Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Sixty-Nine

Danielin kirja - sata kuusikymmentäyhdeksän

Unraveling the Prophetic Threads: Understanding the Symbolism of “Fortress” in Daniel

Profeetallisten säikeiden avaaminen: ”Linnoituksen” symboliikan ymmärtäminen Danielin kirjassa

Author

Jeff Pippenger

Published

March 31, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Verse ten, of chapter eleven of Daniel, pulls together the internal and external message with the word “fortress.” The connection that it makes with Isaiah’s sixty-five year prophecy, identifies the “fortress” of the external prophecy as Russia, and the internal “fortress” of the temple which Christ raises during the same history. The external fortress, which is in verse thirty-one is identified as the “sanctuary of strength,” represents an earthly king or kingdom. The internal fortress, or the internal sanctuary of strength, is the temple which the Messenger of the Covenant raises in forty-six years.

Danielin yhdestoista luku, kymmenes jae, yhdistää sisäisen ja ulkoisen sanoman sanalla ”linnoitus”. Yhteys, jonka se muodostaa Jesajan kuudenkymmenenviiden vuoden ennustukseen, osoittaa ulkoisen ennustuksen ”linnoituksen” olevan Venäjä sekä sisäisen ”linnoituksen”, sen temppelin, jonka Kristus pystyttää saman historian aikana. Ulkoinen linnoitus, joka esiintyy jakeessa kolmekymmentäyksi ja jota kutsutaan ”voiman pyhäköksi”, edustaa maallista kuningasta tai valtakuntaa. Sisäinen linnoitus, eli sisäinen voiman pyhäkkö, on se temppeli, jonka liiton Sanansaattaja pystyttää neljässäkymmenessäkuudessa vuodessa.

In the Most Holy Place of that temple (the citadel), God is seated in heavenly places.

Tuon temppelin (linnoituksen) kaikkeinpyhimmässä Jumala istuu taivaallisissa.

In the book of Daniel two Hebrew words are both translated as “sanctuary.” One is “miqdash,” and the other is “qodesh.” “Miqdash” can represent a pagan sanctuary, or God’s sanctuary, or even a stronghold. “Qodesh,” is only used to represent God’s sanctuary in the Bible. The “sanctuary” (miqdash) of strength (fortress), in verse thirty-one of Daniel chapter eleven, is translated as the “sanctuary of strength”, and the Hebrew word translated as sanctuary there is “miqdash” which represents the City of Rome, which is the symbol of Roman strength in the history of both pagan and papal Rome. Daniel employed the two Hebrew words in a very careful manner. In the verses which are the central pillar of Adventism, we find the word “sanctuary”.

Danielin kirjassa kaksi heprean sanaa käännetään molemmat sanalla ”pyhäkkö”. Toinen on ”miqdash” ja toinen ”qodesh”. ”Miqdash” voi tarkoittaa pakanallista pyhäkköä tai Jumalan pyhäkköä tai jopa linnoitusta. ”Qodesh”-sanaa käytetään Raamatussa ainoastaan Jumalan pyhäköstä. Danielin kirjan yhdennentoista luvun jakeessa kolmekymmentäyksi oleva ”voiman” pyhäkkö (miqdash) käännetään ”voiman pyhäköksi”, ja siellä pyhäköksi käännetty heprean sana on ”miqdash”, joka edustaa Rooman kaupunkia, joka on Rooman voiman vertauskuva sekä pakanallisen että paavillisen Rooman historiassa. Daniel käytti näitä kahta heprean sanaa hyvin huolellisesti. Jakeissa, jotka ovat adventismin keskeinen pylväs, löydämme sanan ”pyhäkkö”.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Sitten minä kuulin erään pyhän puhuvan, ja toinen pyhä sanoi sille pyhälle, joka puhui: Kuinka kauan kestää näky jokapäiväisestä uhrista ja hävityksen rikkomuksesta, joka antaa sekä pyhäkön että sotajoukon tallattaviksi? Ja hän sanoi minulle: Kahteentuhanteen kolmeensataan iltaan ja aamuun; sitten pyhäkkö puhdistetaan. Daniel 8:13, 14.

The Hebrew word translated as “the sanctuary,” in both verses is “qodesh,” and is only used to represent God’s sanctuary. In verse eleven, identifying pagan Rome, and specifically the Pantheon temple in the City of Rome, we find the word “sanctuary”, but in that verse it is the Hebrew word “miqdash.”

