Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Forty

Joelin kirja ja laodikealainen seitsemännen päivän adventtikirkko – numero neljäkymmentä

Number Forty

Luku neljäkymmentä

Author

Jeff Pippenger

Published

February 3, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

Peter was symbolically at Caesarea Philippi at the third hour, on his way to Caesarea Maritima and the ninth hour. According to Matthew and Mark, six days later, Peter, James and John were at the Mount of Transfiguration. Luke says eight days, between Panium and the Mount. From the gates of hell, at Caesarea Philippi to the death of the cross, with a stop along the way at the Mount of Transfiguration. Three steps from Panium to the Sunday law. Caesarea at the beginning, the Mount in the middle, and Caesarea at the end. Hell at the beginning, death at the end, with God’s glory in the middle. An alpha rebellion represented by the gates of hell and an omega rebellion represented by the death of the Son of God.

Pietari oli vertauskuvallisesti Kesarea Filippissä kolmannella hetkellä, matkallaan kohti Kesarea Maritimaa ja yhdeksättä hetkeä. Matteuksen ja Markuksen mukaan kuusi päivää myöhemmin Pietari, Jaakob ja Johannes olivat Kirkastusvuorella. Luukas sanoo kahdeksan päivää, Paniumin ja vuoren välillä. Helvetin porteilta, Kesarea Filippissä, ristin kuolemaan, pysähtyen matkalla Kirkastusvuorella. Kolme askelta Paniumista sunnuntailakiin. Kesarea alussa, vuori keskellä ja Kesarea lopussa. Helvetti alussa, kuolema lopussa, ja Jumalan kirkkaus keskellä. Alfa-kapina, jota helvetin portit edustavat, ja omega-kapina, jota Jumalan Pojan kuolema edustaa.

Caesarea Philippi is the foundation, for it was there that Christ identified the Rock on which He would build His church. The Mount of Transfiguration is the second step, where the temple is finished and the capstone is placed. The third step of judgment at the cross followed after.

Caesarea Filippi on perustus, sillä siellä Kristus osoitti sen Kallion, jolle Hän rakentaisi seurakuntansa. Kirkastusvuori on toinen askel, jossa temppeli saatetaan valmiiksi ja huippukivi asetetaan paikoilleen. Tuomion kolmas askel ristillä seurasi tämän jälkeen.

> And he said unto them, Verily I say unto you, That there be some of them that stand here, which shall not taste of death, till they have seen the kingdom of God come with power. And after six days Jesus taketh with him Peter, and James, and John, and leadeth them up into an high mountain apart by themselves: and he was transfigured before them. And his raiment became shining, exceeding white as snow; so as no fuller on earth can white them. And there appeared unto them Elias with Moses: and they were talking with Jesus.

> Ja hän sanoi heille: Totisesti minä sanon teille: tässä seisovien joukossa on muutamia, jotka eivät maista kuolemaa, ennen kuin ovat nähneet Jumalan valtakunnan tulevan voimassa. Ja kuuden päivän kuluttua Jeesus otti mukaansa Pietarin ja Jaakobin ja Johanneksen ja vei heidät erilleen korkealle vuorelle, ainoastaan heidät; ja hän kirkastui heidän edessään. Ja hänen vaatteensa tulivat hohtaviksi, ylen valkoisiksi kuin lumi; niin ettei kukaan vaatteidenvalkaisija maan päällä voi sellaisiksi valkaista. Ja heille ilmestyivät Elia ja Mooses, ja nämä puhuivat Jeesuksen kanssa.

> And Peter answered and said to Jesus, Master, it is good for us to be here: and let us make three tabernacles; one for thee, and one for Moses, and one for Elias.

> Ja Pietari vastasi ja sanoi Jeesukselle: Mestari, meidän on hyvä olla täällä; tehkäämme kolme majaa: yksi sinulle, yksi Moosekselle ja yksi Elialle.

> For he wist not what to say; for they were sore afraid. And there was a cloud that overshadowed them: and a voice came out of the cloud, saying, This is my beloved Son: hear him. And suddenly, when they had looked round about, they saw no man any more, save Jesus only with themselves. And as they came down from the mountain, he charged them that they should tell no man what things they had seen, till the Son of man were risen from the dead. And they kept that saying with themselves, questioning one with another what the rising from the dead should mean. Mark 9:1–10.

> Sillä hän ei tiennyt, mitä sanoa, sillä he olivat kovin peloissaan. Ja tuli pilvi, joka varjosi heidät, ja pilvestä kuului ääni, joka sanoi: Tämä on minun rakas Poikani; kuulkaa häntä. Ja yhtäkkiä, kun he katsahtivat ympärilleen, he eivät enää nähneet ketään muuta kuin Jeesuksen yksin heidän kanssaan. Ja heidän tullessaan alas vuorelta hän kielsi heitä kertomasta kenellekään, mitä he olivat nähneet, ennen kuin Ihmisen Poika olisi noussut kuolleista. Ja he pitivät sen sanan mielessään, kysellen toisiltaan, mitä kuolleista nouseminen merkitsi. Markus 9:1–10.

At the mount, Peter proposes to erect a tabernacle for Moses, Christ and Elijah.

Vuorella Pietari ehdottaa majan pystyttämistä Moosekselle, Kristukselle ja Elialle.

> “Moses passed through death, but Michael came down and gave him life before his body had seen corruption. Satan tried to hold the body, claiming it as his; but Michael resurrected Moses and took him to heaven. Satan railed bitterly against God, denouncing Him as unjust in permitting his prey to be taken from him; but Christ did not rebuke His adversary, though it was through his temptation that the servant of God had fallen. He meekly referred him to His Father, saying, ‘The Lord rebuke thee.’

> ”Mooses kävi kuoleman kautta, mutta Mikael laskeutui alas ja antoi hänelle elämän, ennen kuin hänen ruumiinsa oli nähnyt katoavaisuutta. Saatana yritti pitää ruumiin hallussaan vaatien sitä omakseen; mutta Mikael herätti Mooseksen kuolleista ja vei hänet taivaaseen. Saatana riehui katkerasti Jumalaa vastaan ja syytti Häntä epäoikeudenmukaiseksi, koska hänen sallittiin riistää saaliinsa häneltä; mutta Kristus ei nuhdellut vastustajaansa, vaikka juuri hänen kiusauksensa kautta Jumalan palvelija oli langennut. Nöyrästi Hän vetosi Isäänsä sanoen: ’Herra nuhdelkoon sinua.’”

> “Jesus had told His disciples that there were some standing with Him who should not taste of death till they should see the kingdom of God come with power. At the transfiguration this promise was fulfilled. The countenance of Jesus was there changed and shone like the sun. His raiment was white and glistening. Moses was present to represent those who will be raised from the dead at the second appearing of Jesus. And Elijah, who was translated without seeing death, represented those who will be changed to immortality at Christ’s second coming and will be translated to heaven without seeing death. The disciples beheld with astonishment and fear the excellent majesty of Jesus and the cloud that overshadowed them, and heard the voice of God in terrible majesty, saying, ‘This is My beloved Son; hear Him.’” Early Writings, 164.

