Article

# Panium - Number Ten

Panium – Numero kumi

The Rise and Fall of Nations: Sealing the 144,000 and the Hidden Prophetic History of Daniel 11:10–16

Kansojen nousu ja tuho: 144 000:n sinetöiminen ja Daniel 11:10–16:n kätketty profeetallinen historia

Author

Jeff Pippenger

Published

April 16, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

The theme in verses eleven and twelve is the rise and fall of the king of the south, as is the final rise and fall of the United States represented in the final president in verse two, as is the final earthly representative of the dragon power; the United Nation’s final rise and fall represented in verses three and four. Verses five through nine represent the history of the papal power from 538 unto 1798. 538 marks the empowerment of the papal power, 1798 marks the deadly wound of the papacy, and therefore verses five through nine represent the final rise and fall of the beast. Verse ten marks 1989 as the fall of the king of the south as represented in the former Soviet Union.

Jakeiden yksitoista ja kaksitoista teemana on etelän kuninkaan nousu ja kukistuminen, samoin kuin Yhdysvaltojen lopullinen nousu ja kukistuminen, joka on esitetty jakeen kaksi viimeisessä presidentissä, samoin kuin lohikäärmeen vallan viimeinen maallinen edustaja; Yhdistyneiden Kansakuntien lopullinen nousu ja kukistuminen, joka on esitetty jakeissa kolme ja neljä. Jakeet viidestä yhdeksään kuvaavat paavillisen vallan historiaa vuodesta 538 vuoteen 1798. Vuosi 538 merkitsee paavillisen vallan voimaannuttamista, vuosi 1798 merkitsee paaviuden kuoliniskua, ja sen tähden jakeet viidestä yhdeksään kuvaavat pedon lopullista nousua ja kukistumista. Jae kymmenen osoittaa vuoden 1989 etelän kuninkaan kukistumisena, sellaisena kuin se ilmeni entisessä Neuvostoliitossa.

> “Every nation that has come upon the stage of action has been permitted to occupy its place on the earth, that it might be seen whether it would fulfill the purpose of ‘the Watcher and the Holy One.’ Prophecy has traced the rise and fall of the world’s great empires—Babylon, Medo-Persia, Greece, and Rome. With each of these, as with nations of less power, history repeated itself. Each had its period of test, each failed, its glory faded, its power departed, and its place was occupied by another. . . .

> ”Jokaisen kansakunnan, joka on astunut toiminnan näyttämölle, on sallittu ottaa paikkansa maan päällä, jotta nähtäisiin, täyttäisikö se ”Valvojan ja Pyhän” tarkoituksen. Profetia on seurannut maailman suurten valtakuntien—Babylonian, Meedo-Persian, Kreikan ja Rooman—nousua ja kukistumista. Jokaisen näiden kohdalla, samoin kuin vähäisempien kansakuntien kohdalla, historia toisti itseään. Jokaisella oli koetuksensa aikakausi, jokainen epäonnistui, sen loisto himmeni, sen valta hävisi, ja sen paikan otti toinen....”

> “From the rise and fall of nations as made plain in the pages of Holy Writ, they need to learn how worthless is mere outward and worldly glory. Babylon, with all its power and its magnificence, the like of which our world has never since beheld,—power and magnificence which to the people of that day seemed so stable and enduring,—how completely has it passed away! As ‘the flower of the grass’ it has perished. So perishes all that has not God for its foundation. Only that which is bound up with His purpose and expresses His character can endure. His principles are the only steadfast things our world knows.” Education, 177, 184.

> “Kansojen noususta ja kukistumisesta, sellaisena kuin se on tehty selväksi Pyhän Kirjoituksen sivuilla, heidän tulee oppia, kuinka arvotonta on pelkkä ulkonainen ja maailmallinen loisto. Babylon kaikella voimallaan ja loistollaan, jonka kaltaista meidän maailmamme ei sittemmin ole nähnyt — voimalla ja loistolla, jotka sen ajan ihmisistä näyttivät niin vakailta ja pysyviltä — kuinka täydellisesti se onkaan kadonnut! Niin kuin ‘ruohon kukka’ se on menehtynyt. Näin katoaa kaikki, minkä perustuksena ei ole Jumala. Vain se, mikä liittyy Hänen tarkoitukseensa ja ilmaisee Hänen luonnettaan, voi kestää. Hänen periaatteensa ovat ainoat lujat asiat, jotka meidän maailmamme tuntee.” Education, 177, 184.

Verses eleven and twelve identify the final rise and fall of the king of the south, as represented by Russia. Verses thirteen through fifteen identify the final rise and fall of the United States. The entire prophetic narrative of chapter eleven is built upon the structure of the rise and fall of kingdoms. The student of prophecy must consider this fact if he is to have any possibility of rightly dividing the prophetic message of chapter eleven.

Jakeet yksitoista ja kaksitoista osoittavat etelän kuninkaan lopullisen nousun ja kukistumisen, jota Venäjä edustaa. Jakeet kolmestatoista viiteentoista osoittavat Yhdysvaltojen lopullisen nousun ja kukistumisen. Koko yhdennen luvun profeetallinen kertomus rakentuu valtakuntien nousun ja kukistumisen rakenteelle. Profetian tutkijan on otettava tämä tosiasia huomioon, jos hänellä on lainkaan mahdollisuutta jakaa oikein yhdennen luvun profeetallinen sanoma.

