Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Forty

Danielin kirja – numero sata neljäkymmentä

The Last Promise: Unveiling the Role of Elijah Before the Day of the Lord

Viimeinen lupaus: Elian tehtävän paljastaminen ennen Herran päivää

Author

Jeff Pippenger

Published

March 16, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The last promise of the Old Testament is that before the great and terrible day of the Lord, Elijah would come.

Vanhan testamentin viimeinen lupaus on, että ennen Herran suurta ja pelottavaa päivää Elia tulee.

> Remember ye the law of Moses my servant, which I commanded unto him in Horeb for all Israel, with the statutes and judgments. Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord: And he shall turn the heart of the fathers to the children, and the heart of the children to their fathers, lest I come and smite the earth with a curse. Malachi 4:4–5.

> Muistakaa Mooseksen, palvelijani, laki, jonka minä Horebilla hänelle säädin koko Israelia varten, käskyineen ja oikeuksineen. Katso, minä lähetän teille profeetta Elian, ennen kuin tulee Herran suuri ja peljättävä päivä. Ja hän kääntää isien sydämet lasten puoleen ja lasten sydämet heidän isiensä puoleen, etten minä tulisi ja löisi maata kirouksella. Malakia 4:4–5.

The Elijah that comes in advance of “the great and dreadful day of the Lord,” is an individual messenger, and also the movement associated with the message the messenger proclaims. The Elijah that is sent is therefore the one hundred and forty-four thousand who do not taste death, just as Enoch and Elijah represent. They are those who are lifted up as an ensign at the soon-coming Sunday law.

Elia, joka tulee ennen ”Herran suurta ja peljättävää päivää”, on yksilöllinen sanansaattaja sekä myös se liike, joka liittyy sanomaan, jota sanansaattaja julistaa. Lähetetty Elia on siis ne sata neljäkymmentäneljä tuhatta, jotka eivät maista kuolemaa, niin kuin Henok ja Elia edustavat. He ovat ne, jotka korotetaan lipuksi pian tulevan sunnuntailain aikana.

The last day Elijah was also represented by John the Baptist, but John did not represent the one hundred and forty-four thousand. He represented those who join the movement and accept the message of the last day messenger, who are then murdered by the papacy in the hour of the Sunday law crisis that begins at the soon coming Sunday law and ends when Michael stands up and the papacy comes to its end with none to help.

Viimeisten päivien Eliaa edusti myös Johannes Kastaja, mutta Johannes ei edustanut niitä sataneljääkymmentäneljää tuhatta. Hän edusti niitä, jotka liittyvät liikkeeseen ja vastaanottavat viimeisten päivien sanansaattajan sanoman, ja jotka sitten paavikunta murhaa sunnuntailain kriisin hetkellä, kriisin, joka alkaa pian tulevan sunnuntailain myötä ja päättyy, kun Miikael nousee ja paavikunta tulee loppuunsa ilman auttajaa.

Elijah is represented on Mount Carmel and John is represented in Herod’s banquet hall. Those two historical witnesses identify the two groups of God’s last day people represented in Revelation chapter seven. The one hundred and forty-four thousand and the great multitude align with Mount Carmel and Herod’s birthday party. Those two prophetic lines provide a sound point of reference to carefully identify the elements of the eighth head, that is of the seven heads in Revelation seventeen, with enough prophetic detail to clarify how and why the last president, which is the eighth president that is of the seven, becomes the great dictator of the United States in the last movements of the sixth kingdom of Bible prophecy.

Elia esitetään Karmelinvuorella, ja Johannes esitetään Herodeksen juhlasalissa. Nuo kaksi historiallista todistajaa yksilöivät ne kaksi Jumalan viimeisten päivien kansan ryhmää, jotka esitetään Ilmestyskirjan seitsemännessä luvussa. Sataneljäkymmentäneljätuhatta ja suuri joukko vastaavat Karmelinvuorta ja Herodeksen syntymäpäiväjuhlaa. Nuo kaksi profeetallista linjaa tarjoavat luotettavan viitepisteen kahdeksannen pään, toisin sanoen sen seitsemästä päästä olevan pään, huolelliseen tunnistamiseen Ilmestyskirjan seitsemännessätoista luvussa, riittävän profeetallisen yksityiskohtaisesti, jotta kävisi selväksi, kuinka ja miksi viimeisestä presidentistä, joka on kahdeksas presidentti ja joka on yksi niistä seitsemästä, tulee Yhdysvaltojen suuri diktaattori raamatullisen profetian kuudennen valtakunnan viimeisissä liikkeissä.

