Article

# Rome Establishes the Vision - Number Twelve

Rooma vahvistaa näyn – numero kaksitoista

The Triple Application of Prophecy: The Abomination of Desolation and the Last Days Warning to Flee

Ennustuksen kolminkertainen sovellus: hävityksen kauhistus ja viimeisten päivien varoitus paeta

Author

Jeff Pippenger

Published

August 31, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The abomination of desolation spoken of by Daniel the prophet is a sign for Christians in three different eras to flee. The Christians in Jerusalem fled when they saw the standards of the Roman armies encompassing Jerusalem in the year 66 AD. The Christians of the late fifth and early sixth century fled into the wilderness when they saw the man of sin in the temple of God proclaiming that he was God. In 1888 there was a series of Sunday laws introduced into the Congress of the United States by Senator Blair. Those bills were called the Blair bills, and they were an effort to identify Sunday as a National Day of Worship. Sunday worship is the mark of the beast, the mark of papal authority and the Constitution of the United States directly opposes the enforcement of a national religion as a test for the citizens of the United States.

Profeetta Danielin puhuma hävityksen kauhistus on merkki kolmelle eri aikakaudella elävälle kristittyjen joukolle paeta. Jerusalemin kristityt pakenivat, kun he näkivät roomalaisten armeijoiden sotamerkkien ympäröivän Jerusalemia vuonna 66 jKr. Viidennen vuosisadan lopun ja kuudennen vuosisadan alun kristityt pakenivat erämaahan, kun he näkivät synnin ihmisen Jumalan temppelissä julistavan olevansa Jumala. Vuonna 1888 Yhdysvaltain kongressissa senaattori Blair esitti joukon sunnuntailakeja. Näitä lakiesityksiä kutsuttiin Blairin lakiesityksiksi, ja niiden tarkoituksena oli määritellä sunnuntai kansalliseksi jumalanpalveluspäiväksi. Sunnuntain palvonta on pedon merkki, paavillisen vallan merkki, ja Yhdysvaltain perustuslaki vastustaa suoraan kansallisen uskonnon pakottamista Yhdysvaltain kansalaisille koetinkiveksi.

It is this fact that is left out of the flawed application connected with identifying the United States as modern Rome. A triple application of prophecy possesses specific rules that govern its application. The rules identify that the prophetic characteristics of the first fulfillment are to be combined with the prophetic characteristics of the second fulfillment in order to establish the prophetic characteristics of the third fulfillment.

Juuri tämä seikka jätetään pois siitä virheellisestä sovelluksesta, joka liittyy Yhdysvaltojen tunnistamiseen nykyajan Roomaksi. Profetian kolminkertaisella sovelluksella on tietyt säännöt, jotka ohjaavat sen soveltamista. Säännöt osoittavat, että ensimmäisen täyttymyksen profeetalliset ominaispiirteet on yhdistettävä toisen täyttymyksen profeetallisiin ominaispiirteisiin, jotta kolmannen täyttymyksen profeetalliset ominaispiirteet voidaan vahvistaa.

The warning to flee, is a warning to flee from a coming persecution. In Christ’s era the persecution was the destruction of Jerusalem and the temple in the year 70. The warning sign of that approaching persecution was given in the year 66 AD. The warning to flee in the late fifth and early sixth century was identified by Paul as the recognition of a falling away of prophetic Pergamos, which represented pagan Rome. There was to be a falling away first, in order for the man of sin who would proclaim himself as God to be revealed. In the history approaching 538, pagan Rome that had restrained, or as Paul stated “withholdeth” was taken away, and as Pergamos fell away and the sign to flee arrived and directed the faithful to separate from the papal churches communion. Then in 538, at the Counsel of Orleans the papal power passed a Sunday law, and the twelve hundred and sixty years of papal persecution began.

Varoitus paeta on varoitus paeta tulevaa vainoa. Kristuksen aikakaudella vaino oli Jerusalemin ja temppelin hävitys vuonna 70. Tämän lähestyvän vainon varoitusmerkki annettiin vuonna 66 jKr. Myöhäisellä viidennellä ja varhaisella kuudennella vuosisadalla annettu varoitus paeta yksilöitiin Paavalin toimesta profeetallisen Pergamonin luopumuksen tunnistamiseksi; Pergamon edusti pakanallista Roomaa. Ensin oli tapahduttava luopumus, jotta synnin ihminen, joka julistaisi itsensä Jumalaksi, tulisi ilmoitetuksi. Vuotta 538 edeltävässä historiassa pakanallinen Rooma, joka oli pidättänyt, tai kuten Paavali sanoi, “pidättää”, otettiin pois, ja kun Pergamon luopui ja merkki paeta saapui, se ohjasi uskolliset erottautumaan paavillisten kirkkojen yhteydestä. Sitten vuonna 538 Orléansin kirkolliskokouksessa paavillinen valta sääti sunnuntailain, ja paavillisen vainon tuhat kaksisataa kuusikymmentä vuotta alkoivat.

