Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-One

Danielin kirja – kahdeksankymmentäyksi

Unveiling the Historical Revisionism in Laodicean Adventism: Examining the Controversy Over the Daily

Paljastaen Laodikealaisen adventismin historiallisen revisionismin: Tutkimus kiistasta päivittäisen ympärillä

Author

Jeff Pippenger

Published

February 14, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Reasoning from cause to effect is worthless if you define the effect incorrectly, as has been done by Laodicean Adventist historians who pontificate on the circumstances and personalities associated with the 1888 General Conference at Minneapolis. The inspired commentary identifies the event as a repetition of the rebellion of Korah, Dathan and Abiram, which was motivated by the judgment that assigned them to wander in the wilderness for forty years until they died. That same judgment had been pronounced upon Laodicean Adventism.

Päätteleminen syystä seuraukseen on arvotonta, jos seuraus määritellään virheellisesti, kuten ovat tehneet laodikealaiset adventistihistorioitsijat, jotka julistuksenomaisesti selostavat vuoden 1888 Minneapolisin yleiskokoukseen liittyneitä olosuhteita ja henkilöitä. Innoitettu kommentaari tunnistaa tapahtuman Koorahin, Daatanin ja Abiramin kapinan toistumiseksi, kapinan, jonka aiheutti se tuomio, joka määräsi heidät harhailemaan erämaassa neljäkymmentä vuotta, kunnes he kuolisivat. Sama tuomio oli lausuttu myös laodikealaisen adventismin ylle.

The rebellion included secret discussions where the rebels were in such extreme Laodicean blindness that it prevented them from understanding that God was aware of their closed-door planning and rebellion. As Korah, Dathan and Abiram hid in their tents and made their plans and spread their rebellion against Moses, so too did the ancient men of 1888, hide behind the closed doors of their houses, to plot against Sister White, her son and the chosen messengers. From that point Sister White, Jones and Waggoner were to be attacked.

Kapinaan sisältyi salaisia keskusteluja, joissa kapinalliset olivat niin äärimmäisessä laodikealaisessa sokeudessa, että se esti heitä ymmärtämästä, että Jumala oli tietoinen heidän suljettujen ovien takana tapahtuneesta juonittelustaan ja kapinastaan. Niin kuin Korah, Datan ja Abiram piiloutuivat telttoihinsa, tekivät suunnitelmiaan ja levittivät kapinaansa Moosesta vastaan, samoin myös vuoden 1888 vanhat miehet piiloutuivat talojensa suljettujen ovien taakse juonitellakseen sisar Whitea, hänen poikaansa ja valittuja sanansaattajia vastaan. Siitä lähtien sisar White, Jones ja Waggoner oli määrä ottaa hyökkäysten kohteiksi.

The four generations of Adventism progressively grew in its rebellion, as illustrated in Ezekiel chapter eight. The chambers of imagery within the physical temple and human temple had become entrenched with wicked imaginations, and spiritualism settled upon the ancient men who were appointed to protect the people. Leading up to 1888, the ancient men both cast dispersions upon the authority of the Bible and then the Spirit of Prophecy, and in 1884, the open visions ceased. Kellogg’s pantheistic spiritualism began to make its way in the history preceding 1888, and 1888 marks the arrival of the second generation. The Adventist historians may have not recorded the actual historical testimony of the rebellion manifested at the meeting, but according to inspiration the heavenly Watchers “heard every word and registered” the “words in the books of heaven.”

Adventismin neljä sukupolvea kasvoivat vähitellen kapinassaan, kuten Hesekielin kahdeksannessa luvussa havainnollistetaan. Kuvien kammiot fyysisessä temppelissä ja inhimillisessä temppelissä olivat juurtuneet pahoihin mielikuvituksiin, ja spiritualismi asettui muinaisten miesten ylle, jotka oli määrätty suojelemaan kansaa. Vuoteen 1888 johtaneena aikana muinaiset miehet ensin kyseenalaistivat sekä Raamatun auktoriteetin että sitten Profetian Hengen, ja vuonna 1884 avoimet näyt lakkasivat. Kelloggin panteistinen spiritualismi alkoi tehdä tuloaan vuotta 1888 edeltävässä historiassa, ja vuosi 1888 merkitsee toisen sukupolven saapumista. Adventistihistorioitsijat eivät ehkä ole tallentaneet kokouksessa ilmenneen kapinan varsinaista historiallista todistusta, mutta innoituksen mukaan taivaalliset Vartijat “kuulivat jokaisen sanan ja merkitsivät muistiin” “sanat taivaan kirjoihin”.

The rebellion represented by Ezekiel’s “secret chambers of imagery,” represented an attack upon the true foundations. It represented an attack upon the prophetess and the chosen messengers, and it marked the arrival of spiritualism. In that generation the next major attack was going to be carried out by Satan against the very foundation of William Miller’s foundations.

Hesekielin ”kuvakammioiden salaisuutena” kuvattu kapina merkitsi hyökkäystä todellisia perustuksia vastaan. Se merkitsi hyökkäystä naisprofeettaa ja valittuja sanansaattajia vastaan, ja se osoitti spiritualismin saapumista. Tuossa sukupolvessa seuraava suuri hyökkäys oli määrä toteuttaa saatanan toimesta aivan William Millerin perustusten perustaa vastaan.

Miller based the framework of all his prophetic applications upon the understanding that the two desolating powers in Daniel chapter eight, verse thirteen, represented paganism followed by papalism. In 1901, Lewis Conradi, a leader of Laodicean Adventism in Germany, re-introduced the fallen Protestant view that the “the daily” in the book of Daniel represented Christ’s sanctuary ministry.

Miller perusti kaikkien profeetallisten sovellustensa viitekehyksen siihen käsitykseen, että Danielin kirjan kahdeksannen luvun kolmantenatoista jakeessa mainitut kaksi hävittävää valtaa edustivat pakanuutta, jota seurasi paavius. Vuonna 1901 Lewis Conradi, Saksassa toimineen laodikealaisen adventismin johtaja, toi uudelleen esiin langenneen protestantismin näkemyksen, jonka mukaan Danielin kirjan ”jokapäiväinen” edusti Kristuksen palvelutyötä pyhäkössä.

