Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Nine

Danielin kirja - kahdeksankymmentäyhdeksän

Unraveling the False Doctrines: A Historical Examination of the Daily in Adventism

Väärien oppien paljastaminen: historiallinen tarkastelu adventismin päivittäisestä uhrista

Author

Jeff Pippenger

Published

February 22, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the eighty-first article in this series of articles on the book of Daniel we included a passage from Manuscript Releases, volume 20, 17–22, where Sister White clearly identifies that the teaching that “the daily,” represents Christ’s sanctuary had been given to Elders Prescott and Daniells by “angels that had been expelled from heaven.” She does not actually identify their false idea of “the daily,” as I have done, but the historical record is abundantly clear that this is what they were trying to establish as truth. They were seeking to rewrite portions of Uriah Smith’s book Daniel and the Revelation, that uphold the understanding of “the daily,” which she identifies in Early Writings, page seventy-four as the correct view.

Tämän Danielin kirjaa käsittelevän artikkelisarjan kahdeksankymmenennessäensimmäisessä artikkelissa sisällytimme katkelman teoksesta Manuscript Releases, osa 20, s. 17–22, jossa sisar White selvästi osoittaa, että opetuksen, jonka mukaan ”jokapäiväinen” edustaa Kristuksen pyhäkköä, olivat antaneet vanhimmille Prescottille ja Daniellsille ”enkelit, jotka oli karkotettu taivaasta”. Hän ei tosiasiassa yksilöi heidän väärää käsitystään ”jokapäiväisestä” sillä tavoin kuin minä olen tehnyt, mutta historiallinen todistusaineisto osoittaa ylen määrin selvästi, että juuri tätä he koettivat vakiinnuttaa totuutena. He pyrkivät kirjoittamaan uudelleen osia Uriah Smithin kirjasta Daniel and the Revelation, jotka puolustavat sitä käsitystä ”jokapäiväisestä”, jonka hän tunnistaa teoksessa Early Writings, sivu seitsemänkymmentäneljä, oikeaksi näkemykseksi.

W. W. Prescott had published a periodical magazine titled The Protestant, in which the sole theme was lifting up the false view of “the daily.” He and the General Conference president, A. G. Daniells became the satanic spearhead to continue Prescott’s efforts towards establishing the false doctrine as the orthodox view in Adventism, but while Ellen White was alive their success in the satanic effort was held in check. In 1931, Daniells reported that in the very year that the passage from Manuscript Releases was written (1910), that he (Daniells) had an interview with Sister White on the subject of “the daily,” and that she had led him to believe that he and Prescott’s view was correct.

W. W. Prescott oli julkaissut aikakauslehden nimeltä The Protestant, jonka ainoana teemana oli väärän ”jokapäiväisen” käsityksen korottaminen. Hänestä ja yleiskonferenssin presidentistä A. G. Daniellsista tuli saatanallinen keihäänkärki jatkamaan Prescottin pyrkimyksiä vakiinnuttaa väärä oppi adventismissa oikeaoppisena näkemyksenä, mutta niin kauan kuin Ellen White oli elossa, heidän menestyksensä tässä saatanallisessa ponnistuksessa pidettiin kurissa. Vuonna 1931 Daniells kertoi, että juuri sinä vuonna, jona Manuscript Releases -teoksen katkelma kirjoitettiin (1910), hänellä (Daniellsilla) oli sisar White’n kanssa keskustelu ”jokapäiväisen” aiheesta ja että tämä oli saanut hänet uskomaan, että hänen ja Prescottin näkemys oli oikea.

It is important to understand this history, for we are now beginning our consideration of the increase of knowledge that arrived in 1989, when the sacred reform lines and the last six verses of Daniel eleven were unsealed. To recognize the light that was produced with the collapse of the Soviet Union in fulfillment of verse forty of Daniel eleven, requires that “the daily,” and the prophetic history represented by “the daily” be correctly understood, for that history illustrates the repeat of that history in verses forty to forty-five of Daniel eleven. Those verses identify that the message that is unsealed in those verses are the “tidings of the east and north,” that bring about the final persecution of God’s people.

On tärkeää ymmärtää tämä historia, sillä olemme nyt aloittamassa sen tiedon lisääntymisen tarkastelun, joka saapui vuonna 1989, jolloin pyhät uudistuslinjat ja Danielin kirjan yhdennentoista luvun viimeiset kuusi jaetta avattiin sineteistä. Sen valon tunnistaminen, joka syntyi Neuvostoliiton romahtamisen myötä Danielin kirjan yhdennentoista luvun neljännenkymmenennen jakeen täyttymyksenä, edellyttää, että ”jokapäiväinen” sekä se profeetallinen historia, jota ”jokapäiväinen” edustaa, ymmärretään oikein, sillä tuo historia havainnollistaa sen historian toistumista Danielin kirjan yhdennentoista luvun jakeissa neljäkymmentä–neljäkymmentäviisi. Nuo jakeet osoittavat, että niissä jakeissa sineteistä avattu sanoma on ”sanomat idästä ja pohjoisesta”, jotka saavat aikaan Jumalan kansan lopullisen vainon.

