvaloa kirkkautensa lisäämiseksi. Papin ja saarnaajan lausumia ei tarvita pelastamaan ihmisiä harhasta. Niillä, jotka kysyvät neuvoa jumalalliselta Oraakkelilta, on oleva valo. Raamatussa jokainen velvollisuus tehdään selväksi. Jokainen annettu opetus on ymmärrettävä. Jokainen opetus ilmoittaa meille Isän ja Pojan. Sana voi tehdä kaikki viisaiksi pelastukseen. Sanassa pelastuksen tiede ilmoitetaan selvästi. Tutkikaa kirjoituksia, sillä ne ovat Jumalan ääni, joka puhuu sielulle.” Testimonies, osa 8, s. 157.

The keys that Christ gave unto the last-day church have the same power they had when they were given to Peter.

Avaimilla, jotka Kristus antoi viimeisten päivien kirkolle, on sama voima kuin niillä oli silloin, kun ne annettiin Pietarille.

> “Peter had expressed the truth which is the foundation of the church’s faith, and Jesus now honored him as the representative of the whole body of believers. He said, ‘I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven.’

> ”Pietari oli lausunut sen totuuden, joka on seurakunnan uskon perustus, ja Jeesus kunnioitti nyt häntä koko uskovien joukon edustajana. Hän sanoi: ’Minä annan sinulle taivasten valtakunnan avaimet; ja minkä sinä sidot maan päällä, se on oleva sidottu taivaissa, ja minkä sinä päästät maan päällä, se on oleva päästetty taivaissa.’”

> “‘The keys of the kingdom of heaven’ are the words of Christ. All the words of Holy Scripture are His, and are here included. These words have power to open and to shut heaven. They declare the conditions upon which men are received or rejected. Thus the work of those who preach God’s word is a savor of life unto life or of death unto death. Theirs is a mission weighted with eternal results.” The Desire of Ages, 413.

> “‘Taivasten valtakunnan avaimet’ ovat Kristuksen sanat. Kaikki Pyhän Raamatun sanat ovat Hänen, ja ne sisältyvät tähän. Näillä sanoilla on voima avata taivas ja sulkea se. Ne ilmaisevat ne ehdot, joiden perusteella ihmiset otetaan vastaan tai hylätään. Näin niiden työ, jotka julistavat Jumalan sanaa, on toisille elämän tuoksu elämäksi, toisille kuoleman tuoksu kuolemaksi. Heidän tehtävänsä on iankaikkisilla seurauksilla painotettu.” Alfa ja omega, 413.

The power that is manifested through His words, when placed in the hands of men is based upon the principles identified in His word. The simplest perhaps, and perhaps the most profound is that truth is established upon the testimony of two.

Voima, joka ilmenee Hänen sanojensa kautta, kun se asetetaan ihmisten käsiin, perustuu Hänen sanassaan määriteltyihin periaatteisiin. Yksinkertaisin niistä ehkä, ja ehkä kaikkein syvällisin, on se, että totuus vahvistetaan kahden todistuksella.

> “Another grave evil that had arisen in the church was that of brethren going to law against one another. Abundant provision had been made for the settlement of difficulties among believers. Christ Himself had given plain instruction as to how such matters were to be adjusted. ‘If thy brother shall trespass against thee,’ the Saviour had counseled, ‘go and tell him his fault between thee and him alone: if he shall hear thee, thou hast gained thy brother. But if he will not hear thee, then take with thee one or two more, that in the mouth of two or three witnesses every word may be established. And if he shall neglect to hear them, tell it unto the church: but if he neglect to hear the church, let him be unto thee as a heathen man and a publican. Verily I say unto you, Whatsoever ye shall bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever ye shall loose on earth shall be loosed in heaven.” Matthew 18:15–18.” Acts of the Apostles, 304.