The first two witnesses identify clearly that the third fulfillment of the warning to flee given by Christ preceded the actual persecution. The destruction of Jerusalem came exactly three and a half years after the siege of Cestius began in 66 AD, thus allowing the Christians to flee in advance of the horrors of the second siege which was instigated by Titus and concluded with the destruction of the temple and city. In advance of the year 538, the Christians separated from the church of papal Rome, and prophetically fled into the wilderness, which represents the destruction of spiritual Jerusalem.

Kaksi ensimmäistä todistajaa osoittavat selvästi, että Kristuksen antaman kehotuksen paeta kolmas täyttymys edelsi varsinaista vainoa. Jerusalemin hävitys tapahtui täsmälleen kolme ja puoli vuotta sen jälkeen, kun Cestiuksen piiritys alkoi vuonna 66 jKr., mikä antoi kristityille mahdollisuuden paeta etukäteen toisen piirityksen kauhujen alta; tämän piirityksen käynnisti Titus, ja se päättyi temppelin ja kaupungin hävitykseen. Ennen vuotta 538 kristityt erottautuivat paavillisen Rooman kirkosta ja pakenivat profeetallisesti erämaahan, mikä kuvastaa hengellisen Jerusalemin hävitystä.

> But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. And I will give power unto my two witnesses, and they shall prophesy a thousand two hundred and threescore days, clothed in sackcloth. Revelation 11:2, 3.

> Mutta temppelin ulkopuolella oleva esikartano jätä pois äläkä mittaa sitä, sillä se on annettu pakanoille; ja he tallaavat pyhää kaupunkia neljäkymmentä kaksi kuukautta. Ja minä annan voiman kahdelle todistajalleni, ja he profetoivat tuhat kaksisataa kuusikymmentä päivää säkkipukuihin puettuina. Ilmestys 11:2, 3.

In both illustrations of the warning to flee, the warning precedes the persecution, and the persecution is represented by Rome, whether pagan or papal, trampling down Jerusalem, whether literal or spiritual. The warning to flee for Seventh-day Adventist was the Blair bill in 1888. In the first fulfillment in the history of pagan Rome the Christians were to flee from Jerusalem, and in fulfillment of papal Rome the Christians fled into the wilderness. For Adventism the warning was to flee into the country.

Molemmissa pakenemiskehotusta koskevissa kuvauksissa varoitus edeltää vainoa, ja vainoa edustaa Rooma, olipa se pakanallinen tai paavillinen, polkemassa maahan Jerusalemia, olipa se kirjaimellinen tai hengellinen. Seitsemännen päivän adventisteille annettu varoitus paeta oli Blairin lakiesitys vuonna 1888. Ensimmäisessä täyttymyksessä pakanallisen Rooman historiassa kristittyjen tuli paeta Jerusalemista, ja paavillista Roomaa koskevassa täyttymyksessä kristityt pakenivat erämaahan. Adventismille varoitus oli paeta maaseudulle.

> “It is no time now for God’s people to be fixing their affections or laying up their treasure in the world. The time is not far distant, when, like the early disciples, we shall be forced to seek a refuge in desolate and solitary places. As the siege of Jerusalem by the Roman armies was the signal for flight to the Judean Christians, so the assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us. It will then be time to leave the large cities, preparatory to leaving the smaller ones for retired homes in secluded places among the mountains.” Testimonies, volume 5, 464.

> ”Jumalan kansalla ei nyt ole aika kiinnittää kiintymystään maailmaan eikä koota sinne aarrettaan. Ei ole kaukana se aika, jolloin meidän, varhaisten opetuslasten tavoin, on pakko etsiä turvapaikkaa autioista ja yksinäisistä seuduista. Niin kuin Jerusalemin piiritys roomalaisten sotajoukkojen toimesta oli merkki paosta Juudean kristityille, samoin vallan ottaminen meidän kansakuntamme taholta siinä asetuksessa, joka panee täytäntöön paavillisen sapatin, on oleva meille varoitus. Silloin on aika lähteä suurista kaupungeista valmistautuen lähtemään pienemmistäkin syrjäisiin koteihin vuorten keskellä oleviin eristäytyneisiin paikkoihin.” Testimonies, osa 5, 464.