> ”Jeesus oli sanonut opetuslapsilleen, että joidenkuiden niistä, jotka seisoivat Hänen kanssaan, ei tulisi maistaa kuolemaa, ennen kuin he näkisivät Jumalan valtakunnan tulevan voimassa. Kirkastusvuorella tämä lupaus täyttyi. Jeesuksen kasvot muuttuivat siellä ja loistivat kuin aurinko. Hänen vaatteensa olivat valkeat ja hohtavat. Mooses oli läsnä edustamassa niitä, jotka herätetään kuolleista Jeesuksen toisessa ilmestymisessä. Ja Elia, joka otettiin taivaaseen näkemättä kuolemaa, edusti niitä, jotka Kristuksen toisessa tulemuksessa muutetaan kuolemattomiksi ja otetaan taivaaseen näkemättä kuolemaa. Opetuslapset katselivat hämmästyksellä ja pelolla Jeesuksen ylhäistä majesteettisuutta ja pilveä, joka verhosi heidät, ja kuulivat Jumalan äänen kauhistuttavassa majesteettisuudessa sanovan: ’Tämä on Minun rakas Poikani; kuulkaa Häntä.’” Early Writings, 164.

The Mount of Transfiguration identifies three tabernacles. The tabernacle of Moses at the beginning of ancient Israel, the tabernacle of Christ as represented by His incarnation and the tabernacle that is the one hundred and forty-four thousand as represented by Elijah. The one hundred and forty-four thousand are those who do not taste of death, until they see the Second Coming of Christ. The Mount is identifying the point where the seal is impressed upon the one hundred and forty-four thousand.

Kirkastusvuori yksilöi kolme majaa. Mooseksen majan muinaisen Israelin alussa, Kristuksen majan sellaisena kuin sitä edustaa Hänen ihmiseksi tulemisensa, sekä sen majan, joka on sataneljäkymmentäneljätuhatta, sellaisena kuin Elia sitä edustaa. Sataneljäkymmentäneljätuhatta ovat ne, jotka eivät maista kuolemaa, ennen kuin näkevät Kristuksen toisen tulemisen. Vuori osoittaa sen kohdan, jossa sinetti painetaan sataneljäkymmentäneljän tuhannen päälle.

The tabernacle of the one hundred and forty-four thousand is raised up in the antitypical feast of Tabernacles. The Mount identifies those who do not taste death, and sets forth three witnesses that when they see the glory of God in the mount, it is the antitypical feast of Tabernacles.

Sadan neljänkymmenenneljän tuhannen maja pystytetään esikuvallista vastaavassa lehtimajanjuhlassa. Vuori yksilöi ne, jotka eivät maista kuolemaa, ja esittää kolme todistajaa siitä, että kun he näkevät Jumalan kirkkauden vuorella, se on esikuvallista vastaava lehtimajanjuhla.

They are raised up as the tabernacle of Elijah, that began to be reared up in 2023, when both Moses and Elijah were resurrected. First the foundation was laid, that is the only foundation that can be laid, and that foundation is Christ, the corner and foundation stone. Then the capstone is placed, which represents the sealing of the one hundred and forty-four thousand as represented at the Mount of Transfiguration. At the Mount Peter, James and John represent those who actually do not taste of death. Peter later recorded that the kingdom of priests is those who have tasted that the Lord is good, and who were a spiritual house. They tasted life, so they do not taste death.

Heidät nostetaan Elian majaksi, jota alettiin pystyttää vuonna 2023, jolloin sekä Mooses että Elia herätettiin kuolleista. Ensin laskettiin perustus, se ainoa perustus, joka voidaan laskea, ja tuo perustus on Kristus, kulma- ja peruskivi. Sitten asetetaan päätöskivi, mikä kuvaa niiden sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimistä, kuten Kirkastusvuorella esitetään. Vuorella Pietari, Jaakob ja Johannes edustavat niitä, jotka eivät todella maista kuolemaa. Pietari kirjoitti myöhemmin, että pappisvaltakunta ovat ne, jotka ovat maistaneet, että Herra on hyvä, ja jotka olivat hengellinen huone. He maistoivat elämää, eivätkä sen tähden maista kuolemaa.

> If so be ye have tasted that the Lord is gracious. To whom coming, as unto a living stone, disallowed indeed of men, but chosen of God, and precious, Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. Wherefore also it is contained in the scripture, Behold, I lay in Sion a chief corner stone, elect, precious: and he that believeth on him shall not be confounded. 1 Peter 2:3–6.

> Jos olette maistaneet, että Herra on hyvä. Tulkaa hänen tykönsä, elävän kiven tykö, jonka ihmiset tosin ovat hyljänneet, mutta joka Jumalan edessä on valittu ja kallis, ja rakentukaa tekin elävinä kivinä hengelliseksi huoneeksi, pyhäksi papistoksi, uhraamaan hengellisiä uhreja, jotka Jeesuksen Kristuksen kautta ovat Jumalalle otollisia. Sillä Raamatussa sanotaan: Katso, minä lasken Siioniin kulmakiven, valitun, kalliin; eikä se, joka häneen uskoo, joudu häpeään. 1 Piet. 2:3–6.

The word translated as “confounded” means “to be ashamed.” The remnant is represented by Peter, and their joy is contrasted with those who rejected the latter rain message. A key of the one hundred and forty-four thousand, for Peter was given the “keys” to the kingdom, is the “chief corner stone” that was laid in Sion. That stone is marvelous in the eyes of the righteous, and a stone of stumbling to the drunkards of Ephraim.

Sana, joka on käännetty ”hämmentyneiksi”, merkitsee ”hävetä”. Jäännöstä edustaa Pietari, ja heidän ilonsa asetetaan vastakohdaksi niille, jotka hylkäsivät myöhäissateen sanoman. Eräs avain sadastaneljästäkymmenestäneljästätuhannesta, sillä Pietarille annettiin valtakunnan ”avaimet”, on se ”kulmakiven pääkivi”, joka laskettiin Siioniin. Tuo kivi on vanhurskasten silmissä ihmeellinen ja Efraimin juopuneille loukkauksen kivi.

> The stone which the builders refused is become the head stone of the corner. This is the Lord’s doing; it is marvellous in our eyes. Psalms 118:22, 23.

> Kivi, jonka rakentajat hylkäsivät, on tullut kulmakiven pääksi. Tämä on Herran teko; se on ihmeellistä meidän silmissämme. Psalmit 118:22, 23.

Jesus commented on these verses in the conclusion of the parable of the vineyard.

Jeesus viittasi näihin jakeisiin viinitarhaa koskevan vertauksen päätöksessä.

> Jesus saith unto them, Did ye never read in the scriptures, The stone which the builders rejected, the same is become the head of the corner: this is the Lord’s doing, and it is marvellous in our eyes? Therefore say I unto you, The kingdom of God shall be taken from you, and given to a nation bringing forth the fruits thereof. And whosoever shall fall on this stone shall be broken: but on whomsoever it shall fall, it will grind him to powder. And when the chief priests and Pharisees had heard his parables, they perceived that he spake of them. But when they sought to lay hands on him, they feared the multitude, because they took him for a prophet. Matthew 21:42–46.