Heprean sana, joka kummassakin jakeessa on käännetty sanalla ”pyhäkkö”, on ”qodesh”, ja sitä käytetään ainoastaan Jumalan pyhäkön ilmaisemiseen. Jakeessa yksitoista, jossa tunnistetaan pakanallinen Rooma, ja erityisesti Rooman kaupungissa sijaitseva Pantheon-temppeli, esiintyy sana ”pyhäkkö”, mutta siinä jakeessa käytetty heprean sana on ”miqdash.”

> Yea, he magnified himself even to the prince of the host, and by him the daily sacrifice was taken away, and the place of his sanctuary was cast down. Daniel 8:11.

> Niin, hän ylensi itsensä aina sotajoukon ruhtinaaseen asti, ja hänen kauttansa otettiin pois jokapäiväinen uhri, ja hänen pyhäkkönsä paikka kukistettiin maahan. Daniel 8:11.

The “sanctuary of strength” in verse thirty-one of Daniel eleven is the Hebrew word “miqdash,” and it appears in connection with the Hebrew word that is translated as “fortress” in verses seven and ten in chapter eleven. In verse seven the king of the south went right into the city of Rome and took the king of the north captive, for he entered into his fortress, but in verse ten, the king of the north only goes up “to” the “fortress,” for he stopped at the borderline of his kingdom and Egypt. It is at the borderline of Raphia that the next verse was to address. The “sanctuary of strength” in verse thirty-one is the “miqdash,” of the “fortress”.

Danielin yhdestoista luvun jakeen kolmekymmentäyksi ”voiman pyhäkkö” on heprean sana ”miqdash”, ja se esiintyy yhteydessä siihen heprean sanaan, joka on käännetty ”linnoitukseksi” saman luvun jakeissa seitsemän ja kymmenen. Jakeessa seitsemän etelän kuningas meni suoraan Rooman kaupunkiin ja otti pohjoisen kuninkaan vangiksi, sillä hän meni hänen linnoitukseensa; mutta jakeessa kymmenen pohjoisen kuningas menee ainoastaan ”linnoitukselle”, sillä hän pysähtyi valtakuntansa ja Egyptin rajalle. Seuraavan jakeen oli määrä käsitellä Raafian rajaa. Jakeen kolmekymmentäyksi ”voiman pyhäkkö” on ”linnoituksen” ”miqdash”.

The battle of the borderline in Raphia typifies the battle of the borderline in the Ukraine. That prophetic history is recognized by understanding that the “head” is the kingdom or the king, it is the fortress of his strength, but the prophecy is addressing an internal and an external truth. The “sanctuary of strength” for the external line is represented by the “miqdash” sanctuary, and the sanctuary of strength for the internal line is represented by the “qodesh” sanctuary.

Rajaseudun taistelu Rafiassa on esikuva rajaseudun taistelusta Ukrainassa. Tuo profeetallinen historia tunnistetaan ymmärtämällä, että ”pää” on valtakunta tai kuningas; se on hänen voimansa linnoitus, mutta profetia käsittelee sekä sisäistä että ulkoista totuutta. Ulkoisen linjan ”voiman pyhäkkö” ilmaistaan pyhäköllä ”miqdash”, ja sisäisen linjan voiman pyhäkkö ilmaistaan pyhäköllä ”qodesh”.

1844 to 1863 represents a line of prophetic history which illustrates the sealing of the one hundred and forty-four thousand. The twenty-five hundred and twenty years of scattering against the northern kingdom ended in 1798, and the same twenty-five hundred and twenty year line against the southern kingdom ended in 1844. Those two lines represent the lower nature of mankind and the higher nature of mankind. The lower nature, which is represented by the northern kingdom, is the body, and the higher nature is the head. The head is the capital of the kingdom, and it is the king. For this illustration Christ chose Judah, the southern kingdom, to place His name, and the capital city is Jerusalem. Jerusalem is where the true sanctuary of strength is located, and in that sanctuary there is a throne room for the king, who is the head.