The foundational perspective of Daniel chapter eleven is that it consists of repeated illustrations of the rise and fall of kingdoms. When Sister White stated, “So perished the Medo-Persian kingdom, and the kingdoms of Grecia and Rome,” she is identifying “Grecia” as the dragon, “Rome” as the beast and “Medo-Persia” as the false prophet. She is identifying the final rise and fall of the final earthly kingdom which consists of the dragon, the beast and the false prophet who begin their rise at the Sunday law and lead the world to Armageddon in fulfillment of Revelation 16:12–21. She is directing God’s people to “the rise and fall of nations as made plain in the pages of Holy Writ” as the perspective to employ in order “to learn how worthless is mere outward and worldly glory.”

Danielin yhdennentoista luvun perustavanlaatuinen näkökulma on, että se muodostuu toistuvista kuvauksista valtakuntien noususta ja kukistumisesta. Kun sisar White lausui: ”Näin hävisi Meedo-Persian valtakunta sekä Kreikan ja Rooman valtakunnat”, hän yksilöi ”Kreikan” lohikäärmeeksi, ”Rooman” pedoksi ja ”Meedo-Persian” vääräksi profeetaksi. Hän yksilöi viimeisen maallisen valtakunnan lopullisen nousun ja kukistumisen, valtakunnan, joka koostuu lohikäärmeestä, pedosta ja väärästä profeetasta ja joka alkaa nousta pyhäinpäivälaista sekä johtaa maailman Harmagedoniin Ilmestyskirjan 16:12–21 täyttymykseksi. Hän ohjaa Jumalan kansaa tarkastelemaan ”kansakuntien nousua ja kukistumista sellaisena kuin se on pyhän Kirjoituksen sivuilla selvästi esitetty” näkökulmana, jota on käytettävä, jotta ”opittaisiin, kuinka arvotonta on pelkkä ulkonainen ja maailmallinen loisto.”

The reason we need “to learn how worthless is mere outward and worldly glory,” is to further understand that everything perishes “that has not God for its foundation.” It is therefore a life-or-death proposition to have God or not to have God as your foundation. From that point in the development of the thought Sister White then defines what it means to have God as your foundation when she states, “Only that which is bound up with His purpose and expresses His character can endure.” She has just explained that everything not on God’s foundation perishes, and that a two-fold qualifier of what is built upon the foundation is whether a thing is “bound up with His purposes,” and that which “expresses His character.” His character is His foundation.

Syy siihen, miksi meidän tulee ”oppia, kuinka arvotonta on pelkkä ulkonainen ja maailmallinen kunnia”, on se, että ymmärtäisimme yhä syvemmin, että kaikki häviää, ”millä ei ole Jumalaa perustuksenaan”. Sen tähden on elämän ja kuoleman kysymys, onko Jumala perustuksenasi vai eikö Hän ole. Tästä ajatuksen kehityksen kohdasta alkaen sisar White määrittelee sitten, mitä merkitsee, että Jumala on perustuksesi, kun hän lausuu: ”Vain se, mikä liittyy Hänen tarkoitukseensa ja ilmaisee Hänen luonnettaan, voi kestää.” Hän on juuri selittänyt, että kaikki, mikä ei ole Jumalan perustuksella, häviää, ja että kaksitahoinen määre sille, mikä on rakennettu perustukselle, on se, onko jokin ”sidottu Hänen tarkoituksiinsa” ja se, mikä ”ilmaisee Hänen luonnettaan”. Hänen luonteensa on Hänen perustuksensa.

Then in the closing sentence of the paragraph she states that “His principles are the only steadfast things our world knows.” God’s character is His principles, and His principles express His character. It is a life-or-death proposition on how mankind relates to God as the foundation of all things. I contend that the foundational structure of Daniel chapter eleven is built upon the narrative of the rise and fall of kingdoms. There is a passage where inspiration informs us of a correct type of study.

Sitten kappaleen päätöslauseessa hän toteaa, että ”Hänen periaatteensa ovat ainoat järkkymättömät asiat, jotka maailmamme tuntee.” Jumalan luonne on Hänen periaatteensa, ja Hänen periaatteensa ilmaisevat Hänen luonteensa. Kysymys siitä, miten ihmiskunta suhtautuu Jumalaan kaiken perustuksena, on elämän ja kuoleman kysymys. Katson, että Danielin kirjan yhdestoista luku rakentuu perustavalta rakenteeltaan valtakuntien nousua ja kukistumista koskevan kertomuksen varaan. On olemassa kohta, jossa innoitus osoittaa meille oikeanlaisen tutkimistavan.

> “There is a study of history that is not to be condemned. Sacred history was one of the studies in the schools of the prophets. In the record of His dealings with the nations were traced the footsteps of Jehovah. So today we are to consider the dealings of God with the nations of the earth. We are to see in history the fulfillment of prophecy, to study the workings of Providence in the great reformatory movements, and to understand the progress of events in the marshaling of the nations for the final conflict of the great controversy.” The Ministry of Healing, 441.