> ”Toinen vakava paha, joka oli noussut seurakunnassa, oli se, että veljet kävivät oikeutta toisiaan vastaan. Vaikeuksien ratkaisemiseksi uskovien kesken oli annettu runsaat järjestelyt. Kristus itse oli antanut selvät ohjeet siitä, kuinka tällaiset asiat oli sovitettava. ”Mutta jos sinun veljesi rikkoo sinua vastaan”, Vapahtaja oli neuvonut, ”niin mene ja nuhtele häntä kahden kesken; jos hän sinua kuulee, olet voittanut veljesi. Mutta jos hän ei sinua kuule, ota kanssasi vielä yksi tai kaksi, että jokainen asia vahvistettaisiin kahden tai kolmen todistajan sanalla. Mutta jos hän ei kuule heitä, ilmoita seurakunnalle; mutta jos hän ei kuule seurakuntaakaan, olkoon hän sinulle niin kuin pakana ja publikaani. Totisesti minä sanon teille: kaikki, minkä te sidotte maan päällä, on oleva sidottu taivaassa, ja kaikki, minkä te päästätte maan päällä, on oleva päästetty taivaassa.” Matteus 18:15–18.” Apostolien teot, 304.

There are at least three geographical witnesses of the period when the one hundred and forty-four thousand are sealed at the Midnight Cry. Remembering the fact that at the cry at midnight, it is too late to obtain the oil, we find the geographical testimony of the Exeter camp meeting providing an illustration of the point where God’s last-day people are sealed, and we find that truth represented by the geography of Caesarea Philippi, and also by the testimony of the battle of Panium, in verses thirteen to fifteen of Daniel chapter eleven. Perhaps it is a little off to identify these three witnesses as geographical, but I am employing that term because the geography is certainly part of the setting in Exeter and Caesarea Philippi. Jesus places Peter within the prophetic geography that the one hundred and forty-four thousand find themselves in the last days. Then He gives a command.

On olemassa ainakin kolme maantieteellistä todistajaa siitä ajanjaksosta, jolloin ne sataneljäkymmentäneljätuhatta sinetöidään Keskiyön huudon aikana. Muistaen sen tosiasian, että keskiyön huudon hetkellä on liian myöhäistä hankkia öljyä, havaitsemme Exeterin leirikokouksen maantieteellisessä todistuksessa havainnollistuksen siitä kohdasta, jossa Jumalan viimeisten päivien kansa sinetöidään, ja havaitsemme saman totuuden kuvattuna sekä Kesarea Filippin maantieteen kautta että Paniumin taistelun todistuksessa Danielin kirjan yhdennentoista luvun jakeissa kolmetoista–viisitoista. Kenties on hieman epätarkkaa nimetä nämä kolme todistajaa maantieteellisiksi, mutta käytän tuota nimitystä, koska maantiede on varmasti osa tapahtumayhteyttä sekä Exeterissä että Kesarea Filippissä. Jeesus asettaa Pietarin siihen profeetalliseen maantieteeseen, jossa ne sataneljäkymmentäneljätuhatta viimeisinä päivinä ovat. Sitten Hän antaa käskyn.

> And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. From that time forth began Jesus to show unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day. Then Peter took him, and began to rebuke him, saying, Be it far from thee, Lord: this shall not be unto thee. But he turned, and said unto Peter, Get thee behind me, Satan: thou art an offence unto me: for thou savourest not the things that be of God, but those that be of men. Matthew 16:19–23.

> Ja minä annan sinulle taivasten valtakunnan avaimet; ja minkä ikinä sinä sidot maan päällä, se on sidottu taivaissa, ja minkä ikinä sinä päästät maan päällä, se on päästetty taivaissa. Silloin hän vakavasti kielsi opetuslapsiaan sanomasta kenellekään, että hän oli Jeesus Kristus. Siitä lähtien Jeesus alkoi osoittaa opetuslapsilleen, että hänen tuli mennä Jerusalemiin ja kärsiä paljon vanhinten ja ylipappien ja kirjanoppineiden taholta, ja tulla tapetuksi, ja nousta kuolleista kolmantena päivänä. Silloin Pietari veti hänet syrjään ja rupesi nuhtelemaan häntä sanoen: Jumala varjelkoon, Herra; älköön tämä sinulle tapahtuko. Mutta hän kääntyi ja sanoi Pietarille: Mene pois minun edestäni, saatana; sinä olet minulle pahennukseksi, sillä sinä et ajattele sitä, mikä on Jumalan, vaan sitä, mikä on ihmisten. Matteus 16:19–23.