“The assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us,” was fulfilled when the abomination of desolation, in agreement with Mark’s words was “standing where it ought not.” In 1888, the Congress of the United States was considering a law in direct contradiction to a primary element of the Constitution, and at that point Seventh-day Adventists were to leave the cities and move to the country.

”Kansakuntamme vallan anastus paavillisen sapatin toimeenpanevassa asetuksessa on oleva meille varoitus”, täyttyi, kun hävityksen kauhistus Markuksen sanojen mukaisesti ”seisoi siellä, missä sen ei tulisi”. Vuonna 1888 Yhdysvaltain kongressi harkitsi lakia, joka oli suorassa ristiriidassa perustuslain keskeisen periaatteen kanssa, ja tuolloin seitsemännen päivän adventistien tuli lähteä kaupungeista ja muuttaa maaseudulle.

> “Not one Christian perished in the destruction of Jerusalem. Christ had given His disciples warning, and all who believed His words watched for the promised sign. . . . Without delay they fled to a place of safety—the city of Pella, in the land of Perea, beyond Jordan.” The Great Controversy, 30.

> ”Yksikään kristitty ei menehtynyt Jerusalemin hävityksessä. Kristus oli antanut opetuslapsilleen varoituksen, ja kaikki, jotka uskoivat Hänen sanojaan, valvoivat luvattua merkkiä.... Viipymättä he pakenivat turvapaikkaan — Pellan kaupunkiin, Perean maahan, Jordanin tuolle puolen.” Suuri taistelu, 30.

The prophetic characteristics of the first of the warning signs to flee, represent the third and final fulfillment. Sometimes those prophetic characteristics produce a double fulfillment in the third fulfillment. An example of this is the three Elijah’s. The line of Elijah in his confrontation with Jezebel, Ahab and the prophets of Baal, combined with the characteristics of John the Baptist, the second Elijah, in his confrontation with Herodias, Herod and Salome establish that in the last days, for the third and final fulfillment of a triple application is always in the last days, Elijah and John represent two classes of God’s people. One class represented by Elijah do not die, and the other class represented by John do die. The two classes are also represented in Revelation chapter seven as the one hundred and forty-four thousand, who do not die, and the great multitude that do die.

Ensimmäisen paon varoitusmerkin profeetalliset tuntomerkit edustavat kolmatta ja viimeistä täyttymystä. Toisinaan nämä profeetalliset tuntomerkit tuottavat kolmannessa täyttymyksessä kaksinkertaisen täyttymyksen. Esimerkkinä tästä ovat kolme Eliaa. Elian linja hänen kohdatessaan Iisebelin, Ahabin ja Baalin profeetat, yhdistyneenä Johannes Kastajan, toisen Elian, tuntomerkkeihin hänen kohdatessaan Herodiaan, Herodeksen ja Salomen, osoittaa, että viimeisinä päivinä — sillä kolminkertaisen sovellutuksen kolmas ja viimeinen täyttymys on aina viimeisinä päivinä — Elia ja Johannes edustavat Jumalan kansan kahta luokkaa. Toinen luokka, jota Elia edustaa, ei kuole, ja toinen luokka, jota Johannes edustaa, kuolee. Nämä kaksi luokkaa esitetään myös Ilmestyskirjan seitsemännessä luvussa satana neljänäkymmenenäneljänätuhantena, jotka eivät kuole, sekä suurena joukkona, joka kuolee.

In the three Babylon’s a similar element of the prophetic message is that the first Babylon is represented by Nimrod, but the second Babylon is represented by the first and last kings, Nebuchadnezzar and Belshazzar. Nebuchadnezzar represents those in Babylon who will be saved, and Belshazzar, those in Babylon who will be lost.

Kolmessa Babylonissa samankaltainen profeetallisen sanoman piirre on se, että ensimmäistä Babylonia edustaa Nimrod, mutta toista Babylonia edustavat ensimmäinen ja viimeinen kuningas, Nebukadnessar ja Belsassar. Nebukadnessar edustaa niitä Babylonissa, jotka pelastuvat, ja Belsassar niitä Babylonissa, jotka joutuvat kadotukseen.

In the last days there are two Sunday laws that are the subject of Bible prophecy. The first is the soon-coming Sunday law in the United States, and the second is the Sunday law that is forced upon the entire world. Those two Sunday laws were typified by the Sunday law of pagan Rome, when in the year 321, Constantine enforced the first Sunday law, followed by the Sunday law of Papal Rome in 538. Pagan Rome is one of several prophetic types that prefigure the United States, and the Sunday law of 321, typifies the soon-coming Sunday law in the United States. The papal Sunday law of 538 typifies the Sunday law that is enforced upon the entire world. The flawed view that the United States is typified by the robbers in Daniel eleven tries to employ the soon-coming Sunday law in the United States as evidence to claim that the Sunday law in the United States proves that the United States is modern Rome, and disregards that there is another Sunday law that is forced upon every nation of the world by the threefold union of the dragon, the beast and false prophet.

