Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Eight

Danielin kirja – numero kahdeksankymmentäkahdeksan

Unmasking the False Latter Rain: The Prophetic Journey from September 11, 2001

Väärän myöhäissateen paljastaminen: profeetallinen matka syyskuun 11. päivästä 2001 alkaen

Author

Jeff Pippenger

Published

February 21, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The testing process that begins when the angel descends is represented by the test of whether to take the book out of the angel’s hand and eat it. Those that did choose to eat the message were then destined for a disappointment where the group who refused to eat were left behind. The little book that was to be eaten represented an “increase of knowledge” of the message that had first been unsealed at “the time of the end” at either 1798 or 1989, and then later formalized into a message that would hold the generation then alive accountable to the light of the increased knowledge. In either history, once the prophecy of Islam was fulfilled, then the message to be eaten in the angel’s hand was either received or rejected. If the message represented by the book is rejected, those who do so, and still seek to uphold the profession of still being the chosen of God, are forced to produce a counterfeit latter rain message.

Koettelemusprosessi, joka alkaa enkelin laskeutuessa alas, kuvataan koetuksella siitä, otetaanko kirja enkelin kädestä ja syödäänkö se. Ne, jotka päättivät syödä sanoman, olivat silloin määrätyt kohtaamaan pettymyksen, jossa se ryhmä, joka kieltäytyi syömästä, jätettiin jälkeen. Se pieni kirja, joka oli syötävä, edusti sanoman ”tiedon lisääntymistä”, joka oli ensimmäisen kerran avattu sineteistään ”lopun aikana” joko vuonna 1798 tai 1989, ja joka myöhemmin muotoiltiin sanomaksi, joka saattaisi silloin elävän sukupolven vastuuseen lisääntyneen tiedon valosta. Kummassakin historiassa, kun islamia koskeva profetia oli täyttynyt, enkelin kädessä oleva syötävä sanoma joko vastaanotettiin tai hylättiin. Jos kirjan edustama sanoma hylätään, ne, jotka niin tekevät mutta silti pyrkivät ylläpitämään väitettä yhä olevansa Jumalan valittuja, joutuvat tuottamaan väärennetyn myöhäissateen sanoman.

On September 11, 2001 the past rebellions of the generations of Adventism were again made testing issues. Habakkuk chapter two identifies a debate that occurs in the prophetic history represented therein, which is a parallel prophetic line to the parable of the ten virgins. When the watchman asked what he shall answer in the history of the parable of the ten virgins, he was commanded to “write the vision, and make it plain upon tables.” The watchmen of Millerite history produced the 1843 chart in 1842, and its production became a waymark. It was the “vision” of Habakkuk two, that had been made plain upon tables that was to speak at the end.

Syyskuun 11. päivänä 2001 adventismin sukupolvien menneet kapinat tehtiin jälleen koetinkysymyksiksi. Habakukin kirjan toinen luku osoittaa väittelyn, joka tapahtuu siinä esitettynä profeetallisena historiana, ja joka on rinnakkainen profeetallinen linja kymmenen neitsyen vertaukselle. Kun vartija kysyi, mitä hänen tulisi vastata kymmenen neitsyen vertauksen historian kohdalla, häntä käskettiin “kirjoita näky ja tee se selväksi tauluihin”. Milleriläisen historian vartijat tuottivat vuoden 1843 kartan vuonna 1842, ja sen tuottamisesta tuli tienviitta. Juuri Habakukin toisen luvun “näky”, joka oli tehty selväksi tauluihin, oli se, jonka tuli puhua lopussa.

Shortly after September 11, 2001 those who recognized the activity of Islam of the third woe, were led to return to Jeremiah’s “old paths,” and to walk therein. Those “old paths” identified that the three woes of Revelation chapter eight, verse thirteen represented the prophetic role of Islam. Immediately thereafter, Future for America began to reproduce the two charts of Habakkuk chapter two at the very same point in the parallel history of the Millerites, the two charts were set forth as a waymark, which had been represented by the production of the 1843 chart, in 1842.

Pian 11. syyskuuta 2001 jälkeen ne, jotka tunnistivat kolmannen voihuudon islamin toiminnan, johdatettiin palaamaan Jeremian ”muinaisille poluille” ja vaeltamaan niillä. Nuo ”muinaiset polut” osoittivat, että Ilmestyskirjan kahdeksannen luvun kolmetoista jakeen kolme voihuutoa edustivat islamin profeetallista roolia. Välittömästi tämän jälkeen Future for America alkoi jäljentää Habakukin toisen luvun kahta karttaa juuri siinä samassa rinnakkaishistorian kohdassa, jossa milleriläisten keskuudessa nämä kaksi karttaa asetettiin esille tienviittana; tätä oli edustanut vuoden 1843 kartan laatiminen vuonna 1842.

> “In May, 1842, a General Conference was convened in Boston, [Massachusetts]. At the opening of this meeting, Brethren Charles Fitch and Apollos Hale, of Haverhill, presented the pictorial prophecies of Daniel and John, which they had painted on cloth, with the prophetic numbers, showing their fulfillment. Brother Fitch in explaining from his chart before the Conference, said, while examining these prophecies, he had thought if he could get out something of the kind as here presented it would simplify the subject and make it easier for him to present to an audience. Here was more light in our pathway. These brethren had been doing what the Lord had shown Habakkuk in his vision 2,468 years before, saying, ‘Write the vision and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time.’ Habakkuk 2:2.

> Toukokuussa 1842 kutsuttiin koolle yleiskonferenssi Bostonissa, [Massachusettsissa]. Tämän kokouksen alussa veljet Charles Fitch ja Apollos Hale Haverhillistä esittivät Danielin ja Johanneksen kuvalliset profetiat, jotka he olivat maalanneet kankaalle profeetallisine lukuineen osoittaen niiden täyttymyksen. Veli Fitch sanoi selittäessään tauluaan konferenssin edessä, että tutkiessaan näitä profetioita hän oli ajatellut, että jos hän saisi laadituksi jotakin tässä esitetyn kaltaista, se yksinkertaistaisi aihetta ja tekisi sen helpommaksi hänen esittää kuulijakunnalle. Tässä oli enemmän valoa polullamme. Nämä veljet olivat tehneet sitä, mitä Herra oli näyttänyt Habakukille hänen näyssään 2 468 vuotta aikaisemmin, sanoen: ”Kirjoita näky ja piirrä se selvästi tauluihin, että sen lukija voisi juosta. Sillä näky odottaa vielä määräaikaansa.” Habakuk 2:2.

> “After some discussion on the subject, it was voted unanimously to have three hundred similar to this one lithographed, which was soon accomplished. They were called ‘the ‘43 charts.’ This was a very important Conference.” The Autobiography of Joseph Bates, 263.

> ”Jonkin keskustelun jälkeen asiasta päätettiin yksimielisesti, että tämänkaltaisia painettaisiin litografisesti kolmesataa kappaletta, mikä pian toteutettiinkin. Niitä kutsuttiin ”’43:n kaavioiksi”. Tämä oli hyvin tärkeä konferenssi.” Joseph Batesin omaelämäkerta, 263.