The word “Exeter” is the name of a city in Devon, England. Its etymology can be traced back to Old English, where it was known as “Exanceaster” or “Execestre.” The name is believed to derive from the Old English words “Exe” (referring to the River Exe, upon which the city is situated) and “ceaster” (meaning “Roman fort” or “walled city”). Therefore, “Exeter” means either the “fort on the River Exe,” or “the walled city by the River Exe.” The geography associated with the arrival and fulfillment of the Midnight Cry in Millerite history identifies a location where there was water, representing the outpouring of the Holy Spirit, and a point where God was raising up an army to proclaim the message to the world, which Sister White informs us went like a “tidal wave.” A tidal wave is not simply river water, it is water that is super empowered.

Sana ”Exeter” on Englannin Devonissa sijaitsevan kaupungin nimi. Sen etymologia voidaan jäljittää muinaisenglantiin, jossa se tunnettiin nimillä ”Exanceaster” tai ”Execestre”. Nimen katsotaan johtuvan muinaisenglannin sanoista ”Exe” (viitaten Exe-jokeen, jonka varrella kaupunki sijaitsee) ja ”ceaster” (tarkoittaen ”roomalaista linnoitusta” tai ”muurien ympäröimää kaupunkia”). Näin ollen ”Exeter” merkitsee joko ”linnoitusta Exe-joen varrella” tai ”muurien ympäröimää kaupunkia Exe-joen rannalla”. Milleriittisen historian maantiede, joka liittyy Keskiyön huudon saapumiseen ja täyttymykseen, osoittaa paikan, jossa oli vettä, mikä kuvasi Pyhän Hengen vuodattamista, sekä kohdan, jossa Jumala oli herättämässä armeijaa julistamaan sanomaa maailmalle; tästä sisar White ilmoittaa meille, että se kulki kuin ”hyökyaalto”. Hyökyaalto ei ole pelkästään jokivettä; se on vettä, joka on erityisen voimaannutettua.

Millerite history was the fulfillment of the parable of the ten virgins, and when the one hundred and forty-four thousand are brought to the conclusion of the sealing time, they will repeat the waymarks identified at the beginning of the sealing time, and also the history of the Exeter camp meeting. An angel will descend with a testing message that is required to be eaten. That message will lead to the foundations, and it will confront the two classes with the “seven times,” of Leviticus twenty-six. It will include the Revelation of Jesus Christ, that is represented by Peter as an acceptance that Jesus was anointed as the Christ, when the divine symbol descended in the form of a dove, typifying September 11, 2001. It will include the understanding that Jesus is the divine Son of God, and also that by Jesus taking upon His divine being the flesh of fallen mankind, He is also the Son of man.

Milleriläinen historia oli kymmenen neitsyen vertauksen täyttymys, ja kun sataneljäkymmentäneljätuhatta saatetaan sinetöimisajan päätökseen, he tulevat toistamaan ne tienviitat, jotka tunnistettiin sinetöimisajan alussa, sekä myös Exeterin leirikokouksen historian. Enkeli laskeutuu koettelevan sanoman kanssa, joka on syötävä. Tuo sanoma johtaa perustuksiin, ja se asettaa nuo kaksi luokkaa vastatusten 3. Mooseksen kirjan kahdenkymmenennennenkuudennen luvun ”seitsemän ajan” kanssa. Se sisältää Jeesuksen Kristuksen ilmestyksen, jota Pietari edustaa sen hyväksymisenä, että Jeesus voideltiin Kristukseksi, kun jumalallinen vertauskuva laskeutui kyyhkysen muodossa, esikuvaten syyskuun 11. päivää 2001. Se sisältää ymmärryksen siitä, että Jeesus on Jumalan jumalallinen Poika, ja myös siitä, että kun Jeesus otti jumalallisen olemuksensa päälle langenneen ihmiskunnan lihan, Hän on myös Ihmisen Poika.

These truths will produce two classes of worshippers, as they did post-September 11, 2001. The two classes were represented at the Exeter camp meeting, for at that camp meeting there was a tent set up by a group from Watertown, who rejected the message of the Midnight Cry as presented through Samuel Snow. They held counterfeit meetings that were so loud and emotional the leaders of the meetings of Snow went to them and informed them to quiet down. At the camp meeting there were two classes manifested, and both professed to be associated with water, but one was a counterfeit and represented the foolish who were without oil. The group in the Exeter tent were the army who were the city, that was also a fort, for they were typifying Ezekiel’s dead dry bones who are raised up as a mighty army at the message of the Midnight Cry.