At the Sunday law the threefold union is accomplished.

Sunnuntailain kohdalla kolminkertainen liitto toteutuu.

> “By the decree enforcing the institution of the Papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with Spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.” Testimonies, volume 5, 451.

> ”Sillä säädöksellä, joka pakottaa voimaan paaviuden asetuksen Jumalan lain vastaisesti, kansakuntamme katkaisee täydellisesti yhteytensä vanhurskauteen. Kun protestantismi ojentaa kätensä kuilun yli tarttuakseen roomalaisen vallan käteen, kun se kurottautuu syvyyden yli lyödäkseen kättä spiritualismin kanssa, kun tämän kolminkertaisen liiton vaikutuksesta maamme hylkää jokaisen perustuslakinsa periaatteen protestanttisena ja tasavaltalaisena hallituksena ja ryhtyy toimenpiteisiin paavillisten valheiden ja harhojen levittämiseksi, silloin saamme tietää, että Saatanan ihmeellisen toiminnan aika on tullut ja että loppu on lähellä.” Testimonies, osa 5, 451.

Yet in this illustration there is a sequence, and that sequence is a subject of the inspired word. It is an event that happens at the decree, which in one sense is a singular event, but it is actually a very careful sequence of events. At the “decree” the United States ceases to be the sixth kingdom of Bible prophecy, which means that it is there that the seventh kingdom begins, but the seventh kingdom agrees to give their kingdom unto the beast. When the false prophet is defeated, the dragon takes its position, and immediately gives half its kingdom to the beast.

Kuitenkin tässä kuvauksessa on järjestys, ja tuo järjestys on innoitetun sanan aihe. Se on tapahtuma, joka sattuu säädöksen hetkellä, mikä eräässä mielessä on yksittäinen tapahtuma, mutta todellisuudessa se on hyvin huolellinen tapahtumien järjestys. ”Säädöksen” hetkellä Yhdysvallat lakkaa olemasta Raamatun profetian kuudes valtakunta, mikä merkitsee, että juuri siinä seitsemäs valtakunta alkaa, mutta seitsemäs valtakunta suostuu antamaan valtakuntansa pedolle. Kun väärä profeetta voitetaan, lohikäärme ottaa asemansa ja antaa välittömästi puolet valtakunnastaan pedolle.

At Mount Carmel, there were four hundred and fifty prophets of Baal, and there four hundred prophets of the grove who were in Samaria eating at Jezebel’s table.

Karmelin vuorella oli neljäsataa viisikymmentä Baalin profeettaa sekä neljäsataa lehdon profeettaa, jotka olivat Samariassa syömässä Iisebelin pöydässä.

> Now therefore send, and gather to me all Israel unto mount Carmel, and the prophets of Baal four hundred and fifty, and the prophets of the groves four hundred, which eat at Jezebel’s table. 1 Kings 18:19.

> Lähetä siis nyt sana ja kokoa minun luokseni koko Israel Karmelinvuorelle sekä Baalin profeetat, neljäsataa viisikymmentä, ja lehtojen profeetat, neljäsataa, jotka syövät Iisebelin pöydästä. 1. Kun. 18:19.

Elijah identifies the confrontation at Mount Carmel as a controversy, not only the question of who was the true God, but also that it was a controversy over who was the true prophet.

Elia tunnistaa Karmelinvuorella tapahtuneen yhteenoton kiistakysymykseksi, jossa ei ollut kyse ainoastaan siitä, kuka oli tosi Jumala, vaan myös siitä, kuka oli tosi profeetta.

> Then said Elijah unto the people, I, even I only, remain a prophet of the Lord; but Baal’s prophets are four hundred and fifty men. 1 Kings 18:22.

> Silloin Elia sanoi kansalle: ”Minä, juuri minä yksin, olen jäänyt Herran profeetaksi, mutta Baalin profeettoja on neljäsataa viisikymmentä miestä.” 1. Kun. 18:22.

