Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Twenty-One

Jae neljakümne salajane ajalugu – number kakskümmend üks

The Second Woe - Part Eight - Ezekiel Number Two

Toinen voi-huuto – osa kahdeksan – Hesekiel numero kaksi

Author

Jeff Pippenger

Published

August 5, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

Ezekiel represents those who have had a work of instruction accomplished for them by the Lion of the tribe of Judah, and His basic instruction is “line upon line.”

Hesekiel edustaa niitä, joille Juudan heimon Leijona on suorittanut opetustyön, ja Hänen perusopetuksensa on ”rivi rivin päälle”.

> To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Isaiah 28:12, 13.

> Joille hän sanoi: Tämä on lepo, jossa te voitte saattaa väsyneen lepäämään; ja tämä on virvoitus. Mutta he eivät tahtoneet kuulla. Niin Herran sana oli heille käsky käskyn päälle, käsky käskyn päälle, sääntö säännön päälle, sääntö säännön päälle, vähän sinne, vähän tänne, että he menisivät ja kaatuisivat selälleen ja murskautuisivat ja joutuisivat paulaan ja tulisivat vangituiksi. Jesaja 28:12, 13.

Currently the Lion of the tribe of Judah is opening up the book of Ezekiel. We are informed that Ezekiel is a priest in the thirtieth year, whether “thirty” represents his symbolic age as a priest, or the thirtieth year in the prophetic line that began at Josiah’s Great Passover. The final priesthood of the latter days is the one hundred and forty-four thousand, and the ancient literal histories typify a symbolic history in the latter days.

Tällä hetkellä Juudan heimon Leijona avaa Hesekielin kirjan. Meille ilmoitetaan, että Hesekiel on pappi kolmantenakymmenentenä vuotena, tarkoittipa ”kolmekymmentä” hänen vertauskuvallista ikäänsä pappina tai kolmattakymmenettä vuotta siinä profeetallisessa linjassa, joka alkoi Joosian suuresta pääsiäisestä. Viimeisten päivien lopullinen pappeus on sataneljäkymmentäneljätuhatta, ja muinaiset kirjaimelliset historiat ovat viimeisissä päivissä vertauskuvana symboliselle historialle.

> But ye shall be named the Priests of the Lord: men shall call you the Ministers of our God: ye shall eat the riches of the Gentiles, and in their glory shall ye boast yourselves. Isaiah 61:6.

> Mutta teitä kutsutaan Herran papeiksi, teistä sanotaan: meidän Jumalamme palvelijat; te saatte syödä kansakuntien rikkaudet, ja heidän kunniastaan te kerskaatte. Jesaja 61:6.

Ezekiel is a symbol of God’s people in the latter days–the sacred history which every prophetic testimony identifies. That sacred history is the movement of the third angel, which was especially typified by the movement of the first angel in 1840. The movement of the first angel was the alpha angel of the three angels and the third is the omega angel. Ezekiel is therefore aligned with Peter in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. The symbolic history both Peter and Ezekiel are located at, is represented as the history Panium.

Hesekiel on vertauskuva Jumalan kansasta viimeisinä päivinä – siitä pyhästä historiasta, jonka jokainen profeetallinen todistus tunnistaa. Tuo pyhä historia on kolmannen enkelin liike, jota ensimmäisen enkelin liike vuonna 1840 erityisellä tavalla esikuvasi. Ensimmäisen enkelin liike oli kolmen enkelin alfaenkeli, ja kolmas on omegaenkeli. Hesekiel liittyy sen tähden Pietariin sinetöimisen aikana, jolloin sinetöidään ne sataneljäkymmentäneljätuhatta. Se vertauskuvallinen historia, jossa sekä Pietari että Hesekiel sijaitsevat, esitetään Paniumin historiana.

## The Little Book

Pieni kirja

Ezekiel takes the little book, as did John in Revelation ten.

Hesekiel ottaa pienen kirjakäärön, niin kuin Johannes teki Ilmestyskirjan kymmenennessä luvussa.

> But thou, son of man, hear what I say unto thee; Be not thou rebellious like that rebellious house: open thy mouth, and eat that I give thee. And when I looked, behold, an hand was sent unto me; and, lo, a roll of a book was therein; And he spread it before me; and it was written within and without: and there was written therein lamentations, and mourning, and woe. Moreover he said unto me, Son of man, eat that thou findest; eat this roll, and go speak unto the house of Israel. So I opened my mouth, and he caused me to eat that roll. And he said unto me, Son of man, cause thy belly to eat, and fill thy bowels with this roll that I give thee. Then did I eat it; and it was in my mouth as honey for sweetness. Ezekiel 2:8–10, 3:1–3.

