Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Four

Joelin kirja ja laodikealainen seitsemännen päivän adventtikirkko - numero kolmekymmentäneljä

Number Thirty-Four

Kolmekymmentäneljä

Author

Jeff Pippenger

Published

January 27, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

In order for there to be a voice in the wilderness, there must be a wilderness. In July of 2023, a voice began to sound identifying that the Lion of the tribe of Judah was then unsealing the revelation of Himself as set forth in chapter one of the book of Revelation. The disappointment of Sabbath, July 18, 2020, began the three and a half days of Revelation eleven that ended on Sabbath, December 30, 2023. That Sabbath, for the first time since July 2020, Future for America spoke publicly on a zoom meeting.

Jotta erämaassa voisi olla ääni, täytyy olla erämaa. Heinäkuussa 2023 alkoi kuulua ääni, joka ilmoitti, että Juudan sukukunnan Leijona oli tuolloin avaamassa sinettejä siitä ilmestyksestä, jossa Hän ilmoittaa itsensä, niin kuin se on esitettynä Ilmestyskirjan ensimmäisessä luvussa. Sapattipäivän, 18. heinäkuuta 2020, pettymys pani alulle Ilmestyskirjan yhdentoista luvun kolme ja puoli päivää, jotka päättyivät sapattina, 30. joulukuuta 2023. Tuona sapattina Future for America puhui ensimmäistä kertaa sitten heinäkuun 2020 julkisesti Zoom-kokouksessa.

From that point on, the Revelation of Jesus Christ has been opening progressively. It started with a revelation of the word “truth,” that was then seen to represent a framework of three steps outlined by the first, thirteenth and twenty-second letters of the Hebrew alphabet, when brought together form the word “truth.” The three steps represented in the framework of the word “truth” was an old truth, placed in a new setting.

Siitä lähtien Jeesuksen Kristuksen ilmestys on avautunut asteittain. Se alkoi sanan ”totuus” ilmestyksellä, jonka sitten nähtiin edustavan kolmen vaiheen rakennetta, joka hahmottuu heprealaisen aakkoston ensimmäisestä, kolmattatoista ja kahdennestakymmenennestä toisesta kirjaimesta, jotka yhteen liitettyinä muodostavat sanan ”totuus”. Ne kolme vaihetta, joita sanan ”totuus” rakenne edusti, olivat vanha totuus, asetettuna uuteen yhteyteen.

For years we have shown the three steps of the courtyard, holy place and Most Holy Place, were parallel to the three works of the Holy Spirit as He convicts of sin in the courtyard, manifests righteousness in the holy place and judges in the Most Holy Place. We have identified these three steps are manifested throughout God’s Word, but all those understandings were magnified with the framework of “truth,” as of 2023. Taking an old truth and placing it in a new framework of truth is what Christ does as He progressively unseals His Word. The “wilderness” that ended in 2023, represents a prophetic “time of the end,” when a prophecy is unsealed. That prophecy is the revelation of Jesus Christ, who is the “Truth.”

Vuosien ajan olemme osoittaneet, että esipihan, pyhän ja kaikkeinpyhimmän kolme vaihetta olivat rinnakkaiset Pyhän Hengen kolmen työn kanssa, kun Hän esipihassa näyttää toteen synnin, pyhässä saattaa vanhurskauden ilmi ja kaikkeinpyhimmässä tuomitsee. Olemme todenneet, että nämä kolme vaihetta ilmenevät kautta koko Jumalan Sanan, mutta kaikki nämä ymmärrykset suurenivat ”totuuden” viitekehyksessä vuodesta 2023 lähtien. Vanhan totuuden ottaminen ja sen sijoittaminen uuteen totuuden viitekehykseen on sitä, mitä Kristus tekee avatessaan Sanaansa vähitellen sineteistä. ”Erämaa”, joka päättyi vuonna 2023, edustaa profeetallista ”lopun aikaa”, jolloin profetia avataan sineteistään. Tuo profetia on Jeesuksen Kristuksen ilmestys, Hän, joka on ”Totuus.”

> “In the time of the Savior, the Jews had so covered over the precious jewels of truth with the rubbish of tradition and fable, that it was impossible to distinguish the true from the false. The Savior came to clear away the rubbish of superstition and long-cherished errors, and to set the jewels of God’s word in the framework of truth. What would the Savior do if he should come to us now as he did to the Jews? He would have to do a similar work in clearing away the rubbish of tradition and ceremony. The Jews were greatly disturbed when he did this work. They had lost sight of the original truth of God, but Christ brought it again to view. It is our work to free the precious truths of God from superstition and error. What a work is committed to us in the gospel!” Review and Herald, June 4, 1889.