> But tidings out of the east and out of the north shall trouble him: therefore he shall go forth with great fury to destroy, and utterly to make away many. And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. Daniel 11:44, 45.

> Mutta sanomia idästä ja pohjoisesta on häiritsevä häntä; sentähden hän lähtee liikkeelle suuressa kiivaudessa hävittääkseen ja perinjuurin tuhotakseen monet. Ja hän pystyttää palatsinsa majat merien välille siihen ihanaan pyhään vuoreen; mutta hän tulee loppuunsa, eikä ole auttajaa hänelle. Daniel 11:44, 45.

The message of verse forty that was unsealed at the collapse of the Soviet Union in 1989, is the latter rain message that will cause the papacy (the king of the north), to “go forth with great fury to destroy, and utterly to make away many.” “Tidings” is prophetically a message.

Neljänkymmenennen jakeen sanoma, joka avattiin sinetin alta Neuvostoliiton romahtaessa vuonna 1989, on myöhäissateen sanoma, joka saa paaviuden (pohjoisen kuninkaan) ”lähtemään suurella kiivaudella hävittämään ja perin juurin tuhoamaan monia”. ”Sanomat” on profeetallisesti sanoma.

> And how shall they preach, except they be sent? as it is written, How beautiful are the feet of them that preach the gospel of peace, and bring glad tidings of good things! Romans 10:15.

> Ja kuinka he voivat saarnata, ellei heitä ole lähetetty? niin kuin kirjoitettu on: Kuinka suloiset ovat niiden jalat, jotka julistavat rauhan evankeliumia ja tuovat ilosanoman hyvistä asioista! Room. 10:15.

The message of the latter rain is the message presented by God’s last-day watchmen, who sing the song of the vineyard and the song of Moses and the Lamb.

Myöhäissateen sanoma on sanoma, jonka Jumalan viimeisten päivien vartijat esittävät, kun he laulavat viinitarhan laulua sekä Mooseksen ja Karitsan laulua.

> How beautiful upon the mountains are the feet of him that bringeth good tidings, that publisheth peace; that bringeth good tidings of good, that publisheth salvation; that saith unto Zion, Thy God reigneth! Thy watchmen shall lift up the voice; with the voice together shall they sing: for they shall see eye to eye, when the Lord shall bring again Zion. Isaiah 52:7, 8.

> Kuinka suloiset ovat vuorilla sen jalat, joka tuo ilosanoman, julistaa rauhaa, tuo hyvän sanoman hyvästä, julistaa pelastusta, sanoo Siionille: Sinun Jumalasi hallitsee! Sinun vartijasi korottavat äänensä, yhdessä he riemuiten laulavat, sillä he saavat nähdä silmästä silmään, kun Herra palauttaa Siionin. Jesaja 52:7, 8.

The “tidings” in verse forty-four of Daniel eleven enrage the man of sin, and the final papal bloodbath is accomplished. That message is the message of the third angel that swells to a loud cry at the soon coming Sunday law.

Danielin yhdestoista luvun neljännenkymmenennen neljännen jakeen ”sanomat” saattavat synnin ihmisen raivoihinsa, ja paavillisen vallan lopullinen verilöyly pannaan toimeen. Tuo sanoma on kolmannen enkelin sanoma, joka paisuu suureksi huudoksi pian tulevan sunnuntailain yhteydessä.

> “None are condemned until they have had the light and have seen the obligation of the fourth commandment. But when the decree shall go forth enforcing the counterfeit sabbath, and the loud cry of ‘the third angel’ shall warn men against the worship of the beast and his image, the line will be clearly drawn between the false and the true. Then those who still continue in transgression will receive the mark of the beast.” Signs of the Times, November 8, 1899.

> “Ketään ei tuomita, ennen kuin hän on saanut valon ja nähnyt neljännen käskyn velvoittavuuden. Mutta kun annetaan asetus, joka pakottaa noudattamaan väärennettyä sapattia, ja ‘kolmannen enkelin’ voimakas huuto varoittaa ihmisiä pedon ja sen kuvan palvonnasta, raja väärän ja oikean välillä vedetään selvästi. Silloin ne, jotka yhä edelleen jatkavat rikkomuksessaan, saavat pedon merkin.” Signs of the Times, 8. marraskuuta 1899.