> Mutta sinä, ihmislapsi, kuule, mitä minä sinulle puhun; älä ole niskoitteleva niin kuin tuo niskoitteleva suku: avaa suusi ja syö, mitä minä sinulle annan. Ja kun minä katselin, katso, käsi ojennettiin minua kohti, ja katso, siinä oli kirjakäärö. Ja hän levitti sen eteeni; ja se oli kirjoitettu sisältä ja ulkoa, ja siihen oli kirjoitettu valituksia, huokauksia ja voi-huutoja. Ja hän sanoi minulle vielä: Ihmislapsi, syö, mitä löydät; syö tämä kirjakäärö ja mene, puhu Israelin suvulle. Niin minä avasin suuni, ja hän antoi minun syödä sen kirjakäärön. Ja hän sanoi minulle: Ihmislapsi, anna vatsasi syödä ja täytä sisuksesi tällä kirjakääröllä, jonka minä sinulle annan. Sitten minä söin sen, ja se oli minun suussani makea kuin hunaja. Hesekiel 2:8–10, 3:1–3.

In Revelation ten, John eats the little book, and the entire chapter represents the manifestation of the power of God from August 11, 1840 until October 22, 1844.

Ilmestyskirjan kymmenennessä luvussa Johannes syö pienen kirjan, ja koko luku kuvaa Jumalan voiman ilmentymistä 11. elokuuta 1840 alkaen 22. lokakuuta 1844 asti.

> “The angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory. A work of world-wide extent and unwonted power is here foretold. The advent movement of 1840–44 was a glorious manifestation of the power of God; the first angel’s message was carried to every missionary station in the world, and in some countries there was the greatest religious interest which has been witnessed in any land since the Reformation of the sixteenth century; but these are to be exceeded by the mighty movement under the last warning of the third angel.” The Great Controversy, 611.

> ”Enkelin, joka yhtyy kolmannen enkelin sanoman julistukseen, on määrä valaista koko maa kirkkaudellaan. Tässä ennustetaan maailmanlaajuista ja ennenkokematonta voimaa ilmentävää työtä. Vuosien 1840–44 adventtiliike oli Jumalan voiman loistava ilmentymä; ensimmäisen enkelin sanoma vietiin jokaiseen lähetysasemaan maailmassa, ja joissakin maissa koettiin suurin uskonnollinen kiinnostus, mitä missään maassa on nähty kuudennentoista vuosisadan uskonpuhdistuksen jälkeen; mutta nämä tullaan ylittämään mahtavalla liikkeellä, joka nousee kolmannen enkelin viimeisen varoituksen yhteydessä.” The Great Controversy, 611.

Ezekiel is aligned with John in Chapter ten of Revelation, so Peter, John and Ezekiel stand together in their allotted place during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand.

Hesekiel on Ilmestyskirjan kymmenennessä luvussa Johanneksen rinnalla, joten Pietari, Johannes ja Hesekiel seisovat yhdessä heille osoitetulla paikallaan sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen aikana.

1840 to 1844 represents a four-year-period that began when the time prophecy that began with a one-hundred-and-fifty-year period on July 27, 1299. Those “five months” ended and joined with the time prophecy of three hundred ninety-one years and fifteen days that concluded on August 11, 1840, when the glorious manifestation of the power of God was manifested until October 22, 1844. Then the application of prophetic time ceased.

Vuodet 1840–1844 edustavat nelivuotiskautta, joka alkoi, kun aikaprofetia, joka oli alkanut sadanviidenkymmenen vuoden ajanjaksolla 27. heinäkuuta 1299. Nuo ”viisi kuukautta” päättyivät ja liittyivät kolmensadanyhdeksänkymmenenyhden vuoden ja viidentoista päivän aikaprofetiaan, joka päättyi 11. elokuuta 1840, jolloin Jumalan voiman kirkas ilmentymä tuli ilmi 22. lokakuuta 1844 asti. Sitten profeetallisen ajan soveltaminen lakkasi.

> And sware by him that liveth for ever and ever, who created heaven, and the things that therein are, and the earth, and the things that therein are, and the sea, and the things which are therein, that there should be time no longer. Revelation 10:6.

> Ja vannoi hänen kauttaan, joka elää aina ja iankaikkisesti, joka on luonut taivaan ja mitä siinä on, ja maan ja mitä siinä on, ja meren ja mitä siinä on, ettei aikaa enää olisi. Ilmestys 10:6.

Prophetic time ended as a valid application of prophecy on October 22, 1844. Ezekiel, Peter and John each represent God’s wise virgins of the movement of the first and second angels and also the movement of the third angel.

Profeetallinen aika päättyi profetian pätevänä sovelluksena 22. lokakuuta 1844. Hesekiel, Pietari ja Johannes kukin edustavat Jumalan viisaita neitsyitä ensimmäisen ja toisen enkelin liikkeessä sekä myös kolmannen enkelin liikkeessä.

## Visions

Näytyt

The first ‘eleven’ chapters of Ezekiel present a series of “visions” as set forth in verse one of chapter one.

Hesekielin ensimmäiset ”yksitoista” lukua esittävät sarjan ”näkyjä”, kuten ensimmäisen luvun ensimmäisessä jakeessa todetaan.