During the period of history following the 1888 Minneapolis meeting, the spiritualism of the leader of the health work escalated, alienation continued between leaders as the fallout of the rejection of the message of Jones and Waggoner continued to take its toll. In the beginning of the new century W. W. Prescott, a Laodicean Adventist leader who had received theological credentials from the schools of apostate Protestantism, took up the satanic mantle to promote Conradi’s view of “the daily,” and as is always the case “the victors write the history.”

Vuoden 1888 Minneapolisin kokousta seuranneena historian ajanjaksona terveystyön johtajan spiritualismi voimistui, ja johtajien välinen vieraantuminen jatkui, kun Jonesin ja Waggonerin sanoman hylkäämisen seuraukset rasittivat yhä enemmän. Uuden vuosisadan alussa W. W. Prescott, laodikealainen adventistijohtaja, joka oli saanut teologiset valtuutuksensa luopuneen protestantismin kouluista, otti ylleen saatanallisen viitan edistääkseen Conradin näkemystä ”jokapäiväisestä”, ja kuten aina tapahtuu, ”voittajat kirjoittavat historian”.

The holy angels recorded the true history, but Laodicean Adventism produced a historical position of the controversy over the rejection of the Millerite understanding of “the daily,” that leaves any of the “unlearned” in Laodicean Adventism to believe that the definition of “the daily,” which Sister White identified as coming from “angels that were expelled from heaven,” is actually a true doctrine. During the early years of the twentieth century W. W. Prescott led out in producing a publication titled, The Protestant. The entire premise of the publication was to teach that Miller’s understanding of “the daily” was incorrect, and that apostate Protestantism, where he had obtained his theological credentials, was correct in assigning a satanic symbol to Christ. In that history A. G. Daniells (General Conference President), joined forces with Prescott in the satanic attack against truth, in spite of the fact that Sister White had directly endorsed Miller’s view of “the daily” as correct.

Pyhät enkelit tallensivat todellisen historian, mutta laodikealainen adventismi tuotti kiistakysymyksestä sellaisen historiallisen kannan hyläten milleriläisen ymmärryksen ”jokapäiväisestä”, että kuka tahansa Laodikean adventismin ”oppimattomista” jää uskomaan, että ”jokapäiväisen” määritelmä, jonka sisar White osoitti olevan peräisin ”enkeleiltä, jotka karkotettiin taivaasta”, on todellisuudessa tosi oppi. Kahdennenkymmenennen vuosisadan alkuvuosina W. W. Prescott ryhtyi johtamaan The Protestant -nimisen julkaisun tuottamista. Julkaisun koko lähtökohtana oli opettaa, että Millerin ymmärrys ”jokapäiväisestä” oli virheellinen ja että luopioitunut protestantismi, josta hän oli saanut teologiset pätevyytensä, oli oikeassa liittäessään Kristukseen saatanallisen symbolin. Tuossa historiassa A. G. Daniells (General Conference President) yhdisti voimansa Prescottin kanssa saatanallisessa hyökkäyksessä totuutta vastaan huolimatta siitä tosiasiasta, että sisar White oli suoraan vahvistanut Millerin näkemyksen ”jokapäiväisestä” oikeaksi.

> “The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

> Herra näytti minulle, että vuoden 1843 kartta oli hänen kätensä ohjaama eikä mitään sen osaa tulisi muuttaa; että luvut olivat sellaiset kuin hän tahtoi niiden olevan. Että hänen kätensä oli joidenkin lukujen päällä ja peitti virheen, niin ettei kukaan voinut sitä nähdä, ennen kuin hänen kätensä poistettiin.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> ”Sitten näin ”jokapäiväisen” suhteen, että sana ”uhri” oli lisätty ihmisen viisaudesta eikä kuulu tekstiin; ja että Herra antoi siitä oikean käsityksen niille, jotka esittivät tuomion hetken huudon. Kun vallitsi yhteys ennen vuotta 1844, melkein kaikki olivat yksimielisiä ”jokapäiväisen” oikeasta käsityksestä; mutta vuoden 1844 jälkeen, sekasorron keskellä, on omaksuttu muita näkemyksiä, ja seurauksena on ollut pimeys ja hämmennys.” Review and Herald, 1. marraskuuta 1850.

At the time of Prescott and Daniells’ attack against the truth of “the daily,” Prescott and Daniells were representing a minority opinion on the subject, and Sister White’s counsel during the controversy towards the two men was that they should shut up, although she said it in more diplomatic terms, such as “in silence is your wisdom.” When she rebuked them for their false view she also emphasized that the subject of “the daily,” was not to be made a test question. The historical revisionists, which revisionism is a historical method that is credited with beginning with the Jesuit order of the Catholic church, have used her statements about “the daily” not being made a test question, in order to prevent an honest evaluation of the doctrine. They misrepresent her statements for they invariably leave out that when she counselled against agitating the subject of “the daily,” she always qualified her statements with statements such as, “at this time,” or “under current circumstances.”

Prescottin ja Daniellsin hyökätessä „jokapäiväistä” koskevaa totuutta vastaan Prescott ja Daniells edustivat tässä kysymyksessä vähemmistön näkemystä, ja sisar Whiten neuvo näille kahdelle miehelle kiistan aikana oli, että heidän tuli vaieta, vaikka hän ilmaisikin sen diplomaattisemmin sanoin kuten „hiljaisuudessa on teidän viisautenne”. Kun hän nuhteli heitä heidän väärästä näkemyksestään, hän myös korosti, ettei „jokapäiväistä” koskevasta aiheesta ollut tehtävä koetinkysymystä. Historialliset revisionistit, joiden revisionismi on historiallinen menetelmä, jonka katsotaan saaneen alkunsa katolisen kirkon jesuiittajärjestöstä, ovat käyttäneet hänen lausuntojaan siitä, ettei „jokapäiväistä” ollut tehtävä koetinkysymykseksi, estääkseen opin rehellisen arvioinnin. He esittävät hänen lausuntonsa väärin, sillä poikkeuksetta he jättävät pois sen, että aina kun hän neuvoi olemaan kiihottamatta „jokapäiväistä” koskevaa kiistaa, hän liitti lausumiinsa täsmennyksiä kuten „tällä hetkellä” tai „vallitsevissa olosuhteissa”.