Vuodet 1844–1863 muodostavat profeetallisen historian linjan, joka havainnollistaa sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimistä. Pohjoista valtakuntaa vastaan suunnatun hajottamisen kaksituhatta viisisataakaksikymmentä vuotta päättyi vuonna 1798, ja sama kaksituhatta viisisataakaksikymmentä vuotta käsittävä linja eteläistä valtakuntaa vastaan päättyi vuonna 1844. Nämä kaksi linjaa edustavat ihmiskunnan alempaa luontoa ja ihmiskunnan korkeampaa luontoa. Alempi luonto, jota pohjoinen valtakunta edustaa, on ruumis, ja korkeampi luonto on pää. Pää on valtakunnan pääkaupunki, ja se on kuningas. Tätä havainnollistusta varten Kristus valitsi Juudan, eteläisen valtakunnan, pannakseen sinne nimensä, ja pääkaupunki on Jerusalem. Jerusalem on se paikka, jossa todellinen voiman pyhäkkö sijaitsee, ja siinä pyhäkössä on valtaistuinsali kuninkaalle, joka on pää.

The “seven times” of Leviticus twenty-six was the final sealing truth in 1856, that was intended to empower an ensign to finish the work. From 1844 to 1863, Christ intended to combine His Divinity with humanity for eternity, but humanity rebelled.

3. Mooseksen kirjan kahdennenkymmenennen kuudennen luvun ”seitsemän aikaa” oli vuonna 1856 lopullinen sinetöivä totuus, jonka tarkoituksena oli antaa tunnuslipulle voima saattaa työ päätökseen. Vuodesta 1844 vuoteen 1863 Kristus aikoi yhdistää jumaluutensa ihmisyyteen iankaikkisesti, mutta ihmisyys kapinoi.

He was unable to transform man’s lower nature at that time, for that takes place at His second coming. He will then transform man’s higher nature into His image, by combining mankind’s head, with Divinity’s head. The head was the capital of the kingdom. The head was the king, and when Christ performs the transformation of Divinity uniting with humanity, He combines the head of both humanity and Divinity in the sanctuary at Jerusalem in the Most Holy Place, where Christ is seated with His Father.

Hän ei tuolloin kyennyt muuttamaan ihmisen alempaa luontoa, sillä se tapahtuu Hänen toisessa tulemuksessaan. Silloin Hän muuttaa ihmisen korkeamman luonnon oman kuvansa kaltaiseksi yhdistämällä ihmiskunnan pään jumaluuden päähän. Pää oli valtakunnan pääkaupunki. Pää oli kuningas, ja kun Kristus toteuttaa muutoksen, jossa jumaluus yhdistyy ihmisyyteen, Hän yhdistää sekä ihmisyyden että jumaluuden pään Jerusalemin pyhäkössä kaikkeinpyhimmässä, missä Kristus istuu Isänsä kanssa.

> To him that overcometh will I grant to sit with me in my throne, even as I also overcame, and am set down with my Father in his throne. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:21, 22.

> Sille, joka voittaa, minä annan istua kanssani valtaistuimellani, niin kuin minäkin voitin ja istuuduin Isäni kanssa hänen valtaistuimelleen. Jolla on korva, se kuulkoon, mitä Henki sanoo seurakunnille. Ilmestys 3:21, 22.

Christ promises that those (Laodiceans), who overcome as He overcame (and become Philadelphians), will be seated with Him, in the heavenly places.

Kristus lupaa, että ne (laodikealaiset), jotka voittavat niin kuin Hän voitti (ja tulevat filadelfialaisiksi), saavat istua Hänen kanssaan taivaallisissa paikoissa.

> Which he wrought in Christ, when he raised him from the dead, and set him at his own right hand in the heavenly places, … And hath raised us up together, and made us sit together in heavenly places in Christ Jesus. Ephesians 1:20, 2:6.

> Jonka hän vaikutti Kristuksessa, kun hän herätti hänet kuolleista ja asetti hänet oikealle puolellensa taivaallisissa, … ja on yhdessä herättänyt meidät sekä yhdessä asettanut istumaan taivaallisiin Kristuksessa Jeesuksessa. Efesolaiskirje 1:20, 2:6.

The joining of Ezekiel’s two sticks (humanity with Divinity) is accomplished in God’s sanctuary of strength (qodesh), at the very time that the fortress of strength (miqdash) is identified as the prophetic key that connects both the internal and external lines of the prophecy which Gabriel came to make Daniel understand concerning what was to befall God’s people during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. Christ desired to accomplish this work in the Millerite history, but the work was thwarted by the rebellion of 1863, but the history of 1844 to 1863 still remains as a line which illustrates that attempted work.