> ”On olemassa historian tutkimusta, jota ei tule tuomita. Pyhä historia oli yksi profeettojen koulujen oppiaineista. Kertomuksessa Hänen menettelyistään kansojen kanssa jäljitettiin Jehovan jalanjälkiä. Samoin meidän tulee tänään tarkastella Jumalan toimintaa maan kansojen keskuudessa. Meidän tulee nähdä historiassa profetian täyttyminen, tutkia Kaitselmuksen toimintaa suurissa uskonpuhdistusliikkeissä ja ymmärtää tapahtumien eteneminen kansojen järjestäytyessä suuren taistelun viimeistä konfliktia varten.” The Ministry of Healing, 441.

A sanctified study of history is identified as studying God’s dealing with the nations of the earth and also in God’s providential leading of His reformatory movements, thus a sanctified history includes an external and internal line of study. The purpose of employing history in confirming God’s prophetic Word is to use that prophetic history in order to “understand the progress of events in the marshaling of the nations for the final conflict of the great controversy.” The previous paragraph from Sister White was taken from a very enlightened explanation of the necessity of building a prophetic model of sacred history which is based upon the foundational structure represented in the “rise and fall” of kingdoms.

Pyhitetty historian tutkimus määritellään Jumalan menettelyn tutkimiseksi maan kansojen kanssa sekä Jumalan kaitselmuksellisen johdatuksen tutkimiseksi Hänen reformatorisissa liikkeissään; näin ollen pyhitetty historia sisältää ulkoisen ja sisäisen tutkimuslinjan. Historian käyttämisen tarkoituksena Jumalan profeetallisen Sanan vahvistamisessa on käyttää tuota profeetallista historiaa, jotta voitaisiin ”ymmärtää tapahtumien edistyminen kansojen järjestäytyessä suuren taistelun lopullista konfliktia varten”. Edellinen kappale sisar Whiten kirjoituksista on otettu hyvin valaisevasta selityksestä, joka käsittelee sitä välttämättömyyttä, että pyhän historian profeetallinen malli rakennetaan perustavalle rakenteelle, joka ilmenee valtakuntien ”nousussa ja kukistumisessa”.

> “As a preparation for Christian work, many think it essential to acquire an extensive knowledge of historical and theological writings. They suppose that this knowledge will be an aid to them in teaching the gospel. But their laborious study of the opinions of men tends to the enfeebling of their ministry, rather than to its strengthening. As I see libraries filled with ponderous volumes of historical and theological lore, I think, Why spend money for that which is not bread? The sixth chapter of John tells us more than can be found in such works. Christ says: ‘I am the Bread of Life: he that cometh to Me shall never hunger; and he that believeth on Me shall never thirst.’ ‘I am the living Bread which came down from heaven: if any man eat of this Bread, he shall live forever.’ ‘He that believeth on Me hath everlasting life.’ ‘The words that I speak unto you, they are spirit, and they are life.’ John 6:35, 51, 47, 63.

> ”Valmistautumisena kristilliseen työhön monet pitävät välttämättömänä hankkia laaja-alaisen historiallisten ja teologisten kirjoitusten tuntemuksen. He olettavat, että tämä tieto on heille avuksi evankeliumin opettamisessa. Mutta heidän uuttera perehtymisensä ihmisten mielipiteisiin pikemminkin heikentää heidän palvelutyötään kuin vahvistaa sitä. Kun näen kirjastoja täynnä painavia historiallista ja teologista oppineisuutta sisältäviä niteitä, ajattelen: Miksi käyttää rahaa siihen, mikä ei ole leipää? Johanneksen kuudes luku kertoo meille enemmän kuin mitä sellaisista teoksista voidaan löytää. Kristus sanoo: ’Minä olen elämän leipä; joka tulee minun tyköni, se ei koskaan isoa, ja joka uskoo minuun, se ei koskaan janoa.’ ’Minä olen se elävä leipä, joka on tullut alas taivaasta; jos joku syö tätä leipää, hän saa elää iankaikkisesti.’ ’Joka uskoo minuun, sillä on iankaikkinen elämä.’ ’Ne sanat, jotka minä olen teille puhunut, ovat henki ja ovat elämä.’ Joh. 6:35, 51, 47, 63.”

> “There is a study of history that is not to be condemned. Sacred history was one of the studies in the schools of the prophets. In the record of His dealings with the nations were traced the footsteps of Jehovah. So today we are to consider the dealings of God with the nations of the earth. We are to see in history the fulfillment of prophecy, to study the workings of Providence in the great reformatory movements, and to understand the progress of events in the marshaling of the nations for the final conflict of the great controversy.

> On olemassa historian tutkimusta, jota ei tule tuomita. Pyhä historia oli yksi profeettakoulujen oppiaineista. Kertomuksessa Hänen toiminnastaan kansakuntien parissa jäljitettiin Jehovan askelia. Samoin meidän tulee tänä päivänä tarkastella Jumalan toimintaa maan kansakuntien keskuudessa. Meidän tulee nähdä historiassa profetian täyttymys, tutkia kaitselmuksen toimintaa suurissa uskonpuhdistuksellisissa liikkeissä ja ymmärtää tapahtumien eteneminen kansakuntien järjestäytyessä suuren taistelun lopullista konfliktia varten.

> “Such study will give broad, comprehensive views of life. It will help us to understand something of its relations and dependencies, how wonderfully we are bound together in the great brotherhood of society and nations, and to how great an extent the oppression and degradation of one member means loss to all.