When Elijah’s offering was consumed by the fire that came down out of heaven, he then slew the four hundred and fifty prophets of Baal with his own hands.

Kun Elian uhri kului taivaasta laskeutuneessa tulessa, hän surmasi sitten omin käsin ne neljäsataa viisikymmentä Baalin profeettaa.

> And Elijah said unto them, Take the prophets of Baal; let not one of them escape. And they took them: and Elijah brought them down to the brook Kishon, and slew them there. 1 Kings 18:40.

> Ja Elia sanoi heille: Ottakaa Baalin profeetat kiinni; älköön yksikään heistä pääskö pakoon. Ja he ottivat heidät; ja Elia vei heidät alas Kiisonin purolle ja surmasi heidät siellä. 1. Kun. 18:40.

Baal was a false masculine deity, and the four hundred prophets of the grove, who were still with Jezebel, eating at her table in the city of Samaria were the prophets of the female deity, Ashtaroth. The female deity survived Elijah’s slaughter of the prophets of Mount Carmel.

Baal oli väärä miehinen jumaluus, ja ne neljäsataa lehdon profeettaa, jotka yhä olivat Iisebelin luona ja söivät hänen pöydästään Samarian kaupungissa, olivat naispuolisen jumaluuden, Astarten, profeettoja. Naispuolinen jumaluus säilyi Elian surmattua Karmelin vuoren profeetat.

> “The people upon the mountain prostrate themselves in terror and awe before the unseen God. They cannot look upon the bright, consuming fire sent from Heaven. They fear that they will be consumed in their apostasy and sins. They cry out with one voice, which resounds over the mountain, and echoes to the plains below them with terrible distinctness, ‘The Lord, he is the God; the Lord, he is the God.’ Israel is at last aroused and undeceived. They see their sin and how greatly they have dishonored God. Their anger is aroused against the prophets of Baal. With fearful terror, Ahab and Baal’s priests witnessed the wonderful exhibition of Jehovah’s power. Again is heard, in startling words of command, the voice of Elijah to the people, ‘Take the prophets of Baal; let not one of them escape.’ And the people were ready to obey the word of Elijah. They seized the false prophets who had deluded them, and brought them to the brook Kishon, and there Elijah, with his own hand, slew these idolatrous priests.” Review and Herald, October 7, 1873.

> Vuorella oleva kansa heittäytyy maahan kauhusta ja pelosta näkymättömän Jumalan edessä. He eivät voi katsella taivaasta lähetettyä kirkasta, kuluttavaa tulta. He pelkäävät, että heidät kulutetaan heidän luopumuksensa ja syntiensä tähden. He huutavat yhdellä äänellä, joka kaikuu yli vuoren ja kantautuu heidän alapuolellaan oleville tasangoille hirvittävän selvästi: ”Herra, hän on Jumala; Herra, hän on Jumala.” Israel havahtuu viimein eikä enää ole petetty. He näkevät syntinsä ja kuinka suuresti he ovat saattaneet Jumalan häväistyksi. Heidän vihansa syttyy Baalin profeettoja vastaan. Ahab ja Baalin papit näkivät kauhistuneina Jehovan voiman ihmeellisen ilmauksen. Jälleen kuullaan Elian ääni, joka kansalle lausuu säpsähdyttävät käskyn sanat: ”Ottakaa kiinni Baalin profeetat; älköön yksikään heistä pääskö pakoon.” Ja kansa oli valmis tottelemaan Elian sanaa. He vangitsivat väärät profeetat, jotka olivat eksyttäneet heidät, ja veivät heidät Kisonin puroon, ja siellä Elia surmasi omin käsin nämä epäjumalanpalvelijapapit.” Review and Herald, October 7, 1873.

Mount Carmel typifies the soon-coming Sunday law in the United States. It is then that the ensign of the one hundred and forty-four thousand (typified by Elijah), is lifted up. It is there that the genuine Protestant horn is distinctly manifested in contrast with the counterfeit Protestant horn, who is in Samaria, eating Jezebel’s diet. It is there that the Republican horn that had become the horn of both church and state leading up to Mount Carmel comes to its end as the sixth kingdom of Bible prophecy. What remains then is Ahab, and his tenfold nation, and Jezebel, who has been hiding in Samaria, while she dines with apostate Protestants. The sixth kingdom is finished, and the rain then comes without measure.