Hesekielin kahden sauvan yhdistäminen (ihmisyyden jumaluuteen) toteutetaan Jumalan voiman pyhäkössä (qodesh) juuri silloin, kun voiman linnoitus (miqdash) tunnistetaan profeetalliseksi avaimeksi, joka yhdistää sekä profetian sisäisen että ulkoisen linjan, minkä Gabriel tuli saattamaan Danielin ymmärtämään koskien sitä, mikä oli kohtaava Jumalan kansaa niiden sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen aikana. Kristus halusi toteuttaa tämän työn milleriittisessä historiassa, mutta vuoden 1863 kapina teki työn tyhjäksi; kuitenkin vuosien 1844–1863 historia jää yhä linjaksi, joka havainnollistaa tuota yritettyä työtä.

Verse ten of Daniel chapter eleven, contains the key to understanding the internal and external message of verses eleven through fifteen, which arrived into our prophetic history in 2014. Verse ten identifies 1989, which is the time of the end in the reform movement of the one hundred and forty-four thousand, but it also contains the key that allows 2014 to be recognized as a waymark in the history of the sealing.

Danielin luvun yksitoista jae kymmenen sisältää avaimen jakeiden yksitoista–viisitoista sisäisen ja ulkoisen sanoman ymmärtämiseen; nämä jakeet tulivat meidän profeetalliseen historiaamme vuonna 2014. Jae kymmenen yksilöi vuoden 1989, joka on lopun aika sadan neljänkymmenenneljän tuhannen uudistusliikkeessä, mutta se sisältää myös avaimen, joka mahdollistaa vuoden 2014 tunnistamisen tienviitaksi sinetöimisen historiassa.

On October 22, 1844, the Messenger of the Covenant suddenly came to the temple He had erected. That waymark typifies September 11, 2001 when the third angel arrived again, and the seventh trumpet again began to sound. Then the history of 1840 to 1844 was also to be repeated, because the angel that descended on August 11, 1840 was no less a personage than Jesus Christ, and His work was to lighten the earth with His glory.

22. lokakuuta 1844 liiton Enkeli tuli äkisti siihen temppeliin, jonka Hän oli pystyttänyt. Tuo tienviitta esikuvallistaa 11. syyskuuta 2001, jolloin kolmas enkeli saapui jälleen ja seitsemäs pasuuna jälleen alkoi soida. Silloin myös vuosien 1840–1844 historian tuli toistua, sillä enkeli, joka laskeutui 11. elokuuta 1840, ei ollut kukaan vähäisempi kuin Jeesus Kristus, ja Hänen tehtävänään oli valaista maa kirkkaudellaan.

1840 to 1844 also represents from September 11, 2001 to the soon coming Sunday law, as does 1844 to 1863, represents September 11, 2001 to the soon coming Sunday law. Sister White aligns the history of 1844 with the history of the cross, and the cross represents a division of two histories of three and a half years, which both align with one another. The cross establishes that the preceding history beginning in 1840 and ending in 1844, and the following history unto 1863 are two parallel histories, which both represent the sealing period.

Vuodet 1840–1844 edustavat myös ajanjaksoa 11. syyskuuta 2001:stä pian tulevaan sunnuntailakiin, samoin kuin vuodet 1844–1863 edustavat ajanjaksoa 11. syyskuuta 2001:stä pian tulevaan sunnuntailakiin. Sisар White rinnastaa vuoden 1844 historian ristin historiaan, ja risti edustaa kahden kolmen ja puolen vuoden mittaisen historian jakokohtaa; nämä molemmat ovat keskenään yhdenmukaisia. Risti vahvistaa, että edeltävä historia, joka alkaa vuodesta 1840 ja päättyy vuoteen 1844, sekä sitä seuraava historia vuoteen 1863 saakka ovat kaksi rinnakkaista historiaa, jotka molemmat edustavat sinetöimisen ajanjaksoa.

The first line from 1840 to 1844 represents the victory of Philadelphian Adventists, the other line from 1844 to 1863 represents the failure of Laodicean Adventists. Both classes are represented in Daniel chapter ten, for Daniel, representing the victorious wise virgins during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, saw the vision, but those who were with him fled from the vision.

Ensimmäinen viiva vuosilta 1840–1844 edustaa filadelfialaisten adventistien voittoa; toinen viiva vuosilta 1844–1863 edustaa laodikealaisten adventistien epäonnistumista. Molemmat ryhmät ovat edustettuina Danielin kymmenennessä luvussa, sillä Daniel, joka edustaa voittavia viisaita neitsyitä niiden sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen aikana, näki näyn, mutta ne, jotka olivat hänen kanssaan, pakenivat näkyä.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz: His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude. And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Daniel 10:4–7.