> Tällainen tutkimus antaa laajoja, kokonaisvaltaisia näkemyksiä elämästä. Se auttaa meitä ymmärtämään jotakin sen suhteista ja keskinäisistä riippuvuuksista, siitä, kuinka ihmeellisellä tavalla olemme sidotut yhteen yhteiskunnan ja kansakuntien suuressa veljeydessä, ja missä määrin yhden jäsenen sorto ja alennustila merkitsevät tappiota kaikille.

> “But history, as commonly studied, is concerned with man’s achievements, his victories in battle, his success in attaining power and greatness. God’s agency in the affairs of men is lost sight of. Few study the working out of His purpose in the rise and fall of nations.

> ”Mutta historia, sellaisena kuin sitä tavallisesti tutkitaan, käsittelee ihmisen saavutuksia, hänen voittojaan taisteluissa, hänen menestystään vallan ja suuruuden saavuttamisessa. Jumalan toiminta ihmisten asioissa jää huomiotta. Harvat tutkivat Hänen tarkoituksensa toteutumista kansakuntien nousussa ja kukistumisessa.

> “And, to a great degree, theology, as studied and taught, is but a record of human speculation, serving only to ‘darken counsel by words without knowledge.’ Too often the motive in accumulating these many books is not so much a desire to obtain food for mind and soul, as it is an ambition to become acquainted with philosophers and theologians, a desire to present Christianity to the people in learned terms and propositions.

> ”Ja teologia suuressa määrin, sellaisena kuin sitä tutkitaan ja opetetaan, on vain muistiinpano inhimillisestä spekulaatiosta ja palvelee ainoastaan ’neuvon hämärtämistä sanoilla ilman tietoa’. Liian usein vaikuttimena näiden monien kirjojen keräämiseen ei ole niinkään halu saada ravintoa mielelle ja sielulle, kuin kunnianhimo tulla tutuksi filosofien ja teologien kanssa, halu esittää kristinusko kansalle oppinein termein ja väitelausein.

> “Not all the books written can serve the purpose of a holy life. ‘Learn of Me’, said the Great Teacher, ‘take My yoke upon you,’ ‘learn My meekness and lowliness.’ Your intellectual pride will not aid you in communicating with souls that are perishing for want of the bread of life. In your study of these books you are allowing them to take the place of the practical lessons you should be learning from Christ. With the results of this study the people are not fed. Very little of the research which is so wearying to the mind furnishes that which will help one to be a successful laborer for souls.

> ”Kaikki kirjoitetut kirjat eivät voi palvella pyhän elämän tarkoitusta. ’Oppikaa minusta’, sanoi Suuri Opettaja, ’ottakaa minun ikeeni päällenne’, ’oppikaa minun sävyisyyttäni ja nöyryyttäni.’ Älyllinen ylpeytenne ei auta teitä olemaan yhteydessä sieluihin, jotka menehtyvät elämän leivän puutteeseen. Näitä kirjoja tutkiessanne annatte niiden ottaa sen käytännöllisen opetuksen paikan, jota teidän tulisi oppia Kristukselta. Tämän opiskelun tuloksilla kansaa ei ruokita. Hyvin vähäinen osa siitä tutkimuksesta, joka niin uuvuttaa mieltä, antaa sellaista, mikä auttaa ketään olemaan menestyksellinen sielujen työntekijä.”

> “The Saviour came ‘to preach the gospel to the poor.’ Luke 4:18. In His teaching He used the simplest terms and the plainest symbols. And it is said that ‘the common people heard Him gladly.’ Mark 12:37. Those who are seeking to do His work for this time need a deeper insight into the lessons He has given.

> Vapahtaja tuli ”julistamaan evankeliumia köyhille”. Luuk. 4:18. Opetuksessaan Hän käytti yksinkertaisimpia sanoja ja selvimpiä vertauskuvia. Ja sanotaan, että ”kansa kuunteli häntä mielellään”. Mark. 12:37. Niiden, jotka pyrkivät tekemään Hänen työtään tänä aikana, tulee päästä syvempään ymmärrykseen niistä opetuksista, jotka Hän on antanut.

> “The words of the living God are the highest of all education. Those who minister to the people need to eat of the bread of life. This will give them spiritual strength; then they will be prepared to minister to all classes of people.” The Ministry of Healing, 441–443.

> ”Elävän Jumalan sanat ovat kaiken kasvatuksen korkein ilmentymä. Niiden, jotka palvelevat kansaa, tulee syödä elämän leipää. Tämä antaa heille hengellistä voimaa; silloin he ovat valmiit palvelemaan kaikkia ihmisluokkia.” The Ministry of Healing, 441–443.

Sister White further defines that recognizing the outworking of God’s power in setting up kings and removing kings based upon the king’s choices is the true philosophy of historical study.

Sisar White määrittelee edelleen, että sen tunnustaminen, kuinka Jumalan voima vaikuttaa kuninkaiden asettamisessa ja kuninkaiden syrjäyttämisessä kuninkaan valintojen perusteella, on historian tutkimuksen tosi filosofia.

> “In the history of nations the student of God’s word may behold the literal fulfillment of divine prophecy. Babylon, shattered and broken at last, passed away because in prosperity its rulers had regarded themselves as independent of God, and had ascribed the glory of their kingdom to human achievement. The Medo-Persian realm was visited by the wrath of Heaven because in it God’s law had been trampled underfoot. The fear of the Lord had found no place in the hearts of the vast majority of the people. Wickedness, blasphemy, and corruption prevailed. The kingdoms that followed were even more base and corrupt; and these sank lower and still lower in the scale of moral worth.