> “Vapahtajan aikana juutalaiset olivat peittäneet totuuden kalliit jalokivet niin tarkoin perinnäissäännön ja tarujen roskalla, että oli mahdotonta erottaa totta valheesta. Vapahtaja tuli raivaamaan pois taikauskon ja kauan vaalittujen erehdysten roskan sekä asettamaan Jumalan sanan jalokivet totuuden kehykseen. Mitä Vapahtaja tekisi, jos hän tulisi nyt meidän luoksemme niin kuin hän tuli juutalaisten luo? Hänen olisi tehtävä samanlainen työ raivatessaan pois perinnäissäännön ja menojen roskan. Juutalaiset suuresti häiriintyivät, kun hän teki tätä työtä. He olivat kadottaneet näkyvistään Jumalan alkuperäisen totuuden, mutta Kristus toi sen jälleen näkyviin. Meidän tehtävämme on vapauttaa Jumalan kallisarvoiset totuudet taikauskon ja erehdyksen vallasta. Mikä työ onkaan evankeliumissa uskottu meille!” Review and Herald, June 4, 1889.

It “is our work to free the precious truths of God from superstition and error,” and “set the jewels of God’s Word in the framework of truth.” In 2023 the Lord introduced the framework of truth, in the structure represented by the word “truth.” That framework brings to view the “original” truths “of God.”

Meidän tehtävämme on ”vapauttaa Jumalan kalliit totuudet taikauskosta ja erehdyksestä” sekä ”asettaa Jumalan sanan jalokivet totuuden kehykseen”. Vuonna 2023 Herra esitteli totuuden kehyksen siinä rakenteessa, jota sana ”totuus” edustaa. Tuo kehys tuo näkyviin Jumalan ”alkuperäiset” totuudet.

> “The dust and rubbish of error have buried the precious jewels of truth, but the Lord’s workers can uncover these treasures, so that thousands will look upon them with delight and awe. Angels of God will be beside the humble worker, giving grace and divine enlightenment, and thousands will be led to pray with David, ‘Open thou mine eyes that I may behold wondrous things out of thy law.’ Truths that have been for ages unseen and unheeded, will blaze forth from the illuminated pages of God’s holy word. The churches generally that have heard, refused, and trampled upon the truth, will do more wickedly; but ‘the wise,’ those who are honest, will understand. The book is open, and the words of God reach the hearts of those who desire to know his will. At the loud cry of the angel from heaven who joins the third angel, thousands will awake from the stupor that has held the world for ages, and will see the beauty and value of the truth.” Review and Herald, December 15, 1885.

> ”Erehdyksen tomu ja roskat ovat haudanneet totuuden kalliit jalokivet, mutta Herran työntekijät voivat paljastaa nämä aarteet, niin että tuhannet katsovat niitä ilolla ja ihmetyksellä. Jumalan enkelit ovat nöyrän työntekijän rinnalla, antaen armoa ja jumalallista valaistusta, ja tuhannet johdatetaan rukoilemaan Daavidin kanssa: ’Avaa minun silmäni, että minä katselisin sinun laistasi ihmeellisiä asioita.’ Totuudet, jotka ovat aikakausien ajan olleet näkemättöminä ja huomiotta jätettyinä, leimahtavat esiin Jumalan pyhän sanan valaistuilta sivuilta. Ne seurakunnat yleensä, jotka ovat kuulleet totuuden, kieltäytyneet siitä ja tallanneet sitä jalkoihinsa, tekevät yhä jumalattomammin; mutta ’viisaat’, ne jotka ovat rehellisiä, ymmärtävät. Kirja on avoinna, ja Jumalan sanat saavuttavat niiden sydämet, jotka haluavat tietää hänen tahtonsa. Taivaasta tulevan enkelin voimallisen huudon aikana, hänen, joka liittyy kolmanteen enkeliin, tuhannet heräävät horroksesta, joka on pitänyt maailmaa vallassaan aikakausien ajan, ja näkevät totuuden kauneuden ja arvon.” Review and Herald, 15. joulukuuta 1885.

The “Lord’s workers” who are “the wise” and “who are honest” “will understand,” and will “uncover” “treasures, so that thousands will look upon them with delight and awe.” Unfortunately for Laodicean Adventism it is not they who wake up from their stupor at the loud cry of the third angel, for that is the Sunday law, and that is much too late for Adventism to awaken. The eleventh-hour workers awaken from their “stupor” “at the loud cry of the angel who joins the third angel” at the soon-coming Sunday law. Since 2024, “Truths that have been for ages unseen and unheeded,” have been blazing “forth from the illuminated pages of God’s holy word.”