As a prophetess she was trying to rein in an escalating controversy that was on the verge of causing a great division in the church at large, by a minority of persons who thought that because they were leaders they had the authority to promote whatever they determined to be truth. And the Lord, through her influence, kept the satanic work in check, until she died. Then in 1931, a new push to reject the truth of “the daily” was attempted, and ultimately accomplished. Today the true understanding of the definition of “the daily” is the minority understanding in Laodicean Adventism, and under the current circumstances “the daily,” is now most certainly a test question.

Profeettana hän pyrki hillitsemään kärjistyvää kiistaa, joka oli vähällä aiheuttaa suuren hajaannuksen kirkossa laajemmin, sellaisten henkilöiden vähemmistön toimesta, jotka katsoivat, että koska he olivat johtajia, heillä oli valtuus edistää mitä tahansa, minkä he määrittelivät totuudeksi. Ja Herra piti hänen vaikutuksensa kautta saatanallisen työn aisoissa, kunnes hän kuoli. Sitten vuonna 1931 yritettiin uudelleen torjua „jokapäiväistä” koskeva totuus, ja lopulta siinä onnistuttiin. Tänään „jokapäiväisen” määritelmän oikea ymmärrys on vähemmistön käsitys laodikealaisessa adventismissa, ja nykyisissä olosuhteissa „jokapäiväinen” on nyt mitä varmasti koetinkysymys.

When the majority opinion held the true understanding it was not a test, but when any truth is defined as error, it is then a test. When the compilation of manuscripts that is titled Manuscript Releases, was published in the 1980’s, or there about, there was then recognized an article that is as direct in its opposition to Prescott and Daniells’ view of “the daily,” as is her endorsement of Miller’s view.

Kun enemmistön käsitys edusti oikeaa ymmärrystä, se ei ollut koetinkysymys; mutta kun jokin totuus määritellään erehdykseksi, siitä tulee koetinkysymys. Kun 1980-luvulla tai niihin aikoihin julkaistiin käsikirjoituskokoelma, jonka nimeksi on annettu Manuscript Releases, tunnistettiin silloin kirjoitus, joka vastustaa yhtä suoraviivaisesti Prescottin ja Daniellsin näkemystä ”jokapäiväisestä” kuin se ilmaisee hänen hyväksyntänsä Millerin näkemykselle.

> “At this stage of our experience we are not to have our minds drawn away from the special light given [us] to consider at the important gathering of our conference. And there was Brother Daniells, whose mind the enemy was working; and your mind and Elder Prescott’s mind were being worked by the angels that were expelled from heaven. Satan’s work was to divert your minds that jots and tittles should be brought in which the Lord did not inspire you to bring in. They were not essential. But this meant much to the cause of truth. And the ideas of your minds, if you could be drawn away to jots or tittles, is a work of Satan’s devising. To correct little things in the books written, you suppose would be doing a great work. But I am charged, Silence is eloquence.

> ”Tässä kokemuksemme vaiheessa mielemme ei tule antaa kääntyä pois siitä erityisestä valosta, joka [meille] annettiin tarkasteltavaksi konferenssimme tärkeässä kokouksessa. Ja siellä oli veli Daniells, jonka mielen parissa vihollinen työskenteli; ja sinun mieltäsi sekä vanhin Prescottin mieltä työstivät ne enkelit, jotka karkotettiin taivaasta. Saatanan työnä oli kääntää mielenne syrjään, niin että esiin tuotaisiin pilkkuja ja piirtoja, joita Herra ei innoittanut teitä tuomaan esiin. Ne eivät olleet olennaisia. Mutta tällä oli suuri merkitys totuuden asian kannalta. Ja jos mielenne voitiin vetää pois pilkkuihin tai piirtoihin, se on Saatanan suunnittelemaa työtä. Arvelette, että pienten seikkojen korjaaminen kirjoitetuissa kirjoissa olisi suuren työn tekemistä. Mutta minulle on annettu tehtäväksi sanoa: vaikeneminen on kaunopuheisuutta.

> “I am to say, Stop your picking flaws. If this purpose of the devil could only be carried out, then [it] appears to you [that] your work would be considered as most wonderful in conception. It was the enemy’s plan to get all the supposed objectionable features where all classes of minds did not agree.

> "Minun tulee sanoa: lakatkaa virheiden etsimisestä. Jos tämä paholaisen tarkoitus voitaisiin vain toteuttaa, silloin teistä näyttää, että teidän työnne katsottaisiin käsitykseltään mitä ihmeellisimmäksi. Vihollisen suunnitelmana oli saada kaikki muka moitittavat piirteet esiin siellä, missä kaikkien luokkien mielet eivät olleet yksimielisiä."

> “And what then? The very work that pleases the devil would come to pass. There would be a representation given to the outsiders not of our faith just what would suit them, that would develop traits of character which would cause great confusion and occupy the golden moments which should be used zealously to bring the great message before the people. The presentations upon any subject we have worked upon could not all harmonize, and the results would be to confuse the minds of believers and unbelievers. This is the very thing that Satan had planned that should take place—anything that could be magnified as a disagreement.

> ”Ja mitä sitten? Juuri se työ, joka miellyttää paholaista, toteutuisi. Ulkopuolisille annettaisiin uskostamme sellainen kuva, joka juuri sopisi heille, ja se kehittäisi luonteenpiirteitä, jotka aiheuttaisivat suurta hämmennystä ja veisivät ne kultaiset hetket, jotka tulisi innokkaasti käyttää suuren sanoman tuomiseksi kansan eteen. Esitykset mistä tahansa aiheesta, joiden parissa olemme työskennelleet, eivät kaikki voisi olla sopusoinnussa keskenään, ja seurauksena olisi uskovien ja epäuskoisten mielten saattaminen hämmennyksiin. Juuri tämän Saatana oli suunnitellut tapahtuvaksi—mitä tahansa, mikä voitaisiin paisutella erimielisyydeksi.”