Viimeisinä päivinä on kaksi sunnuntailakia, jotka ovat Raamatun profetian kohteena. Ensimmäinen on pian tuleva sunnuntailaki Yhdysvalloissa, ja toinen on sunnuntailaki, joka pakotetaan koko maailman päälle. Näitä kahta sunnuntailakia esikuvasi pakanallisen Rooman sunnuntailaki, kun Konstantinus vuonna 321 pani täytäntöön ensimmäisen sunnuntailain, jota seurasi paavillisen Rooman sunnuntailaki vuonna 538. Pakanallinen Rooma on yksi useista profeetallisista esikuvista, jotka ennakoivat Yhdysvaltoja, ja vuoden 321 sunnuntailaki esikuvallistaa pian tulevaa sunnuntailakia Yhdysvalloissa. Vuoden 538 paavillinen sunnuntailaki esikuvallistaa sunnuntailakia, joka pannaan täytäntöön koko maailmassa. Virheellinen näkemys, jonka mukaan Yhdysvallat on Danielin yhdentoista luvun ryöväreiden esikuva, pyrkii käyttämään pian tulevaa sunnuntailakia Yhdysvalloissa todisteena väittääkseen, että sunnuntailaki Yhdysvalloissa todistaa Yhdysvaltojen olevan nykyajan Rooma, ja jättää huomiotta sen, että on olemassa toinen sunnuntailaki, jonka lohikäärmeen, pedon ja väärän profeetan kolmiliitto pakottaa jokaisen maailman kansakunnan päälle.

If a Sunday law in the United States identifies the United States as Modern Rome, then what does the worldwide Sunday law identify? The three Rome’s identify that Modern Rome, which is threefold, will enforce two distinct Sunday laws. The first is in the United States and was typified by Constantine’s Sunday law in 321, and the second is the entire world, as typified by the papal Sunday law of 538. To employ the Sunday law in the United States in the context of a triple application of prophecy to claim that the Sunday law proves who is Modern Rome, is to disregard the prophetic characteristics established by pagan and papal Rome. There are two distinct Sunday laws in the last days, and neither is a proof to identify the robbers of the people are the United States. When the testimony of pagan and papal Rome is misrepresented to uphold a private interpretation, as is currently being done, it demonstrates that those seeking to uphold their private interpretation do not understand type and antitype.

Jos Yhdysvalloissa annettu sunnuntailaki yksilöi Yhdysvallat nykyajan Roomaksi, niin mitä maailmanlaajuinen sunnuntailaki silloin yksilöi? Kolme Roomaa osoittavat, että nykyajan Rooma, joka on kolmijakoinen, panee täytäntöön kaksi erillistä sunnuntailakia. Ensimmäinen on Yhdysvalloissa, ja sitä esikuvasi Konstantinuksen sunnuntailaki vuonna 321, ja toinen koskee koko maailmaa, kuten paavillinen sunnuntailaki vuodelta 538 sitä esikuvasi. Käyttää Yhdysvaltojen sunnuntailakia profetian kolminkertaisen sovelluksen yhteydessä väittäen, että sunnuntailaki todistaa, kuka on nykyajan Rooma, merkitsee sitä, että pakanallisen ja paavillisen Rooman vahvistamat profeetalliset tuntomerkit sivuutetaan. Viimeisinä päivinä on kaksi erillistä sunnuntailakia, eikä kumpikaan niistä ole todiste sen yksilöimiseksi, että kansan ryöstäjät ovat Yhdysvallat. Kun pakanallisen ja paavillisen Rooman todistus esitetään väärin yksityisen tulkinnan ylläpitämiseksi, kuten parhaillaan tehdään, se osoittaa, että ne, jotka pyrkivät pitämään kiinni yksityisestä tulkinnastaan, eivät ymmärrä esikuvaa ja vastakuvaa.

Pagan Rome is a type of the United States, and papal Rome typifies modern Rome. Along with this misapplication of a triple application of prophecy, and the claim that what is being taught is set in the context of “type and antitype,” is the other failure of defining the “abomination of desolation” as it is represented within the context of a triple application of prophecy.