“Herran työntekijät”, jotka ovat “viisaat” ja “jotka ovat rehellisiä”, “ymmärtävät” ja “paljastavat” “aarteita, niin että tuhannet katsovat niitä ilolla ja kunnioituksen vallassa.” Valitettavasti laodikealaisen adventismin kohdalla eivät he herää horroksestaan kolmannen enkelin voimallisen huudon aikana, sillä se on sunnuntailaki, ja se on adventismille aivan liian myöhäinen hetki herätä. Yhdennentoista hetken työntekijät heräävät “horroksestaan” “sen enkelin voimallisen huudon aikana, joka liittyy kolmanteen enkeliin” pian tulevan sunnuntailain yhteydessä. Vuodesta 2024 lähtien “totuudet, jotka ovat aikakausien ajan olleet näkymättöminä ja vaille huomiota jääneinä”, ovat loistaneet “esille Jumalan pyhän sanan valaistuilta sivuilta.”

In Isaiah 22:22 Eliakim is given a key, and in Matthew 16 Peter is given the keys to the kingdom.

Jesajan 22:22:ssa Eljakimille annetaan avain, ja Matteuksen 16. luvussa Pietarille annetaan valtakunnan avaimet.

> And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open. Isaiah 22:22.

> Ja minä panen Daavidin huoneen avaimen hänen olallensa; niin että hän avaa, eikä kukaan sulje, ja hän sulkee, eikä kukaan avaa. Jesaja 22:22.

The “key” is given to Philadelphia, for that is the only other place in the Scriptures the key of opening and shutting is referenced.

“avain” annetaan Filadelfialle, sillä se on ainoa muu kohta Raamatussa, jossa viitataan avaamisen ja sulkemisen avaimeen.

> And to the angel of the church in Philadelphia write; These things saith he that is holy, he that is true, he that hath the key of David, he that openeth, and no man shutteth; and shutteth, and no man openeth; I know thy works: behold, I have set before thee an open door, and no man can shut it: for thou hast a little strength, and hast kept my word, and hast not denied my name. Revelation 3:7, 8.

> Ja Filadelfiassa olevan seurakunnan enkelille kirjoita: Näin sanoo hän, joka on pyhä, joka on totinen, jolla on Daavidin avain, joka avaa, eikä kukaan sulje, ja sulkee, eikä kukaan avaa: Minä tiedän sinun tekosi; katso, minä olen asettanut eteesi avoimen oven, eikä kukaan voi sitä sulkea; sillä sinulla on vähän voimaa, ja sinä olet ottanut vaarin minun sanastani etkä ole kieltänyt minun nimeäni. Ilmestys 3:7, 8.

At the last interaction with the quibbling Jews, Christ raised a question that the Jews could not answer.

Viimeisessä vuoropuhelussaan väittelevien juutalaisten kanssa Kristus esitti kysymyksen, johon juutalaiset eivät kyenneet vastaamaan.

> While the Pharisees were gathered together, Jesus asked them, Saying, What think ye of Christ? whose son is he? They say unto him, The Son of David. He saith unto them, How then doth David in spirit call him Lord, saying, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, till I make thine enemies thy footstool? If David then call him Lord, how is he his son?

> Kun fariseukset olivat koolla, Jeesus kysyi heiltä sanoen: Mitä ajattelette Kristuksesta? Kenen poika hän on? He sanoivat hänelle: Daavidin Poika. Hän sanoi heille: Kuinka siis Daavid Hengessä kutsuu häntä Herraksi sanoen: Herra sanoi minun Herralleni: Istu minun oikealle puolelleni, kunnes minä panen sinun vihollisesi sinun jalkojesi astinlaudaksi? Jos siis Daavid kutsuu häntä Herraksi, kuinka hän on hänen poikansa?

> And no man was able to answer him a word, neither durst any man from that day forth ask him any more questions. Matthew 22:41–46.

> Eikä kukaan voinut vastata hänelle sanaakaan, eikä kukaan siitä päivästä lähtien rohjennut enää esittää hänelle kysymyksiä. Matteus 22:41–46.

The Jews were unable to understand the prophetic relationship of David and Christ, for they lacked the prophetic keys to understand the biblical language of line upon line. Christ ended His interaction with the Jews by identifying their blindness was based upon their inability to correctly divide the Word of truth. He had identified that if you understood Moses, you would understand Christ, but they did not understand the Scriptures they claimed to uphold and defend.

Juutalaiset eivät kyenneet ymmärtämään Daavidin ja Kristuksen välistä profeetallista suhdetta, sillä heiltä puuttuivat profeetalliset avaimet ymmärtää raamatullista kieltä, joka etenee rivi riviltä. Kristus päätti vuorovaikutuksensa juutalaisten kanssa osoittamalla, että heidän sokeutensa perustui heidän kyvyttömyyteensä jakaa totuuden sana oikein. Hän oli osoittanut, että jos ymmärtäisitte Moosesta, ymmärtäisitte Kristusta, mutta he eivät ymmärtäneet niitä Kirjoituksia, joita väittivät ylläpitävänsä ja puolustavansa.