Nämä totuudet synnyttävät kaksi palvojien luokkaa, niin kuin ne tekivät syyskuun 11. päivän 2001 jälkeen. Nämä kaksi luokkaa olivat edustettuina Exeterin leirikokouksessa, sillä siinä leirikokouksessa oli pystytetty teltta Watertownista tulleen ryhmän toimesta; tuo ryhmä hylkäsi Keskiyön huudon sanoman sellaisena kuin se esitettiin Samuel Snown välityksellä. He pitivät väärennettyjä kokouksia, jotka olivat niin äänekkäitä ja tunteellisia, että Snown kokousten johtajat menivät heidän luokseen ja kehottivat heitä rauhoittumaan. Leirikokouksessa tuli ilmi kaksi luokkaa, ja kumpikin tunnusti olevansa yhteydessä veteen, mutta toinen oli väärennös ja edusti tyhmiä neitsyitä, joilla ei ollut öljyä. Exeterin teltassa ollut ryhmä oli se sotajoukko, joka oli kaupunki ja joka oli myös linnoitus, sillä he esikuvallistivat Hesekielin kuolleita, kuivia luita, jotka herätetään pystyyn väkeväksi sotajoukoksi Keskiyön huudon sanoman kautta.

In the history where those two classes are manifested Peter represented both classes. His confession that identified Jesus as the Christ, and the Son of God was produced by the inspiration of the Holy Spirit, for Christ plainly told him, “Flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven.” When Jesus then informed the disciples of the cross, Peter, lacking the influence of the Holy Spirit at that moment, took Christ, “and began to rebuke Him, saying, Be it far from thee, Lord: this shall not be unto thee. But He turned, and said unto Peter, Get thee behind me, Satan: thou art an offence unto me: for thou savourest not the things that be of God, but those that be of men.”

Siinä historian vaiheessa, jossa nämä kaksi luokkaa tulevat ilmi, Pietari edusti molempia luokkia. Hänen tunnustuksensa, joka ilmaisi Jeesuksen olevan Kristus, Jumalan Poika, syntyi Pyhän Hengen vaikutuksesta, sillä Kristus sanoi hänelle selvästi: ”Ei liha eikä veri ole sitä sinulle ilmoittanut, vaan minun Isäni, joka on taivaissa.” Kun Jeesus sitten ilmoitti opetuslapsille rististä, Pietari, vailla sillä hetkellä Pyhän Hengen vaikutusta, otti Kristuksen luokseen ”ja rupesi nuhtelemaan Häntä sanoen: Jumala varjelkoon, Herra; älköön se sinulle tapahtuko. Mutta Hän kääntyi ja sanoi Pietarille: Mene pois minun edestäni, saatana; sinä olet minulle pahennukseksi, sillä sinä et ajattele sitä, mikä on Jumalan, vaan sitä, mikä on ihmisten.”

The emotional outburst of Peter aligned with the emotional worship that was occurring in the Watertown tent when Samuel Snow was presenting the message of the Midnight Cry. At that level Peter represents those who are candidates to be among the one hundred and forty-four thousand. Those candidates represent a class that has the oil, which is the Holy Spirit, and it is the message and it is the character, and the other class lacks the oil. In the setting of Caesarea Philippi, Christ began to unfold “that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day.”

Pietarin tunnepurkaus oli sopusoinnussa sen tunnepitoisen jumalanpalveluksen kanssa, jota tapahtui Watertownin teltassa Samuel Snow’n esittäessä Keskiyön huudon sanomaa. Tuolla tasolla Pietari edustaa niitä, jotka ovat ehdokkaita olemaan sadan neljänkymmenenneljän tuhannen joukossa. Nuo ehdokkaat edustavat luokkaa, jolla on öljy, joka on Pyhä Henki, ja se on sanoma ja se on luonne, kun taas toiselta luokalta öljy puuttuu. Kesarean Filippin tilanteessa Kristus alkoi selittää, ”että hänen täytyi mennä Jerusalemiin ja kärsiä paljon vanhinten ja ylipappien ja kirjanoppineiden taholta ja tulla tapetuksi ja nousta kolmantena päivänä ylös.”