Karmelinvuori on esikuva pian tulevasta sunnuntailaista Yhdysvalloissa. Silloin nostetaan sadan neljänkymmenenneljän tuhannen tunnuslippu (jota Elia esikuvallistaa). Siellä aidosti protestanttinen sarvi ilmenee selvästi vastakohtana väärennetylle protestanttiselle sarvelle, joka on Samariassa syömässä Iisebelin ruokaa. Siellä republikaaninen sarvi, josta Karmelinvuoreen johtavassa kehityksessä oli tullut sekä kirkon että valtion sarvi, tulee päätökseensä Raamatun profetian kuudentena valtakuntana. Jäljelle jäävät silloin Ahab ja hänen kymmenosainen kansakuntansa sekä Iisebel, joka on piileskellyt Samariassa aterioidessaan luopuneiden protestanttien kanssa. Kuudes valtakunta on päättynyt, ja silloin sade tulee ilman mittaa.

At Herod’s birthday party, Elijah, represented by John the Baptist is in the Roman prison awaiting deliverance or death. There are no prophets of Baal to accomplish the dance of deception, just Salome, Jezebel’s daughter. Herod and his royal friends are drunk with the wine of Babylon, for his birthday also represents the Sunday law, and all nations began to drink the wine of Babylon on September 11, 2001, well before the soon coming Sunday law.

Herodeksen syntymäpäiväjuhlassa Elia, jota Johannes Kastaja edustaa, on roomalaisessa vankilassa odottamassa vapautusta tai kuolemaa. Baalin profeettoja ei ole toteuttamassa petoksen tanssia, on vain Salome, Iisebelin tytär. Herodes ja hänen kuninkaalliset ystävänsä ovat juopuneet Babylonin viinistä, sillä hänen syntymäpäivänsä edustaa myös sunnuntailakia, ja kaikki kansat alkoivat juoda Babylonin viiniä 11. syyskuuta 2001, hyvissä ajoin ennen pian tulevaa sunnuntailakia.

> And after these things I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. For all nations have drunk of the wine of the wrath of her fornication, and the kings of the earth have committed fornication with her, and the merchants of the earth are waxed rich through the abundance of her delicacies. Revelation 18:1–3.

> Ja tämän jälkeen minä näin toisen enkelin tulevan alas taivaasta; hänellä oli suuri valta, ja maa valkeni hänen kirkkaudestaan. Ja hän huusi voimallisella äänellä sanoen: ”Kukistunut, kukistunut on Babylon, se suuri, ja siitä on tullut riivaajien asunto ja kaikkien saastaisten henkien tyyssija ja kaikkien saastaisten ja inhottavien lintujen häkki. Sillä kaikki kansat ovat juoneet hänen haureutensa vihan viiniä, ja maan kuninkaat ovat harjoittaneet haureutta hänen kanssaan, ja maan kauppiaat ovat rikastuneet hänen hekumansa runsaudesta.” Ilmestys 18:1–3.

These three verses were fulfilled when the great buildings of New York, the twin towers were thrown down by a touch of God.

Nämä kolme jaetta täyttyivät, kun New Yorkin suuret rakennukset, kaksoistornit, kaadettiin maahan Jumalan kosketuksesta.

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> ”Nytkö tulee tämä sana, että minä olen julistanut New Yorkin joutuvan hyökyaallon pyyhkäisemäksi pois? Tätä en ole koskaan sanonut. Olen sanonut katsellessani sinne kohoavia suuria rakennuksia, kerros kerrokselta: ’Miten kauheita näkyjä tapahtuukaan, kun Herra nousee järkyttämään maata perin pohjin! Silloin Ilmestyskirjan 18:1–3 sanat täyttyvät.’ Ilmestyskirjan koko kahdeksastoista luku on varoitus siitä, mikä on kohtaava maata. Mutta minulla ei ole mitään erityistä valoa siitä, mitä New Yorkia kohtaa, paitsi että tiedän, että jonakin päivänä siellä olevat suuret rakennukset syöstään maahan Jumalan voiman kääntämisen ja kumoamisen kautta. Minulle annetun valon perusteella tiedän, että maailmassa on hävitys. Yksi sana Herralta, yksi kosketus hänen mahtavasta voimastaan, ja nämä valtavat rakennelmat sortuvat. Tapahtuu sellaisia näkymiä, joiden kauhistavuutta emme voi kuvitella.” Review and Herald, 5. heinäkuuta 1906.