> ”Kansojen historiassa Jumalan sanan tutkija voi nähdä jumalallisen profetian kirjaimellisen täyttymyksen. Babylon, lopulta murskattuna ja hajotettuna, meni pois, koska sen hallitsijat menestyksensä aikana olivat pitäneet itseään Jumalasta riippumattomina ja olivat lukeneet valtakuntansa kunnian inhimillisen aikaansaannoksen ansioksi. Meedo-Persian valtakuntaa kohtasi taivaan viha, koska siinä Jumalan lakia oli poljettu jalkoihin. Herran pelko ei ollut saanut sijaa kansan suuren enemmistön sydämissä. Jumalattomuus, rienaus ja turmelus vallitsivat. Sitä seuranneet valtakunnat olivat vieläkin alhaisempia ja turmeltuneempia, ja ne vajosivat yhä alemmaksi ja alemmaksi moraalisen arvon asteikolla.

> “The power exercised by every ruler on the earth is Heaven-imparted; and upon his use of the power thus bestowed, his success depends. To each the word of the divine Watcher is, ‘I girded thee, though thou hast not known Me.’ Isaiah 45:5. And to each the words spoken to Nebuchadnezzar of old are the lesson of life: ‘Break off thy sins by righteousness, and thine iniquities by showing mercy to the poor: if it may be a lengthening of thy tranquillity.’ Daniel 4:27.

> ”Valta, jota jokainen maan päällä oleva hallitsija käyttää, on taivaasta annettu; ja hänen menestyksensä riippuu siitä, kuinka hän käyttää näin hänelle suotua valtaa. Kullekin kuuluu jumalallisen Vartijan sana: ’Minä vyötin sinut, vaikka et minua tuntenut.’ Jesaja 45:5. Ja kullekin ne sanat, jotka muinoin lausuttiin Nebukadnessarille, ovat elämän oppi: ’Hylkää syntisi vanhurskaudella ja pahat tekosi armahtamalla köyhiä, jospa hyvinvointisi silloin saisi jatkua.’ Daniel 4:27.”

> “To understand these things,—to understand that ‘righteousness exalteth a nation;’ that ‘the throne is established by righteousness,’ and ‘upholden by mercy;’ to recognize the outworking of these principles in the manifestation of His power who ‘removeth kings, and setteth up kings,’—this is to understand the philosophy of history. Proverbs 14:34; 16:12; 20:28; Daniel 2:21.

> Näiden asioiden ymmärtäminen — sen ymmärtäminen, että ”vanhurskaus korottaa kansan”, että ”valtaistuin vahvistetaan vanhurskaudella” ja ”pidetään pystyssä laupeudella”; näiden periaatteiden toteutumisen tunnistaminen sen voiman ilmenemisessä, joka ”syöksee kuninkaat vallasta ja asettaa kuninkaat valtaan” — tämä on historian filosofian ymmärtämistä. Sananl. 14:34; 16:12; 20:28; Dan. 2:21.

> “In the word of God only is this clearly set forth. Here it is shown that the strength of nations, as of individuals, is not found in the opportunities or facilities that appear to make them invincible; it is not found in their boasted greatness. It is measured by the fidelity with which they fulfill God’s purpose.” Prophets and Kings, 501, 502.

> ”Jumalan sanassa yksin tämä esitetään selvästi. Tässä osoitetaan, ettei kansakuntien voima, niin kuin ei yksilöidenkään, perustu niihin mahdollisuuksiin tai etuihin, jotka näyttävät tekevän ne voittamattomiksi; se ei perustu niiden kerskattuun suuruuteen. Se mitataan sillä uskollisuudella, jolla ne toteuttavat Jumalan tarkoituksen.” Prophets and Kings, 501, 502.

The theme in verses eleven and twelve is the rise and fall of the king of the south, but more importantly the verses mark the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and the second of three tests that began at the time of the end in 1989 as represented in verse ten.

Jaeiden yksitoista ja kaksitoista teema on etelän kuninkaan nousu ja kukistuminen, mutta vielä tärkeämpää on, että nämä jakeet merkitsevät sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimistä sekä toista niistä kolmesta koetuksesta, jotka alkoivat lopun aikana vuonna 1989, kuten jakeessa kymmenen esitetään.

That sealing is represented by Daniel in the lion’s den, the three worthies in the fiery furnace, Daniel and the three worthies praying to understand Nebuchadnezzar’s dream of the image of beasts in chapter two, Daniel praying the Leviticus twenty-six prayer in chapter nine, the wise who understand the increase of knowledge, Joshua having his sin removed in Zechariah chapter three, Zerubbabel in chapter four, Joseph becoming the second ruler in Egypt, the disciples in the upper room for ten days in advance of Pentecost, the Millerites at the Exeter camp meeting, Lazarus leading the procession at the Triumphal Entry, and the one hundred and forty-four thousand in Revelation chapter seven.