> “Read Ezekiel, chapter 28. Now, here is a grand work, where strange spirits can figure. But the Lord has a work to [be] done to save perishing souls; and the places which Satan, disguised, could fill in, bringing confusion into our ranks, he will do to perfection, and all those little differences will become enlarged, prominent.

> ”Lue Hesekielin kirjan 28. luku. Tässä on nyt suuri työ, jossa oudot henget voivat toimia. Mutta Herralla on työ tehtävänään kuolevien sielujen pelastamiseksi; ja ne paikat, jotka Saatana, valepukuun verhoutuneena, voisi täyttää tuoden hämmennystä riveihimme, hän täyttää täydellisesti, ja kaikki nuo vähäiset eroavaisuudet tulevat suurennetuiksi, silmiinpistäviksi.

> “And I was shown from the first that the Lord had given neither Elders Daniells nor Prescott the burden of this work. Should Satan’s wiles be brought in, should this “Daily” be such a great matter as to be brought in to confuse minds and hinder the advancement of the work at this important period of time? It should not, whatever may be. This subject should not be introduced, for the spirit that would be brought in would be forbidding, and Lucifer is watching every movement. Satanic agencies would commence his work and there would be confusion brought into our ranks. You have no call to hunt up the difference of opinion that is not a testing question; but your silence is eloquence. I have the matter all plainly before me. If the devil could involve any one of our own people on these subjects, as he has proposed to do, Satan’s cause would triumph. Now the work without delay is to be taken up and not a [difference] of opinion expressed.

> ”Minulle osoitettiin alusta alkaen, ettei Herra ollut antanut tätä työtä koskevaa taakkaa vanhimmille Daniellsille eikä Prescottille. Pitäisikö saatanan juonet päästää sisään, pitäisikö tämän ”jokapäiväisen” olla niin suuri asia, että se tuotaisiin hämmentämään mieliä ja estämään työn edistymistä tänä tärkeänä ajankohtana? Niin ei pitäisi olla, olipa asian laita mikä tahansa. Tätä aihetta ei pitäisi tuoda esiin, sillä henki, joka siten tuotaisiin mukaan, olisi kieltävä, ja Lucifer tarkkailee jokaista liikettä. Saatanalliset toimijat alkaisivat työnsä, ja meidän riveihimme tuotaisiin sekasorto. Teillä ei ole kutsumusta ryhtyä etsimään mielipide-eroja asiassa, joka ei ole koetteleva kysymys; mutta teidän vaikenemisenne on kaunopuheista. Asia on kokonaan ja selvästi minun edessäni. Jos paholainen voisi kietoa jonkun meidän omistamme näihin aiheisiin, niin kuin hän on aikonut tehdä, saatanan asia voittaisi. Nyt työ on viipymättä otettava tehtäväksi eikä mitään [mielipide-]eroa ilmaistava.”

> “Satan would inspire those men who have gone out from us to unite with evil angels and retard our work on unimportant questions, and what rejoicing [there] would be in the camp of the enemy. Press together, press together. Let every difference be buried. Our work now is to devote all our physical and brain-nerve power to put these differences out of the way, and all harmonize. If Satan could with his great unsanctified wisdom be permitted to get the least hold, [he would rejoice].

> ”Saatana yllyttäisi ne miehet, jotka ovat lähteneet pois meidän keskuudestamme, yhtymään pahoihin enkeleihin ja hidastamaan työtämme epäolennaisilla kysymyksillä; ja miten riemuittaisikaan vihollisen leirissä. Liittykää tiiviisti yhteen, liittykää tiiviisti yhteen. Haudattakoon jokainen erimielisyys. Meidän tehtävämme nyt on omistaa kaikki ruumiillinen voimamme ja aivohermojemme voima siihen, että nämä erimielisyydet poistetaan tieltä ja että kaikki ovat yksimielisiä. Jos Saatanan sallittaisiin suuren pyhittämättömän viisautensa avulla saada vähäisinkin ote, [hän riemuitsisi].”

> “Now, when I saw how you were working, my mind took in the whole situation and the results if you should go forward and give the parties that have left us the least chance to bring confusion into our ranks. Your lack of wisdom would be just what Satan would have it. Your loud proclamation was not under the inspiration of the Holy Spirit. I was instructed to say to you that your picking flaws in the writings of men that have been led of God is not inspired of God. And if this is the wisdom that Elder Daniells would give to the people, by no means give him an official position, for he cannot reason from cause to effect. Your silence on this subject is your wisdom. Now, everything like picking flaws in the publications of men who are not alive is not the work God has given any of you to do. For if these men—Elders Daniells and Prescott—had followed the directions given in working the cities, there would have been many, very many, convinced of the truth and converted, able men that [now] are in positions where they never will be reached.

> ”Kun näin, miten toimitte, mieleni käsitti koko tilanteen ja sen seuraukset, jos etenisitte ja antaisitte meidän joukkomme jättäneille osapuolille vähäisimmänkin mahdollisuuden tuoda hämmennystä riveihimme. Teidän viisaudenpuutteenne olisi juuri sitä, mitä Saatana toivoisi. Teidän äänekäs julistuksenne ei ollut Pyhän Hengen innoittamaa. Minua neuvottiin sanomaan teille, että niiden miesten kirjoitusten virheiden etsiminen, joita Jumala on johtanut, ei ole Jumalan innoittamaa. Ja jos tämä on se viisaus, jota vanhin Daniells antaisi kansalle, älkää missään tapauksessa antako hänelle virallista asemaa, sillä hän ei kykene päättelemään syystä seuraukseen. Teidän vaikenemisenne tässä asiassa on teidän viisautenne. Nyt kaikenlainen sellaisten miesten julkaisujen virheiden etsiminen, jotka eivät enää ole elossa, ei ole se työ, jonka Jumala on antanut kenenkään teistä tehtäväksi. Sillä jos nämä miehet — vanhimmat Daniells ja Prescott — olisivat noudattaneet annettuja ohjeita kaupungeissa tehtävässä työssä, monet, hyvin monet, olisivat vakuuttuneet totuudesta ja kääntyneet, kyvykkäät miehet, jotka [nyt] ovat asemissa, joissa heitä ei koskaan tavoiteta.”