The soon coming Sunday law is represented by the second voice of Revelation chapter eighteen, and it represents Ahab’s Mount Carmel, and Herod’s birthday party. Herodias, who is also Jezebel, is not present at Herod’s drunken party, just as Jezebel was absent from Mount Carmel. Until the Sunday law, she has been forgotten during the seventy symbolic years of the reign of the earth beast, the sixth kingdom of Bible prophecy. When Jezebel received her deadly wound in 1798 and 1799, the sixth kingdom (the United States) began its term as the sixth kingdom of Bible prophecy. When the sixth kingdom ends, she then returns and begins to sing her songs and commits fornication with all the nations on earth.

Pian tuleva sunnuntailaki on kuvattu Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun toisena äänenä, ja se edustaa Ahabin Karmelinvuorta sekä Herodeksen syntymäpäiväjuhlaa. Herodias, joka on myös Iisebel, ei ole läsnä Herodeksen juopuneissa juhlissa, aivan kuten Iisebel oli poissa Karmelinvuorelta. Sunnuntailakiin saakka hänet on unohdettu maan pedon, Raamatun profetian kuudennen valtakunnan, hallituskauden seitsemänkymmenen vertauskuvallisen vuoden ajaksi. Kun Iisebel sai kuolettavan haavansa vuosina 1798 ja 1799, kuudes valtakunta (Yhdysvallat) alkoi kautensa Raamatun profetian kuudentena valtakuntana. Kun kuudes valtakunta päättyy, hän palaa ja alkaa sitten laulaa laulujaan sekä harjoittaa haureutta kaikkien maan kansakuntien kanssa.

Her songs of fornication and wine was prophetically initiated on September 11, 2001, but that was simply the period of preparation, as had been represented by the thirty years from 508, unto 538, the first time she took the throne. Up until the Sunday law, when the sixth kingdom is slain by the hands of Elijah, she has been hidden in Samaria. At that point John the Baptist is being held in her prison, awaiting either deliverance or death.

Hänen haureutensa ja viininsä laulut pantiin profeetallisesti alulle 11. syyskuuta 2001, mutta se oli ainoastaan valmistautumisen ajanjakso, kuten olivat kuvanneet ne kolmekymmentä vuotta vuosien 508 ja 538 välillä, jolloin hän ensi kerran nousi valtaistuimelle. Sunnuntailakiin saakka, jolloin kuudes valtakunta surmataan Elian käsien kautta, hän on ollut kätkettynä Samariassa. Tuossa vaiheessa Johannes Kastajaa pidetään hänen vankilassaan odottamassa joko vapautusta tai kuolemaa.

Herod and his noble friends were drunk with the wine of Babylon, when Salome, the daughter of Herodias (Jezebel), performed her highly seductive dance, and Herod manifests his lustful and incestual desires. He is fully captivated by his step-daughters’ sexual overtures, and offers her up to half his kingdom.

Herodes ja hänen jalosukuiset ystävänsä olivat Babylonin viinistä juovuksissa, kun Salome, Herodiaan (Iisebelin) tytär, esitti äärimmäisen viettelevän tanssinsa, ja Herodes tuo ilmi himokkaat ja sukurutsaiset halunsa. Hän on täysin pauloihinsa kietoutunut tytärpuolensa seksuaalisista houkutuksista ja tarjoaa hänelle jopa puolta valtakunnastaan.

> And when a convenient day was come, that Herod on his birthday made a supper to his lords, high captains, and chief estates of Galilee; And when the daughter of the said Herodias came in, and danced, and pleased Herod and them that sat with him, the king said unto the damsel, Ask of me whatsoever thou wilt, and I will give it thee. And he sware unto her, Whatsoever thou shalt ask of me, I will give it thee, unto the half of my kingdom. And she went forth, and said unto her mother, What shall I ask? And she said, The head of John the Baptist. And she came in straightway with haste unto the king, and asked, saying, I will that thou give me by and by in a charger the head of John the Baptist. And the king was exceeding sorry; yet for his oath’s sake, and for their sakes which sat with him, he would not reject her. And immediately the king sent an executioner, and commanded his head to be brought: and he went and beheaded him in the prison, And brought his head in a charger, and gave it to the damsel: and the damsel gave it to her mother. Mark 6:21–28.