The “tidings of the east and north” that enrages the papacy, swells to a loud cry at the Sunday law, and that message is the message of the latter rain that began on September 11, 2001. The expression “loud voice” is a prophetic term that represents an increasing power.

”Idän ja pohjoisen sanomat”, jotka saavat paaviuden raivoihinsa, paisuvat sunnuntailain aikana suureksi huudoksi, ja tuo sanoma on myöhäissateen sanoma, joka alkoi 11. syyskuuta 2001. Ilmaus ”suuri ääni” on profeetallinen termi, joka merkitsee kasvavaa voimaa.

> “The truth for this time, the third angel’s message, is to be proclaimed with a loud voice, meaning with increasing power, as we approach the great final test.” The 1888 Materials, 1710.

> ”Tätä aikaa varten tarkoitettu totuus, kolmannen enkelin sanoma, on julistettava suurella äänellä, mikä merkitsee yhä kasvavalla voimalla, sitä mukaa kuin lähestymme suurta lopullista koetusta.” The 1888 Materials, 1710.

The “tidings” of verse forty-four is the latter rain message just before human probation closes, as Michael stands up. It is the same latter rain message that arrived on September 11, 2001, but it swells to a loud cry, or a loud voice when the one hundred and forty-four thousand are sealed and the Holy Spirit is then poured out without measure. It is the same latter rain message that marked the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Jaeen neljännenkymmenennen neljännen jakeen ”sanomat” ovat myöhäissateen sanoma juuri ennen kuin ihmiskunnan koetusaika päättyy, Mikaelin noustessa. Se on sama myöhäissateen sanoma, joka saapui 11. syyskuuta 2001, mutta se paisuu suureksi huudoksi eli kovaksi ääneksi, kun sataneljäkymmentäneljätuhatta sinetöidään ja Pyhä Henki vuodatetaan silloin ilman määrää. Se on sama myöhäissateen sanoma, joka merkitsi sataneljäkymmentäneljän tuhannen sinetöimisen ajanjaksoa.

It is the latter rain message that has been counterfeited by a peace and safety message that is presented by Laodicean Adventism from the arrival of the “ass” until the arrival of the “lion”. The period between September 11, 2001, and the soon-coming Sunday law marks the spiritual death bed for Laodicean Adventism, and those that are judged after God’s house (Jerusalem) is judged, die in the same grave. The death bed for Laodicean Adventism is between the ass and the lion, and the message that is rejected and produces their death is the “tidings out of the “east” (a symbol of Islam) and the north (a symbol of the papacy). It is the same message, which is the third angel’s message.

Juuri myöhemmän sateen sanoma on se, joka on väärennetty rauhan ja turvallisuuden sanomalla, jota Laodikean adventismi esittää “aasin” saapumisesta “leijonan” saapumiseen saakka. Aikakausi 11. syyskuuta 2001:n ja pian tulevan sunnuntailain välillä merkitsee Laodikean adventismille hengellistä kuolinvuodetta, ja ne, jotka tuomitaan sen jälkeen, kun Jumalan huone on tuomittu (Jerusalem), kuolevat samassa haudassa. Laodikean adventismin kuolinvuode on aasin ja leijonan välillä, ja sanoma, joka hylätään ja joka tuottaa heidän kuolemansa, on “sanomat” “idästä” (islamin vertauskuva) ja pohjoisesta (paaviuden vertauskuva). Se on sama sanoma, joka on kolmannen enkelin sanoma.

The last six verses of Daniel eleven, that were unsealed at the time of the end in 1989, is the message of the latter rain, which is proclaimed in a time when a false latter rain message of “peace and safety” is being proclaimed. The testing of the latter rain first confronts God’s house, for that is where judgment begins, and it then confronts the other flock outside of God’s house. For this reason, it is essential to understand the “lie” that was introduced into Laodicean Adventism in the third generation, for while God pours out His Holy Spirit on those He is sealing, He simultaneously pours out strong delusion upon those who receive not the love of the truth.

Danielin yhdestoista luvun kuusi viimeistä jaetta, jotka avattiin aikojen lopussa vuonna 1989, ovat myöhäissateen sanoma, jota julistetaan aikana, jolloin väärää myöhäissateen sanomaa ”rauhasta ja turvallisuudesta” julistetaan. Myöhäissateen koetus kohtaa ensin Jumalan huoneen, sillä sieltä tuomio alkaa, ja sitten se kohtaa toisen lauman Jumalan huoneen ulkopuolella. Tästä syystä on välttämätöntä ymmärtää se ”valhe”, joka tuotiin Laodikean adventismiin kolmannessa sukupolvessa, sillä samalla kun Jumala vuodattaa Pyhän Henkensä niiden päälle, joita Hän sinetöi, Hän samanaikaisesti lähettää väkevän eksytyksen niiden ylle, jotka eivät ottaneet vastaan totuuden rakkautta.