> “All the world is to be regarded as one great family. And when you have such a fountain of knowledge to draw from, why have you left the world to perish for years with the testimonies given by our Lord Jesus Christ? True religion teaches us to regard every man and woman as a person to whom we can do good.

> "Koko maailmaa on pidettävä yhtenä suurena perheenä. Ja kun teillä on tällainen tiedon lähde, josta ammentaa, miksi olette jättäneet maailman vuosikausiksi menehtymään niiden todistusten puutteessa, jotka meidän Herramme Jeesus Kristus on antanut? Tosi uskonto opettaa meitä pitämään jokaista miestä ja naista henkilönä, jolle voimme tehdä hyvää."

> “This has been in print many years: ‘A Balanced Mind,’ testimony to Elder Andrews. The mind may be cultivated to become a power to know when to speak and what burdens to take up and to bear, for Christ is your teacher. And I feared greatly for you [when I saw you] exalting your wisdom and pursuing a course to bring in differences of opinion. The Lord calls for wise men who can hold their peace when it [is] wisdom for them to do so. If you would be a whole man, you need sanctification through Jesus Christ. Now there is a work just started, and let wisdom be seen in every minister, in every president of [a] conference. But here was a work for you to take hold of years ago where you were needed to lift your voice for this very work. Christ gave all His people special directions what they shall do and the things they shall not do. And there is a little time left us to work out the righteousness of the Lord. You can understand the way of the Lord. I saw your purpose of carrying things after your own devising after you were placed as president. You had thought you would do wonderful things, which would be a work God had not placed in your hands to do. Now, your work is not to oppress but to release every necessity possible if the Lord has accepted you to serve. But you have very early given evidence that wisdom and sanctified judgment have not been manifested by you. You blazed out matters that would not be received unless the Lord should give light.

> “Tämä on ollut painettuna jo monia vuosia: ‘Tasapainoinen mieli’, todistus vanhin Andrewsille. Mieltä voidaan kasvattaa niin, että siitä tulee voima tietää, milloin puhua ja mitä taakkoja ottaa kannettavakseen ja kantaa, sillä Kristus on sinun opettajasi. Ja minä pelkäsin suuresti sinun tähtesi [kun näin sinun] korottavan omaa viisauttasi ja noudattavan menettelytapaa, joka toisi esiin mielipide-eroja. Herra kutsuu viisaita miehiä, jotka osaavat vaieta silloin, kun heidän on viisasta niin tehdä. Jos tahtoisit olla eheä mies, tarvitset pyhitystä Jeesuksen Kristuksen kautta. Nyt on työ juuri alkanut, ja näkyköön viisaus jokaisessa saarnaajassa, jokaisessa [erään] konferenssin puheenjohtajassa. Mutta tässä oli sinulle työ, johon sinun olisi tullut tarttua jo vuosia sitten, jolloin sinua tarvittiin korottamaan äänesi juuri tämän työn puolesta. Kristus antoi kaikelle kansalleen erityiset ohjeet siitä, mitä heidän tulee tehdä ja mitä heidän ei tule tehdä. Ja meille on jäljellä vain vähän aikaa tehdä todeksi Herran vanhurskaus. Sinä voit ymmärtää Herran tien. Minä näin sinun tarkoituksesi hoitaa asioita oman suunnitelmasi mukaan sen jälkeen, kun sinut oli asetettu puheenjohtajaksi. Olit ajatellut tekeväsi ihmeellisiä asioita, mikä olisi ollut työtä, jonka tekemistä Jumala ei ollut antanut sinun käsiisi. Nyt sinun työsi ei ole sortaa vaan vapauttaa jokainen mahdollinen välttämättömyys, jos Herra on hyväksynyt sinut palvelemaan. Mutta olet jo hyvin varhain antanut näyttöä siitä, ettei viisaus eikä pyhitetty harkintakyky ole tullut sinussa ilmi. Toit julki asioita, joita ei otettaisi vastaan, ellei Herra antaisi valoa.”

> “I have been instructed that such hasty movements should not have [been] made [such] as selecting you as president of the conference even another year. But the Lord forbids any more such hasty transactions until the matter is brought before the Lord in prayer; and as you have had the message come to you that the work of the Lord resting upon the president is a most solemn responsibility, you had no moral right to blaze out as you did upon the subject of the ‘Daily’ and suppose your influence would decide the question. There was Elder Haskell, who has carried the heavy responsibilities, and there is Elder Irwin and several men I might mention who have the heavy responsibilities.

> Minulle on opetettu, ettei sellaisia hätäisiä toimenpiteitä olisi pitänyt tehdä, kuten teidän valitsemistanne konferenssin puheenjohtajaksi vielä yhdeksikään vuodeksi. Mutta Herra kieltää enää mitään sellaisia hätäisiä menettelyjä, ennen kuin asia on rukouksessa tuotu Herran eteen; ja koska teille on tullut se sanoma, että Herran työn, joka lepää puheenjohtajan yllä, vastuu on mitä vakavin, teillä ei ollut mitään moraalista oikeutta leimahtaa niin kuin teitte „Päivittäisen” aiheesta ja otaksua, että vaikutusvaltanne ratkaisisi kysymyksen. Oli vanhin Haskell, joka on kantanut raskaita vastuita, ja on vanhin Irwin sekä useita miehiä, jotka voisin mainita ja joilla on raskaat vastuut.

> “Where was your respect for the men of age? What authority could you exercise without taking all the responsible men to weigh the matter? But let us now investigate the matter. We must now reconsider whether it is the Lord’s judgment, in the face of the work that has been neglected, of showing your zeal to carry the work even another year. If you should carry the work another year with the help that shall unite with you, there should be a change take place in you and Elder Prescott. And humble your own hearts before God. The Lord will have to see in you a showing of a different experience, for if ever men needed to be reconverted at this present [time], it [is] Elder Daniells and Elder Prescott.