Pakanallinen Rooma on Yhdysvaltojen esikuva, ja paavillinen Rooma on nykyajan Rooman vertauskuva. Tähän profetian kolminkertaisen sovellutuksen väärään soveltamiseen sekä väitteeseen, että opetettu asia asetetaan ”esikuvan ja vastakuvan” yhteyteen, liittyy myös toinen erehdys: ”hävityksen kauhistuksen” määritteleminen siten kuin se esitetään profetian kolminkertaisen sovellutuksen yhteydessä.

From the year 66 to the year 70 AD, two Roman generals attacked Jerusalem. Both generals, Cestius and Titus began with a siege, but only one withdrew from the siege for a brief period of time, which providentially allowed the Christians to flee. It was the first siege under Cestius that the Christians recognized the warning to flee. When Titus arrived to carry on the warfare against Jerusalem in the year 70 AD, he began with a siege and did not cease until Jerusalem and the temple were destroyed. The warning of Jesus contains two steps. First is the sign to flee, and thereafter the persecution. In the fulfillment of the warning in the fifth and sixth centuries the Christians separated from the corrupt Roman church before 538, and then the persecution began.

Vuosina 66–70 jKr. kaksi roomalaista kenraalia hyökkäsi Jerusalemia vastaan. Molemmat kenraalit, Cestius ja Titus, aloittivat piirityksellä, mutta vain toinen vetäytyi piirityksestä lyhyeksi ajaksi, mikä kaitselmuksellisesti salli kristittyjen paeta. Juuri ensimmäisessä, Cestiuksen johtamassa piirityksessä kristityt tunnistivat varoituksen paeta. Kun Titus saapui vuonna 70 jKr. jatkamaan sotaa Jerusalemia vastaan, hän aloitti piirityksellä eikä lakannut ennen kuin Jerusalem ja temppeli oli tuhottu. Jeesuksen varoitus sisältää kaksi vaihetta. Ensin tulee merkki paeta, ja sen jälkeen vaino. Varoituksen täyttymyksessä viidennellä ja kuudennella vuosisadalla kristityt erottautuivat turmeltuneesta Rooman kirkosta ennen vuotta 538, ja sitten vaino alkoi.

Paul is very clear that all the recorded history of ancient Israel was written for those living in the last days, and that all those histories were types, although the Greek word “typos,” meaning types is translated as ensamples in his classic presentation of this truth.

Paavali tekee aivan selväksi, että koko muinaisen Israelin kirjoitettu historia on kirjoitettu viimeisinä päivinä eläviä varten ja että kaikki nuo kertomukset olivat esikuvia, vaikka kreikan sana ”typos”, joka merkitsee esikuvia, on tämän totuuden hänen klassisessa esityksessään käännetty sanalla ”esimerkit”.

> Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come. 1 Corinthians 10:11.

> Mutta kaikki tämä, mikä heille tapahtui, oli esikuvallista; ja se on kirjoitettu varoitukseksi meille, joiden osaksi maailman aikakausien loppu on tullut. 1. Korinttolaiskirje 10:11.

The histories in chapter ten which Paul uses to set the context for this truth was not a history of ancient Israel acting righteously.

Ne luvun kymmenen historialliset tapahtumat, joita Paavali käyttää tämän totuuden asiayhteyden asettamiseksi, eivät olleet kertomus muinaisen Israelin vanhurskaasta toiminnasta.

> But with many of them God was not well pleased: for they were overthrown in the wilderness. Now these things were our examples, to the intent we should not lust after evil things, as they also lusted. Neither be ye idolaters, as were some of them; as it is written, The people sat down to eat and drink, and rose up to play. Neither let us commit fornication, as some of them committed, and fell in one day three and twenty thousand. Neither let us tempt Christ, as some of them also tempted, and were destroyed of serpents. 1 Corinthians 10:5–9.

> Mutta useimpiin heistä Jumala ei mielistynyt, sillä heidät lyötiin maahan erämaassa. Nämä tapahtuivat varoittaviksi esikuviksi meille, ettemme himoitsisi pahaa, niin kuin he himoitsivat. Älkääkä olko epäjumalanpalvelijoita, niin kuin muutamat heistä olivat; niin kuin on kirjoitettu: ”Kansa istuutui syömään ja juomaan, ja nousi iloitsemaan.” Älkäämme myöskään harjoittako haureutta, niin kuin muutamat heistä harjoittivat, ja kaatui yhtenä päivänä kaksikymmentäkolme tuhatta. Älkäämme myöskään kiusatko Kristusta, niin kuin muutamat heistä kiusasivat, ja saivat surmansa käärmeiden kautta. 1. Korinttolaiskirje 10:5–9.