The “key” of the “house of David” was given to the Millerites, who were the church of Philadelphia. The “key” was a reformatory movement that was represented by open and shut doors. From 1798 unto 1863 the Millerite movement went from the experience of Philadelphia unto the experience of Laodicea, while going from a movement unto a church. A door opened and a door closed on April 19, 1844, as a door opened and a door closed on October 22, 1844, as a door opened and a door closed in 1863.

”Daavidin huoneen” ”avain” annettiin milleriläisille, jotka olivat Filadelfian seurakunta. ”Avain” oli uskonpuhdistusliike, jota kuvattiin avoimilla ja suljetuilla ovilla. Vuodesta 1798 vuoteen 1863 milleriläinen liike siirtyi Filadelfian kokemuksesta Laodikean kokemukseen samalla, kun se muuttui liikkeestä seurakunnaksi. Ovi avautui ja ovi sulkeutui 19. huhtikuuta 1844, samoin kuin ovi avautui ja ovi sulkeutui 22. lokakuuta 1844, samoin kuin ovi avautui ja ovi sulkeutui vuonna 1863.

Eliakim had a key, but Peter was given “keys.” The key in the singular was the shut door of 1844.

Eliakimilla oli avain, mutta Pietarille annettiin ”avaimet”. Yksikössä oleva avain oli vuoden 1844 suljettu ovi.

> “The subject of the sanctuary was the key which unlocked the mystery of the disappointment of 1844. It opened to view a complete system of truth, connected and harmonious, showing that God’s hand had directed the great advent movement and revealing present duty as it brought to light the position and work of His people.” The Great Controversy, 423.

> ”Pyhäkön aihe oli avain, joka avasi vuoden 1844 pettymyksen salaisuuden. Se toi näkyviin täydellisen, toisiinsa liittyvän ja sopusointuisen totuuden järjestelmän, osoittaen, että Jumalan käsi oli ohjannut suurta adventtiliikettä ja paljastaen nykyisen velvollisuuden saattaessaan valoon Hänen kansansa aseman ja työn.” Suuri taistelu, 423.

The subject of the sanctuary was the key that unlocked the shut door of 1844, but Peter was also given the keys of the kingdom.

Pyhäkön aihe oli avain, joka avasi vuonna 1844 suljetun oven, mutta myös Pietarille annettiin valtakunnan avaimet.

> And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:17–19.

> Ja Jeesus vastasi ja sanoi hänelle: Autuas olet sinä, Simon Barjona, sillä liha ja veri eivät ole sitä sinulle ilmoittaneet, vaan minun Isäni, joka on taivaissa. Ja minä sanon sinulle myös: sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan seurakuntani, eivätkä helvetin portit voita sitä. Ja minä annan sinulle taivasten valtakunnan avaimet; ja minkä sinä sidot maan päällä, se on sidottu taivaissa, ja minkä sinä päästät maan päällä, se on päästetty taivaissa. Matteus 16:17–19.

Line upon line, Philadelphia, the last covenant bride as represented by Peter, is given the key of the house of David as well as the keys to the kingdom of heaven. The key of the house of David is the last subject Jesus interacted with the Pharisees over.

Rivi riviltä Filadelfialle, viimeiselle liiton morsiamelle, jota Pietari edustaa, annetaan Daavidin huoneen avain sekä taivasten valtakunnan avaimet. Daavidin huoneen avain on viimeinen aihe, josta Jeesus kävi keskustelua fariseusten kanssa.

> While the Pharisees were gathered together, Jesus asked them, Saying, What think ye of Christ? whose son is he? They say unto him, The Son of David. He saith unto them, How then doth David in spirit call him Lord, saying, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, till I make thine enemies thy footstool? If David then call him Lord, how is he his son?

> Kun fariseukset olivat koolla, Jeesus kysyi heiltä sanoen: Mitä te ajattelette Kristuksesta? Kenen poika hän on? He sanoivat hänelle: Daavidin Poika. Hän sanoi heille: Kuinka sitten Daavid Hengessä kutsuu häntä Herraksi sanoen: Herra sanoi minun Herralleni: Istu minun oikealle puolelleni, kunnes minä panen sinun vihollisesi sinun jalkojesi astinlaudaksi? Jos siis Daavid kutsuu häntä Herraksi, kuinka hän on hänen poikansa?

> And no man was able to answer him a word, neither durst any man from that day forth ask him any more questions. Matthew 22:41–46.

> Eikä kukaan kyennyt vastaamaan hänelle sanaakaan; eikä yksikään siitä päivästä lähtien enää rohjennut kysyä häneltä mitään. Matteus 22:41–46.

The subject of David and his Lord is exactly where Peter begins at Pentecost in the upper room at the third hour. The subject that closed the door of interaction between the Pharisees and Christ is the key Peter used to open the door of the upper room at Pentecost.