> “It was the united testimony of Second Advent lecturers and papers, when standing on ‘the original faith,’ that the publication of the chart was a fulfillment of Habakkuk 2:2, 3. If the chart was a subject of prophecy (and those who deny it leave the original faith), then it follows that BC 457 was the year from which to date the 2300 days. It was necessary that 1843 should be the first published time in order that ‘the vision’ should ‘tarry,’ or that there should be a tarrying time, in which the virgin band was to slumber and sleep on the great subject of time, just before they were to be aroused by the Midnight Cry.” James White, Second Advent Review and Sabbath Herald, Volume I, Number 2.

> ”Toisen adventin julistajien ja lehtien yhtynyt todistus oli heidän seistessään ’alkuperäisellä uskolla’, että taulun julkaiseminen oli Habakuk 2:2, 3:n täyttymys. Jos taulu oli profetian kohde (ja ne, jotka sen kieltävät, hylkäävät alkuperäisen uskon), siitä seuraa, että 457 eKr. oli se vuosi, josta 2300 päivää oli laskettava. Oli välttämätöntä, että 1843 olisi ensimmäinen julkaistu ajankohta, jotta ’näky’ ’viipyisi’ eli jotta olisi viipymisen aika, jonka kuluessa neitsytjoukon tuli torkkua ja nukkua ajan suurta aihetta koskevassa asiassa juuri ennen kuin heidät oli määrä herättää Keskiyön huudolla.” James White, Second Advent Review and Sabbath Herald, Volume I, Number 2.

> “Now our history shows that there were hundreds teaching from the same chronological charts that William Miller was, all of one stamp. Then it was the oneness of the message all on one theme, the coming of the Lord Jesus at a certain time, 1844.” Joseph Bates, Early SDA Pamphlets, 17.

> ”Nyt historiamme osoittaa, että oli satoja, jotka opettivat samoista kronologisista kaavioista kuin William Miller, kaikki samanleimaisia. Silloin sanoman ykseys ilmeni siinä, että kaikki keskittyi yhteen aiheeseen: Herran Jeesuksen tulemiseen tiettynä aikana, vuonna 1844.” Joseph Bates, Early SDA Pamphlets, 17.

The reprinting of the 1843 and 1850 charts, in the immediate post-September 11, 2001 history was as much a fulfillment of Habakkuk two, as was the publication of the 1843 chart in 1842. The production of the tables is part of the narrative of Habakkuk chapter two, and it had to happen. On September 11, 2001 the rebellion of 1863 was again repeated by those Laodicean Adventists who refused to return to Jeremiah’s “old paths.”

Vuoden 1843 ja 1850 taulujen uusintapainaminen välittömästi syyskuun 11. päivän 2001 jälkeisessä historiassa oli yhtä lailla Habakukin toisen luvun täyttymys kuin vuoden 1843 taulun julkaiseminen vuonna 1842. Taulujen valmistaminen on osa Habakukin toisen luvun kertomusta, ja sen täytyi tapahtua. Syyskuun 11. päivänä 2001 vuoden 1863 kapina toistui jälleen niiden laodikealaisten adventistien keskuudessa, jotka kieltäytyivät palaamasta Jeremian ”vanhoille poluille”.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as of little value the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin, and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science. ‘Thus saith the Lord: Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ [Jeremiah 6:16.]

> ”Vihollinen pyrkii kääntämään veljiemme ja sisartemme mielet pois työstä valmistaa kansa kestämään näinä viimeisinä päivinä. Hänen viekkaat päättelynsä on tarkoitettu johtamaan mielet pois tämän ajan vaaroista ja velvollisuuksista. He pitävät vähäarvoisena sitä valoa, jonka Kristus tuli taivaasta antamaan Johannekselle kansaansa varten. He opettavat, että juuri edessämme olevat tapahtumat eivät ole kyllin tärkeitä ansaitakseen erityistä huomiota. He tekevät tyhjäksi taivaallista alkuperää olevan totuuden ja riistävät Jumalan kansalta sen menneen kokemuksen antaen sille sen sijaan väärän tieteen. ’Näin sanoo Herra: Asettukaa teille teille ja katsokaa, ja kysykää muinaisia polkuja, missä on hyvä tie, ja vaeltakaa sitä.’ [Jeremiah 6:16.]

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith,—the foundations that were laid at the beginning of our work, by prayerful study of the Word and by revelation. Upon these foundations we have been building for more than fifty years. Men may suppose that they have found a new way, that they can lay a stronger foundation than that which has been laid; but this is a great deception. ‘Other foundation can no man lay than that is laid.’ [1 Corinthians 3:11.] In the past, many have undertaken to build a new faith, to establish new principles; but how long did their building stand? It soon fell; for it was not founded upon the Rock.” Testimonies, volume 8, 296, 297.

> ”Älköön kukaan pyrkikö repimään pois uskomme perustuksia — niitä perustuksia, jotka laskettiin työmme alussa sanan rukoilevan tutkimisen ja ilmoituksen kautta. Näille perustuksille olemme rakentaneet yli viidenkymmenen vuoden ajan. Ihmiset saattavat otaksua löytäneensä uuden tien, että he voivat laskea vahvemman perustuksen kuin se, joka on laskettu; mutta tämä on suuri petos. ’Sillä muuta perustusta ei kukaan voi panna kuin mikä pantu on.’ [1 Corinthians 3:11.] Menneisyydessä monet ovat ryhtyneet rakentamaan uutta uskoa, vahvistamaan uusia periaatteita; mutta kuinka kauan heidän rakennuksensa kesti? Se sortui pian, sillä sitä ei ollut perustettu Kalliolle.” Testimonies, osa 8, 296, 297.

Jeremiah identifies that to walk in the “old paths,” is to find “the rest”, and the rest is “the latter rain”, which began when the nations were angered on September 11, 2001, when the great buildings of New York City came down. Those that then ate the message became Habakkuk’s watchmen who were to “write the vision, and make it plain”. Jeremiah identifies the very same watchmen during the time of “the rest”, which is “the latter rain”.

Jeremia osoittaa, että vaeltaminen ”muinaisilla poluilla” on ”levon” löytämistä, ja lepo on ”myöhäissade”, joka alkoi, kun kansakunnat vihastuivat 11. syyskuuta 2001, jolloin New Yorkin suuret rakennukset sortuivat. Ne, jotka silloin söivät sanoman, tulivat Habakukin vartijoiksi, joiden tuli ”kirjoittaa näky ja tehdä se selväksi”. Jeremia osoittaa aivan samat vartijat ”levon” aikana, joka on ”myöhäissade”.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Jeremiah 6:16, 17.

> Näin sanoo Herra: Seisokaa teillä ja katsokaa, ja kysykää muinaisia polkuja, missä on hyvä tie, ja vaeltakaa sitä, niin te löydätte levon sieluillenne. Mutta he sanoivat: Emme vaella sitä. Minä asetin myös vartijoita teidän ylitsenne, sanomaan: Kuunnelkaa pasuunan ääntä. Mutta he sanoivat: Emme kuuntele. Jeremia 6:16, 17.