During the controversy of the first decade and a half of the twentieth century over “the daily,” one of the men who defended the correct Millerite position that “the daily” is a symbol of paganism, was F. C. Gilbert. Gilbert was a convert from Judaism and read and spoke perfect Hebrew. He defended the pioneer position in the book of Daniel based upon his understanding of the Hebrew language. In 1910, the very year that Sister White wrote the manuscript that was going to be buried for decades, which identified that Daniells’ and Prescott’s view of “the daily,” came from Satan’s angels, Gilbert had a personal interview with Sister White over the issue of “the daily.”

1900-luvun ensimmäisen puolentoista vuosikymmenen aikana käydyn ”jokapäiväistä” koskevan kiistan yhteydessä yksi niistä miehistä, jotka puolustivat oikeaa milleriläistä kantaa, jonka mukaan ”jokapäiväinen” on pakanuuden vertauskuva, oli F. C. Gilbert. Gilbert oli juutalaisuudesta kääntynyt ja luki sekä puhui täydellistä hepreaa. Hän puolusti Danielin kirjan pioneerinäkemystä heprean kielen ymmärrykseensä perustuen. Vuonna 1910, juuri sinä vuonna, jolloin sisar White kirjoitti käsikirjoituksen, joka oli määrä haudata vuosikymmeniksi ja jossa todettiin, että Daniellsin ja Prescottin näkemys ”jokapäiväisestä” oli lähtöisin Saatanan enkeleiltä, Gilbertillä oli henkilökohtainen keskustelu sisar Whiten kanssa ”jokapäiväistä” koskevasta kysymyksestä.

We know he had an interview, for he immediately (the next day) wrote out a summary of the interview he had with Sister White. In 1931, A. G. Daniells made a claim that he had an interview with Sister White on the subject of “the daily” in the same year—1910. Daniells claimed Sister White left him no conclusion but that “the daily” was a symbol of Christ’s sanctuary ministry. But Daniells’ claim of an interview, was not only a “lie,” it is the “lie” of prophecy which produces strong delusion.

Me tiedämme, että hänellä oli puhuttelu, sillä hän kirjoitti välittömästi (seuraavana päivänä) yhteenvedon puhuttelusta, joka hänellä oli sisar White’n kanssa. Vuonna 1931 A. G. Daniells esitti väitteen, että hänellä oli samana vuonna—1910—puhuttelu sisar White’n kanssa aiheesta ”jokapäiväinen”. Daniells väitti, ettei sisar White jättänyt hänelle muuta johtopäätöstä kuin että ”jokapäiväinen” oli Kristuksen pyhäkköpalveluksen vertauskuva. Mutta Daniellsin väite puhuttelusta ei ollut ainoastaan ”valhe”, vaan se on profetian ”valhe”, joka tuottaa väkevän eksytyksen.

For those who may not have access to the 1843 and 1850 charts, it is important to understand that when the 1843 chart was published in 1842, the Millerites still believed the sanctuary that was to be cleansed in fulfillment of the twenty-three-hundred-year prophecy was the earth. When they published the 1850 chart, they then knew the sanctuary to be cleansed was the heavenly sanctuary. For this reason the 1843 chart has NO illustration of God’s sanctuary, but the 1850 chart DOES have an illustration of God’s sanctuary. This is important, for Daniells claimed that in his interview with Sister White that he showed her the 1843 chart, and he pointed out the sanctuary on the chart. That would have been impossible, for there is no sanctuary on the 1843 chart. His claim of an interview was a “lie.”

Niille, joilla ei ehkä ole käytettävissään vuoden 1843 ja 1850 kaavioita, on tärkeää ymmärtää, että kun vuoden 1843 kaavio julkaistiin vuonna 1842, milleriitit uskoivat yhä, että pyhäkkö, joka oli puhdistettava kaksituhattakolmesataa vuotta koskevan profetian täyttymykseksi, oli maa. Kun he julkaisivat vuoden 1850 kaavion, he tiesivät silloin, että puhdistettava pyhäkkö oli taivaallinen pyhäkkö. Tästä syystä vuoden 1843 kaaviossa EI ole kuvaa Jumalan pyhäköstä, mutta vuoden 1850 kaaviossa ON kuva Jumalan pyhäköstä. Tämä on tärkeää, sillä Daniells väitti haastattelussaan sisar White’n kanssa näyttäneensä hänelle vuoden 1843 kaavion, ja hän osoitti kaaviossa olevan pyhäkön. Se olisi ollut mahdotonta, sillä vuoden 1843 kaaviossa ei ole pyhäkköä. Hänen väitteensä haastattelusta oli ”valhe”.