> Ja ensimmäisen kuun kahdentenakymmenentenäneljännenä päivänä, kun olin suuren virran rannalla, sen, jonka nimi on Hiddekel, nostin minä silmäni ja katsoin, ja katso: siinä oli eräs pellavavaatteisiin puettu mies, jonka vyötäiset olivat vyötetyt Uufasin puhtaalla kullalla. Ja hänen ruumiinsa oli kuin krysoliitti, ja hänen kasvonsa olivat kuin salaman välke, ja hänen silmänsä kuin tulisoihdut, ja hänen käsivartensa ja jalkansa kuin kiillotetun vasken hohto, ja hänen sanojensa ääni oli kuin kansanjoukon pauhu. Ja minä, Daniel, yksin näin tämän näyn; sillä miehet, jotka olivat minun kanssani, eivät nähneet näkyä, mutta heidän päällensä tuli suuri vavistus, niin että he pakenivat kätkeytyäkseen. Daniel 10:4–7.

In Daniel chapter seven, after Daniel had seen the vision of the beasts of prey, Gabriel came to explain the vision.

Danielin seitsemännessä luvussa, sen jälkeen kun Daniel oli nähnyt näyn petoeläimistä, Gabriel tuli selittämään näyn.

> I Daniel was grieved in my spirit in the midst of my body, and the visions of my head troubled me. I came near unto one of them that stood by, and asked him the truth of all this. So he told me, and made me know the interpretation of the things. Daniel 7:15, 16.

> Minä, Daniel, tulin murheelliseksi hengessäni ruumiini keskuksessa, ja pääni näyt kauhistuttivat minua. Minä lähestyin erästä niistä, jotka seisoivat siinä, ja kysyin häneltä totuutta kaikesta tästä. Niin hän kertoi minulle ja teki minulle tiettäväksi näiden asioiden selityksen. Daniel 7:15, 16.

In Daniel chapter eight, after Daniel had seen the vision of the sanctuary beasts, Gabriel came to explain the vision.

Danielin kahdeksannessa luvussa, sen jälkeen kun Daniel oli nähnyt näyn pyhäkön pedoista, Gabriel tuli selittämään näyn.

> And it came to pass, when I, even I Daniel, had seen the vision, and sought for the meaning, then, behold, there stood before me as the appearance of a man. And I heard a man’s voice between the banks of Ulai, which called, and said, Gabriel, make this man to understand the vision. Daniel 8:15, 16.

> Ja tapahtui, että kun minä, minä Daniel, olin nähnyt näyn ja etsin sen merkitystä, niin katso, edessäni seisoi olennon hahmo, joka näytti mieheltä. Ja minä kuulin miehen äänen Uulain rantain väliltä; se huusi ja sanoi: Gabriel, selitä tälle miehelle näky. Daniel 8:15, 16.

In Daniel chapter nine, after Daniel had understanding of the number of years identified by Jeremiah and represented in the writings of Moses as both a curse and God’s oath, Gabriel came to explain the vision.

Danielin yhdeksännessä luvussa, sen jälkeen kun Daniel oli saanut ymmärryksen niiden vuosien lukumäärästä, jotka Jeremia oli ilmoittanut ja jotka Mooseksen kirjoituksissa esitetään sekä kirouksena että Jumalan valana, Gabriel tuli selittämään näyn.

> And whiles I was speaking, and praying, and confessing my sin and the sin of my people Israel, and presenting my supplication before the Lord my God for the holy mountain of my God; Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. And he informed me, and talked with me, and said, O Daniel, I am now come forth to give thee skill and understanding. Daniel 9:20–22.

> Ja vielä minun puhuessani ja rukoillessani ja tunnustaessani syntiäni ja kansani Israelin syntiä sekä tuodessani anomukseni Herran, minun Jumalani, eteen minun Jumalani pyhän vuoren tähden, niin, vielä minun puhuessani rukouksessa, mies Gabriel, jonka olin nähnyt näyssä alussa, lensi nopeasti ja kosketti minua ehtoohrin aikana. Ja hän opetti minua, puhui minulle ja sanoi: Oi Daniel, minä olen nyt tullut antamaan sinulle taitoa ja ymmärrystä. Daniel 9:20–22.