> ”Missä oli teidän kunnioituksenne iäkkäitä miehiä kohtaan? Mitä valtuutta teillä saattoi olla toimia ryhtymättä kaikkien vastuunkantajien kanssa punnitsemaan asiaa? Mutta tutkikaamme nyt asiaa. Meidän täytyy nyt harkita uudelleen, onko Herran tuomio, sen työn edessä, joka on laiminlyöty, että ilmaisette intoanne jatkaa työtä vielä toisen vuoden. Jos jatkaisitte työtä vielä toisen vuoden niiden avulla, jotka yhtyvät teihin, teissä ja vanhin Prescottissa tulisi tapahtua muutos. Nöyryyttäkää myös omat sydämenne Jumalan edessä. Herran täytyy saada nähdä teissä ilmenevän toisenlainen kokemus, sillä jos koskaan jotkut miehet ovat tarvinneet uudelleenkääntymistä juuri tällä hetkellä, niin vanhin Daniells ja vanhin Prescott.”

> “Seven men should be chosen that are men of wisdom and through the working of the grace of God [give] evidence [of] a reconversion. For any men who are so blinded that they cannot reason from cause to effect, that they would ignore the men who have borne the responsibilities of the work and these presidents of conferences, [that] men [who] carry the work for over two years should be disregarded and such an impulsive consequence take place that men would neglect the very work kept before them for years—work the cities—and no, or but very little, attention [be] given to the old men for counsel, but proclaim the things they choose to give the people, bears its own testimony of the unsafety of the men to be entrusted with such a grand and wonderful work.

> “Seitsemän miestä tulisi valita, sellaisia, jotka ovat viisauden miehiä ja jotka Jumalan armon vaikutuksen kautta [antavat] todistuksen [siitä], että he ovat uudelleen kääntyneet. Sillä jos jotkut miehet ovat niin sokeutuneita, etteivät he kykene päättelemään syystä seuraukseen, niin että he jättäisivät huomiotta ne miehet, jotka ovat kantaneet työn vastuut, sekä nämä konferenssien presidentit; [että] miehet, [jotka] ovat kantaneet työtä yli kahden vuoden ajan, sivuutettaisiin, ja tapahtuisi niin harkitsematon seuraus, että miehet laiminlöisivät juuri sen työn, jota on pidetty heidän edessään vuosikausia—työn kaupungeissa—eikä vanhoilta miehiltä pyydettäisi lainkaan tai vain sangen vähän neuvoa, vaan julistettaisiin kansalle niitä asioita, jotka he itse haluavat esittää, niin tämä jo itsessään todistaa, kuinka vaarallista on uskoa niin suuren ja ihmeellisen työn hoitaminen sellaisten miesten käsiin.”

> “Christ is not dead. He will never suffer His work to be carried on in this strange way. Let the books alone. If any change is essential, God will have the harmony in that change consistent, but when a message has been entrusted to men with the large responsibilities involved, [God] demands faithfulness that will work by love and purify the soul. Elders Daniells and Prescott both need reconversion. A strange work has come in, and it is not in harmony with the work Christ came to our world to do; and all who are truly converted will work the works of Christ.

> ”Kristus ei ole kuollut. Hän ei milloinkaan salli työnsä jatkua tällä oudolla tavalla. Antakaa kirjojen olla. Jos jokin muutos on välttämätön, Jumala saattaa tuohon muutokseen sopusoinnun, mutta kun sanoma on uskottu ihmisille siihen liittyvine suurine vastuineen, [Jumala] vaatii uskollisuutta, joka vaikuttaa rakkauden kautta ja puhdistaa sielun. Vanhimmat Daniells ja Prescott tarvitsevat kumpikin uudelleenkääntymyksen. Jotakin outoa on tullut mukaan, eikä se ole sopusoinnussa sen työn kanssa, jota Kristus tuli maailmaamme tekemään; ja kaikki, jotka ovat todella kääntyneet, tekevät Kristuksen tekoja.

> “We are everyone [to] work out the work which shall glorify the Father. We have come to the crisis—either to conform to the character of Jesus Christ right in this preparatory time or not attempt [it]. Elder Daniells, [you are not] to feel at liberty to let your voice be heard on high as you have done under similar circumstances. And understand, the president of a conference is not a ruler. He works in connection with the wise men who occupy the position as presidents whom God has accepted. He has not liberty to meddle with the writings in printed books from the pens that God has accepted. They are no longer to bear sway unless they show less of the ruling, dominating power. The crisis has come, for God will be dishonored.

> ”Meidän kaikkien on tehtävä sitä työtä, joka on kirkastava Isän. Olemme tulleet ratkaisevaan hetkeen — joko mukautumaan Jeesuksen Kristuksen luonteen mukaisiksi juuri tänä valmistautumisen aikana tai olemaan sitä yrittämättäkään. Vanhin Daniells, [teidän ei tule] katsoa olevanne vapaa antamaan äänenne kuulua korkealta, niin kuin olette tehnyt samankaltaisissa olosuhteissa. Ja ymmärtäkää, ettei konferenssin puheenjohtaja ole hallitsija. Hän työskentelee yhteydessä niiden viisaiden miesten kanssa, jotka ovat puheenjohtajina ja jotka Jumala on hyväksynyt. Hänellä ei ole vapautta puuttua painetuissa kirjoissa oleviin kirjoituksiin, jotka ovat lähteneet niiden kynästä, jotka Jumala on hyväksynyt. Heidän ei enää tule käyttää valtaansa, elleivät he osoita vähemmän hallitsevaa, määräilevää voimaa. Ratkaiseva hetki on tullut, sillä Jumalaa tullaan häpäisemään.”