> Now it came to pass in the thirtieth year, in the fourth month, in the fifth day of the month, as I was among the captives by the river of Chebar, that the heavens were opened, and I saw visions of God. Ezekiel 1:1.

> Kolmantenakymmenentenä vuonna, neljäntenä kuukautena, kuukauden viidentenä päivänä, kun minä olin pakkosiirtolaisten joukossa Kebar-joen varrella, taivaat aukenivat, ja minä näin Jumalan näkyjä. Hesekiel 1:1.

The “visions” of the first eleven chapters was first given in chapter one by the river of Chebar, then it was enlarged upon in chapter three’s vision on the “plain” and then again in chapter eight’s vision at Jerusalem. The three locations of the river of Chebar, the plain and Jerusalem represent three visions that together make up one vision, which is the “visions” of verse one and of the first ‘eleven’ chapters.

Ensimmäisten yhdentoista luvun ”näyt” annettiin ensin ensimmäisessä luvussa Kebar-joen varrella; sitten niitä laajennettiin kolmannen luvun näyssä ”tasangolla” ja jälleen kahdeksannen luvun näyssä Jerusalemissa. Kebar-joen, tasangon ja Jerusalemin kolme sijaintia edustavat kolmea näkyä, jotka yhdessä muodostavat yhden näyn; tämä on ensimmäisen jakeen ”näyt” ja ensimmäisten ’yhdeksän’ luvun ”näyt”.

## Jubilee

Riemuvuosi

Considering the thirtieth year as the thirtieth year of the Jubilee cycle that began at Josiah's famous Passover, and then ended on October 22, is easily supportable, for that particular line of sacred history is portrayed distinctly, line upon line with more than one witness. As an example; Passover represents the Spring feasts and the day of atonement represents the Fall feasts. Leviticus twenty-three is therefore aligned with the Jubilee cycle that began with Josiah. There are other lines that align with the history represented by king Josiah unto October 22, 573 BC. The historical fulfillment on October 22, 573 BC of a Jubilee year is supported by the historians.

Kolmannenkymmenennen vuoden ymmärtäminen sen riemuvuosisyklin kolmantenakymmenentenä vuotena, joka alkoi Joosian kuuluisasta pääsiäisestä ja päättyi sitten 22. lokakuuta, on helposti perusteltavissa, sillä tuo nimenomainen pyhän historian linja on esitetty selvästi, rivi riviltä, useamman kuin yhden todistajan vahvistamana. Esimerkiksi pääsiäinen edustaa kevätjuhlia ja sovituspäivä edustaa syysjuhlia. Kolmas Mooseksen kirja 23 on sen tähden rinnakkainen sen riemuvuosisyklin kanssa, joka alkoi Joosian aikana. On olemassa muitakin linjoja, jotka ovat yhdenmukaisia kuningas Joosiasta aina 22. lokakuuta 573 eKr. asti esitetyn historian kanssa. Historiallista täyttymystä 22. lokakuuta 573 eKr. riemuvuoden osalta tukevat historioitsijat.

The chronologists are generally comfortable with placing the day of atonement as October 22, 573 BC, and Josiah’s Great Passover in 622 BC, is also an accepted date by those biblical chronologists. The Passover, a symbol of the spring feasts, began a forty-nine-year Jubilee cycle, that ended at the symbol of the fall feasts on the day of atonement. The seven weeks of years that made up forty-nine years were the symbols of the Sabbath of the land.

Kronologit pitävät yleisesti soveliaana sijoittaa sovituspäivän 22. lokakuuta 573 eKr., ja myös Josian suuren pääsiäisen vuodelta 622 eKr. hyväksyvät nämä raamatulliset kronologit. Pääsiäinen, kevätjuhlien vertauskuva, aloitti neljäkymmentäyhdeksänvuotisen riemuvuoden jakson, joka päättyi syysjuhlien vertauskuvaan sovituspäivänä. Ne seitsemän vuosiviikkoa, joista muodostui neljäkymmentäyhdeksän vuotta, olivat maan sapatin vertauskuvia.

> “In every page, whether history, or precept, or prophecy, the Old Testament Scriptures are irradiated with the glory of the Son of God. So far as it was of divine institution, the entire system of Judaism was a compacted prophecy of the gospel. To Christ “give all the prophets witness.” Acts 10:43. From the promise given to Adam, down through the patriarchal line and the legal economy, heaven’s glorious light made plain the footsteps of the Redeemer. Seers beheld the Star of Bethlehem, the Shiloh to come, as future things swept before them in mysterious procession. In every sacrifice Christ’s death was shown. In every cloud of incense His righteousness ascended. By every jubilee trumpet His name was sounded. In the awful mystery of the holy of holies His glory dwelt.” The Desire of Ages, 211.