The trumpet that they were to sound is the sixth trumpet of the second woe in Millerite history, and in the last days it is the seventh trumpet of the third woe. Habakkuk’s watchmen, who are Jeremiah’s watchmen, sound a warning message that in the rebellion of 1888, was rejected. The sixth trumpet that was rejected in 1888, was the message to Laodicea.

Pasuna, jonka heidän tuli puhaltaa, on milleriläisen historian toisen voi-huudon kuudes pasuna, ja viimeisinä päivinä se on kolmannen voi-huudon seitsemäs pasuna. Habakukin vartijat, jotka ovat Jeremian vartijoita, puhaltavat varoitussanoman, joka vuoden 1888 kapinassa hylättiin. Kuudes pasuna, joka hylättiin vuonna 1888, oli sanoma Laodikealle.

> “The message given us by A. T. Jones, and E. J. Waggoner is the message of God to the Laodicean church, and woe be unto anyone who professes to believe the truth and yet does not reflect to others the God-given rays.” The 1888 Materials, 1053.

> ”A. T. Jonesin ja E. J. Waggonerin meille antama sanoma on Jumalan sanoma Laodikean seurakunnalle, ja voi sitä, joka tunnustaa uskovansa totuuden, eikä kuitenkaan heijasta toisille Jumalan antamia säteitä.” The 1888 Materials, 1053.

The seventh trumpet message of 1888, was first sounded to Laodicea in 1856, and then the Laodicean message was placed within the context of the increasing light of the “seven times.” On September 11, 2001 the call to return to Jeremiah’s old paths, and to walk therein for the purpose of obtaining the message of the latter rain, included the seventh Trumpet warning message that is represented as the message to Laodicea, and the “seven times,” which is the symbol of the foundations.

Vuoden 1888 seitsemännen pasuunan sanoma julistettiin ensimmäisen kerran Laodikealle vuonna 1856, ja sitten laodikealainen sanoma asetettiin ”seitsemän ajan” lisääntyvän valon asiayhteyteen. Syyskuun 11. päivänä 2001 kutsu palata Jeremian muinaisille poluille ja vaeltaa niillä saadakseen myöhäissateen sanoman sisälsi seitsemännen pasuunan varoitussanoman, joka esitetään Laodikealle annettuna sanomana, sekä ”seitsemän aikaa”, joka on perustusten vertauskuva.

The “lie” identified by prophecy that produces the strong delusion of Paul’s writings was placed into the third generation of Laodicean Adventism in 1931, sixteen years after the death of the prophetess. The “lie” which arrived in the third generation is prophetically located in the period represented as the “women weeping for Tammuz,” and is therefore associated with the false latter rain message.

Profetian osoittama ”valhe”, joka synnyttää Paavalin kirjoituksissa kuvatun väkevän eksytyksen, asetettiin laodikealaisen adventismin kolmanteen sukupolveen vuonna 1931, kuusitoista vuotta profeetattaren kuoleman jälkeen. Tämä ”valhe”, joka saapui kolmanteen sukupolveen, sijoittuu profeetallisesti siihen ajanjaksoon, jota kuvataan ilmauksella ”naiset itkemässä Tammusia”, ja liittyy sen tähden väärään myöhäissateen sanomaan.

The details of how the “lie” was propagated should be understood, as should the prophetic role of the “lie” in end-time prophecy. The scornful men that rule Jerusalem in the time of the latter rain, which is the time of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, created a false latter rain message in the third generation of Adventism, as represented by the “women weeping for Tammuz,” in Ezekiel chapter eight. Their false latter rain message is also represented as a false foundation, a false wall of protection, and a false peace and safety message by Ezekiel.

Yksityiskohdat siitä, kuinka ”valhetta” levitettiin, tulee ymmärtää, samoin kuin ”valheen” profeetallinen tehtävä lopunajan profetiassa. Ne pilkkaajat, jotka hallitsevat Jerusalemia myöhäissateen aikana, joka on sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen aikaa, loivat adventismin kolmannessa sukupolvessa väärän myöhäissateen sanoman, jota Hesekielin kahdeksannessa luvussa kuvataan ”naisina, jotka itkivät Tammusta”. Heidän väärää myöhäissateen sanomaansa Hesekiel esittää myös vääränä perustuksena, vääränä suojamuurina ja vääränä rauhan ja turvallisuuden sanomana.

> Have ye not seen a vain vision, and have ye not spoken a lying divination, whereas ye say, The Lord saith it; albeit I have not spoken? Therefore thus saith the Lord God; Because ye have spoken vanity, and seen lies, therefore, behold, I am against you, saith the Lord God. And mine hand shall be upon the prophets that see vanity, and that divine lies: they shall not be in the assembly of my people, neither shall they be written in the writing of the house of Israel, neither shall they enter into the land of Israel; and ye shall know that I am the Lord God. Because, even because they have seduced my people, saying, Peace; and there was no peace; and one built up a wall, and, lo, others daubed it with untempered mortar: Say unto them which daub it with untempered mortar, that it shall fall: there shall be an overflowing shower; and ye, O great hailstones, shall fall; and a stormy wind shall rend it. Lo, when the wall is fallen, shall it not be said unto you, Where is the daubing wherewith ye have daubed it? Therefore thus saith the Lord God; I will even rend it with a stormy wind in my fury; and there shall be an overflowing shower in mine anger, and great hailstones in my fury to consume it. So will I break down the wall that ye have daubed with untempered mortar, and bring it down to the ground, so that the foundation thereof shall be discovered, and it shall fall, and ye shall be consumed in the midst thereof: and ye shall know that I am the Lord. Thus will I accomplish my wrath upon the wall, and upon them that have daubed it with untempered mortar, and will say unto you, The wall is no more, neither they that daubed it; To wit, the prophets of Israel which prophesy concerning Jerusalem, and which see visions of peace for her, and there is no peace, saith the Lord God. Ezekiel 13:7–16.

> Ettekö ole nähneet turhaa näkyä ja puhuneet valheellista ennustusta, kun sanotte: Herra sanoo näin, vaikka minä en ole puhunut? Sentähden näin sanoo Herra, Herra: Koska te olette puhuneet turhuutta ja nähneet valhetta, katso, minä olen teitä vastaan, sanoo Herra, Herra. Ja minun käteni on oleva niitä profeettoja vastaan, jotka näkevät turhuutta ja ennustavat valhetta: he eivät ole oleva minun kansani neuvonpidossa, eivätkä heitä kirjoiteta Israelin heimon kirjaan, eivätkä he pääse Israelin maahan; ja te tulette tietämään, että minä olen Herra, Herra. Koska, juuri koska he ovat eksyttäneet minun kansaani sanomalla: Rauha! vaikka rauhaa ei ollut; ja toinen rakentaa seinän, ja katso, toiset sivelevät sen kalkitsemattomalla laastilla: sano niille, jotka sivelevät sen kalkitsemattomalla laastilla, että se on kaatuva; tulee rankkasade, ja te, suuret rakeet, putoatte, ja myrskytuuli halkaisee sen. Katso, kun seinä on kaatunut, eikö teille sanota: Missä on se sively, jolla te sitä sivelitte? Sentähden näin sanoo Herra, Herra: Minä halkaisen sen vihani myrskytuulella; minun kiivastuksessani tulee rankkasade, ja minun vihassani suuret rakeet sitä kuluttamaan. Niin minä hajotan maahan asti sen seinän, jonka te olette sivelleet kalkitsemattomalla laastilla, niin että sen perustus paljastuu, ja se kaatuu, ja te tuhoudutte sen keskellä; ja te tulette tietämään, että minä olen Herra. Näin minä panen täytäntöön vihani seinään ja niihin, jotka ovat sitä sivelleet kalkitsemattomalla laastilla, ja minä sanon teille: Seinää ei enää ole eikä niitäkään, jotka sitä sivelivät, nimittäin Israelin profeettoja, jotka profetoivat Jerusalemista ja näkevät sille rauhan näkyjä, vaikka rauhaa ei ole, sanoo Herra, Herra. Hesekiel 13:7–16.