> “How does the Lord look upon the unworked cities? Christ is in heaven. Now its acknowledgment is to be, ‘There is no kingly rule. And now is the crisis of this world. Now I am the Power to save or to destroy. Now is the time when the destiny of all is in My hands. I have given My life to save the world. And “I, if I be lifted up,” the saving grace I shall impart will prove that all who will be fashioned after the divine similitude and will be one with Me shall work as I work with My power of redeeming grace.’ Whoever will, [let him] take hold with his brethren to do the work given them to do when in responsible places under the counsel the Lord gives, and seek most earnestly to work in complete harmony with Him who so loved the world He gave His life a full sacrifice for the saving of the world. I speak to our ministers, that as they enter upon the work in our cities let there be a calm sacredness attending the ministry of the Word. We cannot make the proper impression upon the minds of the people if we . . .

> ”Kuinka Herra katsoo työstämättömiä kaupunkeja? Kristus on taivaassa. Nyt on tunnustettava: ’Kuninkaallista hallintavaltaa ei ole. Ja nyt on tämän maailman ratkaiseva hetki. Nyt Minä olen Voima pelastaa tai hävittää. Nyt on aika, jolloin kaikkien kohtalo on Minun käsissäni. Minä olen antanut henkeni pelastaakseni maailman. Ja ”minä, kun minut ylennetään”, se pelastava armo, jonka Minä annan, on osoittava, että kaikki, jotka muovautuvat jumalallisen kaltaisuuden mukaisiksi ja ovat yhtä Minun kanssani, tekevät työtä niin kuin Minä teen lunastavan armoni voimalla.’ Jokainen, joka tahtoo, tarttukoon veljiensä kanssa siihen työhön, joka heille on annettu tehtäväksi, kun he ovat vastuullisilla paikoilla Herran antaman neuvon alaisina, ja pyrkiköön mitä vilpittömimmin toimimaan täydellisessä sopusoinnussa Hänen kanssaan, joka niin rakasti maailmaa, että antoi henkensä täydellisenä uhrina maailman pelastamiseksi. Minä puhun palvelijoillemme, että heidän ryhtyessään työhön kaupungeissamme Sanan palvelusta seurakoon rauhallinen pyhyys. Me emme voi tehdä oikeaa vaikutusta ihmisten mieleen, jos me...”

> “I copy from my Diary. The truth as it is in Jesus—talk it, pray it, believe every word in its simplicity. What would you gain if mistakes are brought before the men who have departed from the faith and given heed to seducing spirits, men who were not long ago with us in the faith? Will you stand on the devil’s side? Give your attention to the unworked fields. A world-wide work is before us. I was given representations of John Kellogg.

> ”Jäljennän päiväkirjastani. Totuus sellaisena kuin se on Jeesuksessa — puhukaa siitä, rukoilkaa sitä, uskokaa jokainen sana sen yksinkertaisuudessa. Mitä hyötyä saisitte siitä, että erehdykset tuotaisiin niiden miesten eteen, jotka ovat luopuneet uskosta ja ottaneet vaarin villitsevistä hengistä, miesten, jotka eivät kauan sitten olleet kanssamme uskossa? Asetutteko te paholaisen puolelle? Kiinnittäkää huomionne työstämättömiin kenttiin. Edessämme on maailmanlaajuinen työ. Minulle annettiin esityksiä John Kelloggista.”

> “A very attractive personage was representing the ideas of the specious arguments that he was presenting, sentiments different from the genuine Bible truth. And those who are hungering and thirsting after something new were advancing ideas [so specious] that Elder Prescott was in great danger. Elder Daniells was in great danger [of] becoming wrapped in a delusion that if these sentiments could be spoken everywhere it would be as a new world.

> „Hyvin viehättävä henkilö edusti niiden uskottavilta vaikuttavien perustelujen ajatuksia, joita hän esitti, tuntemuksia, jotka olivat toisenlaisia kuin aito Raamatun totuus. Ja ne, jotka nälkäisivät ja janoaisivat jotakin uutta, esittivät ajatuksia [niin uskottavia], että vanhin Prescott oli suuressa vaarassa. Vanhin Daniells oli suuressa vaarassa joutua kietoutuneeksi harhaluuloon, että jos näitä tuntemuksia voitaisiin esittää kaikkialla, se olisi kuin uusi maailma.”

> “Yes, it would, but while their minds were thus absorbed I was shown that Brother Daniells and Brother Prescott were weaving into their experience sentiments of a spiritual[istic] appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect. I have to trace with my pen [the fact] that these brethren would see defects in their delusive ideas that would place the truth in an uncertainty; and [yet] they [would] stand out as [if they had] great spiritual discernment. Now I am to tell them [that] when I was shown this matter, when Elder Daniells was lifting up his voice like a trumpet in advocating his ideas of the ‘Daily,’ the after results were presented. Our people were becoming confused. I saw the result, and then there were given me cautions that if Elder Daniells without respect to the outcome should thus be impressed and let himself believe he was under the inspiration of God, skepticism would be sown among our ranks everywhere, and we should be where Satan would carry his messages. Set unbelief and skepticism would be sown in human minds, and strange crops of evil would take the place of truth.” Manuscript Releases, volume 20, 17–22.

> ”Kyllä, niin olisi, mutta samalla kun heidän mielensä olivat tällä tavoin siihen kiintyneet, minulle näytettiin, että veli Daniells ja veli Prescott kutoivat kokemukseensa hengellis[yyden] näköisiä ajatuksia ja vetivät kansaamme puoleensa kauniilla mielipiteillä, jotka pettäisivät, jos mahdollista, itse valitutkin. Minun on kynälläni merkittävä [se tosiasia], että nämä veljet näkisivät harhaanjohtavissa käsityksissään puutteita, jotka saattaisivat totuuden epävarmaksi; ja [silti] he [esiintyisivät] ikään kuin [heillä olisi] suuri hengellinen arvostelukyky. Nyt minun on sanottava heille, [että] kun minulle näytettiin tämä asia, kun vanhin Daniells korotti äänensä kuin pasuuna puolustaessaan käsityksiään ’Jokapäiväisestä’, myöhemmät seuraukset esitettiin minulle. Kansamme tuli hämmentyneeksi. Minä näin seurauksen, ja sitten minulle annettiin varoituksia, että jos vanhin Daniells välittämättä lopputuloksesta olisi tällä tavoin vaikutuksen alainen ja antaisi itsensä uskoa olevansa Jumalan innoituksen alaisena, skeptisyyttä kylvettäisiin kaikkialle riveihimme, ja joutuisimme siihen tilaan, jossa Saatana välittäisi sanomansa. Vakiintunutta epäuskoa ja skeptisyyttä kylvettäisiin ihmismieliin, ja oudot pahan sadot ottaisivat totuuden paikan.” Manuscript Releases, osa 20, 17–22.