Sacred history is a record of both the righteousness and unrighteousness of God’s people, but in either record the history is still a type for God’s people living in the last days. The history of the rebellion in Minneapolis in 1888, is a record of unrighteousness, in spite of what Adventist historians’ claim. The rebellion was so profound that Ellen White determined to leave the meeting, and only stayed because an angel told her it was her responsibility to stay and record the rebellion that was a parallel to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram in the history of Moses. At that meeting the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended, but the message He brought was rejected.

Pyhä historia on kertomus sekä Jumalan kansan vanhurskaudesta että vääryydestä, mutta kummassakin tapauksessa historia on yhä esikuva Jumalan kansalle, joka elää viimeisinä päivinä. Minneapolisin kapinan historia vuonna 1888 on kertomus vääryydestä, huolimatta siitä, mitä adventistihistorioitsijat väittävät. Kapina oli niin syvällinen, että Ellen White päätti lähteä kokouksesta, ja jäi vain siksi, että enkeli sanoi hänelle, että hänen velvollisuutensa oli jäädä ja merkitä muistiin kapina, joka oli rinnakkainen Koorahin, Daatanin ja Abiramin kapinan kanssa Mooseksen historiassa. Tuossa kokouksessa Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun väkevä enkeli laskeutui alas, mutta sanoma, jonka Hän toi, hylättiin.

That history typified September 11, 2001, when the great buildings of New York City were brought down. That history included the first Sunday law bill that was to be introduced by Senator Blair. His efforts to enforce Sunday as a National Day of Worship failed, but it was part of a sacred history that typified the last days. Senator Blair’s bill was the warning to flee the cities. Before 1888 when Sister White spoke of the necessity of living out of the cities, she spoke in the future tense. She pointed to a time in the near future when God’s people must move to the country. After 1888, all of Sister White’s references to the necessity of country living placed her counsel in the context that the time to be in the country had already arrived. The Blair bill in 1888, was the sign of Sunday enforcement, as Luke put it, in a place where it ought not be. Sunday enforcement was not to be brought into the Congress of the United States, for it was a denial of a primary principle of the Constitution.

Tuo historia esikuvasi 11. syyskuuta 2001, jolloin New Yorkin kaupungin suuret rakennukset kaadettiin. Tähän historiaan sisältyi ensimmäinen sunnuntailakiesitys, jonka senaattori Blair oli määrä tuoda esiin. Hänen pyrkimyksensä panna sunnuntai täytäntöön kansallisena jumalanpalveluspäivänä epäonnistuivat, mutta se oli osa pyhää historiaa, joka oli viimeisten päivien esikuva. Senaattori Blairin lakiesitys oli varoitus paeta kaupungeista. Ennen vuotta 1888, jolloin sisar White puhui välttämättömyydestä asua kaupunkien ulkopuolella, hän puhui tulevassa aikamuodossa. Hän viittasi lähitulevaisuudessa olevaan aikaan, jolloin Jumalan kansan tuli muuttaa maaseudulle. Vuoden 1888 jälkeen kaikki sisar Whiten viittaukset maaseudulla asumisen välttämättömyyteen asettivat hänen neuvonsa siihen yhteyteen, että aika olla maaseudulla oli jo tullut. Blairin lakiesitys vuonna 1888 oli merkki sunnuntain täytäntöönpanosta, niin kuin Luukas sen ilmaisi, paikassa, jossa sen ei olisi pitänyt olla. Sunnuntain täytäntöönpanoa ei tullut tuoda Yhdysvaltain kongressiin, sillä se oli perustuslain ensisijaisen periaatteen kieltämistä.

The history of 1888 was recorded in order to typify the prophetic history that began on September 11, 2001. The Blair Bill in 1888 typified the Patriot Act of 2001. It was the warning that preceded the actual enforcement of the mark of the beast. No one who is following Christ should be living in a city after September 11, 2001. It was the prophetic siege that directed God’s people to flee. And just as there are two Sunday laws that are the subject of the prophetic model of the last days, as represented by the Sunday laws of pagan and papal Rome, both Sunday laws are preceded by the warning to flee.

Vuoden 1888 historia tallennettiin esikuvaksi sille profeetalliselle historialle, joka alkoi 11. syyskuuta 2001. Blairin lakiesitys vuonna 1888 oli esikuva vuoden 2001 Patriot Actista. Se oli varoitus, joka edelsi pedon merkin varsinaista toimeenpanoa. Kenenkään, joka seuraa Kristusta, ei pitäisi asua kaupungissa 11. syyskuuta 2001 jälkeen. Se oli profeetallinen piiritys, joka ohjasi Jumalan kansaa pakenemaan. Ja aivan kuten on olemassa kaksi sunnuntailakia, jotka ovat viimeisten päivien profeetallisen mallin kohteena, kuten pakanallisen ja paavillisen Rooman sunnuntailait niitä edustavat, molempia sunnuntailakeja edeltää varoitus paeta.