Therefore, upon three witnesses, all from the book of Daniel, when Gabriel says to Daniel in chapter ten, that he is come to make Daniel understand what shall befall God’s people in the last days, Gabriel is interpreting the feminine “marah,” causative vision that Daniel saw and the other class fled from.

Niinpä kolmen todistajan perusteella, kaikki Danielin kirjasta, kun Gabriel sanoo Danielille kymmenennessä luvussa tulleensa saattamaan Danielin ymmärtämään, mitä Jumalan kansalle on tapahtuva viimeisinä päivinä, Gabriel tulkitsee sen feminiinisen ”marah”-näyn, syy-yhteyttä ilmaisevan näyn, jonka Daniel näki ja jota toinen ryhmä pakeni.

> Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:14.

> Nyt minä olen tullut saattamaan sinut ymmärtämään, mitä sinun kansallesi on tapahtuva viimeisinä päivinä; sillä näky koskee vielä monia päiviä. Daniel 10:14.

The vision Daniel had seen that produced a separation of believers, was the vision of Christ’s appearance, the vision of the twenty-three hundred years, but it was the feminine expression of that vision. It was the understanding of the vision of Christ’s sudden appearance as the Messenger of the Covenant that changed Daniel (and those represented by Daniel), into the image of Christ. That which “befalls God’s people in the latter days” is represented by the history of the Millerites from 1840 to 1844, and also by the Millerites from 1844 to 1863. One class flees from the vision in rebellion, and the other class follows Christ by faith into the Most Holy Place, to be seated with Him in heavenly places.

Näky, jonka Daniel oli nähnyt ja joka aiheutti uskovien erottumisen, oli näky Kristuksen ilmestymisestä, näky kahdestatuhannesta kolmestasadasta vuodesta, mutta se oli tuon näyn feminiininen ilmaus. Ymmärrys näystä Kristuksen äkillisestä ilmestymisestä liiton Sanansaattajana muutti Danielin (ja ne, joita Daniel edusti) Kristuksen kuvaksi. Se, mikä ”kohtaa Jumalan kansaa viimeisinä päivinä”, esitetään Milleriittien historiassa vuosina 1840–1844 ja myös Milleriittien historiassa vuosina 1844–1863. Toinen ryhmä pakenee näkyä kapinassa, ja toinen ryhmä seuraa Kristusta uskossa kaikkeinpyhimpään istuakseen Hänen kanssaan taivaallisissa paikoissa.

Yet when Gabriel interprets the vision where God’s last-day people are changed into the image of Christ, he sets forth the external history of the world. Daniel’s vision of Christ was interpreted by Gabriel as the external history of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. When the history of September 11, 2001, in Gabriel’s interpretation, is reached, the history that is emphasized as preceding the Sunday law of verse sixteen, is only recognized with the key of understanding represented as the “fortress” in verse ten. On September 11, 2001 the effect of every vision began to unfold as wheels within wheels.

Mutta kun Gabriel tulkitsee näyn, jossa Jumalan viimeisten päivien kansa muutetaan Kristuksen kuvaksi, hän esittää maailman ulkoisen historian. Danielin näky Kristuksesta tulkittiin Gabrielin toimesta sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen ajan ulkoiseksi historiaksi. Kun Gabrielin tulkinnassa saavutetaan 11. syyskuuta 2001:n historia, se historia, jota korostetaan jakeen kuusitoista sunnuntailakia edeltävänä, voidaan tunnistaa ainoastaan sillä ymmärryksen avaimella, jota jakeessa kymmenen edustaa ”linnoitus”. Syyskuun 11. päivänä 2001 jokaisen näyn vaikutus alkoi avautua kuin pyörät pyörien sisällä.

> And the word of the Lord came unto me, saying, Son of man, what is that proverb that ye have in the land of Israel, saying, The days are prolonged, and every vision faileth? Tell them therefore, Thus saith the Lord God; I will make this proverb to cease, and they shall no more use it as a proverb in Israel; but say unto them, The days are at hand, and the effect of every vision. For there shall be no more any vain vision nor flattering divination within the house of Israel. For I am the Lord: I will speak, and the word that I shall speak shall come to pass; it shall be no more prolonged: for in your days, O rebellious house, will I say the word, and will perform it, saith the Lord God. Again the word of the Lord came to me, saying, Son of man, behold, they of the house of Israel say, The vision that he seeth is for many days to come, and he prophesieth of the times that are far off. Therefore say unto them, Thus saith the Lord God; There shall none of my words be prolonged any more, but the word which I have spoken shall be done, saith the Lord God. Ezekiel 12:21–28.