The falsehood and lies which the scornful men in Jerusalem hide beneath in Isaiah chapters twenty-eight and twenty-nine are ultimately judged and destroyed by the “overflowing scourge.”

Valheellisuus ja valheet, joiden alle Jerusalemissa olevat pilkkaajat kätkeytyvät Jesajan lukujen kaksikymmentäkahdeksan ja kaksikymmentäyhdeksän mukaan, joutuvat lopulta ”tulvivan ruoskan” tuomitsemiksi ja hävitettäviksi.

> Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:17, 18.

> Ja minä panen oikeuden mittanuoraksi ja vanhurskauden luotilangaksi; ja rakeet pyyhkivät pois valheen turvapaikan, ja vedet tulvivat yli piilopaikan. Ja teidän liittonne kuoleman kanssa tehdään tyhjäksi, eikä sopimuksenne tuonelan kanssa pysy; kun ylitsevuotava vitsaus kulkee kautta, silloin se tallaa teidät maahan. Jesaja 28:17, 18.

Isaiah’s “overflowing scourge” is Ezekiel’s “overflowing shower,” that is brought upon those who have “divined lies,” by presenting a “vain vision” and by claiming “the Lord saith it,” “albeit” the Lord had “not spoken.” The “lie” that the ancient men hide under is represented as something they claim that the Lord had spoken, so it is a “lie” about God’s Word. Either they have identified a doctrine from God’s Word as error, or they have erroneously claimed that God directed their understanding (God had spoken), upon a doctrine of the Bible.

Jesajan ”ylitsevuotava ruoska” on sama kuin Hesekielin ”ylitsevuotava sadekuuro”, joka tuodaan niiden päälle, jotka ovat ”ennustaneet valhetta” esittämällä ”turhan näyn” ja väittämällä: ”Näin sanoo Herra”, ”vaikka” Herra ei ollut ”puhunut”. ”Valhe”, jonka alle muinaiset miehet kätkeytyvät, esitetään jonakin, minkä he väittävät Herran puhuneen, joten se on ”valhe” Jumalan Sanasta. Joko he ovat määritelleet jonkin Jumalan Sanan opin erehdykseksi, tai he ovat virheellisesti väittäneet, että Jumala oli ohjannut heidän ymmärrystään (Jumala oli puhunut) jonkin Raamatun opin suhteen.

The “lie” that arrived in 1931, was a claim that Sister White had endorsed the false view of “the daily,” in the book of Daniel. The false view that “the daily,” represents Christ’s sanctuary ministry was premised upon a “lie” which claimed that in 1910, Ellen White had informed A. G. Daniells that he and Prescott’s view of “the daily,” representing Christ’s sanctuary ministry was actually correct, in spite of her direct written words to the contrary.

Vuonna 1931 tullut ”valhe” oli väite, että sisar White olisi Danielin kirjassa hyväksynyt ”jokapäiväistä” koskevan väärän näkemyksen. Väärä näkemys, jonka mukaan ”jokapäiväinen” edustaa Kristuksen palvelutyötä pyhäkössä, perustui ”valheeseen”, jossa väitettiin, että vuonna 1910 Ellen White oli ilmoittanut A. G. Daniellsille, että hänen ja Prescottin käsitys ”jokapäiväisestä” Kristuksen palvelutyönä pyhäkössä oli todellisuudessa oikea, huolimatta hänen suorista kirjallisista sanoistaan päinvastaiseen.

The false view of “the daily,” that was then (1931) established within Laodicean Adventism, became the theological foundation which was employed to build a message that is described by Ezekiel as “peace and safety.” The various arguments that are employed to uphold the false foundation are the various counterfeit coins and jewels that Miller saw in his dream. By the end of his dream his original jewels are fully covered with counterfeits and rubbish, and the rubbish and counterfeit jewels and coins represent the message that was based upon their foundational error that “the daily” represents Christ’s sanctuary ministry.

Väärä käsitys ”jokapäiväisestä”, joka tuolloin (1931) vakiinnutettiin laodikealaisen adventismin piirissä, tuli siksi teologiseksi perustukseksi, jota käytettiin rakentamaan sanoma, jota Hesekiel kuvaa sanoilla ”rauha ja turvallisuus”. Ne erilaiset perustelut, joita käytetään tämän väärän perustuksen ylläpitämiseen, ovat ne erilaiset väärennetyt kolikot ja jalokivet, jotka Miller näki unessaan. Hänen unensa loppuun mennessä hänen alkuperäiset jalokivensä ovat täysin väärennösten ja roskan peitossa, ja roska sekä väärennetyt jalokivet ja kolikot edustavat sitä sanomaa, joka perustui heidän perustavanlaatuiseen erehdykseensä, että ”jokapäiväinen” tarkoittaa Kristuksen palvelutyötä pyhäkössä.

In Ezekiel’s passage the rubbish and counterfeit jewels is represented as a “wall” that has been built with a cement that is so weak it cannot hold up under the stress of the “stormy wind” or the “overflowing shower.”

Hesekielin kohdassa roskat ja väärennetyt jalokivet kuvataan ”muuriksi”, joka on rakennettu laastilla, niin heikolla, ettei se kestä ”myrskytuulen” eikä ”vyöryvän rankkasateen” rasitusta.

The disobedient prophet from Judah that rebuked Jeroboam, ultimately died between an “ass” and a “lion”. The lion represents Babylon and the ass represents Islam. The two doctrines which Laodicean Adventism cannot see, that are represented by the death of the disobedient prophet are the message of the papacy (the lion), and the message of Islam of the third Woe (the ass).

Tottelematon profeetta Juudasta, joka nuhteli Jerobeamia, kuoli lopulta ”aasin” ja ”leijonan” välissä. Leijona edustaa Babylonia ja aasi edustaa islamia. Ne kaksi oppia, joita laodikealainen adventismi ei kykene näkemään ja joita tottelemattoman profeetan kuolema edustaa, ovat sanoma paaviudesta (leijona) ja sanoma kolmannen voi-huudon islamista (aasi).

Ezekiel’s “stormy wind,” is a symbol of Isaiah’s “rough wind that is stayed” in “the day of the east wind” in chapter twenty seven. Ezekiel’s “stormy wind” is also the “four winds” of Revelation chapter seven, that are held until God’s servants are sealed. Ezekiel’s “stormy wind” is his message from the “four winds” in chapter thirty-seven, that brings the dead dry bones to life as a mighty army. Ezekiel’s “stormy wind” that brings down the “wall built with untempered mortar,” is the latter rain message of the third Woe.