When I was working through this history in 2009, and became aware that the men on both sides of the issue both claimed to have had an interview with Sister White on the subject of “the daily,” I emailed the Ellen White Estate and asked if they had access to the log book that recorded Sister White’s interviews in 1910. They replied that they still had the log book. The following is my email and the response from the Ellen White Estate.

Kun työskentelin tämän historian parissa vuonna 2009 ja tulin tietoiseksi siitä, että asian molemmilla puolilla olevat miehet väittivät kummankin käyneensä haastattelussa sisar Whiten kanssa aiheesta ”jokapäiväinen”, lähetin sähköpostia Ellen White Estatelle ja kysyin, oliko heillä pääsy lokikirjaan, johon oli merkitty sisar Whiten haastattelut vuonna 1910. He vastasivat, että lokikirja oli yhä heidän hallussaan. Seuraavassa on sähköpostini ja Ellen White Estaten vastaus.

Monday, January 19, 2009

maanantai 19. tammikuuta 2009

To whom it may concern:

Niille, joita asia koskee:

I have heard that there is a log-book that recorded who had interviews with Sister White and what the interviews concerned. I am trying to verify or repudiate whether A. G. Daniells had an interview with Sister White in 1910 concerning the subject of the “daily.” I am aware that there is historical testimony that the interview took place, but I am wondering if there is any record in an official log-book that actually records this. At the same time, I have been told that F. C. Gilbert also had an interview with Sister White in 1910 on the subject of the “daily,” and would like to know if that can be confirmed by a log-book that was kept by her staff during that period. Perhaps there was no log-book, or perhaps if there was you do not release that information, or perhaps it may be beyond your ability to check it out for me even if it does exist. So, in any case I wanted to ask. Any help you could provide would be greatly appreciated.

Olen kuullut, että on olemassa päiväkirja tai lokikirja, johon merkittiin, ketkä kävivät puhuttelussa sisar White’n luona ja mitä asiat koskivat. Pyrin varmistamaan tai kumoamaan sen, oliko A. G. Daniellsillä vuonna 1910 puhuttelu sisar White’n kanssa ”jokapäiväistä” koskevasta aiheesta. Tiedän, että on olemassa historiallista todistusaineistoa siitä, että tämä puhuttelu tapahtui, mutta kysyn, onko olemassa jokin virallinen lokikirjamerkintä, johon tämä todella on merkitty. Samalla minulle on kerrottu, että myös F. C. Gilbertillä oli vuonna 1910 puhuttelu sisar White’n kanssa ”jokapäiväistä” koskevasta aiheesta, ja haluaisin tietää, voidaanko tämä vahvistaa lokikirjan perusteella, jota hänen henkilökuntansa piti tuona aikana. Kenties mitään lokikirjaa ei ollut olemassa, tai kenties, jos sellainen oli, ette luovuta tuota tietoa, tai kenties asian selvittäminen puolestani ylittää mahdollisuutenne, vaikka sellainen olisikin olemassa. Halusin kuitenkin joka tapauksessa kysyä. Kaikesta avusta, jota voisitte antaa, olisin hyvin kiitollinen.

Dear Jeff,

Rakas Jeff,

Thank you for your email. We do have a fairly complete account of Ellen White’s itinerary, based upon her letters, diaries, and published appointments, but no “log-book” as such.

Kiitos sähköpostistanne. Meillä on Ellen Whiten matkareitistä varsin täydellinen kuvaus hänen kirjeidensä, päiväkirjojensa ja julkaistujen aikataulujensa perusteella, mutta ei varsinaista ”matkapäiväkirjaa” sellaisenaan.

You have no doubt read about A G Daniells’ visit with Ellen White in vol. 6 of the EGW Biography, The Later Elmshaven Years, pp. 256, 257. We have found no independent record of this interview. We do have a letter from Elder Gilbert on June 1, 1910, indicating his plan to be in St. Helena (where Ellen White lived) on June 6-9. That is the extent of the supporting documentation that I am aware of.

Olette epäilemättä lukeneet A. G. Daniellsin vierailusta Ellen Whiten luona EGW-biografian 6. osassa, The Later Elmshaven Years, s. 256, 257. Emme ole löytäneet tästä haastattelusta mitään riippumatonta asiakirjamerkintää. Meillä on kuitenkin vanhin Gilbertin kirje, päivätty 1. kesäkuuta 1910, jossa hän ilmoittaa aikomuksestaan olla St. Helenassa (missä Ellen White asui) 6.–9. kesäkuuta. Se on kaiken sen tukevan dokumentaation laajuus, josta minä olen tietoinen.