Daavidia ja hänen Herraansa koskeva aihe on juuri se, josta Pietari alkaa helluntaina yläsalissa kolmannella hetkellä. Aihe, joka sulki vuorovaikutuksen oven fariseusten ja Kristuksen välillä, on avain, jota Pietari käytti avatakseen yläsalin oven helluntaina.

> For David is not ascended into the heavens: but he saith himself, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, Until I make thy foes thy footstool. Therefore let all the house of Israel know assuredly, that God hath made that same Jesus, whom ye have crucified, both Lord and Christ.

> Sillä Daavid ei ole astunut ylös taivaisiin; vaan hän itse sanoo: Herra sanoi minun Herralleni: Istu minun oikealle puolelleni, kunnes minä panen sinun vihollisesi sinun jalkojesi astinlaudaksi. Sentähden tietäköön siis koko Israelin huone varmasti, että Jumala on tehnyt hänet, sen saman Jeesuksen, jonka te ristiinnaulitsitte, sekä Herraksi että Kristukseksi.

> Now when they heard this, they were pricked in their heart, and said unto Peter and to the rest of the apostles, Men and brethren, what shall we do?

> Kun he tämän kuulivat, heidän sydäntään vihlaisi, ja he sanoivat Pietarille ja muille apostoleille: Miehet, veljet, mitä meidän on tehtävä?

> Then Peter said unto them, Repent, and be baptized every one of you in the name of Jesus Christ for the remission of sins, and ye shall receive the gift of the Holy Ghost. For the promise is unto you, and to your children, and to all that are afar off, even as many as the Lord our God shall call. And with many other words did he testify and exhort, saying, Save yourselves from this untoward generation. Then they that gladly received his word were baptized: and the same day there were added unto them about three thousand souls. Acts 2:34–41.

> Silloin Pietari sanoi heille: Tehkää parannus, ja ottakoon kukin teistä kasteen Jeesuksen Kristuksen nimeen syntien anteeksisaamiseksi, niin te saatte Pyhän Hengen lahjan. Sillä lupaus on teille ja teidän lapsillenne ja kaikille, jotka kaukana ovat, niin monelle kuin Herra, meidän Jumalamme, kutsuu. Ja monilla muillakin sanoilla hän vakavasti todisti ja kehotti heitä sanoen: Pelastakaa itsenne tästä nurjasta sukupolvesta. Ne, jotka nyt mielellään ottivat hänen sanansa vastaan, kastettiin, ja sinä päivänä heihin lisättiin noin kolmetuhatta sielua. Ap. t. 2:34–41.

Peter had the keys to bind or loose, and when he did so, heaven was in agreement with Peter’s action. Peter represents Divinity and humanity working together to unseal the truths of God’s Word. When those truths are unsealed, they are represented as knowledge.

Pietarilla olivat avaimet sitoa tai päästää, ja kun hän teki niin, taivas oli yhtä mieltä Pietarin teon kanssa. Pietari edustaa jumaluuden ja ihmisyyden yhteistoimintaa Jumalan Sanan totuuksien sinettien avaamiseksi. Kun nuo totuudet avataan, ne ilmenevät tietona.

> “The key of knowledge in Christ’s day had been taken away by those who should have held it to unlock the treasure house of wisdom in the Old Testament Scriptures. The rabbis and teachers had virtually shut up the kingdom of heaven from the poor and the afflicted, and left them to perish. In His discourses Christ did not bring many things before them at once, lest He might confuse their minds. He made every point clear and distinct. He did not disdain the repetition of old and familiar truths in prophecies if they would serve His purpose to inculcate ideas.

> Kristuksen päivinä tiedon avain oli otettu pois niiden toimesta, joiden olisi pitänyt pitää sitä hallussaan avatakseen viisauden aarrekammion Vanhan testamentin Kirjoituksissa. Rabbit ja opettajat olivat käytännöllisesti katsoen sulkeneet taivasten valtakunnan köyhiltä ja ahdistetuilta ja jättäneet heidät menehtymään. Puheissaan Kristus ei tuonut heidän eteensä kerralla monia asioita, ettei Hän saattaisi hämmentää heidän mieltään. Hän teki jokaisen kohdan selväksi ja erilliseksi. Hän ei halveksinut vanhojen ja tuttujen totuuksien toistamista profetioissa, jos ne palvelivat Hänen tarkoitustaan juurruttaa ajatuksia.

> “Christ was the originator of all the ancient gems of truth. Through the work of the enemy these truths had been displaced. They had been disconnected from their true position, and placed in the framework of error. Christ’s work was to readjust and establish the precious gems in the framework of truth. The principles of truth which had been given by Himself to bless the world had, through Satan’s agency, been buried and had apparently become extinct. Christ rescued them from the rubbish of error, gave them a new, vital force, and commanded them to shine as precious jewels, and stand fast forever.