Hesekielin ”myrskytuuli” on Jesajan ”ankara tuuli, joka hillitään” luvun kaksikymmentäseitsemän ilmauksessa ”itätuulen päivänä”. Hesekielin ”myrskytuuli” on myös Ilmestyskirjan seitsemännen luvun ”neljä tuulta”, joita pidätetään, kunnes Jumalan palvelijat on sinetöity. Hesekielin ”myrskytuuli” on hänen sanomansa luvun kolmekymmentäseitsemän ”neljästä tuulesta”, joka herättää kuolleet kuivat luut eloon mahtavana sotajoukkona. Hesekielin ”myrskytuuli”, joka kaataa ”seinän, joka on rakennettu kelvottomalla laastilla”, on kolmannen Voi-huudon myöhäissateen sanoma.

Ezekiel’s “overflowing shower” is a symbol of the papacy, and more specifically it is the symbol of the period of the Sunday law crisis which begins at the soon-coming Sunday law in the United States. The disobedient prophet from Judah that died between the ass and the lion, represented the death of Laodicean Adventism that takes place between September 11, 2001, at the arrival of the ass (the third woe), and the soon-coming Sunday law (the lion). Laodicean Adventism’s death occurs during the sealing of the one hundred and forty-four thousand that began when the nations were angered, yet held in check on September 11, 2001, and concludes at the soon-coming Sunday law. Their death, as illustrated by the disobedient prophet, is brought about because they returned to the methodology of apostate Protestantism, though they had been directly informed to never return to the “assembly of mockers.”

Hesekielin ”ylitsevuotava sadekuuro” on paaviuden vertauskuva, ja tarkemmin se on sen sunnuntailakikriisin vertauskuva, joka alkaa Yhdysvalloissa pian tulevan sunnuntailain myötä. Juudasta tullut tottelematon profeetta, joka kuoli aasin ja leijonan välissä, kuvasi Laodikean adventismin kuolemaa, joka tapahtuu 11. syyskuuta 2001, aasin saapumisen (kolmannen voi-huudon), ja pian tulevan sunnuntailain (leijonan) välillä. Laodikean adventismin kuolema tapahtuu niiden sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen aikana, joka alkoi silloin, kun kansat vihastuivat, mutta ne pidettiin kurissa 11. syyskuuta 2001, ja päättyy pian tulevan sunnuntailain aikaan. Heidän kuolemansa, kuten tottelemattoman profeetan esimerkki osoittaa, aiheutuu siitä, että he palasivat luopioprotestantismin menetelmällisyyteen, vaikka heitä oli nimenomaisesti varoitettu, etteivät he koskaan palaisi ”pilkkaajien kokoukseen”.

Their death occurs in the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. As soon as God’s people are sealed, the destroying angels begin their work. From September 11, 2001 unto the soon-coming Sunday law the judgment of the living is accomplished in God’s church, for judgment begins in Jerusalem, and it begins with the ancient men that were to be the guardians of the people, but who had abandoned their responsibilities over four generations. Those who receive the seal in that period are the ensign that is lifted up to the nations. They are sealed before the soon-coming Sunday law for the only way God’s other flock can be warned is by seeing men and women in the Sunday law crisis who have the seal of God.

Heidän kuolemansa tapahtuu sadanneljällätuhannella sinetöidyn historian yhteydessä. Heti kun Jumalan kansa on sinetöity, hävittävät enkelit alkavat työnsä. Syyskuun 11. päivästä 2001 pian tulevaan sunnuntailakiin asti elävien tuomio pannaan toimeen Jumalan seurakunnassa, sillä tuomio alkaa Jerusalemista, ja se alkaa vanhimmista miehistä, joiden olisi tullut olla kansan vartijoita mutta jotka olivat hylänneet vastuunsa neljän sukupolven ajan. Ne, jotka saavat sinetin tuona aikana, ovat se tunnuslippu, joka kohotetaan kansojen nähtäväksi. Heidät sinetöidään ennen pian tulevaa sunnuntailakia, sillä ainoa tapa, jolla Jumalan toista laumaa voidaan varoittaa, on se, että sunnuntailakikriisin aikana nähdään miehiä ja naisia, joilla on Jumalan sinetti.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> ”Pyhän Hengen tehtävänä on näyttää maailmalle toteen synti, vanhurskaus ja tuomio. Maailmaa voidaan varoittaa vain siten, että ne, jotka uskovat totuuden, nähdään totuuden kautta pyhitettyinä, korkeiden ja pyhien periaatteiden mukaan toimivina ja korkeassa, ylevässä merkityksessä osoittavina sen rajalinjan, joka erottaa Jumalan käskyt pitävät niistä, jotka polkevat ne jalkoihinsa. Hengen pyhitys tekee näkyväksi eron niiden välillä, joilla on Jumalan sinetti, ja niiden, jotka pitävät väärää lepopäivää. Kun koetus tulee, käy selvästi ilmi, mikä pedon merkki on. Se on sunnuntain pitäminen. Ne, jotka kuultuaan totuuden yhä edelleen pitävät tätä päivää pyhänä, kantavat sen synnin ihmisen tunnusmerkkiä, joka luuli voivansa muuttaa ajat ja lain.” Bible Training School, 1. joulukuuta 1903.

The death of Laodicean Adventism is accomplished during the history of the latter rain, that began to sprinkle on September 11, 2001, and is poured out without measure at the soon-coming Sunday law, when God has established and then lifts up as an ensign a people who have been sealed for eternity.

Laodikealaisen adventismin kuolema tapahtuu myöhemmän sateen historian aikana, joka alkoi vihmoa 11. syyskuuta 2001 ja joka vuodatetaan ilman mittaa pian tulevan sunnuntailain aikana, jolloin Jumala on asettanut ja sitten korottaa tunnusmerkiksi kansan, joka on sinetöity iankaikkisuutta varten.

In that period of time, those in Laodicean Adventism that are preparing for, and will receive the mark of the beast, are represented by the twenty-five men bowing to the sun in Ezekiel chapter eight. They are those who have accepted Ezekiel’s false “peace and safety” message, that represents a counterfeit of the true latter rain message, that is being proclaimed by the true watchmen in that history. The foundation of that false latter rain message is the identification that “the daily” in the book of Daniel is a symbol of Christ, when it is actually a symbol of Satan. That false foundational belief is the doctrine that the “scornful men that rule the people of Jerusalem” employ to erect their untempered wall.

Tuona ajanjaksona niitä Laodikean adventismin piirissä olevia, jotka valmistautuvat pedon merkin vastaanottamiseen ja tulevat sen saamaan, kuvaavat Hesekielin kahdeksannen luvun kaksikymmentäviisi miestä, jotka kumartavat aurinkoa. He ovat niitä, jotka ovat hyväksyneet Hesekielin väärän ”rauha ja turvallisuus” -sanoman, joka edustaa aidon myöhäissateen sanoman väärennöstä ja jota todelliset vartijat tuossa historiassa julistavat. Tämän väärän myöhäissateen sanoman perustuksena on se tunnistus, että Danielin kirjan ”jokapäiväinen” on Kristuksen vertauskuva, vaikka se todellisuudessa on Saatanan vertauskuva. Tuo väärä perustavaa laatua oleva uskomus on se oppi, jota ”pilkkaajat, jotka hallitsevat Jerusalemin kansaa”, käyttävät pystyttääkseen laastilla silottelemattoman muurinsa.