> Jeesus sanoi heille: Ettekö ole koskaan lukeneet kirjoituksista: ‘Se kivi, jonka rakentajat hylkäsivät, on tullut kulmakiveksi; Herralta tämä on tapahtunut, ja se on ihmeellistä meidän silmissämme’? Sen tähden minä sanon teille: Jumalan valtakunta otetaan teiltä pois ja annetaan kansalle, joka tuottaa sen hedelmät. Ja joka tähän kiveen kaatuu, se ruhjoutuu; mutta jonka päälle se kaatuu, sen se murskaa tomuksi. Kun ylipapit ja fariseukset kuulivat hänen vertauksensa, he ymmärsivät, että hän puhui heistä. Mutta kun he yrittivät käydä häneen käsiksi, he pelkäsivät kansaa, koska se piti häntä profeettana. Matteus 21:42–46.

Whoever accepts the foundational message, shall be broken, for the Rock is Christ, and the work of the gospel is to humble the human into the dust.

Jokainen, joka ottaa vastaan perustavan sanoman, murskautuu, sillä Kallio on Kristus, ja evankeliumin työnä on nöyryyttää ihminen tomuun.

> “What is justification by faith? It is the work of God in laying the glory of man in the dust, and doing for man that which it is not in his power to do for himself. When men see their own nothingness, they are prepared to be clothed with the righteousness of Christ. When they begin to praise and exalt God all the day long, then by beholding they are becoming changed into the same image. What is regeneration? It is revealing to man what is his own real nature, that in himself he is worthless.” Manuscript Releases, volume 20, 117.

> ”Mitä on vanhurskauttaminen uskon kautta? Se on Jumalan työtä, jossa ihmisen kunnia pannaan tomuun ja ihmiselle tehdään se, mitä hänellä ei ole voimaa tehdä itselleen. Kun ihmiset näkevät oman mitättömyytensä, he ovat valmiit puettaviksi Kristuksen vanhurskauteen. Kun he alkavat ylistää ja korottaa Jumalaa kaiken päivää, silloin he katselemalla muuttuvat saman kuvan kaltaisiksi. Mitä on uudestisyntyminen? Se on sen ilmaisemista ihmiselle, mikä hänen oma todellinen luontonsa on, että hän itsessään on arvoton.” Manuscript Releases, osa 20, 117.

Whoever rejects the foundation stone is destroyed, as was the case with ancient Israel in fulfillment of Jesus’ application of the parable of the vineyard. The Jews rejected Christ, they also rejected Moses, for if they had believed Moses, they would have also believed Christ. They rejected God’s law, teaching for doctrine the commandments of men. Christ, Moses and the Law are all symbols of foundations, and Christ is the only foundation that can be laid, but Christ as the foundation is represented with many symbols. Moses and the Law are both illustrations of this fact. Christ is the only foundation, but this only means that the other foundations in His prophetic Word are simply symbols of some aspect of His character.

Jokainen, joka hylkää peruskiven, tuhoutuu, niin kuin tapahtui muinaiselle Israelille Jeesuksen viinitarhan vertauksen sovelluksen täyttymyksessä. Juutalaiset hylkäsivät Kristuksen; he hylkäsivät myös Mooseksen, sillä jos he olisivat uskoneet Moosesta, he olisivat uskoneet myös Kristukseen. He hylkäsivät Jumalan lain opettaen opinkappaleina ihmiskäskyjä. Kristus, Mooses ja laki ovat kaikki perustusta kuvaavia vertauskuvia, ja Kristus on ainoa perustus, joka voidaan panna; mutta Kristusta perustuksena esitetään monin vertauskuvin. Mooses ja laki ovat kumpikin tämän tosiasian havainnollistuksia. Kristus on ainoa perustus, mutta tämä merkitsee ainoastaan sitä, että muut perustukset Hänen profeetallisessa Sanassaan ovat yksinkertaisesti jonkin Hänen luonteensa puolen vertauskuvia.

> For other foundation can no man lay than that is laid, which is Jesus Christ. 1 Corinthians 3:11.

> Sillä muuta perustusta ei kukaan voi panna kuin mikä pantu on, ja se on Jeesus Kristus. 1. Korinttolaiskirje 3:11.

Jesus is the Word, and as such the rules within His Word represent Himself. This is why Sister White records that the Ten Commandments are a transcript of Christ’s character. He is the First and the Last, and when represented in this fashion it identifies that Christ always illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing. As the Word, He is also “Truth,” and truth is a prophetic framework. He is the Lion of the tribe of Judah when He seals and unseals His Word. He is also the corner stone that becomes the cap stone. The corner stone is simply an illustration of Him as the foundation, or the first letter of the Hebrew word “truth.” The cap stone is the crowning work on the temple, and when aligned with the framework of truth, the cap stone is twenty-two times more powerful than the corner stone. What is marvelous in the eyes of those who have tasted that the Lord is good, is how the principles of the framework of truth aligned with the corner and cap stone identifies one of the prophetic keys that were given to Peter.

Jeesus on Sana, ja sellaisena Hänen Sanassaan olevat säännöt edustavat Häntä itseään. Tämän vuoksi sisar White kirjoittaa, että kymmenen käskyä ovat jäljennös Kristuksen luonteesta. Hän on Ensimmäinen ja Viimeinen, ja kun Häntä esitetään tällä tavoin, se osoittaa, että Kristus havainnollistaa aina asian lopun yhdessä asian alun kanssa. Sanana Hän on myös ”Totuus”, ja totuus on profeetallinen kehys. Hän on Juudan heimon Leijona, kun Hän sinetöi ja avaa sinetit Sanastaan. Hän on myös kulmakivi, josta tulee huippukivi. Kulmakivi on yksinkertaisesti havainnollistus Hänestä perustuksena, eli heprealaisen sanan ”totuus” ensimmäisenä kirjaimena. Huippukivi on temppelin kruunaava työ, ja kun se asetetaan linjaan totuuden kehyksen kanssa, huippukivi on kaksikymmentäkaksi kertaa voimakkaampi kuin kulmakivi. Se, mikä on ihmeellistä niiden silmissä, jotka ovat maistaneet, että Herra on hyvä, on se, kuinka totuuden kehyksen periaatteet, linjattuina kulma- ja huippukiven kanssa, osoittavat yhden niistä profeetallisista avaimista, jotka annettiin Pietarille.

The alpha first letter is one, but the omega last letter is twenty-two. Miller’s jewels shine as the sun, but when the dirt brush man assembled the jewels, they were ten times brighter. The recognition that the end of a prophetic line is the same, but more powerful than the beginning of a prophetic lines is “marvelous.” It is an element of Christ’s character; it is one of the keys given to Peter to bind the one hundred and forty-four thousand.

Ensimmäinen kirjain alfa on yksi, mutta viimeinen kirjain omega on kaksikymmentäkaksi. Millerin jalokivet loistavat kuin aurinko, mutta kun likaharjamies kokosi jalokivet, ne olivat kymmenen kertaa kirkkaammat. Sen tunnustaminen, että profeetallisen linjan loppu on sama, mutta voimallisempi kuin profeetallisen linjan alku, on ”ihmeellistä”. Se on osa Kristuksen luonnetta; se on yksi niistä avaimista, jotka annettiin Pietarille sadan neljänkymmenen neljän tuhannen sitomiseksi.