> Ja kun sopiva päivä tuli, Herodes syntymäpäivänään järjesti pidot ylimyksilleen, sotapäälliköilleen ja Galilean huomattavimmille miehille; ja kun mainitun Herodiaan tytär tuli sisään ja tanssi ja miellytti Herodesta ja hänen kanssaan aterioivia, kuningas sanoi neidolle: Ano minulta, mitä ikinä tahdot, niin minä annan sen sinulle. Ja hän vannoi hänelle: Mitä ikinä minulta anot, sen minä sinulle annan, aina puoleen valtakuntaani asti. Niin tämä meni ulos ja sanoi äidilleen: Mitä minä anoisin? Ja tämä sanoi: Johannes Kastajan pään. Ja hän tuli heti kiireesti sisään kuninkaan luo ja pyysi sanoen: Minä tahdon, että annat minulle viipymättä vadilla Johannes Kastajan pään. Niin kuningas tuli sangen murheelliseksi; mutta valansa tähden ja niiden tähden, jotka aterioivat hänen kanssaan, hän ei tahtonut kieltäytyä hänestä. Ja kuningas lähetti kohta pyövelin ja käski tuoda hänen päänsä; ja tämä meni ja mestasi hänet vankilassa, ja toi hänen päänsä vadilla ja antoi sen neidolle; ja neito antoi sen äidilleen. Mark. 6:21–28.

The first voice of Revelation eighteen sounded on September 11, 2001, and the second voice sounds at the soon coming Sunday law. In the history represented in John chapter six, the first voice of 2001 was the voice of Christ informing His disciples that they must eat His flesh and drink His blood, for He was the true Bread of Heaven. That period began in Galilee and ended with a purging of His disciples who turned away from Him in John chapter SIX, verse SIXTY-SIX. That history began at Galilee with a dietary test, and ended at the enforcement of the mark of the beast, as typified by the number of the pope’s name, which is SIX, SIX, SIX. Galilee means “turning point,” and September 11, 2001 was a prophetic “turning point” (Galilee), and Herod’s birthday was with the leadership of Galilee. The beginning voice of Revelation chapter eighteen, and the ending voice of Revelation eighteen, are both represented by Galilee, which is a turning point.

Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun ensimmäinen ääni kuului 11. syyskuuta 2001, ja toinen ääni kuuluu pian tulevan sunnuntailain aikana. Johanneksen kuudennessa luvussa esitetyn historian mukaan vuoden 2001 ensimmäinen ääni oli Kristuksen ääni, joka ilmoitti opetuslapsilleen, että heidän täytyi syödä Hänen lihansa ja juoda Hänen verensä, sillä Hän oli taivaan todellinen leipä. Tuo ajanjakso alkoi Galileassa ja päättyi Hänen opetuslastensa puhdistamiseen niistä, jotka kääntyivät pois Hänen luotaan Johanneksen kuudennen luvun jakeessa kuusikymmentäkuusi. Tuo historia alkoi Galileassa ruokavaliokoetuksella ja päättyi pedon merkin toimeenpanoon, jota paavin nimen luku, KUUSI, KUUSI, KUUSI, esikuvallisesti kuvaa. Galilea merkitsee ”käännekohtaa”, ja 11. syyskuuta 2001 oli profeetallinen ”käännekohta” (Galilea), ja Herodeksen syntymäpäivä liittyi Galilean johtoon. Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun alkava ääni ja Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun päättävä ääni ovat molemmat Galilean edustamia, ja Galilea on käännekohta.

> “There are lessons to be learned from the history of the past; and attention is called to these, that all may understand that God works on the same lines now that He ever has done. His hand is seen in His work and among the nations now, just the same as it has been ever since the gospel was first proclaimed to Adam in Eden.