> ”Kristus oli kaikkien muinaisten totuuden jalokivien alkuunpanija. Vihollisen työn kautta nämä totuudet oli siirretty pois paikaltaan. Ne oli irrotettu oikeasta asemastaan ja asetettu erehdyksen kehykseen. Kristuksen työnä oli sovittaa uudelleen ja vahvistaa nuo kalliit jalokivet totuuden kehyksessä. Totuuden periaatteet, jotka Hän itse oli antanut maailman siunaukseksi, olivat Saatanan vaikutuksesta joutuneet haudatuiksi ja ilmeisesti sammuneet olemattomiin. Kristus pelasti ne erehdyksen roskien seasta, antoi niille uuden, elinvoimaisen voiman ja käski niiden loistaa kalliina jalokivinä ja pysyä lujina iankaikkisesti.

> “Christ Himself could use any of these old truths without borrowing the smallest particle, for He had originated them all. He had cast them into the minds and thoughts of each generation, and when He came to our world He rearranged and vitalized the truths which had become dead, making them more forcible for the benefit of future generations. It was Jesus Christ who had the power of rescuing the truths from the rubbish, and again giving them to the world with more than their original freshness and power.” Manuscript Releases, volume 13, 240, 241.

> ”Kristus itse saattoi käyttää mitä tahansa näistä vanhoista totuuksista lainaamatta niistä pienintäkään osaa, sillä Hän oli ne kaikki alun perin antanut. Hän oli istuttanut ne jokaisen sukupolven mieleen ja ajatuksiin, ja kun Hän tuli meidän maailmaamme, Hän järjesti uudelleen ja elävöitti ne totuudet, jotka olivat kuolleet, tehden niistä väkevämpiä tulevien sukupolvien hyödyksi. Jeesuksella Kristuksella oli voima pelastaa totuudet roskan seasta ja antaa ne jälleen maailmalle enemmän kuin alkuperäisessä tuoreudessaan ja voimassaan.” Manuscript Releases, osa 13, 240, 241.

Peter’s keys were to bind and to loose, and Peter represents the last Christian bride, who are the one hundred and forty-four thousand. The binding message of Peter represented in the witness of the one hundred and forty-four thousand is the sealing. The loosing message of Peter in the witness of the one hundred and forty-four thousand is Islam of the third woe.

Pietarin avainten tuli sitoa ja päästää, ja Pietari edustaa viimeistä kristillistä morsianta, joka on sataneljäkymmentäneljätuhatta. Pietarin sitova sanoma, joka ilmenee sataneljäkymmentäneljätuhannen todistuksessa, on sinetöiminen. Pietarin päästävä sanoma sataneljäkymmentäneljätuhannen todistuksessa on kolmannen voi-huudon islam.

> “I then saw the third angel. Said my accompanying angel, ‘Fearful is his work. Awful is his mission. He is the angel that is to select the wheat from the tares, and seal, or bind, the wheat for the heavenly garner. These things should engross the whole mind, the whole attention.’” Early Writings, 119.

> ”Sitten näin kolmannen enkelin. Minua seuraava enkeli sanoi: ’Pelottava on hänen työnsä. Vavahduttava on hänen tehtävänsä. Hän on se enkeli, jonka tulee erottaa vehnä lusteista sekä sinetöidä eli sitoa vehnä taivaalliseen aittaan. Näiden asioiden tulisi vallata koko mieli, koko huomio.’” Early Writings, 119.

The wheat that are bound are represented by the first fruit wheat offering of Pentecost, that as a wave offering would represent the lifting up of the ensign of the one hundred and forty-four thousand. The sealing of God’s people is Peter’s internal message, that occurs during the history of Islam of the third woe that is progressively loosed from 9/11 onward.

Nidotut vehnät kuvataan helluntain ensihedelmävehnäuhrilla, joka heilutusuhriana edustaisi sadan neljänkymmenenneljän tuhannen tunnuslipun korottamista. Jumalan kansan sinetöiminen on Pietarin sisäinen sanoma, joka tapahtuu kolmannen voihuudon islamin historian aikana, kun se päästetään asteittain irti 11. syyskuuta lähtien.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> Ja tämän jälkeen minä näin neljä enkeliä seisomassa maan neljällä kulmalla pidättäen maan neljää tuulta, ettei tuuli puhaltaisi maan päälle eikä meren päälle eikä yhteenkään puuhun. Ja minä näin erään toisen enkelin nousevan idästä; hänellä oli elävän Jumalan sinetti, ja hän huusi suurella äänellä niille neljälle enkelille, joille oli annettu valta vahingoittaa maata ja merta, sanoen: Älkää vahingoittako maata älkääkä merta älkääkä puita, ennen kuin me olemme sinetöineet meidän Jumalamme palvelijat heidän otsiinsa. Ilmestys 7:1–3.