For those who profess to be Seventh-day Adventists, they were to prophetically recognize the Patriot Act as a sign to flee the cities for the country in advance of the soon-coming Sunday law. That very same Sunday law was the sign for God’s other flock who are still in Babylon to flee out of Babylon in advance of the Sunday enforcement that is to be brought upon every nation.

Niiden, jotka tunnustautuvat seitsemännen päivän adventisteiksi, tuli profeetallisesti tunnistaa Patriot Act merkiksi paeta kaupungeista maaseudulle ennen pian tulevaa sunnuntailakia. Juuri tuo sama sunnuntailaki oli merkki Jumalan toiselle laumalle, joka yhä on Babylonissa, paeta pois Babylonista ennen sunnuntain pakollista täytäntöönpanoa, joka on tuotava jokaisen kansakunnan päälle.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> ”Kun Amerikka, uskonnonvapauden maa, yhdistyy paavikunnan kanssa pakottaakseen omaatuntoa ja vaatiakseen ihmisiä kunnioittamaan väärää sapattia, jokaisen maan kansa kaikkialla maan päällä johdetaan seuraamaan sen esimerkkiä.” Testimonies, volume 6, 18.

Just as the triple application of the three Elijah’s establishes that there are two classes of God’s people in the last days, the triple application of Rome identifies that there are two distinct Sunday laws. Those who wish to claim that the United States is the robbers of thy people, and therefore the prophetic role of the United States establishes the vision suggest that the soon-coming Sunday law in the United States is the abomination of desolation that Christ identified as a warning for His people to flee from the coming persecution. They fail to identify the distinction between the siege, which is the warning sign to flee, and the second siege that represents when the actual enforcement of a Sunday law begins the persecution of the last days. They fail to address the distinction established upon two witnesses that there is to be two distinct Sunday laws that fulfill prophecy in the last days. In doing so they argue the soon-coming Sunday law in the United States is the warning represented as the abomination of desolation, spoken of by Daniel the prophet, and it is, but not as they define it.

Samoin kuin kolmen Elian kolminkertainen sovellus vahvistaa, että viimeisinä päivinä on olemassa kaksi Jumalan kansan luokkaa, Rooman kolminkertainen sovellus osoittaa, että on olemassa kaksi erillistä sunnuntailakia. Ne, jotka haluavat väittää, että Yhdysvallat on sinun kansasi ryöstäjät ja että sen tähden Yhdysvaltojen profeetallinen rooli vahvistaa näyn, esittävät, että Yhdysvalloissa pian tuleva sunnuntailaki on se hävityksen kauhistus, jonka Kristus osoitti varoitukseksi kansalleen paeta tulevaa vainoa. He eivät tee eroa piirityksen, joka on varoitusmerkki paeta, ja toisen piirityksen välillä, joka kuvaa sitä hetkeä, jolloin sunnuntailain varsinainen toimeenpano aloittaa viimeisten päivien vainon. He eivät käsittele sitä kahden todistajan perusteella vahvistettua eroa, että viimeisinä päivinä on oleva kaksi erillistä sunnuntailakia, jotka täyttävät profetian. Näin tehdessään he väittävät, että Yhdysvalloissa pian tuleva sunnuntailaki on varoitus, joka esitetään hävityksen kauhistuksena, josta profeetta Daniel puhui, ja sitä se onkin, mutta ei sillä tavoin kuin he sen määrittelevät.

The Sunday law in the United States is the warning for God’s other flock that is still in Babylon to flee from her communion. It is therefore a warning of the coming Sunday law that is enforced upon all the nations.

Yhdysvaltojen sunnuntailaki on varoitus Jumalan toiselle laumalle, joka yhä on Babylonissa, paeta pois hänen yhteydestään. Se on sen tähden varoitus tulevasta sunnuntailaista, joka pannaan täytäntöön kaikissa kansoissa.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> ”Vieraat kansakunnat seuraavat Yhdysvaltojen esimerkkiä. Vaikka se käy edellä, sama kriisi kohtaa kuitenkin meidän kansaamme kaikkialla maailmassa.” Testimonies, osa 6, 395.