> Menneisyyden historiasta on opittava opetuksia; ja huomio kiinnitetään niihin, jotta kaikki ymmärtäisivät, että Jumala toimii nyt samoja linjoja pitkin kuin Hän on aina toiminut. Hänen kätensä nähdään Hänen työssään ja kansakuntien keskuudessa nyt aivan samalla tavoin kuin siitä asti, kun evankeliumi ensimmäisen kerran julistettiin Aadamille Eedenissä.

> “There are periods which are turning points in the history of nations and of the church. In the providence of God, when these different crises arrive, the light for that time is given. If it is received, there is spiritual progress; if it is rejected, spiritual declension and shipwreck follow. The Lord in His word has opened up the aggressive work of the gospel as it has been carried on in the past, and will be in the future, even to the closing conflict, when Satanic agencies will make their last wonderful movement.” Bible Echo, August 26, 1895.

> ”Kansojen ja seurakunnan historiassa on ajanjaksoja, jotka ovat käännekohtia. Jumalan kaitselmuksessa, kun nämä erilaiset kriisit koittavat, annetaan sitä aikaa varten tarkoitettu valo. Jos se otetaan vastaan, seuraa hengellinen edistys; jos se hylätään, seurauksena ovat hengellinen taantuminen ja haaksirikko. Herra on sanassaan avannut evankeliumin etenevän työn sellaisena kuin sitä on menneisyydessä viety eteenpäin ja kuin sitä tullaan viemään tulevaisuudessa aina lopulliseen taisteluun saakka, jolloin saatanalliset voimat tekevät viimeisen ihmeellisen liikkeensä.” Bible Echo, August 26, 1895.

Galilee at 2001, and Galilee at the soon coming Sunday law, identify when the light of the latter rain is poured out. In 2001 it was a measured outpouring, but at the second voice it is poured out without measure, as represented by the tremendous outpouring after Elijah slew the prophets of Baal, which occurred at Herod’s birthday party. Herod’s birthday identifies the birth of the seventh kingdom of Bible prophecy, which immediately follows the death of the preceding kingdom. The United States began to reign in 1798, at the death of the fifth kingdom, and at the death of the prophets of Baal, the seventh kingdom’s birthday has arrived. That seventh kingdom is represented by Ahab’s tenfold kingdom of the north, and by Herod, a representative of the tenfold northern kingdom of pagan Rome.

Galilea vuonna 2001 sekä Galilea pian tulevan sunnuntailain aikaan osoittavat, milloin myöhäissateen valo vuodatetaan. Vuonna 2001 kyseessä oli mitattu vuodatus, mutta toisen äänen yhteydessä se vuodatetaan ilman mittaa, kuten sitä kuvaa valtava vuodatus sen jälkeen, kun Elia surmasi Baalin profeetat, mikä tapahtui Herodeksen syntymäpäiväjuhlassa. Herodeksen syntymäpäivä osoittaa Raamatun profetian seitsemännen valtakunnan syntymän, joka seuraa välittömästi sitä edeltävän valtakunnan kuolemaa. Yhdysvallat alkoi hallita vuonna 1798, viidennen valtakunnan kuollessa, ja Baalin profeettojen kuollessa seitsemännen valtakunnan syntymäpäivä on koittanut. Tätä seitsemättä valtakuntaa edustavat Ahabin pohjoisen kymmenkertainen valtakunta sekä Herodes, pakanallisen Rooman kymmenkertaisen pohjoisen valtakunnan edustaja.

> And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:16–18.

> Ja ne kymmenen sarvea, jotka näit pedossa, vihaavat porttoa ja tekevät hänet autioksi ja alastomaksi, ja syövät hänen lihansa ja polttavat hänet tulessa. Sillä Jumala on pannut heidän sydämeensä tehdä hänen tahtonsa, yksimielisinä toimia ja antaa valtakuntansa pedolle, kunnes Jumalan sanat täyttyvät. Ja se nainen, jonka näit, on se suuri kaupunki, joka hallitsee maan kuninkaita. Ilmestys 17:16–18.

Herod agrees to fulfill the oath he made to Salome, and give her the head of John, and his oath was represented as up to half his kingdom. The ten kings of the United Nations, in spite of hating the whore, agree to give their seventh kingdom unto the eighth head, that is of the seven previous heads. They agree to a kingdom that is premised upon the combination of the worldwide State, being combined with her worldwide Church. But the marriage is a Latin marriage, not an English marriage, for their marriage is represented by the “woman” reigning “over the kings.” In a Latin marriage the family retains the woman’s surname, not the mans’, and the name of this twofold marriage is an important element of the prophetic narrative.