> Ja Herran sana tuli minulle, sanoen: Ihmislapsi, mikä on tuo sananlasku, joka teillä on Israelin maassa ja joka kuuluu: Päivät pitkittyvät, ja jokainen näky raukeaa? Sano heille sen tähden: Näin sanoo Herra, Herra: Minä teen lopun tästä sananlaskusta, eikä sitä enää käytetä sananlaskuna Israelissa; vaan sano heille: Päivät ovat lähellä, ja jokaisen näyn täyttymys. Sillä Israelin heimon keskuudessa ei enää ole oleva mitään turhaa näkyä eikä mielistelevää ennustusta. Sillä minä olen Herra: minä puhun, ja se sana, jonka minä puhun, toteutuu; sitä ei enää viivytetä. Sillä teidän päivinänne, te niskoitteleva suku, minä lausun sanan ja täytän sen, sanoo Herra, Herra. Ja jälleen Herran sana tuli minulle, sanoen: Ihmislapsi, katso, Israelin heimo sanoo: Näky, jonka hän näkee, tarkoittaa monia tulevia päiviä, ja hän ennustaa ajoista, jotka ovat kaukana. Sano heille sen tähden: Näin sanoo Herra, Herra: Mitään minun sanoistani ei enää viivytetä, vaan se sana, jonka minä olen puhunut, toteutuu, sanoo Herra, Herra. Hesekiel 12:21–28.

Of all the prophetic wheels that are spinning within other prophetic wheels in that history, there is one wheel that inspiration has informed the students of prophecy of the last days is the wheel by which their eternal destiny will be decided. Line upon line, that wheel must also be the vision which Daniel saw that changed him into the image of Christ, for that is the vision identifying what befalls God’s people in the last days.

Kaikista niistä profeetallisista pyöristä, jotka tuossa historiassa pyörivät toisten profeetallisten pyörien sisällä, on yksi pyörä, josta innoitus on ilmoittanut viimeisten päivien profetian tutkijoille, että se on se pyörä, jonka perusteella heidän iankaikkinen kohtalonsa ratkaistaan. Rivi rivin päälle asetettuna tuon pyörän täytyy myös olla se näky, jonka Daniel näki ja joka muutti hänet Kristuksen kuvan kaltaiseksi, sillä tuo on se näky, joka osoittaa, mitä Jumalan kansalle tapahtuu viimeisinä päivinä.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. Your position is such a jumble of inconsistencies that but few will be deceived.

> ”Herra on selvästi osoittanut minulle, että pedon kuva muodostetaan ennen armonajan päättymistä; sillä siitä on tuleva Jumalan kansalle suuri koetus, jonka perusteella heidän iankaikkinen kohtalonsa ratkaistaan. Kantasi on sellainen epäjohdonmukaisuuksien sekamelska, että vain harvat tulevat petetyiksi.

> “In Revelation 13 this subject is plainly presented; [Revelation 13:11–17, quoted].

> “Ilmestyskirjan 13. luvussa tämä aihe esitetään selvästi; [Ilmestyskirja 13:11–17, lainattuna].”

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed. All who proved their loyalty to God by observing His law, and refusing to accept a spurious sabbath, will rank under the banner of the Lord God Jehovah, and will receive the seal of the living God. Those who yield the truth of heavenly origin and accept the Sunday sabbath, will receive the mark of the beast.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> ”Tämä on se koetus, joka Jumalan kansalla täytyy olla ennen kuin heidät sinetöidään. Kaikki, jotka osoittivat uskollisuutensa Jumalalle noudattamalla Hänen lakiaan ja kieltäytymällä hyväksymästä väärää sapattia, asettuvat Herran Jumalan Jehovan lipun alle ja saavat elävän Jumalan sinetin. Ne, jotka luopuvat taivaallista alkuperää olevasta totuudesta ja hyväksyvät sunnuntaisapatin, saavat pedon merkin.” Manuscript Releases, osa 15, 15.

The test that is identified as the image of the beast test is twofold. It is the test that demands that the student of prophecy recognize the development of the image of the beast, which is the combination of church and state in the United States in advance of the Sunday law. It is also the test that produces either the image of the beast or the image of Christ within those represented by Daniel or those who fled. The separation is based upon whether those virgins “see this great vision,” as did Daniel, or whether they flee from the vision. The key to seeing the great vision is represented by the word “fortress.”