Their claim is that the Sunday law in the United States is identifying the United States as the symbol which establishes the prophetic vision, but in the context of the warning to flee given by Christ, that Sunday law represents a world-wide warning to the eleventh-hour workers to flee from Babylon.

Heidän väitteensä on, että sunnuntailaki Yhdysvalloissa yksilöi Yhdysvallat vertauskuvaksi, joka vahvistaa profeetallisen näyn; mutta Kristuksen antaman pakenemiskehotuksen yhteydessä tuo sunnuntailaki merkitsee maailmanlaajuista varoitusta yhdennentoista hetken työntekijöille paeta Babylonista.

When Sister White addresses the warning to flee, she addresses the Sunday law issue that overtakes the whole world. That movement begins at the Sunday law in the United States. She identifies that the Sunday law in the United States is the warning of the coming persecution.

Kun sisar White esittää varoituksen paeta, hän käsittelee sunnuntailakikysymystä, joka valtaa koko maailman. Tämä liike alkaa sunnuntailaista Yhdysvalloissa. Hän osoittaa, että sunnuntailaki Yhdysvalloissa on varoitus tulevasta vainosta.

> “By the decree enforcing the institution of the papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.

> ”Säädöksellä, joka panee täytäntöön paaviuden asetuksen Jumalan lain vastaisesti, meidän kansakuntamme katkaisee itsensä täysin vanhurskaudesta. Kun protestantismi ojentaa kätensä kuilun yli tarttuakseen Rooman vallan käteen, kun se kurottautuu syvyyden yli lyödäkseen kättä spiritualismin kanssa, kun tämän kolminkertaisen liiton vaikutuksesta maamme hylkää perustuslakinsa jokaisen periaatteen protestanttisena ja tasavaltalaisena hallituksena ja ryhtyy toimenpiteisiin paavillisten valheiden ja harhojen levittämiseksi, silloin voimme tietää, että on tullut aika Saatanan ihmeelliselle toiminnalle ja että loppu on lähellä.

> “As the approach of the Roman armies was a sign to the disciples of the impending destruction of Jerusalem, so may this apostasy be a sign to us that the limit of God’s forbearance is reached, that the measure of our nation’s iniquity is full, and that the angel of mercy is about to take her flight, never to return. The people of God will then be plunged into those scenes of affliction and distress which prophets have described as the time of Jacob’s trouble. The cries of the faithful, persecuted ones ascend to heaven. And as the blood of Abel cried from the ground, there are voices also crying to God from martyrs’ graves, from the sepulchers of the sea, from mountain caverns, from convent vaults: ‘How long, O Lord, holy and true, dost Thou not judge and avenge our blood on them that dwell on the earth?’” Testimonies, volume 5, 451.

> ”Niin kuin roomalaisten sotajoukkojen lähestyminen oli opetuslapsille merkki Jerusalemin lähestyvästä hävityksestä, samoin tämä luopumus voi olla meille merkkinä siitä, että Jumalan pitkämielisyyden raja on saavutettu, että kansamme synnin mitta on täyttynyt ja että laupeuden enkeli on kohta lähdössä pois eikä enää koskaan palaa. Silloin Jumalan kansa joutuu niihin ahdistuksen ja hädän näyttämöihin, joita profeetat ovat kuvanneet Jaakobin ahdistuksen aikana. Uskollisten, vainottujen huudot kohoavat taivaaseen. Ja niin kuin Aabelin veri huusi maasta, samoin kuuluu ääniä, jotka myös huutavat Jumalan puoleen marttyyrien haudoista, meren syvyyksien hautakammioista, vuorten luolista, luostarien holveista: ’Kuinka kauan, Herra, pyhä ja totinen, sinä viivyt tuomitsemasta ja kostamasta meidän vertamme niille, jotka maan päällä asuvat?’” Testimonies, osa 5, 451.

Sister White is identifying the Sunday law in the United States, and identifies it as a “sign” that probationary time for the United States is over. But God’s people in the other nations of the world are also to be confronted with the same test. There is a period of time from the Sunday law in the United States until Michael stands up and human probation closes. When it closes, “the angel of mercy takes her flight.”

Sisar White osoittaa Yhdysvalloissa säädetyn sunnuntailain ja määrittelee sen ”merkiksi” siitä, että Yhdysvaltojen koeaika on päättynyt. Mutta myös Jumalan kansa muissa maailman kansakunnissa on joutuva saman koetuksen eteen. Yhdysvaltojen sunnuntailain voimaantulon ja siihen asti, kun Mikael nousee ja ihmiskunnan koeaika päättyy, väliin jää ajanjakso. Kun se päättyy, ”laupeuden enkeli lähtee pois.”

Back to Articles