Tuota sinetöimistä kuvaavat Daniel leijonien luolassa, kolme urhoa tulisessa pätsissä, Daniel ja kolme urhoa rukoilemassa ymmärtääkseen Nebukadnessarin unen petokuvasta toisessa luvussa, Daniel rukoilemassa 3. Mooseksen kirjan kahdenkymmenennen kuudennen luvun rukousta yhdeksännessä luvussa, viisaat, jotka ymmärtävät tiedon lisääntymisen, Joosua, jonka synti poistetaan Sakarjan kirjan kolmannessa luvussa, Serubbabel neljännessä luvussa, Joosef tulemasta Egyptin toiseksi hallitsijaksi, opetuslapset yläsalissa kymmenen päivän ajan ennen helluntaita, milleriläiset Exeterin leirikokouksessa, Lasarus kulkueen johdossa kunniakkaassa sisääntulossa, sekä ne sataneljäkymmentäneljätuhatta Ilmestyskirjan seitsemännessä luvussa.

Verse eleven arrived in 2014 at the outset of the Ukrainian war and in July of 2023 the visual test, where God’s people are “made white” began. The fifth line in chapter eleven is verses thirteen through fifteen.

Yhdestoista jae toteutui vuonna 2014 Ukrainan sodan alkaessa, ja heinäkuussa 2023 alkoi visuaalinen koe, jossa Jumalan kansa ”valkaistaan”. Yhdestoista luvun viides rivi on jakeet kolmestatoista viiteentoista.

## Fifth Line Overview

Viidennen linjan yleiskatsaus

> For the king of the north shall return, and shall set forth a multitude greater than the former, and shall certainly come after certain years with a great army and with much riches. And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. So the king of the north shall come, and cast up a mount, and take the most fenced cities: and the arms of the south shall not withstand, neither his chosen people, neither shall there be any strength to withstand. Daniel 11:13–15.

> Sillä pohjoisen kuningas on palajava ja kokoava väenpaljouden, joka on suurempi kuin entinen, ja hän on vuosien kuluttua varmasti tuleva suuren sotajoukon ja suurten rikkauksien kanssa. Ja niinä aikoina monet nousevat etelän kuningasta vastaan; myös sinun kansasi väkivaltaiset korottavat itsensä vahvistaakseen näyn, mutta he lankeavat. Niin pohjoisen kuningas tulee ja luo vallin ja ottaa varustetuimmat kaupungit; eikä etelän voima kestä, eivätkä hänen valittunsa, eikä ole voimaa kestää. Daniel 11:13–15.

These verses were fulfilled in 200 BC and they identify the Battle of Panium, which includes the opposing kings and their alliances, and the verses are also the point in history where pagan Rome first asserted itself into the history of Daniel eleven. The verses include the final rise and fall of the sixth kingdom of Bible prophecy, but also the biblical history of Christ visiting Caesarea Philippi, where Peter locates the sealing of the one hundred and forty-four thousand. This history typifies the sealing of the one hundred and forty-four thousand with the arrival of the third of the three tests of chapter twelve consisting of being “purified, made white and tried.”

Nämä jakeet täyttyivät vuonna 200 eKr., ja ne osoittavat Paniumin taistelun, johon sisältyvät vastakkaiset kuninkaat ja heidän liittonsa; nämä jakeet ovat myös se historian kohta, jossa pakanallinen Rooma ensi kerran toi itsensä esiin Danielin kirjan yhdennentoista luvun historiassa. Jakeisiin sisältyy Raamatun profetian kuudennen valtakunnan lopullinen nousu ja kukistuminen, mutta myös raamatullinen historia Kristuksen käynnistä Kesarea Filippissä, missä Pietari sijoittaa sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen. Tämä historia on esikuva sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisestä kolmannen, kahdestatoista luvusta löytyvän kolmen koetuksen joukossa olevan koetuksen saapuessa, joka koostuu siitä, että ollaan ”puhdistettuja, valkaistuja ja koeteltuja”.

These three verses lead to verse sixteen where the Sunday law in the United States is represented. When the Exeter camp meeting ended on August 17, 1844 the wise virgins carried the message of the Midnight Cry across the eastern seaboard of the United States in sixty-six days. There is a period when all the virgins awake and one class has no oil, and everything which that identifies. When Simon Barjona’s name was changed to Peter the sealing of the one hundred and forty-four thousand is marked. From that point onward Jesus began to teach the disciples about the events connected with the cross.

Nämä kolme jaetta johtavat kuudenteentoista jakeeseen, jossa sunnuntailaki Yhdysvalloissa esitetään. Kun Exeterin leirikokous päättyi 17. elokuuta 1844, viisaat neitsyet veivät Keskiyön huudon sanoman Yhdysvaltojen itäistä rannikkoa pitkin kuudessakymmenessäkuudessa päivässä. On ajanjakso, jolloin kaikki neitsyet heräävät, ja yhdellä ryhmällä ei ole öljyä, sekä kaikki se, minkä tämä yksilöi. Kun Simon Barjonan nimi muutettiin Pietariksi, sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöiminen merkitään. Siitä hetkestä alkaen Jeesus alkoi opettaa opetuslapsille tapahtumista, jotka liittyivät ristiin.

The cross is a symbol of the close of probation and William Miller, who had been typified by John the Baptist, who had in turn been typified by Elijah was raised up to present the “events connected with the close of probation” as did both John the Baptist and Elijah. John said it this way.

Risti on armonajan päättymisen vertauskuva, ja William Miller, jota Johannes Kastaja oli esikuvannut ja jota puolestaan Elia oli esikuvannut, herätettiin esittämään ”armonajan päättymiseen liittyvät tapahtumat”, samoin kuin sekä Johannes Kastaja että Elia tekivät. Johannes ilmaisi asian näin.