> ”Jokaisella sivulla, olipa kyse historiasta, käskystä tai profetiasta, Vanhan testamentin kirjoitukset säteilevät Jumalan Pojan kirkkautta. Sikäli kuin se oli jumalallisesti asetettu, koko juutalaisuuden järjestelmä oli evankeliumin tiivistynyt profetia. Kristuksesta ”antavat kaikki profeetat todistuksen”. Apt. 10:43. Aadamille annetusta lupauksesta patriarkaalisen sukuhaaran kautta laintalouden aikaan saakka taivaan kirkas valo teki Lunastajan askeleet selviksi. Näkijät katselivat Betlehemin Tähteä, tulevaa Siloa, samalla kun tulevat tapahtumat kulkivat heidän ohitseen salaperäisessä kulkueessa. Jokaisessa uhrissa osoitettiin Kristuksen kuolema. Jokaisessa suitsutuspilvessä kohosi Hänen vanhurskautensa. Jokaisen riemuvuoden pasuunan kautta kaikui Hänen nimensä. Kaikkeinpyhimmän pelottavassa salaisuudessa asui Hänen kirkkautensa.” Alfa ja omega, 211.

## Seventeen

Seitsemäntoista

Zedekiah had been taken to Babylon when Jerusalem fell fourteen years before 573 BC. The Jewish historians identify the Jubilee cycle from Josiah in 622 to October 22, 573 as the 17th Jubilee cycle. The period from the battle of Raphia to the battle of Panium was seventeen years. Ptolemy, was the victor at the battle of Raphia, and he reigned as the king of the south for seventeen years. From the Edict of Milan until Constantine divided his empire in 330, was seventeen years. In the seventeenth Jubilee cycle Jerusalem was destroyed by Nebuchadnezzar.

Sidkia oli viety Babyloniaan, kun Jerusalem kukistui neljätoista vuotta ennen vuotta 573 eaa. Juutalaiset historioitsijat määrittävät riemuvuosisyklin Josian vuodesta 622 lokakuun 22. päivään 573 saakka seitsemänneksitoista riemuvuosisykliksi. Aika Raphian taistelusta Paniumin taisteluun oli seitsemäntoista vuotta. Ptolemaios oli voittaja Raphian taistelussa, ja hän hallitsi etelän kuninkaana seitsemäntoista vuotta. Milanon ediktistä siihen asti, kun Konstantinus jakoi valtakuntansa vuonna 330, oli seitsemäntoista vuotta. Seitsemännessätoista riemuvuosisyklissä Nebukadnessar hävitti Jerusalemin.

> For the children of Israel shall abide many days without a king, and without a prince, and without a sacrifice, and without an image, and without an ephod, and without teraphim: Afterward shall the children of Israel return, and seek the Lord their God, and David their king; and shall fear the Lord and his goodness in the latter days. Hosea 3:4, 5.

> Sillä Israelin lapset saavat olla kauan aikaa ilman kuningasta ja ilman ruhtinasta, ilman uhria ja ilman patsasta, ilman efodia ja ilman terafimeja. Sen jälkeen Israelin lapset palaavat ja etsivät Herraa, Jumalaansa, ja Daavidia, kuningastansa; ja he pelkäävät Herraa ja hänen hyvyttänsä viimeisinä päivinä. Hoos. 3:4, 5.

Hosea is addressing a subject that has direct bearing on the captivity of Zedekiah, though it also represents the beginning of captivity for the northern kingdom in 723 BC. The reason Hosea’s passage connects with Ezekiel’s testimony has to do with the rejection of God when Israel insisted on a human king. Israel’s desire to be ruled by a human king, rather than a Divine king is represented as “the pride of your power” in the judgment of "seven times" in Leviticus 26.

Hoosea käsittelee aihetta, joka liittyy suoraan Sidkian vankeuteen, vaikka se samalla edustaa pohjoisen valtakunnan vankeuden alkua vuonna 723 eKr. Syy siihen, miksi Hoosean kohta liittyy Hesekielin todistukseen, on Jumalan hylkääminen silloin, kun Israel vaati itselleen inhimillisen kuninkaan. Israelin halu olla inhimillisen kuninkaan hallittavana jumalallisen Kuninkaan sijasta esitetään ilmauksella ”teidän voimanne ylpeys” Kolmannen Mooseksen kirjan 26. luvun ”seitsemän ajan” tuomiossa.

> And if ye will not yet for all this hearken unto me, then I will punish you seven times more for your sins. And I will break the pride of your power; and I will make your heaven as iron, and your earth as brass. Leviticus 26:18, 19.

> Ja jos te ette vielä tämänkään jälkeen kuule minua, niin minä rankaisen teitä seitsemän kertaa enemmän teidän syntienne tähden. Ja minä murran teidän voimanne ylpeyden ja teen teidän taivaanne raudaksi ja teidän maanne vaskeksi. 3. Mooseksen kirja 26:18, 19.