Those four winds that are restrained during the binding of God’s people were released at 9/11, and then restrained by George Bush the lesser. The external message of Peter is Islam, and the loosening and the restraining if Islam is the external message that runs through the sealing time. Peter’s humanity is connected with Divinity, for the keys given to him represent agreement between heaven and earth.

Ne neljä tuulta, jotka pidätetään Jumalan kansan sinetöimisen aikana, päästettiin valloilleen 11. syyskuuta, ja sitten George Bush nuorempi pidätti ne. Pietarin ulkoinen sanoma on islam, ja islamin vapauttaminen sekä pidättäminen on se ulkoinen sanoma, joka kulkee läpi sinetöimisen ajan. Pietarin ihmisyys on yhdistetty jumaluuteen, sillä hänelle annetut avaimet edustavat taivaan ja maan välistä sopusointua.

We will continue this study in the next article.

Jatkamme tätä tutkimusta seuraavassa artikkelissa.

> “The darkness of the evil one encloses those who neglect to pray. The whispered temptations of the enemy entice them to sin; and it is all because they do not make use of the privileges that God has given them in the divine appointment of prayer. Why should the sons and daughters of God be reluctant to pray, when prayer is the key in the hand of faith to unlock heaven’s storehouse, where are treasured the boundless resources of Omnipotence? Without unceasing prayer and diligent watching we are in danger of growing careless and of deviating from the right path. The adversary seeks continually to obstruct the way to the mercy seat, that we may not by earnest supplication and faith obtain grace and power to resist temptation.

> Pahan valta ympäröi ne, jotka laiminlyövät rukoilemisen. Vihollisen kuiskatut kiusaukset houkuttelevat heitä syntiin; ja kaikki tämä johtuu siitä, etteivät he käytä niitä etuoikeuksia, jotka Jumala on heille antanut rukouksen jumalallisessa asetuksessa. Miksi Jumalan pojat ja tyttäret olisivat haluttomia rukoilemaan, kun rukous on avain uskon kädessä avaamaan taivaan aarreaitta, johon Kaikkivaltiaan rajattomat voimavarat ovat kätkettyinä? Ilman lakkaamatonta rukousta ja valpasta vartioimista olemme vaarassa tulla huolimattomiksi ja poiketa oikealta tieltä. Vastustaja pyrkii lakkaamatta tukkimaan tien armoistuimen luo, ettemme vakavan rukouksen ja uskon kautta saisi armoa ja voimaa vastustaa kiusausta.

> “There are certain conditions upon which we may expect that God will hear and answer our prayers. One of the first of these is that we feel our need of help from Him. He has promised, ‘I will pour water upon him that is thirsty, and floods upon the dry ground.’ Isaiah 44:3. Those who hunger and thirst after righteousness, who long after God, may be sure that they will be filled. The heart must be open to the Spirit’s influence, or God’s blessing cannot be received.

> On olemassa tiettyjä ehtoja, joiden vallitessa voimme odottaa, että Jumala kuulee rukouksemme ja vastaa niihin. Yksi ensimmäisistä näistä on se, että tunnemme tarvitsevamme Hänen apuaan. Hän on luvannut: ”Sillä minä vuodatan vettä janoovaisen päälle ja virtoja kuivan maan päälle.” Jesaja 44:3. Ne, jotka isoavat ja janoavat vanhurskautta, jotka kaipaavat Jumalaa, voivat olla varmat siitä, että heidät ravitaan. Sydämen täytyy olla avoin Hengen vaikutukselle, muutoin Jumalan siunausta ei voida vastaanottaa.

> “Our great need is itself an argument and pleads most eloquently in our behalf. But the Lord is to be sought unto to do these things for us. He says, ‘Ask, and it shall be given you.’ And ‘He that spared not His own Son, but delivered Him up for us all, how shall He not with Him also freely give us all things?’ Matthew 7:7; Romans 8:32.

> ”Suuri tarpeemme on jo itsessään peruste ja puhuu mitä kaunopuheisimmin meidän puolestamme. Mutta Herraa on anottava tekemään nämä asiat meidän hyväksemme. Hän sanoo: ’Anokaa, niin teille annetaan.’ Ja: ’Hän, joka ei säästänyt omaa Poikaansakaan, vaan antoi Hänet alttiiksi meidän kaikkien edestä, kuinka Hän ei lahjoittaisi meille Hänen kanssaan kaikkea muutakin?’ Matteus 7:7; Roomalaisille 8:32.

> “If we regard iniquity in our hearts, if we cling to any known sin, the Lord will not hear us; but the prayer of the penitent, contrite soul is always accepted. When all known wrongs are righted, we may believe that God will answer our petitions. Our own merit will never commend us to the favor of God; it is the worthiness of Jesus that will save us, His blood that will cleanse us; yet we have a work to do in complying with the conditions of acceptance.