The identification of “the daily,” as a symbol of Christ was historically put in place by a “lie,” in 1931. From then onward the untempered wall of counterfeit coins and jewels was erected. That “wall” is destined to come down when the dirt brush man arrives to thoroughly purge His floor. That purging is accomplished in the prophetic period of history between the “stormy wind” (the ass of September 11, 2001), and the “overflowing showers” (the lion of the soon-coming Sunday law). In that history the disobedient prophet is slain and buried in the tomb of the false prophet of Bethel. Sister White identifies the “wall” of prophecy as the law of God.

”Jatkuvan” tunnistaminen Kristuksen vertauskuvaksi pantiin historiallisesti voimaan ”valheella” vuonna 1931. Siitä lähtien pystytettiin laastiton seinä väärennetyistä kolikoista ja jalokivistä. Tuo ”seinä” on määrä kukistua, kun likaharjamies saapuu perinpohjaisesti puhdistamaan lattiansa. Tuo puhdistus toteutuu historian profeetallisena ajanjaksona ”myrskytuulen” (11. syyskuuta 2001:n aasin) ja ”ylitsevuotavien sadekuurojen” (pian tulevan sunnuntailain leijonan) välissä. Tuossa historiassa tottelematon profeetta surmataan ja haudataan Beetelin väärän profeetan hautaan. Sister White määrittelee profetian ”seinän” Jumalan laiksi.

> “The prophet here describes a people who, in a time of general departure from truth and righteousness, are seeking to restore the principles that are the foundation of the kingdom of God. They are repairers of a breach that has been made in God’s law—the wall that He has placed around His chosen ones for their protection, and obedience to whose precepts of justice, truth, and purity is to be their perpetual safeguard.

> Profeetta kuvaa tässä kansaa, joka yleisen totuudesta ja vanhurskaudesta luopumisen aikana pyrkii palauttamaan ne periaatteet, jotka ovat Jumalan valtakunnan perustus. He ovat sen aukon korjaajia, joka on tehty Jumalan lakiin — siihen muuriin, jonka Hän on asettanut valittujensa ympärille heidän suojakseen ja jonka oikeudenmukaisuuden, totuuden ja puhtauden käskyille kuuliaisuuden tulee olla heidän lakkaamaton turvansa.

> “In words of unmistakable meaning the prophet points out the specific work of this remnant people who build the wall. ‘If thou turn away thy foot from the Sabbath, from doing thy pleasure on My holy day; and call the Sabbath a delight, the holy of the Lord, honorable; and shalt honor Him, not doing thine own ways, nor finding thine own pleasure, nor speaking thine own words: then shalt thou delight thyself in the Lord; and I will cause thee to ride upon the high places of the earth, and feed thee with the heritage of Jacob thy father: for the mouth of the Lord hath spoken it.’ Isaiah 58:13, 14.” Prophets and Kings, 678.

> Selvämerkityksisin sanoin profeetta osoittaa tämän muuria rakentavan jäännöskansan erityisen työn. ”Jos pidätät jalkasi sapattina, niin ettet toimita omia askareitasi minun pyhänä päivänäni, ja kutsut sapatin iloksi, Herran pyhän päivän kunnioitettavaksi, ja kunnioitat sitä, et kulje omia teitäsi, et tavoittele omaa etuasi etkä puhu joutavia: silloin sinä saat iloita Herrassa, ja minä annan sinun kulkea maan kukkuloilla ja ravitsen sinua Jaakobin, sinun isäsi, perintöosalla. Sillä Herran suu on puhunut.” Jesaja 58:13, 14. ”Profeetat ja kuninkaat”, s. 678.

The beginning of the fourth generation of Adventism is marked by the publication of a book, as was the beginning of the third generation. The third generation began with the publication of W. W. Prescott’s, The Doctrine of Christ, and that generation ended with the publication of Questions on Doctrine. The Doctrine of Christ presented a gospel that was purposely void of the Millerite prophetic message. Questions on Doctrine presented a gospel that denied the work of sanctification that is accomplished by Christ. The Doctrine of Christ removed the light of the (chazon) vision of prophetic history, and Questions on Doctrine removed the light of the (Mareh) vision of Christ’s “appearance”.

Adventismin neljännen sukupolven alku merkitään kirjan julkaisemisella, samoin kuin kolmannen sukupolven alku. Kolmas sukupolvi alkoi W. W. Prescottin teoksen The Doctrine of Christ julkaisemisella, ja tuo sukupolvi päättyi Questions on Doctrine -teoksen julkaisemiseen. The Doctrine of Christ esitti evankeliumin, josta oli tarkoituksellisesti poistettu milleriläinen profeetallinen sanoma. Questions on Doctrine esitti evankeliumin, joka kielsi sen pyhitystyön, jonka Kristus saa aikaan. The Doctrine of Christ poisti profeetallisen historian (chazon)-näyn valon, ja Questions on Doctrine poisti Kristuksen ”ilmestymisen” (Mareh)-näyn valon.

In between those two books the false latter rain message represented by the “women weeping for Tammuz” was developed. It was in that history that the “lie of 1931,” was promoted. That third generation (abomination) is also represented by the compromise of the third church of Pergamos. The symbol of compromise in the third church, identifies the work of seeking accreditation from the worldly institutions that dictated rules for theology and rules for medicine. It was in the third generation that the compromise of truth was accomplished, which included the introduction and emphasis on the use of Bibles that had been translated from corrupted manuscripts.

Näiden kahden kirjan välisenä aikana kehittyi väärä myöhäissateen sanoma, jota edustivat ”naiset, jotka itkivät Tammusta”. Tuossa historian vaiheessa edistettiin ”vuoden 1931 valhetta”. Tätä kolmatta sukupolvea (kauhistus) edustaa myös kolmannen seurakunnan, Pergamon, kompromissi. Kolmannen seurakunnan kompromissin vertauskuva osoittaa sen työn, jossa pyrittiin saamaan akkreditointi maailmallisilta instituutioilta, jotka sanelivat säännöt teologialle ja säännöt lääketieteelle. Juuri kolmannessa sukupolvessa totuuden kompromissi toteutettiin, ja siihen sisältyi turmeltuneista käsikirjoituksista käännettyjen Raamattujen käyttöönotto ja niiden käytön korostaminen.

In 1957, the book Questions on Doctrine, represented a capitulation of the primary truth of the gospel. That truth being Jesus died to save us “from” sin, but he did not die to save us “in” sin. The Catholic and apostate Protestant teaching that a man cannot be obedient to God’s Word is Satan’s eternal argument. Man can, and must be obedient to God’s Word, even if Satan claims that “thou shall not surely die.” The fallen apostate Protestant view that men cannot overcome sin, and therefore men cannot be obedient to God’s law until Jesus magically transforms them into obedient robots at His second coming, was incorporated into the teachings of the book Questions on Doctrine.