Peter’s “spiritual house” is the casket of William Miller’s dream and also Malachi’s storehouse of tithes and offerings. When the windows of heaven are opened; one class is cast out of the room, and the other class is cast into the casket and given the white linen uniforms of God’s triumphant church.

Pietarin ”hengellinen huone” on William Millerin unen arkku ja myös Malakian kymmenysten ja uhrilahjojen aitta. Kun taivaan ikkunat avataan, toinen ryhmä heitetään ulos huoneesta, ja toinen ryhmä heitetään arkkuun ja sille annetaan Jumalan voittoisan seurakunnan valkoiset pellava-asut.

> “Solemnly and publicly the people of Judah had pledged themselves to obey the law of God. But when the influence of Ezra and Nehemiah was for a time withdrawn, there were many who departed from the Lord. Nehemiah had returned to Persia. During his absence from Jerusalem, evils crept in that threatened to pervert the nation. Idolaters not only gained a foothold in the city, but contaminated by their presence the very precincts of the temple. Through intermarriage, a friendship had been brought about between Eliashib the high priest and Tobiah the Ammonite, Israel’s bitter enemy. As a result of this unhallowed alliance, Eliashib had permitted Tobiah to occupy an apartment connected with the temple, which heretofore had been used as a storeroom for tithes and offerings of the people.

> Juutan kansa oli juhlallisesti ja julkisesti sitoutunut tottelemaan Jumalan lakia. Mutta kun Esran ja Nehemian vaikutus joksikin aikaa poistui, monet luopuivat Herrasta. Nehemia oli palannut Persiaan. Hänen poissa ollessaan Jerusalemista pujahti esiin pahuuksia, jotka uhkasivat turmella kansan. Epäjumalanpalvelijat eivät ainoastaan saaneet jalansijaa kaupungissa, vaan saastuttivat läsnäolollaan itse temppelin esipihatkin. Sekaliittojen kautta oli syntynyt ystävyyssuhde ylimmäisen papin Eljasibin ja ammonilaisen Tobian, Israelin katkeran vihollisen, välille. Tämän epäpyhän liiton seurauksena Eljasib oli sallinut Tobian asettua asumaan temppeliin liittyvään huoneistoon, jota siihen saakka oli käytetty kansan kymmenysten ja uhrilahjojen varastohuoneena.

> “Because of the cruelty and treachery of the Ammonites and Moabites toward Israel, God had declared through Moses that they should be forever shut out from the congregation of His people. See Deuteronomy 23:3–6. In defiance of this word, the high priest had cast out the offerings stored in the chamber of God’s house, to make a place for this representative of a proscribed race. Greater contempt for God could not have been shown than to confer such a favor on this enemy of God and His truth.

> ”Ammonilaisten ja mooabilaisten Israelia kohtaan osoittaman julmuuden ja petollisuuden tähden Jumala oli Mooseksen kautta julistanut, että heidät tuli iäksi sulkea pois Hänen kansansa seurakunnasta. Ks. 5. Moos. 23:3–6. Uhmaten tätä sanaa ylipappi oli heittänyt ulos Jumalan temppelin kammioon varastoidut uhrit tehdäkseen tilaa tälle kielletyn kansan edustajalle. Suurempaa halveksuntaa Jumalaa kohtaan ei olisi voitu osoittaa kuin suomalla tällainen suosio tälle Jumalan ja Hänen totuutensa viholliselle.”

> “On returning from Persia, Nehemiah learned of the bold profanation and took prompt measures to expel the intruder. ‘It grieved me sore,’ he declares; ‘therefore I cast forth all the household stuff of Tobiah out of the chamber. Then I commanded, and they cleansed the chambers: and thither brought I again the vessels of the house of God, with the meat offering and the frankincense.’

> ”Palattuaan Persiasta Nehemia sai tietää tästä röyhkeästä häväistyksestä ja ryhtyi viipymättä toimenpiteisiin tunkeilijan karkottamiseksi. ”Se pahasti murehdutti minua”, hän julistaa; ”sen tähden minä heitin kaikki Tobian huonekalut pois kammiosta. Sitten minä käskin, ja he puhdistivat kammiot; ja minä vein sinne jälleen Jumalan temppelin kalut ynnä ruokauhrin ja suitsukkeen.”

> “Not only had the temple been profaned, but the offerings had been misapplied. This had tended to discourage the liberalities of the people. They had lost their zeal and fervor, and were reluctant to pay their tithes. The treasuries of the Lord’s house were poorly supplied; many of the singers and others employed in the temple service, not receiving sufficient support, had left the work of God to labor elsewhere.

> ”Temppeliä ei ollut ainoastaan saastutettu, vaan myös uhreja oli käytetty väärin. Tämä oli omiaan vähentämään kansan anteliaisuutta. He olivat menettäneet intonsa ja palonsa ja olivat haluttomia maksamaan kymmenyksiään. Herran temppelin varastokammiot olivat puutteellisesti varustetut; monet laulajista ja muista temppelipalveluksessa toimineista, saamatta riittävää toimeentuloa, olivat jättäneet Jumalan työn ryhtyäkseen työhön muualla.

> “Nehemiah set to work to correct these abuses. He gathered together those who had left the service of the Lord’s house, ‘and set them in their place.’ This inspired the people with confidence, and all Judah brought ‘the tithe of the corn and the new wine and the oil.’ Men who ‘were counted faithful’ were made ‘treasurers over the treasuries,’ ‘and their office was to distribute unto their brethren.’” Prophets and Kings, 669, 670.

> ”Nehemia ryhtyi työhön korjatakseen nämä väärinkäytökset. Hän kokosi yhteen ne, jotka olivat jättäneet Herran huoneen palveluksen, ”ja asetti heidät paikoilleen”. Tämä herätti kansassa luottamusta, ja koko Juuda toi ”viljan, viinin ja öljyn kymmenykset”. Miehet, jotka ”oli havaittu uskollisiksi”, asetettiin ”aarrekammioiden hoitajiksi”, ”ja heidän tehtävänään oli jakaa veljilleen”. ”Profeetat ja kuninkaat”, s. 669, 670.

When Nehemiah “cast out Tobiah,” he was prefiguring Christ casting the money-changers out of the very same temple. It wasn’t simply the temple, but the very room in the temple where the tithes were stored. When Eliakim the Philadelphian replaced Shebna the Laodicean, Shebna was the treasurer that was cast into a far field.

Kun Nehemia ”heitti Tobian ulos”, hän ennakoi Kristusta ajamassa rahanvaihtajat ulos tuosta samasta temppelistä. Kyse ei ollut ainoastaan temppelistä, vaan juuri siitä temppelin huoneesta, jossa kymmenykset säilytettiin. Kun filadelfialainen Eljakim korvasi laodikealaisen Sebnan, Sebna oli se rahastonhoitaja, joka heitettiin kaukaiseen maahan.