The “pride of your power” represents Israel's desire to be like the world and have their own king. The removal of the king from the northern kingdom in 723 BC and then king Zedekiah’s of the southern kingdom’s captivity in 586 BC represents the breaking of the “pride” of ancient Israel, and pride precedes a fall. In Bible prophecy a “power” is a king or kingdom, and the pride of Israel in securing a human king marks the rejection of the theocracy and the Divine king.

“Teidän voimanne ylpeys” edustaa Israelin halua olla maailman kaltainen ja saada oma kuningas. Kun kuningas poistettiin pohjoisesta valtakunnasta vuonna 723 eKr. ja sitten eteläisen valtakunnan kuningas Sidkia joutui vankeuteen vuonna 586 eKr., tämä edustaa muinaisen Israelin “ylpeyden” murtumista, ja ylpeys käy lankeemuksen edellä. Raamatun profetiassa “valta” on kuningas tai valtakunta, ja Israelin ylpeys siinä, että se hankki itselleen inhimillisen kuninkaan, merkitsee teokratian ja jumalallisen Kuninkaan hylkäämistä.

> And it came to pass, when Samuel was old, that he made his sons judges over Israel. Now the name of his firstborn was Joel; and the name of his second, Abiah: they were judges in Beersheba. And his sons walked not in his ways, but turned aside after lucre, and took bribes, and perverted judgment. Then all the elders of Israel gathered themselves together, and came to Samuel unto Ramah, And said unto him, Behold, thou art old, and thy sons walk not in thy ways: now make us a king to judge us like all the nations. But the thing displeased Samuel, when they said, Give us a king to judge us. And Samuel prayed unto the Lord. And the Lord said unto Samuel, Hearken unto the voice of the people in all that they say unto thee: for they have not rejected thee, but they have rejected me, that I should not reign over them. According to all the works which they have done since the day that I brought them up out of Egypt even unto this day, wherewith they have forsaken me, and served other gods, so do they also unto thee. Now therefore hearken unto their voice: howbeit yet protest solemnly unto them, and shew them the manner of the king that shall reign over them. 1 Samuel 8:1–9.

> Ja tapahtui, että kun Samuel oli vanhaksi tullut, hän asetti poikansa tuomareiksi Israelille. Ja hänen esikoisensa nimi oli Joel, ja hänen toisen poikansa nimi Abia; he olivat tuomareina Beersebassa. Mutta hänen poikansa eivät vaeltaneet hänen teitänsä, vaan poikkesivat voitonhimon perään, ottivat lahjuksia ja vääristivät oikeutta. Silloin kaikki Israelin vanhimmat kokoontuivat yhteen ja tulivat Samuelin luo Raamaan, ja sanoivat hänelle: Katso, sinä olet vanha, eivätkä poikasi vaella sinun teitäsi; aseta siis meille kuningas tuomitsemaan meitä, niin kuin kaikilla kansoilla on. Mutta Samuel pahastui siitä, kun he sanoivat: Anna meille kuningas tuomitsemaan meitä. Ja Samuel rukoili Herraa. Ja Herra sanoi Samuelille: Kuule kansan ääntä kaikessa, mitä he sinulle sanovat; sillä eivät he ole hyljänneet sinua, vaan minut he ovat hyljänneet, etten minä hallitsisi heitä. Kaikkien niiden tekojen mukaan, joita he ovat tehneet siitä päivästä asti, jona minä vein heidät pois Egyptistä, aina tähän päivään saakka, niin että he ovat hyljänneet minut ja palvelleet muita jumalia, niin he tekevät nyt sinullekin. Kuule siis heidän ääntänsä; mutta varoita heitä vakavasti ja ilmoita heille sen kuninkaan oikeus, joka on hallitseva heitä. 1 Samuel 8:1–9.

It is to be noted that at that point Israel rejected not only God as their king, but also the Spirit of Prophecy, as represented by Samuel, for it states, “they have forsaken me, and served other gods, so do they also unto thee.”

On huomattava, että tuossa vaiheessa Israel hylkäsi kuninkaanaan ei ainoastaan Jumalan, vaan myös profetian hengen, jota Samuel edusti, sillä siinä sanotaan: ”he ovat hyljänneet minut ja palvelleet muita jumalia; niin he tekevät myös sinulle.”

> “Satan is... constantly pressing in the spurious—to lead away from the truth. The very last deception of Satan will be to make of none effect the testimony of the Spirit of God. ‘Where there is no vision, the people perish’ (Proverbs 29:18). Satan will work ingeniously, in different ways and through different agencies, to unsettle the confidence of God’s remnant people in the true testimony.

> ”Saatana on... alituisesti tunkeamassa esiin väärennöstä johdattaakseen pois totuudesta. Saatanan aivan viimeinen petos on tekevä tyhjäksi Jumalan Hengen todistuksen. ’Missä näky puuttuu, siellä kansa menehtyy’ (Sananlaskut 29:18). Saatana toimii ovelasti, eri tavoin ja erilaisten välikappaleiden kautta, horjuttaakseen Jumalan jäännöskansan luottamusta aitoon todistukseen.