The disappointment of the disciples when those events were actually fulfilled at the cross is the history Sister White employs to illustrate the disappointment of October 22, 1844, and the disappointment of the Hebrews at the Red Sea crossing with Pharaoh’s army closing in and the waters of the sea in front of them. All of those witnesses identify the soon coming Sunday law, and the revelation of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven, provides the testimony of the events that lead to that Sunday law. In doing so they also represent the “portion of the prophecy of Daniel relating to the last days.”

Opetuslasten pettymys, kun nuo tapahtumat todella täyttyivät ristillä, on se historia, jota sisar White käyttää havainnollistaakseen 22. lokakuuta 1844 koettua pettymystä sekä heprealaisten pettymystä Punaisenmeren ylityksen yhteydessä, kun faraon sotajoukko lähestyi heidän perässään ja meren vedet olivat heidän edessään. Kaikki nuo todistajat osoittavat pian tulevan sunnuntailain, ja Danielin kirjan yhdennentoista luvun jakeiden kolmestatoista viiteentoista antama ilmoitus tarjoaa todistuksen niistä tapahtumista, jotka johtavat tuohon sunnuntailakiin. Näin tehdessään ne edustavat myös ”Danielin profetian sitä osaa, joka koskee viimeisiä päiviä”.

We will continue this study in the next article.

Jatkamme tätä tutkistelua seuraavassa artikkelissa.

> “A careful study of types and antitypes led to the observation that the crucifixion of Christ took place on the very day in the yearly round of ceremonies given to Israel when the Passover lamb was slain. Would not the cleansing of the sanctuary typified in the Day of Atonement—falling on the tenth day of the seventh month—likewise take place on the very day in the year celebrated in the type? (see The Great Controversy, 399). This, according to the true Mosaic reckoning of time, would be October 22. Early in August, 1844, at a camp meeting at Exeter, New Hampshire, this view was introduced and it was accepted as the date for the fulfillment of the prophecy of the 2300 days. The parable of the ten virgins in Matthew 25:1–13 took on particular significance—the tarrying of the bridegroom, the waiting and slumbering of those who awaited the marriage, the cry at midnight, the shutting of the door, et cetera. The message that Christ was coming on October 22 came to be known as the ‘midnight cry.’ ‘The ‘midnight cry,’ wrote Ellen White, ‘was heralded by thousands of believers.’ She added:

> Huolellinen esikuvien ja vastakuvien tutkiminen johti havaintoon, että Kristuksen ristiinnaulitseminen tapahtui juuri sinä päivänä Israelille annettujen vuosittaisten juhlamenojen kierrossa, jolloin pääsiäislammaskin teurastettiin. Eikö siis pyhäkön puhdistaminen, jota sovituspäivä esikuvasi — ja joka osui seitsemännen kuun kymmenennelle päivälle — samoin tapahtuisi juuri sinä vuoden päivänä, jota esikuvassa vietettiin? (ks. Suuri taistelu, 399.) Tämä olisi ajan oikean, Mooseksen lain mukaisen laskutavan mukaan 22. lokakuuta. Elokuun alkupuolella vuonna 1844 Exeterissä, New Hampshiressa, pidetyssä leirikokouksessa tämä näkemys esitettiin, ja se hyväksyttiin 2300 päivän profetian täyttymisen ajankohdaksi. Vertaus kymmenestä neitsyestä Matteuksen evankeliumissa 25:1–13 sai erityisen merkityksen — yljän viipyminen, häitä odottavien odotus ja nukahtaminen, huuto keskiyöllä, oven sulkeminen ja niin edelleen. Sanoma siitä, että Kristus tulisi 22. lokakuuta, tuli tunnetuksi nimellä ”keskiyön huuto”. ”’Keskiyön huutoa’”, Ellen White kirjoitti, ”julisti tuhansien uskovien joukko.” Hän lisäsi:

> “‘Like a tidal wave the [seventh-month] movement swept over the land. From city to city, from village to village, and into remote country places it went, until the waiting people of God were fully aroused.—The Great Controversy, 400.’