> ”Jos me vaalimme vääryyttä sydämessämme, jos pidämme kiinni mistään tiedetystä synnistä, Herra ei kuule meitä; mutta katuvan, murtuneen sielun rukous hyväksytään aina. Kun kaikki tiedetyt vääryydet on oikaistu, voimme uskoa, että Jumala vastaa pyyntöihimme. Oma ansiomme ei milloinkaan saata meitä Jumalan suosion osallisiksi; Jeesuksen arvollisuus on se, mikä pelastaa meidät, ja Hänen verensä puhdistaa meidät; kuitenkin meillä on tehtävä täyttäessämme ne ehdot, joilla tulemme hyväksytyiksi.

> “Another element of prevailing prayer is faith. ‘He that cometh to God must believe that He is, and that He is a rewarder of them that diligently seek Him.’ Hebrews 11:6. Jesus said to His disciples, ‘What things soever ye desire, when ye pray, believe that ye receive them, and ye shall have them.’ Mark 11:24. Do we take Him at His word?” Steps to Christ, 94–96.

> ”Toinen voitollisen rukouksen osatekijä on usko. ’Mutta ilman uskoa on mahdoton olla otollinen; sillä sen, joka Jumalan tykö tulee, täytyy uskoa, että Jumala on ja että hän palkitsee ne, jotka häntä etsivät.’ Heprealaiskirje 11:6. Jeesus sanoi opetuslapsilleen: ’Sentähden minä sanon teille: kaikki, mitä te anotte rukoillessanne, uskokaa saaneenne, niin se on teille tuleva.’ Markus 11:24. Otammeko Hänet sanastaan?” Tie Kristuksen luo, 94–96.

> “Here is a lesson for young men who profess to be servants of God, bearing His message, who are exalted in their own estimation. They can trace nothing remarkable in their experience, as could Elijah, yet they feel above performing duties which to them appear menial. They will not come down from their ministerial dignity to do needful service, fearing that they will be doing the work of a servant. All such should learn from the example of Elijah. His word locked the treasures of heaven, the dew and rain, from the earth three years. His word alone was the key to unlock heaven and bring showers of rain. He was honored of God as he offered his simple prayer in the presence of the king and the thousands of Israel, in answer to which fire flashed from heaven and kindled the fire upon the altar of sacrifice. His hand executed the judgment of God in slaying eight hundred and fifty priests of Baal; and yet, after the exhausting toil and most signal triumph of the day, he who could bring clouds and rain and fire from heaven was willing to perform the service of a menial and run before the chariot of Ahab in the darkness and in the wind and rain to serve the sovereign whom he had not feared to rebuke to his face because of his sins and crimes. The king passed within the gates. Elijah wrapped himself in his mantle and lay upon the bare earth.” Testimonies, volume 3, 287.

> ”Tässä on opetus nuorille miehille, jotka tunnustautuvat Jumalan palvelijoiksi, kantavat Hänen sanomaansa ja ovat omassa arviossaan ylen korotettuja. He eivät voi osoittaa kokemuksessaan mitään merkittävää, niin kuin Elia saattoi, ja silti he pitävät itseään liian ylhäisinä suorittamaan velvollisuuksia, jotka heistä näyttävät halpamaisilta. He eivät suostu laskeutumaan alas palvelusvirkansa arvokkuudesta tehdäkseen tarpeellisen palveluksen, peläten joutuvansa tekemään palvelijan työtä. Kaikkien sellaisten tulisi oppia Elian esimerkistä. Hänen sanansa sulki taivaan aarteet, kasteen ja sateen, pois maan päältä kolmeksi vuodeksi. Hänen sanansa yksin oli avain taivaan avaamiseen ja sadekuurojen tuomiseen. Jumala kunnioitti häntä, kun hän esitti yksinkertaisen rukouksensa kuninkaan ja Israelin tuhansien läsnä ollessa, vastauksena johon tuli leimahti taivaasta ja sytytti tulen uhraalttarille. Hänen kätensä toteutti Jumalan tuomion surmatessaan kahdeksansataa viisikymmentä Baalin pappia; ja kuitenkin, päivän uuvuttavan vaivan ja mitä huomattavimman voiton jälkeen, hän, joka saattoi tuoda pilvet ja sateen ja tulen taivaasta, oli halukas suorittamaan halpamaisen palveluksen ja juoksemaan Ahabin vaunujen edellä pimeydessä ja tuulessa ja sateessa palvellakseen hallitsijaa, jota hän ei ollut pelännyt nuhdella vasten kasvoja tämän syntien ja rikosten tähden. Kuningas kulki porttien sisäpuolelle. Elia kietoutui viittaansa ja asettui makaamaan paljaalle maalle.” Testimonies, osa 3, s. 287.

Back to Articles