God bless—Tim Poirier Vice Director Ellen G. White Estate

Jumala siunatkoon — Tim Poirier, Ellen G. White Estaten varajohtaja

There is no independent record of Daniells ever having an interview on the subject of “the daily,” but there is a letter from Gilbert identifying his intent to be at her home from the sixth to ninth of June, 1910.

Ei ole olemassa mitään itsenäistä merkintää siitä, että Daniellsilla olisi koskaan ollut haastattelua aiheesta ”jokapäiväinen”, mutta Gilbertiltä on säilynyt kirje, jossa hän ilmoittaa aikomuksensa olla hänen kodissaan 6.–9. kesäkuuta 1910.

In the biography of Sister White, that the Ellen White estate references, where her grandson addresses the issue of Daniells’ interview he recorded Daniells’ claim concerning the fabricated interview of 1910:

Siinä sisar Whiten elämäkerrassa, johon Ellen Whiten jäämistö viittaa, hänen pojanpoikansa käsitellessään Daniellsin haastattelua koskevaa kysymystä tallensi Daniellsin väitteen vuoden 1910 sepitetystä haastattelusta:

> “At one point a little later in the discussions, Elder Daniells, accompanied by W. C. White and C. C. Crisler, eager to get from Ellen White herself just what the meaning was of her Early Writings statement, went to her and laid the matter before her. Daniells took with him Early Writings and the 1843 chart. He sat down close to Ellen White and plied her with questions. His report of this interview was confirmed by W. C. White:

> Hieman myöhemmin keskustelujen kuluessa vanhin Daniells, W. C. Whiten ja C. C. Crislerin saattamana, haluten innokkaasti saada Ellen Whitelta itseltään selville, mikä oli hänen Early Writings -teoksessaan olevan lausuntonsa merkitys, meni hänen luokseen ja esitti asian hänelle. Daniells otti mukaansa teoksen Early Writings ja vuoden 1843 kartan. Hän istui aivan Ellen Whiten viereen ja pommitti häntä kysymyksillä. W. C. White vahvisti hänen selontekonsa tästä keskustelusta:

> “‘I first read to Sister White the statement given above in Early Writings. Then I placed before her our prophetic chart used by our ministers in expounding the prophecies of Daniel and Revelation. I called her attention to the picture of the sanctuary and also to the 2300-year period as they appeared on the chart.

> ”Luin sisar Whitelle ensin yllä olevan lausunnon, joka on teoksessa Early Writings. Sitten asetin hänen eteensä profeetallisen karttamme, jota saarnaajamme käyttivät selittäessään Danielin ja Ilmestyskirjan profetioita. Kiinnitin hänen huomionsa pyhäkön kuvaukseen sekä myös 2300 vuoden ajanjaksoon sellaisina kuin ne esiintyivät kartassa.

> “‘I then asked if she could recall what was shown her regarding this subject.

> ”Kysyin sitten, muistiko hän, mitä hänelle oli näytetty tästä aiheesta.

> “‘As I recall her answer, she began by telling how some of the leaders who had been in the 1844 movement endeavored to find new dates for the termination of the 2300-year period. This endeavor was to fix new dates for the coming of the Lord. This was causing confusion among those who had been in the Advent Movement.

> ”Kun palautan mieleeni hänen vastauksensa, hän alkoi kertomalla, kuinka jotkut niistä johtajista, jotka olivat olleet mukana vuoden 1844 liikkeessä, pyrkivät löytämään uusia ajankohtia 2300 vuoden ajanjakson päättymiselle. Tämän pyrkimyksen tarkoituksena oli määrätä uusia ajankohtia Herran tulemukselle. Tämä aiheutti hämmennystä niiden keskuudessa, jotka olivat olleet adventtiliikkeessä.

> “‘In this confusion the Lord revealed to her, she said, that the view that had been held and presented regarding the dates was correct, and that there must never be another time set, nor another time message.

> ”Tässä hämmennyksessä Herra ilmoitti hänelle, hän sanoi, että se näkemys, jota oli pidetty yllä ja esitetty päivämäärien suhteen, oli oikea ja että mitään uutta ajanmääritystä eikä mitään uutta aikasanomaa ei enää koskaan saanut olla.

> “‘I then asked her to tell what had been revealed to her about the rest of the “daily”—the Prince, the host, the taking away of the “daily,” and the casting down of the sanctuary.