> “‘Vuoksen tavoin [seitsemännen kuukauden] liike pyyhkäisi yli maan. Kaupungista kaupunkiin, kylästä kylään, ja syrjäisiin maaseudun seutuihin saakka se eteni, kunnes Jumalan odottava kansa heräsi täysin.—Suuri taistelu, 400.’

> “The rapidity with which the message spread is depicted by writers cited by L. E. Froom:

> Nopeus, jolla sanoma levisi, kuvataan niiden kirjoittajien toimesta, joita L. E. Froom siteeraa:

> “‘Bates left the record that the Exeter message ‘flew as it were upon the wings of the wind.’ Men and women sped by rail and water, by stagecoach and horseback, with bundles of books and papers, distributing them as ‘profusely as the leaves of autumn.’ White said, ‘The work before us was to fly to every part of that wide field, sound the alarm, and wake the slumbering ones.’ And Wellcome adds that the movement broke forth like the released waters of a dam. Fields of ripened grain were left standing unharvested, and full-grown potatoes left undug in the ground. The coming of the Lord was nigh. There was no time now for such earthly things.—The Prophetic Faith of Our Fathers, Vol. IV, p. 816.

> ”Bates jätti muistiin, että Exeterin sanoma ”ikään kuin lensi tuulen siivillä”. Miehet ja naiset kiiruhtivat rautateitse ja vesitse, postivaunuilla ja ratsain, kirjapaketteja ja lehtiä mukanaan, jakaen niitä ”yhtä runsaasti kuin syksyn lehtiä”. White sanoi: ”Edessämme oleva työ oli lentää tuon laajan kentän jokaiseen osaan, antaa hälytys ja herättää nukkuvat.” Ja Wellcome lisää, että liike puhkesi esiin kuin padosta vapautuneet vedet. Kypsän viljan pellot jätettiin seisomaan korjaamatta, ja täysikasvuiset perunat jätettiin maahan nostamatta. Herran tulemus oli lähellä. Nyt ei ollut aikaa sellaisiin maallisiin asioihin.—The Prophetic Faith of Our Fathers, Vol. IV, s. 816.

> “As an eyewitness and participant in the movement, Ellen White described the character of the rapidly accelerating work:

> ”Liikkeen silminnäkijänä ja siihen osallistuneena Ellen White kuvasi nopeasti kiihtyvän työn luonnetta:

> “‘Believers saw their doubt and perplexity removed, and hope and courage animated their hearts. The work was free from those extremes which are ever manifested when there is human excitement without the controlling influence of the word and Spirit of God…. It bore the characteristics that mark the work of God in every age. There was little ecstatic joy, but rather deep searching of heart, confession of sin, and forsaking of the world. A preparation to meet the Lord was the burden of agonizing spirits….

> ”Uskovat näkivät epäilyksensä ja hämmennyksensä poistuvan, ja toivo ja rohkeus elähdyttivät heidän sydäntään. Työ oli vapaa niistä äärimmäisyyksistä, jotka aina ilmenevät silloin, kun vallalla on inhimillinen kiihotus ilman Jumalan sanan ja Hengen ohjaavaa vaikutusta…. Siinä ilmenivät ne tuntomerkit, jotka ovat jokaisena aikakautena leimanneet Jumalan työtä. Hurmioitunutta iloa oli vähän, mutta sitäkin enemmän sydämen syvää tutkistelua, synnin tunnustamista ja maailmasta luopumista. Valmistautuminen Herran kohtaamiseen oli ahdistuneiden sielujen painava huoli….

> “‘Of all the great religious movements since the days of the apostles, none have been more free from human imperfection and the wiles of Satan than was that of the autumn of 1844. Even now, after the lapse of many years [1888], all who shared in that movement and who have stood firm upon the platform of truth still feel the holy influence of that blessed work and bear witness that it was of God.—Ibid., 400, 401.’