Vuonna 1957 ilmestynyt kirja Questions on Doctrine merkitsi evankeliumin ensisijaisen totuuden antautumista. Tämä totuus on se, että Jeesus kuoli pelastaakseen meidät synnistä, ei pelastaakseen meitä synnissä. Katolinen ja luopioprotestanttinen opetus, jonka mukaan ihminen ei voi olla kuuliainen Jumalan Sanalle, on saatanan iankaikkinen väite. Ihminen voi ja hänen täytyy olla kuuliainen Jumalan Sanalle, vaikka saatana väittäisi: ”ette suinkaan kuole”. Langenneen luopioprotestanttisen näkemyksen, jonka mukaan ihmiset eivät voi voittaa syntiä ja sen tähden eivät voi olla kuuliaisia Jumalan laille ennen kuin Jeesus toisessa tulemisessaan maagisesti muuttaa heidät kuuliaisiksi roboteiksi, omaksuttiin osaksi kirjan Questions on Doctrine opetuksia.

In 1957, the fourth generation of Laodicean Adventism began, and its untempered wall (law), had been established, thus providing the logic that will allow the twenty-five ancient men to bow to the sun at the conclusion of the time of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That untempered wall, which is the belief that keeping the law of God is impossible, is swept away when the “wall” of separation of Church and State is removed, at the soon-coming Sunday law. The Sunday law is the overflowing showers, or as Isaiah expresses it, it is the overflowing scourge, and that flood begins at the soon-coming Sunday law in the United States.

Vuonna 1957 alkoi Laodikean adventismin neljäs sukupolvi, ja sen kalkitsematon muuri (laki) oli pystytetty, antaen siten sen logiikan, joka sallii kahdenkymmenenviiden muinaisen miehen kumartaa aurinkoa sataneljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen ajan päättyessä. Tuo kalkitsematon muuri, joka on uskomus siitä, että Jumalan lain pitäminen on mahdotonta, pyyhkäistään pois, kun Kirkon ja valtion välisen eron “muuri” poistetaan pian tulevan sunnuntailain myötä. Sunnuntailaki on ylitsevuotavat sadekuurot, tai kuten Jesaja ilmaisee, se on ylitsevuotava ruoska, ja tuo tulva alkaa pian tulevasta sunnuntailaista Yhdysvalloissa.

At the Sunday law in the United States the enemy (the pope) comes in “as a flood” (the overflowing scourge), and it is then that “the ensign” is lifted up against him. It is then that the “untempered wall” that Laodicean Adventism erected upon the false application of “the daily” is swept away.

Yhdysvaltojen sunnuntailain aikana vihollinen (paavi) tulee sisään ”kuin tulva” (ylitsevuotava ruoska), ja silloin ”lippumerkki” kohotetaan häntä vastaan. Silloin pyyhkäistään pois se ”laastaroimaton muuri”, jonka laodikealainen adventismi rakensi ”jokapäiväisen” väärän sovelluksen varaan.

> According to their deeds, accordingly he will repay, fury to his adversaries, recompense to his enemies; to the islands he will repay recompense. So shall they fear the name of the Lord from the west, and his glory from the rising of the sun. When the enemy shall come in like a flood, the Spirit of the Lord shall lift up a standard against him. And the Redeemer shall come to Zion, and unto them that turn from transgression in Jacob, saith the Lord. As for me, this is my covenant with them, saith the Lord; My spirit that is upon thee, and my words which I have put in thy mouth, shall not depart out of thy mouth, nor out of the mouth of thy seed, nor out of the mouth of thy seed’s seed, saith the Lord, from henceforth and forever. Arise, shine; for thy light is come, and the glory of the Lord is risen upon thee. For, behold, the darkness shall cover the earth, and gross darkness the people: but the Lord shall arise upon thee, and his glory shall be seen upon thee. And the Gentiles shall come to thy light, and kings to the brightness of thy rising. Isaiah 59:18–60:3.

> He maksaa kullekin heidän tekojensa mukaan, vihan vastustajilleen, palkan vihollisilleen; saarillekin hän maksaa palkan. Niin lännessä pelätään Herran nimeä ja auringon nousun suunnalla hänen kirkkauttaan. Kun vihollinen käy päälle kuin tulva, Herran Henki kohottaa lippumerkin häntä vastaan. Ja Lunastaja on tuleva Siioniin, niiden tykö, jotka kääntyvät pois rikkomuksesta Jaakobissa, sanoo Herra. Ja minun osaltani tämä on minun liittoni heidän kanssaan, sanoo Herra: minun Henkeni, joka on sinun päälläsi, ja minun sanani, jotka olen pannut sinun suuhusi, eivät väisty sinun suustasi eivätkä sinun siemenesi suusta eivätkä sinun siemenesi siemenen suusta, sanoo Herra, nyt ja iankaikkisesti. Nouse, loista; sillä sinun valosi on tullut, ja Herran kirkkaus on koittanut sinun ylitsesi. Sillä katso, pimeys peittää maan ja synkeys kansat; mutta sinun ylitsesi koittaa Herra, ja hänen kirkkautensa näkyy sinun ylläsi. Ja kansakunnat tulevat sinun valkeuteesi ja kuninkaat sinun koittosi kirkkauteen. Jesaja 59:18–60:3.

The Gentiles come to the light when God’s glory is upon His people, and this occurs when the enemy comes in as a flood. When that enemy comes in God lifts up a standard (ensign) against him. The glory of the Lord that is upon those people who the Gentiles respond to, is His character, and His character does not sin. It is a false peace and safety message that teaches that men and women cannot overcome sin. That message is a false latter rain message that is proclaimed during the time of the true latter rain message, which arrived on September 11, 2001. That false message is a false message concerning God’s law, which is the “wall.” That false doctrine is represented in the book Questions on Doctrine, that marked the arrival of Laodicean Adventism’s fourth and final generation.

Pakanat tulevat valoon silloin, kun Jumalan kirkkaus on Hänen kansansa yllä, ja tämä tapahtuu, kun vihollinen tulee sisään kuin tulva. Kun tuo vihollinen tulee sisään, Jumala kohottaa häntä vastaan lipun (tunnusmerkin). Herran kirkkaus, joka on niiden ihmisten yllä, joihin pakanat vastaavat, on Hänen luonteensa, eikä Hänen luonteensa tee syntiä. Väärä rauhan ja turvallisuuden sanoma opettaa, etteivät miehet ja naiset voi voittaa syntiä. Tuo sanoma on väärä myöhäissateen sanoma, jota julistetaan todellisen myöhäissateen sanoman aikana, joka saapui 11. syyskuuta 2001. Tuo väärä sanoma on väärä sanoma koskien Jumalan lakia, joka on ”muuri”. Tuota väärää oppia edustaa kirja Questions on Doctrine, joka merkitsi laodikealaisen adventismin neljännen ja viimeisen sukupolven saapumista.