> ”Pyysin sitten häntä kertomaan, mitä hänelle oli ilmoitettu ”jokapäiväisen” loppuosasta — Ruhtinaasta, sotajoukosta, ”jokapäiväisen” poistamisesta ja pyhäkön maahan heittämisestä.

> “‘She replied that these features were not placed before her in vision as the time part was. She would not be led out to make an explanation of those points of the prophecy.

> ”Hän vastasi, ettei näitä piirteitä ollut näyssä asetettu hänen eteensä samalla tavoin kuin aikaosaa. Häntä ei johdatettaisi esittämään selitystä noista profetian kohdista.

> “‘The interview made a deep impression upon my mind. Without hesitation she talked freely, clearly, and at length about the 2300-year period, but regarding the other part of the prophecy she was silent.

> ”Keskustelu teki mieleeni syvän vaikutuksen. Epäröimättä hän puhui vapaasti, selvästi ja laajasti 2300 vuoden ajanjaksosta, mutta profetian toisesta osasta hän vaikeni.

> “‘The only conclusion I could draw from her free explanation of the time and her silence as to the taking away of the “daily” and the casting down of the sanctuary was that the vision given her was regarding the time, and that she received no explanation as to the other parts of the prophecy.—DF 201b, AGD statement, Sept. 25, 1931.” Arthur White, Ellen G. White, volume 6, 257.

> ”Ainoa johtopäätös, jonka saatoin tehdä hänen vapaamuotoisesta selityksestään ajasta ja hänen vaikenemisestaan ”jokapäiväisen” poistamisesta ja pyhäkön kukistamisesta, oli se, että hänelle annettu näky koski aikaa ja että hän ei saanut mitään selitystä profetian muista osista.—DF 201b, AGD:n lausunto, 25. syyskuuta 1931.” Arthur White, Ellen G. White, osa 6, 257.

Daniells claimed he showed her the 1843 chart and asked her about the sanctuary that is not represented on the chart. He claimed he also took the book Early Writings and plied her with questions about what she meant when she clearly endorsed the pioneer understanding of the “the daily” and that the chart was directed by the hand of the Lord. Ellen White’s son, who was the father of Arthur L. White, the biographer that wrote the overview of this supposed event, had accepted Daniells’ and Prescott’s satanic view of “the daily,” and gave witness to Daniells’ claim of what he had heard in the interview. They were simply not careful with their fabricated story, for the 1843 chart does not represent a sanctuary that Daniells could have pointed to.

Daniells väitti näyttäneensä hänelle vuoden 1843 kartan ja kysyneensä häneltä pyhäköstä, jota ei ole esitetty kartassa. Hän väitti myös ottaneensa kirjan Early Writings ja pommittaneensa häntä kysymyksillä siitä, mitä hän tarkoitti, kun hän selvästi vahvisti tienraivaajien käsityksen ”jokapäiväisestä” ja että kartta oli Herran käden ohjaama. Ellen Whiten poika, joka oli Arthur L. Whiten, tämän oletetun tapahtuman yleiskatsauksen kirjoittaneen elämäkerturin, isä, oli omaksunut Daniellsin ja Prescottin saatanallisen näkemyksen ”jokapäiväisestä” ja todisti Daniellsin väitteen puolesta siitä, mitä hän oli kuullut haastattelussa. He eivät yksinkertaisesti olleet huolellisia sepittämänsä kertomuksen kanssa, sillä vuoden 1843 kartta ei esitä pyhäkköä, johon Daniells olisi voinut osoittaa.

Another falsehood that is represented in the interview is the lie that the passage from Early Writings was a warning against “time setting.” The passage Daniells supposedly asked about is as follows:

ਇੰਟਰਵਿਊ ਵਿੱਚ ਪ੍ਰਸਤੁਤ ਕੀਤੀ ਗਈ ਹੋਰ ਇੱਕ ਝੂਠ ਇਹ ਹੈ ਕਿ Early Writings ਵਿੱਚੋਂ ਲਿਆ ਗਿਆ ਉਹ ਅਨੁਛੇਦ “ਸਮਾਂ ਨਿਰਧਾਰਤ ਕਰਨ” ਦੇ ਵਿਰੁੱਧ ਇੱਕ ਚੇਤਾਵਨੀ ਸੀ। ਜਿਸ ਅਨੁਛੇਦ ਬਾਰੇ ਕਥਿਤ ਤੌਰ ’ਤੇ ਦਾਨੀਏਲਸ ਨੇ ਪੁੱਛਿਆ ਸੀ, ਉਹ ਇਸ ਪ੍ਰਕਾਰ ਹੈ:

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.