> Thus saith the Lord God of hosts, Go, get thee unto this treasurer, even unto Shebna, which is over the house, and say, What hast thou here? and whom hast thou here, that thou hast hewed thee out a sepulchre here, as he that heweth him out a sepulchre on high, and that graveth an habitation for himself in a rock? Behold, the Lord will carry thee away with a mighty captivity, and will surely cover thee. He will surely violently turn and toss thee like a ball into a large country: there shalt thou die, and there the chariots of thy glory shall be the shame of thy lord’s house. And I will drive thee from thy station, and from thy state shall he pull thee down.

> Näin sanoo Herra, sotajoukkojen Jumala: Mene, käy tuon rahastonhoitajan luo, Sebnan luo, joka on hovin päällikkönä, ja sano: Mitä sinulla täällä on, ja keitä sinulla täällä on, että olet hakannut itsellesi tänne hautakammion, niin kuin se, joka hakkaa itselleen hautakammion korkealle ja louhii itselleen asuinsijan kallioon? Katso, Herra heittää sinut pois voimallisella heitolla ja kietoo sinut varmasti kokoon. Hän viskaa sinut väkivalloin kuin pallon avaraan maahan; sinne sinä kuolet, ja siellä kunnian vaunusi ovat häpeäksi herrasi huoneelle. Ja minä syöksen sinut pois virastasi, ja asemastasi hän vetää sinut alas.

> And it shall come to pass in that day, that I will call my servant Eliakim the son of Hilkiah: And I will clothe him with thy robe, and strengthen him with thy girdle, and I will commit thy government into his hand: and he shall be a father to the inhabitants of Jerusalem, and to the house of Judah. And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open.

> Ja sinä päivänä tapahtuu, että minä kutsun palvelijani Eljakimin, Hilkian pojan. Ja minä puetan hänet sinun viittaasi ja vahvistan hänet sinun vyölläsi, ja minä annan sinun hallitusvaltasi hänen käteensä; ja hän on oleva isä Jerusalemin asukkaille ja Juudan heimolle. Ja Daavidin huoneen avaimen minä panen hänen olallensa; niin hän avaa, eikä kukaan sulje, ja hän sulkee, eikä kukaan avaa.

> And I will fasten him as a nail in a sure place; and he shall be for a glorious throne to his father’s house. And they shall hang upon him all the glory of his father’s house, the offspring and the issue, all vessels of small quantity, from the vessels of cups, even to all the vessels of flagons. In that day, saith the Lord of hosts, shall the nail that is fastened in the sure place be removed, and be cut down, and fall; and the burden that was upon it shall be cut off: for the Lord hath spoken it. Isaiah 22:15–22.

> Ja minä kiinnitän hänet naulaksi varmaan paikkaan; ja hän on oleva kunnian valtaistuin isänsä huoneelle. Ja hänen varaansa ripustetaan kaikki hänen isänsä huoneen kunnia, vesat ja versot, kaikki vähäiset astiat, malja-astioista kaikkiin ruukkuastioihin asti. Sinä päivänä, sanoo Herra Sebaot, poistetaan naula, joka on kiinnitetty varmaan paikkaan, ja se hakataan poikki ja putoaa; ja kuorma, joka sen päällä oli, katkaistaan pois, sillä Herra on tämän puhunut. Jesaja 22:15–22.

In the day that Shebna the foolish Laodicean is cast out, Eliakim is given the government of the church triumphant. When Christ cleanses the temple of the one hundred and forty-four thousand, from the rubbish that has covered up the precious jewels, He identifies that He would “cover” those represented by Shebna. Before the windows of heaven were opened the jewels were covered with rubbish, and when the rubbish is cast out, the rubbish is then covered with shame. William Miller’s dream is identifying the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Sinä päivänä, jona Sebna, tuo tyhmä laodikealainen, syöstään pois, annetaan Eljakimille voittaneen seurakunnan hallitusvalta. Kun Kristus puhdistaa sadan neljänkymmenenneljän tuhannen temppelin siitä roskasta, joka on peittänyt kalliit jalokivet, Hän osoittaa, että Hän “peittäisi” ne, joita Sebna edustaa. Ennen kuin taivaan akkunat avattiin, jalokivet olivat roskan peitossa, ja kun roska heitetään pois, peitetään roska silloin häpeällä. William Millerin uni osoittaa sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen.

The casket, is Malachi’s storehouse, Peter’s spiritual house and the tabernacle of Elijah that Peter wished to build. The dirt brush man illustrates the sealing of the one hundred and forty-four thousand when He casts the jewels into the box. Malachi identifies the test that proves that God’s people have truly returned unto Him.

Arkku on Malakian varastohuone, Pietarin hengellinen huone ja Elian maja, jonka Pietari halusi rakentaa. Harjamies kuvaa sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimistä, kun Hän heittää jalokivet arkkuun. Malakia määrittelee koetuksen, joka osoittaa, että Jumalan kansa on totisesti palannut Hänen tykönsä.

> Then they that feared the Lord spake often one to another: and the Lord hearkened, and heard it, and a book of remembrance was written before him for them that feared the Lord, and that thought upon his name. And they shall be mine, saith the Lord of hosts, in that day when I make up my jewels; and I will spare them, as a man spareth his own son that serveth him. Then shall ye return, and discern between the righteous and the wicked, between him that serveth God and him that serveth him not. Malachi 3:16–18.

> Silloin ne, jotka Herraa pelkäsivät, puhuivat usein toinen toiselleen; ja Herra tarkkasi ja kuuli sen, ja muistokirja kirjoitettiin hänen edessään niille, jotka Herraa pelkäävät ja pitävät hänen nimensä arvossa. Ja he ovat oleva minun, sanoo Herra Sebaot, sinä päivänä, jona minä kokoan jalokiveni; ja minä säästän heidät, niin kuin mies säästää omaa poikaansa, joka häntä palvelee. Silloin te jälleen näette eron vanhurskaan ja jumalattoman välillä, sen välillä, joka palvelee Jumalaa, ja sen, joka ei häntä palvele. Malakia 3:16–18.

Return is a key word in the passage, for God calls on His people to return unto Him, but He also challenges those people to test Him, by returning tithes and offerings, and there is also a time when the righteous will “return,” and in so doing, they will “discern” between the wise and the foolish. Those who feared the Lord, and who thought upon His name are those that are to be the ensign of the one hundred and forty-four thousand.

Paluu on tämän katkelman avainsana, sillä Jumala kutsuu kansaansa palaamaan tykönsä, mutta Hän myös haastaa tuon kansan koettelemaan Häntä palauttamalla kymmenykset ja uhrit, ja on myös aika, jolloin vanhurskaat ”palaavat”, ja niin tehdessään he ”erottavat” viisaan ja tyhmän välillä. Ne, jotka pelkäsivät Herraa ja ajattelivat Hänen nimeään, ovat ne, joiden tulee olla sadanneneljänkymmenenneljän tuhannen lippumerkki.

The fear of the Lord is the first test, so when verse sixteen says, “then” they that feared the Lord, it is pointing back into the prophetic narrative.