The history of the second generation identifies an escalation of rebellion. The spiritualism represented by Ezekiel’s chambers of imagery illustrate that “Brother Daniells and Brother Prescott were weaving into their experience sentiments of a spiritualistic appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect.” The spiritualism associated with the false view of “the daily,” is the symbol of what, if possible, would deceive the very elect. She ties together the spiritualism of pantheism that was being promoted by Kellogg with Prescott and Daniells’ push to define “the daily” as Christ’s sanctuary ministry.

Toisen sukupolven historia osoittaa kapinan kärjistymistä. Hesekielin kuvakammioiden edustama spiritualismi havainnollistaa, että ”veli Daniells ja veli Prescott olivat kutomassa kokemukseensa spiritualistisen vaikutelman omaavia käsityksiä ja vetämässä kansaamme kauniisiin ajatuksiin, jotka pettäisivät, jos mahdollista, valitutkin.” Väärään näkemykseen ”jokapäiväisestä” liittyvä spiritualismi on sen vertauskuva, mikä, jos mahdollista, pettäisi valitutkin. Hän yhdistää toisiinsa Kelloggin edistämän panteismin spiritualismin sekä Prescottin ja Daniellsin pyrkimyksen määritellä ”jokapäiväinen” Kristuksen pyhäkköpalvelukseksi.

She informs them to leave the books alone, by which she was addressing the push by Prescott and Daniells to re-write Uriah Smith’s book, Daniel and the Revelation, in order to remove his teaching that identified “the daily,” just as Miller identified it. The historical revisionists of Laodicea, who Isaiah identifies as “the learned”, have accomplished a wonderful work upon the unlearned of Adventism, for they have misrepresented the testimony of the history to lead those with itching ears and shallow study habits to think that the subject of “the daily,” is unimportant, and that Miller was incorrect on the subject. That work of revision is part of the rubbish Miller was shown that was to be swept away by the dirt brush man, in the time when the manifestation of the power of God in the Midnight Cry is repeated.

Hän kehottaa heitä jättämään kirjat rauhaan; tällä hän viittasi Prescottin ja Daniellsin pyrkimykseen kirjoittaa uudelleen Uriah Smithin teos Daniel and the Revelation poistaakseen siitä hänen opetuksensa, joka samasti ”jokapäiväisen” samalla tavoin kuin Miller sen samasti. Laodikean historialliset revisionistit, jotka Jesaja tunnistaa ”oppineiksi”, ovat saaneet aikaan ihmeellisen työn adventismin oppimattomien keskuudessa, sillä he ovat vääristelleet historian todistusta johdattaakseen ne, joilla on kutiavat korvat ja pinnalliset tutkiskelutottumukset, ajattelemaan, että ”jokapäiväisen” aihe on merkityksetön ja että Miller oli asiassa väärässä. Tuo revisiotyö on osa sitä roskaa, jonka Millerille näytettiin tulevan lakaistuksi pois likaharjamiehen toimesta sinä aikana, jolloin Jumalan voiman ilmeneminen Keskiyön huudossa toistetaan.

We will continue our consideration of the second generation of Laodicean Adventism in the next article.

Jatkamme tarkasteluamme laodikealaisen adventismin toisesta sukupolvesta seuraavassa artikkelissa.

> “The message ‘Go forward’ is still to be heard and respected. The varying circumstances taking place in our world call for labor which will meet these peculiar developments. The Lord has need of men who are spiritually sharp and clear-sighted, men worked by the Holy Spirit, who are certainly receiving manna fresh from heaven. Upon the minds of such, God’s Word flashes light, revealing to them more than ever before the safe path. The Holy Spirit works upon mind and heart. The time has come when through God’s messengers the scroll is being unrolled to the world. Instructors in our schools should never be bound about by being told that they are to teach only what has been taught hitherto. Away with these restrictions. There is a God to give the message His people shall speak. Let not any minister feel under bonds or be gauged by men’s measurement. The gospel must be fulfilled in accordance with the messages God sends. That which God gives His servants to speak today would not perhaps have been present truth twenty years ago, but it is God’s message for this time.” The 1888 Materials, 133.

> Sanoma ”Menkää eteenpäin” on yhä kuultava ja sitä on kunnioitettava. Maailmassamme vallitsevat vaihtelevat olosuhteet vaativat työtä, joka vastaa näihin erityisiin kehitysvaiheisiin. Herra tarvitsee miehiä, jotka ovat hengellisesti teräviä ja selväkatseisia, miehiä, joita Pyhä Henki käyttää ja jotka varmasti saavat tuoretta mannaa taivaasta. Tällaisten ihmisten mieleen Jumalan sana väläyttää valoa ja paljastaa heille turvallisen tien enemmän kuin koskaan ennen. Pyhä Henki vaikuttaa mieleen ja sydämeen. Aika on tullut, jolloin Jumalan sanansaattajien kautta käärö avataan maailmalle. Opettajiamme kouluissamme ei milloinkaan tule sitoa sillä, että heille sanotaan heidän saavan opettaa ainoastaan sitä, mitä tähän asti on opetettu. Pois tällaiset rajoitukset. On Jumala, joka antaa sanoman, jonka Hänen kansansa on puhuttava. Älköön kukaan sananpalvelija tunteko itseään sidotuksi tai antako mitata itseään ihmisten mittapuulla. Evankeliumin on täytyttävä niiden sanomien mukaisesti, jotka Jumala lähettää. Se, minkä Jumala antaa palvelijoilleen tänään puhuttavaksi, ei ehkä olisi ollut nykyinen totuus kaksikymmentä vuotta sitten, mutta se on Jumalan sanoma tätä aikaa varten.” The 1888 Materials, 133.

Back to Articles