> ”Minulle näytettiin, että vuoden 1843 kaavio oli Herran käden ohjaama eikä sitä tullut muuttaa; että luvut olivat sellaiset kuin Hän tahtoi niiden olevan; että Hänen kätensä oli niiden yllä ja peitti erheen joissakin luvuissa, niin ettei kukaan voinut sitä nähdä, ennen kuin Hänen kätensä poistettiin.

> “Then I saw in relation to the ‘daily’ (Daniel 8:12) that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘daily’; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.” Early Writings, 74, 75.

> ”Sitten minä näin ”jokapäiväisestä” (Daniel 8:12), että sana ”uhri” on ihmisen viisauden lisäämä eikä kuulu tekstiin, ja että Herra antoi siitä oikean käsityksen niille, jotka julistivat tuomion hetken sanomaa. Kun vallitsi yksimielisyys ennen vuotta 1844, miltei kaikki olivat yksimielisiä ”jokapäiväisen” oikeasta käsityksestä; mutta vuoden 1844 jälkeen vallinneessa hämmennyksessä on omaksuttu muita näkemyksiä, ja seurauksena on ollut pimeyttä ja sekavuutta. Aika ei ole ollut koetinkysymys vuoden 1844 jälkeen, eikä se enää koskaan tule olemaan koetinkysymys.” Early Writings, 74, 75.

Willie C. White, Sister White’s son, had accepted the false view of “the daily,” and his son Arthur sought to perpetuate the “lie” associated with the interview that never happened by attempting to suggest that the warning in the passage from Early Writings, was simply and exclusively a warning against time setting. That argument was invented in the 1930’s and becomes a primary part of the “lie.”

Willie C. White, sisar Whiten poika, oli omaksunut ”jokapäiväisestä” esitetyn väärän näkemyksen, ja hänen poikansa Arthur pyrki ylläpitämään siihen haastatteluun liittyvää ”valhetta”, jota ei koskaan tapahtunut, yrittämällä antaa ymmärtää, että Early Writings -teoksesta lainatussa kohdassa oleva varoitus oli pelkästään ja yksinomaan varoitus ajan asettamista vastaan. Tämä väite keksittiin 1930-luvulla, ja siitä tuli ”valheen” keskeinen osa.

We will take up that argument in the next article.

Otamme tuon väitteen käsiteltäväksemme seuraavassa artikkelissa.

> “September 23d, the Lord showed me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering time Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was a shame for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached.

> ”23. syyskuuta Herra näytti minulle, että hän oli ojentanut kätensä toisen kerran hankkiakseen takaisin kansansa jäännöksen ja että ponnistuksia oli kaksinkertaistettava tässä kokoamisen ajassa. Hajottamisen aikana Israelia lyötiin ja raadeltiin, mutta nyt kokoamisen aikana Jumala parantaa ja sitoo kansansa haavat. Hajottamisen aikana ponnistuksilla, joita tehtiin totuuden levittämiseksi, oli vain vähäinen vaikutus; niillä saatiin aikaan vain vähän tai ei mitään. Mutta kokoamisen aikana, kun Jumala on ryhtynyt kokoamaan kansaansa, ponnistuksilla totuuden levittämiseksi on oleva niille tarkoitettu vaikutus. Kaikkien tulee olla yksimielisiä ja innokkaita työssä. Näin, että oli häpeällistä kenenkään vedota hajottamisen aikaan esimerkkeinä, joiden tulisi hallita meitä nyt kokoamisen aikana; sillä jos Jumala ei tee meille nyt enempää kuin hän teki silloin, Israelia ei koskaan koottaisi. On yhtä välttämätöntä, että totuus julkaistaan lehdessä, kuin että sitä saarnataan.”

> “The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

> Herra näytti minulle, että vuoden 1843 taulu oli hänen kätensä ohjaama eikä mitään sen osaa saanut muuttaa; että luvut olivat sellaiset kuin hän tahtoi niiden olevan. Että hänen kätensä oli joidenkin lukujen yllä ja kätki niissä olevan erehdyksen, niin ettei kukaan voinut sitä nähdä, ennen kuin hänen kätensä poistettiin.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> ”Sitten näin ”jokapäiväiseen” nähden, että sana ”uhri” on lisätty ihmisen viisaudessa eikä kuulu tekstiin; ja että Herra antoi siitä oikean käsityksen niille, jotka esittivät tuomion hetken huudon. Kun vallitsi yhteys ennen vuotta 1844, lähes kaikki olivat yksimielisiä ”jokapäiväisen” oikeasta käsityksestä; mutta vuoden 1844 jälkeen, sekasorron keskellä, on omaksuttu muita näkemyksiä, ja seurauksena on ollut pimeys ja sekavuus.” Review and Herald, 1. marraskuuta 1850.

Back to Articles