Herran pelko on ensimmäinen koetus; näin ollen, kun kuudennessatoista jakeessa sanotaan: ”silloin ne, jotka Herraa pelkäsivät”, se viittaa takaisin profeetalliseen kertomukseen.

> Your words have been stout against me, saith the Lord. Yet ye say, What have we spoken so much against thee? Ye have said, It is vain to serve God: and what profit is it that we have kept his ordinance, and that we have walked mournfully before the Lord of hosts? And now we call the proud happy; yea, they that work wickedness are set up; yea, they that tempt God are even delivered. Malachi 3:13–15.

> Teidän sananne ovat olleet kovia minua vastaan, sanoo Herra. Mutta te sanotte: Mitä me olemme puhuneet sinua vastaan? Te olette sanoneet: Turhaa on palvella Jumalaa; ja mitä hyötyä on siitä, että olemme noudattaneet hänen säädöksiään ja että olemme vaeltaneet murheellisina Herran Sebaotin edessä? Ja nyt me ylistämme ylpeitä onnellisiksi; niin, pahantekijät menestyvät; niin, nekin, jotka kiusaavat Jumalaa, pelastuvat. Malakia 3:13–15.

Malachi says, “and now we call the proud happy.” The drunkards of Ephraim are called the “crown of pride” and they are happy when they think Moses and Elijah, the two prophets that tormented them were dead. They were so happy, that they sent gifts to one another.

Malakia sanoo: ”ja nyt me kutsumme ylpeitä onnellisiksi.” Efraimin juomarit kutsutaan ”ylpeyden kruunuksi”, ja he ovat iloisia, kun he luulevat Mooseksen ja Elian, niiden kahden profeetan, jotka heitä vaivasivat, olevan kuolleet. He olivat niin iloisia, että lähettivät lahjoja toisilleen.

> And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. Revelation 11:8–10.

> Ja heidän ruumiinsa makaavat sen suuren kaupungin kadulla, jota hengellisessä merkityksessä kutsutaan Sodomaksi ja Egyptiksi, missä myös meidän Herramme ristiinnaulittiin. Ja ihmiset kansoista ja sukukunnista ja kielistä ja kansanheimoista katsovat heidän ruumiitaan kolme ja puoli päivää eivätkä salli heidän ruumiitaan pantavan hautaan. Ja ne, jotka maan päällä asuvat, iloitsevat heistä ja riemuitsevat ja lähettävät lahjoja toinen toiselleen, sillä nämä kaksi profeettaa vaivasivat niitä, jotka maan päällä asuvat. Ilmestys 11:8–10.

The proud are happy from July 18, 2020 on through 2023. On July 18, 2020 the message was “stout” against the “Lord.” On July 18, 2020 we did not recognize how terribly we had spoken against God and His Word. Disappointed we entered the tarrying time as represented by the lament of “It is vain to serve God: and what profit is it that we have kept his ordinance, and that we have walked mournfully before the Lord of hosts?” This is parallel to Jeremiah’s lament, when he illustrates the first disappointment.

Ylpeät ovat onnellisia 18. heinäkuuta 2020 alkaen kautta vuoden 2023. 18. heinäkuuta 2020 sanoma oli ”rohkea” ”Herraa” vastaan. 18. heinäkuuta 2020 emme tunnistaneet, kuinka kauheasti olimme puhuneet Jumalaa ja Hänen Sanaansa vastaan. Pettyneinä astuimme viipymisen aikaan, jota kuvaa valitus: ”Turha on palvella Jumalaa; ja mitä hyötyä siitä on, että olemme noudattaneet hänen säädöstään ja vaeltaneet murheellisina Herran Sebaotin edessä?” Tämä on rinnakkainen Jeremian valituksen kanssa, kun hän havainnollistaa ensimmäistä pettymystä.

> I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Jeremiah 15:17, 18.

> En istunut pilkkaajain joukossa enkä riemuiten; minä istuin yksinäni sinun kätesi tähden, sillä sinä olit täyttänyt minut suuttumuksella. Miksi on minun kipuni ainainen ja haavani parantumaton, joka ei tahdo parantua? Oletko sinä minulle tyystin kuin valheellinen puro, kuin vedet, jotka ehtyvät? Jeremia 15:17, 18.

Our words were stout with the prediction of July 18, 2020, and we did not then know how badly we had rebelled. At the disappointment the tarrying time was underway, while one class mourned and the other class rejoiced. In that context Malachi states:

Sanamme olivat jyrkät 18. heinäkuuta 2020 koskevan ennustuksen vuoksi, emmekä silloin tienneet, kuinka pahasti olimme kapinoineet. Pettymyksen hetkellä viivytyksen aika oli käynnissä, samalla kun toinen ryhmä suri ja toinen ryhmä iloitsi. Tässä yhteydessä Malakia toteaa:

> Then they that feared the Lord spake often one to another: and the Lord hearkened, and heard it, and a book of remembrance was written before him for them that feared the Lord, and that thought upon his name. And they shall be mine, saith the Lord of hosts, in that day when I make up my jewels; and I will spare them, as a man spareth his own son that serveth him.

> Silloin ne, jotka pelkäsivät Herraa, puhuivat keskenään; ja Herra tarkkasi ja kuuli sen, ja muistokirja kirjoitettiin hänen edessään niille, jotka pelkäsivät Herraa ja pitivät hänen nimensä arvossa. Ja he ovat minun omani, sanoo Herra Sebaot, sinä päivänä, jona minä kokoan jalokiveni; ja minä säästän heidät, niin kuin mies säästää omaa poikaansa, joka häntä palvelee.

> Then shall ye return, and discern between the righteous and the wicked, between him that serveth God and him that serveth him not. Malachi 3:16–18.

> Silloin te jälleen näette, mikä ero on vanhurskaan ja jumalattoman välillä, sen välillä, joka palvelee Jumalaa, ja sen, joka ei häntä palvele. Malakia 3:16–18.

In 2024, the foundational test represented as the fear of the Lord arrived. Two classes were manifested in that test, and the group that made up the two classes had been often talking to one another on regular zoom meetings, throughout the three and a half days. The Lord listened to their discussions. The class who feared the Lord thought upon His name; Palmoni, the Lion of the tribe of Judah, the Alpha and Omega, the Truth, the Word, the Wonderful Linguist, the corner and cap stone, the Lamb, the Heavenly High Priest, the Temple, the Rock. Those who made it into that book are to be jewels upon the crown representing the ensign of the kingdom of glory. When He makes up those jewels, then they return, and discern between the righteous and the wicked. When He casts the jewels into the casket, it is then discerned who is foolish and who is wise.