Herodes suostuu täyttämään valan, jonka hän antoi Salomelle, ja antamaan hänelle Johanneksen pään, ja hänen valansa kuvattiin ulottuvan aina puoleen hänen valtakunnastaan. Yhdistyneiden Kansakuntien kymmenen kuningasta, vaikka vihaavat porttoa, suostuvat antamaan seitsemännen valtakuntansa kahdeksannelle päälle, joka on niistä seitsemästä aikaisemmasta päästä. He suostuvat valtakuntaan, joka perustuu maailmanlaajuisen valtion yhdistämiseen hänen maailmanlaajuisen kirkkonsa kanssa. Mutta avioliitto on latinalainen avioliitto, ei englantilainen avioliitto, sillä heidän avioliittonsa kuvataan siten, että ”nainen” hallitsee ”kuningasten yli”. Latinalaisessa avioliitossa suku säilyttää naisen sukunimen, ei miehen, ja tämän kaksitahoisen avioliiton nimi on tärkeä osa profeetallista kertomusta.

> “Kings and rulers and governors have placed upon themselves the brand of antichrist, and are represented as the dragon who goes to make war with the saints—with those who keep the commandments of God and who have the faith of Jesus.” Testimonies to Ministers, 38.

> ”Kuninkaat ja hallitsijat ja maaherrat ovat painaneet itseensä antikristuksen merkin, ja heidät esitetään lohikäärmeenä, joka lähtee käymään sotaa pyhiä vastaan — niitä vastaan, jotka pitävät Jumalan käskyt ja joilla on Jeesuksen usko.” Testimonies to Ministers, 38.

We will continue this study in the next article.

Jatkamme tätä tutkimusta seuraavassa artikkelissa.

> The word that Isaiah the son of Amoz saw concerning Judah and Jerusalem. And it shall come to pass in the last days, that the mountain of the Lord’s house shall be established in the top of the mountains, and shall be exalted above the hills; and all nations shall flow unto it. And many people shall go and say, Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob; and he will teach us of his ways, and we will walk in his paths: for out of Zion shall go forth the law, and the word of the Lord from Jerusalem. . .. And in that day seven women shall take hold of one man, saying, We will eat our own bread, and wear our own apparel: only let us be called by thy name, to take away our reproach. In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even every one that is written among the living in Jerusalem: When the Lord shall have washed away the filth of the daughters of Zion, and shall have purged the blood of Jerusalem from the midst thereof by the spirit of judgment, and by the spirit of burning. Isaiah 2:1–3, 4:1–4.

> Sana, jonka Aamoksen poika Jesaja näki Juudasta ja Jerusalemista. Ja tapahtuu viimeisinä päivinä, että Herran huoneen vuori vahvistetaan vuorten huipuksi, ja se kohoaa kukkuloita korkeammalle; ja kaikki kansat virtaavat sinne. Ja monet kansat lähtevät ja sanovat: Tulkaa, nouskaamme Herran vuorelle, Jaakobin Jumalan huoneeseen; ja hän opettaa meille teitänsä, ja me vaellamme hänen polkujansa. Sillä Siionista lähtee laki, ja Herran sana Jerusalemista.... Ja sinä päivänä seitsemän naista tarttuu yhteen mieheen sanoen: Me syömme omaa leipäämme ja puemme omat vaatteemme; anna meidän vain kantaa sinun nimeäsi, ota pois meidän häpeämme. Sinä päivänä on Herran vesa kaunistus ja kunnia, ja maan hedelmä erinomainen ja ihana niille Israelin pelastuneille, jotka ovat päässeet pakoon. Ja tapahtuu, että se, joka on jäljellä Siionissa, ja se, joka jää Jerusalemiin, kutsutaan pyhäksi, jokainen, joka on merkitty elävien joukkoon Jerusalemissa: kun Herra on pessyt pois Siionin tytärten saastan ja puhdistanut Jerusalemin verivelan sen keskeltä tuomion hengellä ja polttamisen hengellä. Jesaja 2:1–3, 4:1–4.

Back to Articles