> But when he saw many of the Pharisees and Sadducees come to his baptism, he said unto them, O generation of vipers, who hath warned you to flee from the wrath to come? Matthew 3:7.

> Mutta nähdessään monien fariseusten ja saddukeusten tulevan kasteelleen hän sanoi heille: Te kyykäärmeitten sikiöt, kuka on neuvonut teitä pakenemaan tulevaa vihaa? Matteus 3:7.

Elijah said it this way.

Elia ilmaisi sen näin.

> And Ahab made a grove; and Ahab did more to provoke the Lord God of Israel to anger than all the kings of Israel that were before him. In his days did Hiel the Bethelite build Jericho: he laid the foundation thereof in Abiram his firstborn, and set up the gates thereof in his youngest son Segub, according to the word of the Lord, which he spake by Joshua the son of Nun. And Elijah the Tishbite, who was of the inhabitants of Gilead, said unto Ahab, As the Lord God of Israel liveth, before whom I stand, there shall not be dew nor rain these years, but according to my word. 1 Kings 16:33–17:1.

> Ja Ahab teki aseran; ja Ahab teki enemmän Herran, Israelin Jumalan, vihoittamiseksi kuin kaikki Israelin kuninkaat, jotka olivat olleet ennen häntä. Hänen päivinään Hiiel, beeteläinen, rakensi Jerikon: sen perustuksen hän laski esikoisensa Abiramin kustannuksella ja sen portit hän pystytti nuorimman poikansa Segubin kustannuksella, Herran sanan mukaan, jonka hän oli puhunut Joosuan, Nuunin pojan, kautta. Ja Elia, tisbiläinen, joka oli Gileadin asukkaita, sanoi Ahabille: Niin totta kuin Herra, Israelin Jumala, elää, jonka edessä minä seison, ei näinä vuosina tule kastetta eikä sadetta muutoin kuin minun sanani mukaan. 1. Kun. 16:33–17:1.

Speaking of William Miller’s work as a modern reformer Sister White stated:

Puhuessaan William Millerin työstä nykyaikaisena uskonpuhdistajana sisar White totesi:

> “It was needful that men should be awakened to their danger; that they should be roused to prepare for the solemn events connected with the close of probation.” The Great Controversy, 310.

> ”Oli välttämätöntä, että ihmiset herätettäisiin näkemään vaaransa; että heidät havahdutettaisiin valmistautumaan niihin vakaviin tapahtumiin, jotka liittyvät armonajan päättymiseen.” Suuri taistelu, 310.

The last six verses of Daniel eleven represent the “events connected with the close of probation.” Those events were unsealed at the time of the end in 1989, and they were clearly revealed.

Danielin yhdentoista luvun kuusi viimeistä jaetta edustavat ”koetusajan päättymiseen liittyviä tapahtumia”. Nuo tapahtumat avattiin aikojen lopussa vuonna 1989, ja ne paljastettiin selvästi.

> “Before His crucifixion the Saviour explained to His disciples that He was to be put to death and to rise again from the tomb, and angels were present to impress His words on minds and hearts. But the disciples were looking for temporal deliverance from the Roman yoke, and they could not tolerate the thought that He in whom all their hopes centered should suffer an ignominious death. T he words which they needed to remember were banished from their minds; and when the time of trial came, it found them unprepared. The death of Jesus as fully destroyed their hopes as if He had not forewarned them. So in the prophecies the future is opened before us as plainly as it was opened to the disciples by the words of Christ. The events connected with the close of probation and the work of preparation for the time of trouble, are clearly presented. But multitudes have no more understanding of these important truths than if they had never been revealed. Satan watches to catch away every impression that would make them wise unto salvation, and the time of trouble will find them unready.” The Great Controversy, 595.

> ”Ennen ristiinnaulitsemistaan Vapahtaja selitti opetuslapsilleen, että Hänet oli surmattava ja että Hänen oli noustava jälleen haudasta, ja enkelit olivat läsnä painaakseen Hänen sanansa mieliin ja sydämiin. Mutta opetuslapset odottivat ajallista vapautusta Rooman ikeestä, eivätkä he voineet sietää ajatusta, että Hänen, johon kaikki heidän toiveensa kohdistuivat, tuli kärsiä häpeällinen kuolema. Sanat, jotka heidän olisi pitänyt muistaa, karkotettiin heidän mielestään; ja kun koetuksen aika tuli, se kohtasi heidät valmistautumattomina. Jeesuksen kuolema murskasi heidän toiveensa yhtä täydellisesti kuin jos Hän ei olisi heitä ennalta varoittanutkaan. Samoin profetioissa tulevaisuus avataan meille yhtä selvästi kuin se avattiin opetuslapsille Kristuksen sanojen kautta. Koetusajan päättymiseen ja ahdistuksen aikaa varten valmistautumisen työhön liittyvät tapahtumat esitetään selvästi. Mutta suuret joukot eivät ymmärrä näitä tärkeitä totuuksia sen enempää kuin jos niitä ei olisi koskaan ilmoitettu. Saatana vartoo riistääkseen pois jokaisen vaikutelman, joka tekisi heidät viisaiksi pelastukseen, ja ahdistuksen aika kohtaa heidät valmistautumattomina.” Suuri taistelu, 595.