Vuonna 2024 saapui perustava koetus, jota kuvattiin Herran pelkona. Tässä koetuksessa tuli ilmi kaksi luokkaa, ja ryhmä, joka muodosti nämä kaksi luokkaa, oli usein puhunut keskenään säännöllisissä Zoom-kokouksissa koko noiden kolmen ja puolen päivän ajan. Herra kuunteli heidän keskustelujaan. Se luokka, joka pelkäsi Herraa, ajatteli Hänen nimeään: Palmonia, Juudan heimon Leijonaa, Alfaa ja Omegaa, Totuutta, Sanaa, Ihmeellistä Kielitieteilijää, kulma- ja päällyskiveä, Karitsaa, taivaallista Ylipappia, Temppeliä, Kalliota. Niiden, jotka pääsivät tuohon kirjaan, tulee olla jalokiviä kruunussa, joka edustaa kirkkauden valtakunnan lippumerkkiä. Kun Hän kokoaa nuo jalokivet, silloin he palaavat ja erottavat vanhurskaan jumalattomasta. Kun Hän heittää jalokivet lippaaseen, silloin käy ilmi, kuka on tyhmä ja kuka viisas.

Malachi records:

Malakia kirjoittaa:

> Return unto me, and I will return unto you,

> Palatkaa minun tyköni, niin minä palaan teidän tykönne,

> But ye said, Wherein shall we return?

> Mutta te sanotte: ”Missä suhteessa meidän tulee palata?”

> Bring ye all the tithes into the storehouse, that there may be meat in mine house, and prove me now herewith, saith the Lord of hosts, if I will not open you the windows of heaven, and pour you out a blessing, that there shall not be room enough to receive it.

> Tuokaa kaikki kymmenykset varastohuoneeseen, että minun huoneessani olisi ravintoa, ja koetelkaa minua nyt siinä, sanoo Herra Sebaot, ellen minä avaa teille taivaan ikkunoita ja vuodata teille siunausta ylenpalttisesti, niin ettei ole kylliksi tilaa sen vastaanottamiseen.

The storehouse is the casket and the tithes are the wise virgins. The storehouse is God’s Word placed into a new framework of truth. The jewels that get cast into that casket are the truths associated with the message of the Midnight Cry. The tithes were kept in a specific room in the temple, as identified in Nehemiah’s cleansing. The casket and the storehouse, or Peter spiritual house represents God’s temple and the jewels represent human temples who are joined with Divinity in the secret place of the Most High. The human messengers cannot be separated from the Divine message. The jewels are both God’s messengers and they are also the message they proclaim. Inspiration often identifies the message and the messenger combined.

Aitta on lipas, ja kymmenykset ovat viisaat neitsyet. Aitta on Jumalan Sana, joka on asetettu uuteen totuuden kehykseen. Jalokivet, jotka pannaan tuohon lippaaseen, ovat niitä totuuksia, jotka liittyvät Keskiyön huudon sanomaan. Kymmenykset säilytettiin tietyssä temppelin huoneessa, kuten Nehemian suorittamassa puhdistuksessa osoitetaan. Lipas ja aitta eli Pietarin hengellinen huone edustavat Jumalan temppeliä, ja jalokivet edustavat inhimillisiä temppeleitä, jotka ovat yhtyneet Jumaluuteen Korkeimman salaisessa suojassa. Inhimillisiä sanansaattajia ei voida erottaa jumalallisesta sanomasta. Jalokivet ovat sekä Jumalan sanansaattajia että myös se sanoma, jota he julistavat. Inspiraatio samaistaa usein sanoman ja sanansaattajan toisiinsa yhdistyneinä.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth. Christ declares to His followers: ‘Ye are the light of the world.’ To every soul that accepts Jesus the cross of Calvary speaks: ‘Behold the worth of the soul: “Go ye into all the world, and preach the gospel to every creature.’” Nothing is to be permitted to hinder this work. It is the all-important work for time; it is to be far-reaching as eternity. The love that Jesus manifested for the souls of men in the sacrifice which He made for their redemption, will actuate all His followers.” Testimonies, volume 5, 455.

> ”Jumala on kutsunut kirkkonsa näinä päivinä, niin kuin Hän kutsui muinaisen Israelin, seisomaan valona maan päällä. Totuuden väkevällä halkaisijalla, ensimmäisen, toisen ja kolmannen enkelin sanomilla, Hän on erottanut heidät kirkoista ja maailmasta saattaakseen heidät pyhään läheisyyteen Itsensä kanssa. Hän on tehnyt heistä lakinsa haltijoita ja uskonut heille tämän ajan profetian suuret totuudet. Samoin kuin muinaiselle Israelille uskotut pyhät ilmoitukset, nämä ovat pyhä talletus, joka on välitettävä maailmalle. Ilmestyskirjan 14. luvun kolme enkeliä edustavat niitä, jotka ottavat vastaan Jumalan sanomien valon ja lähtevät Hänen välikappaleinaan kuuluttamaan varoitusta kautta koko maan pituuden ja leveyden. Kristus julistaa seuraajilleen: ’Te olette maailman valo.’ Jokaiselle sielulle, joka vastaanottaa Jeesuksen, Golgatan risti puhuu: ’Katso sielun arvoa: ”Menkää kaikkeen maailmaan ja saarnatkaa evankeliumia kaikille luoduille.”’ Minkään ei tule antaa estää tätä työtä. Se on ajalle kaikkein tärkein työ; sen on ulotuttava yhtä kauas kuin iankaikkisuus. Rakkaus, jonka Jeesus osoitti ihmisten sieluja kohtaan siinä uhrissa, jonka Hän antoi heidän lunastamisekseen, on vaikuttava kaikissa Hänen seuraajissaan.” Testimonies, osa 5, s. 455.

We will begin to draw together these concepts in the next article.

Seuraavassa artikkelissa alamme koota näitä käsitteitä yhteen.

> “During the last fifty years of my life, I have had precious opportunities to obtain an experience. I have had an experience in the first, second, and third angels’ messages. The angels are represented as flying in the midst of heaven, proclaiming to the world a message of warning, and having a direct bearing upon the people living in the last days of this earth’s history. No one hears the voice of these angels, for they are a symbol to represent the people of God who are working in harmony with the universe of heaven. Men and women, enlightened by the Spirit of God and sanctified through the truth, proclaim the three messages in their order.

> ”Elämäni viimeisten viidenkymmenen vuoden aikana minulla on ollut kallisarvoisia tilaisuuksia saada kokemusta. Minulla on ollut kokemus ensimmäisen, toisen ja kolmannen enkelin sanomista. Enkelit esitetään lentämässä keskitaivaalla julistaen maailmalle varoitussanomaa, jolla on välitön kosketus niihin ihmisiin, jotka elävät tämän maan historian viimeisinä päivinä. Kukaan ei kuule näiden enkelien ääntä, sillä he ovat vertauskuva, joka edustaa Jumalan kansaa, joka työskentelee sopusoinnussa taivaan maailmankaikkeuden kanssa. Miehet ja naiset, jotka Jumalan Henki on valaissut ja jotka totuuden kautta on pyhitetty, julistavat nämä kolme sanomaa järjestyksessään.

> “I have acted a part in this solemn work. Nearly all my Christian experience is interwoven with it. There are those now living who have an experience similar to my own. They have recognized the truth unfolding for this time; they have kept in step with the great Leader, the Captain of the Lord’s host.

> ”Olen ollut osallisena tässä juhlallisessa työssä. Lähes koko kristillinen kokemukseni on kietoutunut siihen. On niitä, jotka nyt elävät ja joilla on samanlainen kokemus kuin minulla. He ovat tunnistaneet tälle ajalle avautuvan totuuden; he ovat pysyneet tahdissa suuren Johtajan, Herran sotajoukon Päällikön, kanssa.