> “There will be a hatred kindled against the Testimonies which is satanic. The workings of Satan will be to unsettle the faith of the churches in them, for this reason: Satan cannot have so clear a track to bring in his deceptions and bind up souls in his delusions if the warnings and reproofs and counsels of the Spirit of God are heeded.” Selected Messages, book 1, 48.

> “Todistuksia vastaan sytytetään viha, joka on saatanallista. Saatanan toiminnan tarkoituksena on horjuttaa seurakuntien uskoa niihin, tästä syystä: Saatana ei voi saada niin avointa tietä petostensa tuomiseksi eikä sitoa sieluja harhaluuloihinsa, jos Jumalan Hengen varoituksia ja nuhteita ja neuvoja noudatetaan.” Selected Messages, book 1, 48.

The last deception for the theocracy of ancient Israel was a rejection of not only God, but also the Spirit of Prophecy. That rejection in 1097 BC typifies the last deception of Laodicean Seventh-day Adventism in 1863. The “seven times” of Leviticus twenty-six is the Word of God, and the Spirit of Prophecy states of the “seven times” that it “should not be altered.”

Muinaisen Israelin teokratian viimeinen petos oli paitsi Jumalan myös profetian Hengen hylkääminen. Tuo hylkääminen vuonna 1097 eKr. on esikuva Laodikealaisen seitsemännen päivän adventismin viimeisestä petoksesta vuonna 1863. Mooseksen kirjan 3. kirjan kahdenkymmenennen kuudennen luvun ”seitsemän aikaa” on Jumalan sana, ja profetian Henki sanoo ”seitsemästä ajasta”, ettei sitä ”pidä muuttaa”.

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.” Early Writings, 74.

> ”Minulle on näytetty, että vuoden 1843 kartta oli Herran käden ohjaama ja ettei sitä tullut muuttaa; että luvut olivat sellaiset kuin Hän tahtoi niiden olevan; että Hänen kätensä oli niiden yllä ja peitti erheen joissakin luvuissa, niin ettei kukaan voinut sitä nähdä, ennen kuin Hänen kätensä poistettiin.” Early Writings, 74.

The Spirit of Prophecy obviously endorsed the “seven times” and her endorsement was a warning not to change the figures on the chart, of which the "seven times" is the center column and the upper right-hand corner. With Uriah Smith’s counterfeit chart in 1863, the progressive rejection of the foundational truths, typified by ancient Israel in their rejection of God and the Spirit of Prophecy identified the rebellion of 1863. The date of the 1863 rebellion aligns with the prophetic line set forth in the book of Ezekiel. In that line of history, the conclusion was the destruction of Jerusalem, which typified the Sunday law. 1863 to the soon-coming Sunday law was typified by the history of king Saul in 1097 BC to Zedekiah in 586 BC.

Profetian Henki selvästi vahvisti ”seitsemän aikaa”, ja hänen vahvistuksensa oli varoitus olla muuttamatta taulussa olevia lukuja; siinä ”seitsemän aikaa” on keskimmäinen sarake ja oikea yläkulma. Uriah Smithin väärennetyn taulun myötä vuonna 1863 alkoi perustotuuksien asteittainen hylkääminen, josta muinaisen Israelin Jumalan hylkääminen oli esikuva, ja Profetian Henki osoitti vuoden 1863 kapinan. Vuoden 1863 kapinan ajankohta on yhdenmukainen Hesekielin kirjaan esitetyn profeetallisen linjan kanssa. Tuossa historian linjassa päätöksenä oli Jerusalemin hävitys, joka oli sunnuntailain esikuva. Vuosien 1863 ja pian tulevan sunnuntailain välistä aikaa kuvasi kuningas Saulin historian kaari vuodesta 1097 eKr. Sidkiaan vuoteen 586 eKr.

Zedekiah was taken captive to Babylon fourteen years before the Jubilee of 573 BC. The seventeenth Jubilee cycle began in 622 BC, and in the thirtieth year Ezekiel is set forth as a priest in 591 BC, then five years later Jerusalem was destroyed in 586 BC. It was destroyed on the same day of the year as it was destroyed the second time in AD 70 by Titus. Verse one of Ezekiel one is five years before Jerusalem’s destruction and nineteen years before the temple vision of chapter forty.

Sidkia vietiin vankeuteen Babyloniin neljätoista vuotta ennen vuotta 573 eKr. ajoittunutta riemuvuotta. Seitsemästoista riemuvuosijakso alkoi vuonna 622 eKr., ja kolmantena kymmenentenä vuotena Hesekiel asetetaan esiin pappina vuonna 591 eKr.; sitten viisi vuotta myöhemmin Jerusalem hävitettiin vuonna 586 eKr. Se hävitettiin samana vuoden päivänä kuin se hävitettiin toisen kerran vuonna 70 jKr. Tituksen toimesta. Hesekielin ensimmäisen luvun ensimmäinen jae sijoittuu viisi vuotta ennen Jerusalemin hävitystä ja yhdeksäntoista vuotta ennen neljännenkymmenennen luvun temppelinäkyä.