> ”Kaikista suurista uskonnollisista liikkeistä apostolien aikojen jälkeen yksikään ei ole ollut vapaampi inhimillisestä vajavaisuudesta ja Saatanan juonista kuin vuoden 1844 syksyn liike. Vielä nytkin, monien vuosien kuluttua [1888], kaikki ne, jotka osallistuivat tuohon liikkeeseen ja ovat pysyneet lujina totuuden perustalla, tuntevat yhä tuon siunatun työn pyhän vaikutuksen ja todistavat, että se oli Jumalasta.—Ibid., 400, 401.”

> “In spite of the evidences of a work sweeping across the land and drawing thousands into the fellowship of the Second Advent, and some two hundred ministers from various churches united in spreading the message, [See C. M. Maxwell, Tell it to the world, pp. 19, 20.] the Protestant churches as a whole spurned it and used every means at their command to prevent the belief in Christ’s soon coming from spreading. No one dared to mention in a church service the hope of the soon coming of Jesus, but to those awaiting the event it was quite different.

> “Huolimatta niistä todisteista, että kautta maan pyyhkäisi liike, joka veti tuhansia osallisuuteen toiseen adventtiin, ja että noin kaksisataa eri kirkkokuntien pappia yhdistyi sanoman levittämiseen, [Ks. C. M. Maxwell, Tell it to the world, s. 19, 20.] protestanttiset kirkot kokonaisuutena torjuivat sen ja käyttivät kaikkia vallassaan olevia keinoja estääkseen uskon Kristuksen pian tapahtuvaan tulemukseen leviämisen. Kukaan ei uskaltanut mainita jumalanpalveluksessa Jeesuksen pian tapahtuvan tulemisen toivoa, mutta niille, jotka odottivat tapahtumaa, asia oli aivan toisin.”

> “Ellen White told what it was like:

> ”Ellen White kertoi, millaista se oli:

> “‘Every moment seemed precious and of the utmost importance to me. I felt that we were doing work for eternity, and that the careless and uninterested were in the greatest peril. My faith was unclouded, and I appropriated the precious promises of Jesus to myself….

> ”Jokainen hetki näytti minusta kallisarvoiselta ja mitä suurimmassa määrin tärkeältä. Tunsin, että teimme työtä iankaikkisuutta varten ja että huolettomat ja välinpitämättömät olivat mitä suurimmassa vaarassa. Uskoni oli himmentymätön, ja omistin Jeesuksen kalliit lupaukset itselleni…. ”

> “‘With diligent searching of hearts and humble confession we came prayerfully up to the time of expectation. Every morning we felt that it was our first business to secure the evidence that our lives were right before God. We realized that if we were not advancing in holiness we were sure to retrograde. Our interest for each other increased; we prayed much with and for one another.

> ”Sydänten huolellisen tutkistelun ja nöyrän tunnustuksen kautta lähestyimme rukouksessa odotuksen aikaa. Joka aamu tunsimme, että ensimmäinen velvollisuutemme oli varmistua siitä todistuksesta, että elämämme oli oikea Jumalan edessä. Ymmärsimme, että ellei pyhityksemme edistynyt, olimme varmasti taantumassa. Kiinnostuksemme toisistamme lisääntyi; rukoilimme paljon yhdessä ja toistemme puolesta.

> “‘We assembled in the orchards and groves to commune with God and to offer up our petitions to Him, feeling more clearly His presence when surrounded by His natural works. The joys of salvation were more necessary to us than our food and drink. If clouds obscured our minds we dared not rest or sleep till they were swept away by the consciousness of our acceptance with the Lord.—Life Sketches of James White and Ellen G. White (1880), 188, 189.” Arthur White, The Ellen White Biography, volume 1, 51, 52.

> ”Kokoonnuimme hedelmätarhoihin ja lehdoihin yhteyteen Jumalan kanssa ja kohottaaksemme anomuksemme Hänelle, tuntien Hänen läsnäolonsa selvemmin, kun Hänen luonnontekonsa ympäröivät meitä. Pelastuksen ilot olivat meille välttämättömämpiä kuin ruokamme ja juomamme. Jos pilvet hämärsivät mielemme, emme uskaltaneet levätä emmekä nukkua, ennen kuin ne olivat poistuneet tietoisuuden kautta siitä, että Herra oli hyväksynyt meidät.—Life Sketches of James White and Ellen G. White (1880), 188, 189.” Arthur White, The Ellen White Biography, osa 1, 51, 52.

Back to Articles