> “In the proclamation of the messages, every specification of prophecy has been fulfilled. Those who were privileged to act a part in proclaiming these messages have gained an experience which is of the highest value to them; and now when we are amid the perils of these last days, when voices will be heard on every side saying, ‘Here is Christ,’ ‘Here is truth’; while the burden of many is to unsettle the foundation of our faith which has led us from the churches and from the world to stand as a peculiar people in the world, like John our testimony will be borne:

> ”Sanomien julistamisessa jokainen profetian yksityiskohta on täyttynyt. Ne, joilla oli etuoikeus osallistua näiden sanomien julistamiseen, ovat saaneet kokemuksen, joka on heille mitä suurimmassa määrin arvokas; ja nyt, kun olemme näiden viimeisten päivien vaarojen keskellä, jolloin joka puolelta kuuluu ääniä, jotka sanovat: ’Tässä on Kristus’, ’Tässä on totuus’; samalla kun monien pyrkimyksenä on horjuttaa uskomme perustusta, joka on johtanut meidät kirkoista ja maailmasta seisomaan maailmassa omalaatuisena kansana, Johanneksen tavoin meidän todistuksemme on kuuluva:”

> “‘That which was from the beginning, which we have heard, which we have seen with our eyes, which we have looked upon, and our hands have handled, of the Word of life;… that which we have seen and heard declare we unto you, that ye also may have fellowship with us.’

> ”Se, mikä oli alusta asti, minkä olemme kuulleet, minkä omin silmin nähneet, mitä katselleet ja mitä kätemme koskettaneet, elämän Sanasta; … minkä olemme nähneet ja kuulleet, sen julistamme myös teille, jotta tekin saisitte olla osallisia meidän kanssamme.”

> “I testify the things which I have seen, the things which I have heard, the things which my hands have handled of the Word of life. And this testimony I know to be of the Father and the Son. We have seen and do testify that the power of the Holy Ghost has accompanied the presentation of the truth, warning with pen and voice, and giving the messages in their order. To deny this work would be to deny the Holy Ghost, and would place us in that company who have departed from the faith, giving heed to seducing spirits.

> ”Minä todistan siitä, minkä olen nähnyt, minkä olen kuullut, minkä minun käteni ovat käsitelleet elämän Sanasta. Ja tämän todistuksen minä tiedän olevan Isästä ja Pojasta. Me olemme nähneet ja todistamme, että Pyhän Hengen voima on seurannut totuuden esittämistä, varoittaen kynällä ja äänellä sekä antaen sanomat niiden järjestyksessä. Tämän työn kieltäminen olisi Pyhän Hengen kieltämistä ja asettaisi meidät niiden joukkoon, jotka ovat luopuneet uskosta ja noudattavat eksyttäviä henkiä.”

> “The enemy will set everything in operation to uproot the confidence of the believers in the pillars of our faith in the messages of the past, which have placed us upon the elevated platform of eternal truth, and which have established and given character to the work. The Lord God of Israel has led out His people, unfolding to them truth of heavenly origin. His voice has been heard, and is still heard, saying, Go forward from strength to strength, from grace to grace, from glory to glory. The work is strengthening and broadening, for the Lord God of Israel is the defense of His people.

> Vihollinen panee kaiken liikkeelle repiäkseen juuriltaan uskovien luottamuksen uskomme pylväisiin menneiden sanomien kautta, jotka ovat asettaneet meidät ikuisen totuuden korotetulle perustalle ja jotka ovat vahvistaneet työn sekä antaneet sille sen luonteen. Herra, Israelin Jumala, on johtanut kansaansa ja avannut heille taivaallista alkuperää olevan totuuden. Hänen äänensä on kuulunut ja kuuluu yhä sanoen: Menkää eteenpäin voimasta voimaan, armosta armoon, kirkkaudesta kirkkauteen. Työ vahvistuu ja laajenee, sillä Herra, Israelin Jumala, on kansansa puolustus.

> “Those who have a hold of the truth theoretically, with their fingertips as it were, who have not brought its principles into the inner sanctuary of the soul, but have kept the vital truth in the outer court, will see nothing sacred in the past history of this people which has made them what they are, and has established them as earnest, determined, missionary workers in the world.

> Ne, jotka pitävät totuudesta kiinni vain teoreettisesti, ikään kuin sormenpäillään, jotka eivät ole tuoneet sen periaatteita sielun sisimpään pyhäkköön, vaan ovat pitäneet elävän totuuden ulommassa esipihassa, eivät näe mitään pyhää tämän kansan menneessä historiassa, historiassa, joka on tehnyt heidät siksi, mitä he ovat, ja vakiinnuttanut heidät vakavina, päättäväisinä, lähetystyöhön antautuneina työntekijöinä maailmassa.

> “The truth for this time is precious, but those whose hearts have not been broken by falling on the rock Christ Jesus, will not see and understand what is truth. They will accept that which pleases their ideas, and will begin to manufacture another foundation than that which is laid. They will flatter their own vanity and esteem, thinking that they are capable of removing the pillars of our faith, and replacing them with pillars they have devised.

> “Tätä aikaa varten tarkoitettu totuus on kallisarvoinen, mutta ne, joiden sydän ei ole särkyneenä murtunut kaatuessaan kalliolle, Kristukselle Jeesukselle, eivät tule näkemään eivätkä ymmärtämään, mikä totuus on. He hyväksyvät sen, mikä miellyttää heidän omia käsityksiään, ja alkavat rakentaa toista perustusta kuin sen, joka on laskettu. He imartelevat omaa turhamaisuuttaan ja omaa arvonuntoaan ajatellen, että he kykenevät poistamaan uskomme pylväät ja korvaamaan ne pylväillä, jotka he itse ovat suunnitelleet.”

> “This will continue to be as long as time shall last. Anyone who has been a close student of the Bible will see and understand the solemn position of those who are living in the closing scenes of this earth’s history. They will feel their own inefficiency and weakness, and will make it their first business to have not merely a form of godliness, but a vital connection with God. They will not dare to rest until Christ is formed within, the hope of glory. Self will die; pride will be expelled from the soul, and they will have the meekness and gentleness of Christ.” Notebook Leaflets, 60, 61.

> ”Tämä jatkuu niin kauan kuin aikaa riittää. Jokainen, joka on ollut Raamatun tarkka tutkija, näkee ja ymmärtää niiden juhlallisen aseman, jotka elävät tämän maan historian viimeisissä vaiheissa. He tuntevat oman riittämättömyytensä ja heikkoutensa ja pitävät ensimmäisenä tehtävänään sitä, ettei heillä ole vain jumalisuuden muoto, vaan elävä yhteys Jumalaan. He eivät uskalla levätä, ennen kuin Kristus on muodostunut heissä, kirkkauden toivo. Minä kuolee; ylpeys karkotetaan sielusta, ja heillä on Kristuksen sävyisyys ja lempeys.” Notebook Leaflets, 60, 61.

Back to Articles