> In the five and twentieth year of our captivity, in the beginning of the year, in the tenth day of the month, in the fourteenth year after that the city was smitten, in the selfsame day the hand of the Lord was upon me, and brought me thither. Ezekiel 40:1.

> Kahdentenakymmenentenäviidentenä pakkosiirtolaisuutemme vuonna, vuoden alussa, kuukauden kymmenentenä päivänä, neljäntenätoista vuonna sen jälkeen, kun kaupunki oli lyöty, juuri sinä samana päivänä Herran käsi tuli minun päälleni ja vei minut sinne. Hesekiel 40:1.

For disobedience unto the covenant of the Sabbath of the land, God identified that “seven times” would be the curse for disobedience to the seventh-year, which is the Sabbath of the land. “Time” is a year, and a “year” is three hundred and sixty days, and seven times three hundred and sixty is twenty-five hundred and twenty years. The Millerites may not have employed the expression of “the twenty-five twenty,” but both their sacred charts identified numerically the twenty-five hundred and twenty years.

Tottelemattomuudesta maan sapatin liittoa kohtaan Jumala ilmoitti, että ”seitsemän kertaa” olisi kirous tottelemattomuudesta seitsemättä vuotta kohtaan, joka on maan sapatti. ”Aika” on vuosi, ja ”vuosi” on kolmesataa kuusikymmentä päivää, ja seitsemän kertaa kolmesataa kuusikymmentä on kaksituhatta viisisataa kaksikymmentä vuotta. Milleriläiset eivät ehkä käyttäneet ilmaisua ”the twenty-five twenty”, mutta molemmat heidän pyhät karttansa osoittivat numerollisesti kaksituhatta viisisataa kaksikymmentä vuotta.

The pronouncement of the curse of seven times upon both the northern kingdom of Israel and the southern kingdom of Judah was the first, or you can say the ‘foundational,’ or you might even say the “alpha” understanding of William Miller. In 1863 the Laodicean Seventh-day Adventist church rejected the foundational understanding of Miller’s discoveries; “discoveries” that represented the entire foundation of the Millerite movement. Inspiration warned directly that this might happen, and it has, and it happened a long time ago.

Seitsemänkertaisen kirouksen julistaminen sekä Israelin pohjoisen valtakunnan että Juudan eteläisen valtakunnan ylle oli William Millerin ensimmäinen, tai voidaan sanoa ”perustava”, tai voitaisiin jopa sanoa ”alfa”-ymmärrys. Vuonna 1863 laodikealainen seitsemännen päivän adventistikirkko hylkäsi Millerin löytöjen perustavan ymmärryksen; ”löytöjen”, jotka edustivat koko milleriläisen liikkeen perustusta. Inspiraatio varoitti suoraan, että näin saattaisi tapahtua, ja niin on tapahtunut, ja se tapahtui jo kauan sitten.

The foundation to the temple that was rebuilt after the captivity in Babylon was finished during the history of the first decree, and before the second decree. The temple was fully built in the history of the second decree. In the third decree national sovereignty was restored to literal ancient Israel. William Miller represented the first angel that arrived in 1798 and was empowered on August 11, 1840. The second angel arrived after the foundations were laid, as represented by the 1843 chart, which was published in May of 1842. At the first disappointment of 1844, the alpha disappointment of 1844, the second angel and also the tarrying time in the parable of the virgins arrived, and when the second angel’s message was empowered at the Exeter camp meeting the temple was finished. Then at the great, or omega disappointment of 1844, the Messenger of the Covenant suddenly came to His temple, in fulfillment of the twenty-three hundred years that began at the third decree and ended at the arrival of the third angel.

Babylonian vankeuden jälkeen jälleenrakennetun temppelin perustus saatiin valmiiksi ensimmäisen asetuksen historian aikana ja ennen toista asetusta. Temppeli rakennettiin täysin valmiiksi toisen asetuksen historiassa. Kolmannessa asetuksessa kansallinen suvereniteetti palautettiin kirjaimelliselle muinaiselle Israelille. William Miller edusti ensimmäistä enkeliä, joka saapui vuonna 1798 ja sai voiman 11. elokuuta 1840. Toinen enkeli saapui sen jälkeen, kun perustukset oli laskettu, kuten vuoden 1843 kartta, joka julkaistiin toukokuussa 1842, esittää. Vuoden 1844 ensimmäisen pettymyksen hetkellä, vuoden 1844 alfa-pettymyksessä, toinen enkeli sekä myös neitsyiden vertauksen viipymisen aika saapuivat, ja kun toisen enkelin sanoma sai voiman Exeterin leirikokouksessa, temppeli valmistui. Sitten vuoden 1844 suuressa eli omega-pettymyksessä liiton Sanansaattaja tuli äkisti temppeliinsä, täyttäen ne kaksituhatta kolmesataa vuotta, jotka alkoivat kolmannesta asetuksesta ja päättyivät kolmannen enkelin saapumiseen.