Koetus, joka tunnistetaan pedon kuvan koetukseksi, on kaksiosainen. Se on koetus, joka vaatii profetian tutkijaa tunnistamaan pedon kuvan kehityksen, joka on kirkon ja valtion yhdistelmä Yhdysvalloissa ennen sunnuntailakia. Se on myös koetus, joka synnyttää joko pedon kuvan tai Kristuksen kuvan niissä, joita Daniel edustaa, tai niissä, jotka pakenivat. Erottaminen perustuu siihen, näkevätkö nuo neitsyet ”tämän suuren näyn”, kuten Daniel näki, vai pakenevatko he näkyä. Avain tämän suuren näyn näkemiseen ilmenee sanassa ”linnoitus”.

We will continue this study in the next article.

Jatkamme tätä tutkimusta seuraavassa artikkelissa.

> “The mighty angel who instructed John was no less a personage than Jesus Christ. Setting His right foot on the sea, and His left upon the dry land, shows the part which He is acting in the closing scenes of the great controversy with Satan. This position denotes His supreme power and authority over the whole earth. The controversy had waxed stronger and more determined from age to age, and will continue to do so, to the concluding scenes when the masterly working of the powers of darkness shall reach their height. Satan, united with evil men, will deceive the whole world and the churches who receive not the love of the truth. But the mighty angel demands attention. He cries with a loud voice. He is to show the power and authority of His voice to those who have united with Satan to oppose the truth.

> ”Väkevä enkeli, joka opasti Johannesta, ei ollut kukaan vähäisempi persoonallisuus kuin Jeesus Kristus. Se, että Hän asettaa oikean jalkansa meren päälle ja vasemman kuivan maan päälle, osoittaa sen osan, jota Hän toteuttaa suuren Saatanan kanssa käytävän taistelun päätösnäyttämöissä. Tämä asento ilmaisee Hänen ylimmän voimansa ja valtansa yli koko maan. Taistelu oli käynyt yhä ankarammaksi ja päättäväisemmäksi aikakaudesta aikakauteen, ja niin se tulee jatkumaan aina päätöskohtauksiin saakka, jolloin pimeyden voimien mestarillinen toiminta saavuttaa huippunsa. Saatana, liittoutuneena pahojen ihmisten kanssa, eksyttää koko maailman ja ne seurakunnat, jotka eivät ota vastaan totuuden rakkautta. Mutta väkevä enkeli vaatii huomiota. Hän huutaa suurellä äänellä. Hänen tulee osoittaa äänensä voima ja valta niille, jotka ovat yhtyneet Saatanan kanssa vastustamaan totuutta.

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order. Daniel shall stand in his lot at the end of the days. John sees the little book unsealed. Then Daniel’s prophecies have their proper place in the first, second, and third angels’ messages to be given to the world. The unsealing of the little book was the message in relation to time.

> ”Sen jälkeen kun nämä seitsemän ukkosenjylinää olivat puhuneet äänensä, Johannes saa, samoin kuin Daniel sai pienen kirjan suhteen, tämän käskyn: ”Sinetöi ne asiat, jotka ne seitsemän ukkosenjylinää puhuivat.” Nämä liittyvät tuleviin tapahtumiin, jotka paljastetaan omassa järjestyksessään. Daniel on nouseva osaansa päivien lopussa. Johannes näkee pienen kirjan avattuna. Silloin Danielin profetioilla on niiden oikea paikkansa ensimmäisen, toisen ja kolmannen enkelin sanomissa, jotka on annettava maailmalle. Pienen kirjan avaaminen oli aikaan liittyvä sanoma.

> “The books of Daniel and the Revelation are one. One is a prophecy, the other a revelation; one a book sealed, the other a book opened. John heard the mysteries which the thunders uttered, but he was commanded not to write them.

> Danielin kirja ja Ilmestyskirja ovat yhtä. Toinen on profetia, toinen ilmestys; toinen on sinetöity kirja, toinen avattu kirja. Johannes kuuli salaisuudet, jotka ukkosenjylinät lausuivat, mutta häntä käskettiin olemaan kirjoittamatta niitä.

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> ”Johannekselle annettu erityinen valo, joka ilmaistiin seitsemässä ukkosessa, oli kuvaus tapahtumista, jotka toteutuisivat ensimmäisen ja toisen enkelin sanoman aikana.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, osa 7, 971.

Back to Articles