On September 11, 2001, the four rebellions of Laodicean Adventism arrived to test that final generation with the sins of their fathers. On that date God directed His people to return to Jeremiah’s old paths, that they might understand and accept the foundational message represented as Miller’s jewels. If they did so, they would find the latter rain, which Jeremiah called the “rest.” The call to return to the old paths was a repetition of the test that produced the rebellion of 1863.

11. syyskuuta 2001 Laodikealaisen adventismin neljä kapinaa saapuivat koettelemaan tuota viimeistä sukupolvea heidän isiensä synneillä. Tuona päivänä Jumala ohjasi kansaansa palaamaan Jeremian muinaisille poluille, jotta he ymmärtäisivät ja hyväksyisivät perussanoman, jota kuvataan Millerin jalokivinä. Jos he niin tekisivät, he löytäisivät myöhäissateen, jota Jeremia kutsui ”levoksi”. Kutsu palata muinaisille poluille oli sen koetuksen toistuma, joka synnytti vuoden 1863 kapinan.

On September 11, 2001, which is Isaiah’s “day of the east and rough wind” the “song of the vineyard” was to be sung, by those who in Revelation chapter fourteen, verse three and also in chapter fifteen, verse three sing the song of Moses and the Lamb. That song is the Laodicean message that identifies that the former chosen people were then being passed by, for God was then in the process of giving His vineyard to men and women that would bring forth the intended fruits of the vineyard. That vineyard message is the message to Laodicea, which was the message presented by Jones and Waggoner at the rebellion of 1888.

Syyskuun 11. päivänä 2001, joka on Jesajan ”itäpäivä ja ankara tuuli”, oli määrä laulaa ”viinitarhan laulu” niiden toimesta, jotka Ilmestyskirjan neljännessätoista luvussa, jakeessa kolme, sekä myös viidennentoista luvun jakeessa kolme laulavat Mooseksen ja Karitsan laulun. Tuo laulu on Laodikean sanoma, joka osoittaa, että entinen valittu kansa oli tuolloin sivuutettavana, sillä Jumala oli silloin antamassa viinitarhaansa miehille ja naisille, jotka toisivat esiin viinitarhan tarkoitetut hedelmät. Tuo viinitarhasanoma on sanoma Laodikealle, joka oli se sanoma, jonka Jones ja Waggoner esittivät vuoden 1888 kapinan aikana.

On September 11, 2001, the latter rain began, and in the debate of Habakkuk chapter two it identifies a class who presented the message of the two tables, for they had returned to Jeremiah’s old paths and were receiving the “rest and refreshing,” that Isaiah identifies is brought upon those whose methodology is “line upon line.” The debate they were involved in was in opposition to a false latter rain message, represented by the “women weeping for Tammuz,” which encouraged the sleeping Laodicean people with a peace and safety message.

Syyskuun 11. päivänä 2001 myöhäissade alkoi, ja Habakukin toisen luvun väittelyssä yksilöidään ryhmä, joka esitti kahden taulun sanoman; sillä he olivat palanneet Jeremian muinaisille poluille ja vastaanottivat sen ”levon ja virvoituksen”, jonka Jesaja osoittaa tulevan niiden osaksi, joiden menetelmänä on ”käsky käskyn päälle”. Väittely, johon he osallistuivat, kohdistui väärää myöhäissateen sanomaa vastaan, jota edustivat ”naiset, jotka itkivät Tammusta” ja joka rohkaisi nukkuvaa laodikealaista kansaa rauhan ja turvallisuuden sanomalla.

The peace and safety message claims that it is impossible for men and women not to sin, and therefore God can and will only justify them “in” their sins. The scornful men claim their peace and safety message is the true message of justification by faith, that Jones and Waggoner presented, but it leaves off the truth that he who God justifies, He also sanctifies, for God did not die to save people in their sins, but from their sins.

Rauha ja turvallisuus -sanoma väittää, että miesten ja naisten on mahdotonta olla tekemättä syntiä, ja että sen tähden Jumala voi ja tulee vanhurskauttamaan heidät ainoastaan syntiensä ”sisällä”. Pilkkaajat väittävät, että heidän rauha ja turvallisuus -sanomansa on se todellinen uskon kautta vanhurskauttamisen sanoma, jonka Jones ja Waggoner esittivät, mutta siitä puuttuu se totuus, että sen, jonka Jumala vanhurskauttaa, Hän myös pyhittää, sillä Jumala ei kuollut pelastaakseen ihmisiä heidän synneissään, vaan heidän synneistään.

September 11, 2001, marked the beginning of the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand that concludes with one class receiving the seal of God, as represented by those who sigh and cry for the abominations in the church and in the land, and another class that have turned their backs upon the temple, where the final work of the third angel is being accomplished, and they are bowing to the sun. The history of the Millerites illustrates the history of the movement of the third angel, and in so doing the climax is about the message of the latter rain, and the experience it produces in those who choose to eat.

11. syyskuuta 2001 merkitsi sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen ajanjakson alkua; tämä ajanjakso päättyy siihen, että toinen luokka saa Jumalan sinetin, kuten ne, jotka huokaavat ja valittavat seurakunnassa ja maassa tehtyjen kauhistusten tähden, kun taas toinen luokka on kääntänyt selkänsä temppelille, missä kolmannen enkelin viimeistä työtä saatetaan päätökseen, ja he kumartavat aurinkoa. Milleriläisten historia havainnollistaa kolmannen enkelin liikkeen historiaa, ja näin tehdessään huipentuma koskee myöhäissateen sanomaa ja sitä kokemusta, jonka se synnyttää niissä, jotka valitsevat syödä.

We will continue this study in the next article.

Jatkamme tätä tutkimusta seuraavassa artikkelissa.

> “An unwillingness to yield up preconceived opinions, and to accept this truth, lay at the foundation of a large share of the opposition manifested at Minneapolis against the Lord’s message through Brethren Waggoner and Jones. By exciting that opposition Satan succeeded in shutting away from our people, in a great measure, the special power of the Holy Spirit that God longed to impart to them. The enemy prevented them from obtaining that efficiency which might have been theirs in carrying the truth to the world, as the apostles proclaimed it after the day of Pentecost. The light that is to lighten the whole earth with its glory was resisted, and by the action of our own brethren has been in a great degree kept away from the world.” Selected Messages, book 1, 235.

> ”Haluttomuus luopua ennakkokäsityksistä ja ottaa vastaan tämä totuus oli perustavana syynä suureen osaan siitä vastustuksesta, jota Minneapolisissa osoitettiin Herran sanomaa vastaan veljien Waggonerin ja Jonesin välityksellä. Herättämällä tämän vastustuksen saatana onnistui suuressa määrin sulkemaan kansaltamme pois sen Pyhän Hengen erityisen voiman, jonka Jumala hartaasti halusi heille antaa. Vihollinen esti heitä saamasta sitä vaikutusvoimaa, joka olisi voinut olla heidän omansa totuuden viemisessä maailmaan, niin kuin apostolit julistivat sitä helluntaipäivän jälkeen. Valoa, jonka on määrä valaista koko maa kirkkaudellaan, vastustettiin, ja omien veljiemme toiminnan vuoksi se on suuressa määrin pidetty poissa maailmasta.” Selected Messages, kirja 1, 235.

Back to Articles