Josiah, means ‘the foundation of God.’ Whether its king Josiah or Josiah Litch; both are symbols of the foundations, as represented in the history of the first decree and as represented by the spring feasts set forth in the first twenty-two verses of Leviticus twenty-three. The foundations, the spring feasts and the first decree are all symbols of 1840 and the empowerment of the first angel. October 22, 573 BC as set forth in Ezekiel chapter forty and verse one is a symbol of October 22, 1844 and the opening of the judgment of the dead, and also a symbol of September 11, 2001 at the opening of the judgment of the living. Any who have been following these articles should know the applications I am employing.

Josia merkitsee ’Jumalan perustusta’. Olipa kyseessä kuningas Josia tai Josiah Litch; molemmat ovat perustusten vertauskuvia, niin kuin ne esitetään ensimmäisen asetuksen historiassa ja niin kuin niitä edustavat kevätjuhlat, jotka tuodaan esiin 3. Mooseksen kirjan kahdenkymmenenkolmen luvun ensimmäisissä kahdessakymmenessäkahdessa jakeessa. Perustukset, kevätjuhlat ja ensimmäinen asetus ovat kaikki vertauskuvia vuodesta 1840 ja ensimmäisen enkelin valtuuttamisesta. Lokakuun 22. päivä 573 eKr., niin kuin se esitetään Hesekielin kirjan neljännessäkymmenennessä luvussa ja ensimmäisessä jakeessa, on vertauskuva lokakuun 22. päivästä 1844 ja kuolleiden tuomion avautumisesta, ja myös vertauskuva syyskuun 11. päivästä 2001 elävien tuomion avautuessa. Jokaisen, joka on seurannut näitä artikkeleita, tulisi tietää ne sovellukset, joita käytän.

Ezekiel is a symbol within the prophetic history represented in His writings. Ezekiel is there when the twenty-five men bow to the sun at the end of chapter eight. He was also there in the next chapters as ‘the sealing that is followed by the slaughtering’ is brought upon Jerusalem, which Ellen White identifies as the Seventh-day Adventist church. In the first eleven chapters, Ezekiel is brought into the heavenly sanctuary to receive his instructions, as were the Millerites called to do in 1844, and as this movement is now being called to do.

Hesekiel on vertauskuva profeetallisessa historiassa, jota hänen kirjoituksensa esittävät. Hesekiel on läsnä, kun ne kaksikymmentäviisi miestä kumartavat aurinkoa kahdeksannen luvun lopussa. Hän oli siellä myös seuraavissa luvuissa, kun Jerusalemin ylle tuodaan ”sinetöiminen, jota seuraa teurastus”, minkä Ellen White samaistaa seitsemännen päivän adventistikirkkoon. Ensimmäisessä yhdessätoista luvussa Hesekiel viedään taivaalliseen pyhäkköön saamaan ohjeensa, samoin kuin milleriläiset kutsuttiin tekemään vuonna 1844 ja samoin kuin tätä liikettä nyt kutsutaan tekemään.

> Thus Ezekiel is unto you a sign: according to all that he hath done shall ye do: and when this cometh, ye shall know that I am the Lord God. Ezekiel 24:24.

> Niin Hesekiel on teille merkkinä: kaiken mukaan, mitä hän on tehnyt, teidän tulee tehdä; ja kun tämä tapahtuu, te saatte tietää, että minä olen Herra, Herra. Hesekiel 24:24.

## When This Cometh

Kun Tämä Tapahtuu

When we reach the point in the latter days that the things Ezekiel illustrated are repeating in God’s people, then we have reached the sign of Ezekiel. When you know that Ezekiel represents the one hundred and forty-four thousand, and you know it to a level of faith and understanding that possesses the sanctified expectation that everything illustrated by Ezekiel in his writings typifies a sacred sequence of events in the latter days involving the one hundred and forty-four thousand—when you know that, then “ye shall know” “the Lord” is “God.”

Kun tulemme viimeisinä päivinä siihen pisteeseen, että ne asiat, joita Hesekiel havainnollisti, toistuvat Jumalan kansassa, silloin olemme saavuttaneet Hesekielin merkin. Kun tiedät, että Hesekiel edustaa niitä sataa neljääkymmentäneljää tuhatta, ja tiedät sen sellaisella uskon ja ymmärryksen tasolla, että siihen sisältyy pyhitetty odotus siitä, että kaikki, mitä Hesekiel kirjoituksissaan havainnollisti, on esikuva pyhästä tapahtumien sarjasta viimeisinä päivinä, joka koskee niitä sataa neljääkymmentäneljää tuhatta — kun tiedät sen, silloin ”te saatte tietää”, että ”Herra” on ”Jumala”.

We will continue these thoughts in the next article.

Jatkamme näiden ajatusten käsittelyä seuraavassa artikkelissa.

Back to Articles