It was at Caesarea Philippi, which is Panium, which is verses thirteen through fifteen that Christ began to teach His disciples about the cross, thus typifying the history of the Exeter camp meeting until October 22, 1844. At the beginning of the reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand the “events connected with the close of probation” were unsealed and at the end of the movement of the one hundred and forty-four thousand the “events connected with the close of probation” are unsealed within the hidden history of verse forty.

Caesarea Filippissä, joka on Panium, jakeissa kolmestatoista viiteentoista Kristus alkoi opettaa opetuslapsilleen rististä, kuvaten siten Exeterin leirikokouksen historiaa 22. lokakuuta 1844 asti. Sadan neljänkymmenenneljän tuhannen uudistusliikkeen alussa ”koetusajan päättymiseen liittyvät tapahtumat” avattiin sineteistään, ja sadan neljänkymmenenneljän tuhannen liikkeen lopussa ”koetusajan päättymiseen liittyvät tapahtumat” avataan sineteistään jakeen neljäkymmentä kätketyssä historiassa.

> “Today, in the spirit and power of Elias and of John the Baptist, messengers of God’s appointment are calling the attention of a judgment-bound world to the solemn events soon to take place in connection with the closing hours of probation and the appearance of Christ Jesus as King of kings and Lord of lords.” Prophets and Kings, 715, 716.

> ”Tänä päivänä Eliaan ja Johannes Kastajan hengessä ja voimassa Jumalan asettamat sanansaattajat kiinnittävät tuomiota kohti kulkevan maailman huomion juhlallisiin tapahtumiin, jotka pian ovat toteutuvat koetusajan viimeisten hetkien sekä Kristuksen Jeesuksen, kuningasten Kuninkaan ja herrain Herran, ilmestymisen yhteydessä.” Profeetat ja kuninkaat, 715, 716.

The “events connected with the close of probation” are the events that are unsealed in the hidden history of verse forty. In Zechariah chapter three the final scenes of the investigative judgment are illustrated. Inspiration combines Zechariah’s testimony with those who are sealed in Ezekiel chapter nine.

”Koetusajan päättymiseen liittyvät tapahtumat” ovat ne tapahtumat, jotka avautuvat esiin neljännenkymmenennen jakeen kätketyssä historiassa. Sakarjan kirjan kolmannessa luvussa havainnollistetaan tutkivan tuomion viimeisiä kohtauksia. Innoitus yhdistää Sakarjan todistuksen niihin, jotka sinetöidään Hesekielin kirjan yhdeksännessä luvussa.

> “The people of God are sighing and crying for the abominations done in the land. With tears they warn the wicked of their danger in trampling upon the divine law, and with unutterable sorrow they humble themselves before the Lord on account of their own transgressions. The wicked mock their sorrow, ridicule their solemn appeals, and sneer at what they term their weakness. But the anguish and humiliation of God’s people is unmistakable evidence that they are regaining the strength and nobility of character lost in consequence of sin. It is because they are drawing nearer to Christ, and their eyes are fixed upon His perfect purity, that they so clearly discern the exceeding sinfulness of sin. Their contrition and self-abasement are infinitely more acceptable in the sight of God than is the self-sufficient, haughty spirit of those who see no cause to lament, who scorn the humility of Christ, and who claim perfection while transgressing God’s holy law. Meekness and lowliness of heart are the conditions for strength and victory. The crown of glory awaits those who bow at the foot of the cross. Blessed are these mourners, for they shall be comforted.

> ”Jumalan kansa huokaa ja itkee maassa tehtyjen kauhistusten tähden. Kyynelein he varoittavat jumalattomia heidän vaarastaan polkea jalkoihinsa jumalallista lakia, ja sanoin kuvaamattomassa murheessa he nöyryyttävät itsensä Herran edessä omien rikkomustensa tähden. Jumalattomat pilkkaavat heidän murhettaan, ivaavat heidän vakavia vetoomuksiaan ja ilkkuvat sitä, mitä he nimittävät heidän heikkoudeksi. Mutta Jumalan kansan tuska ja nöyryytys ovat erehtymätön todiste siitä, että he saavat takaisin synnin seurauksena menettämänsä voiman ja luonteen jalouden. Juuri siksi, että he lähestyvät yhä enemmän Kristusta ja heidän katseensa on kiinnitetty Hänen täydelliseen puhtauteensa, he havaitsevat niin selvästi synnin perinjuurisen syntisyyden. Heidän katumuksensa ja itsensä alentamisensa ovat Jumalan silmissä äärettömästi otollisempia kuin niiden omavanhurskas, ylpeä henki, jotka eivät näe mitään syytä valittaa, jotka halveksivat Kristuksen nöyryyttä ja jotka väittävät olevansa täydellisiä samalla kun rikkovat Jumalan pyhää lakia. Sävyisyys ja sydämen nöyryys ovat voiman ja voiton ehdot. Kirkkauden kruunu odottaa niitä, jotka kumartuvat ristin juurella. Autuaita ovat nämä murheelliset, sillä he saavat lohdutuksen.

> “The faithful, praying ones are, as it were, shut in with God. They themselves know not how securely they are shielded. Urged on by Satan, the rulers of this world are seeking to destroy them; but could their eyes be opened, as were the eyes of Elisha’s servant at Dothan, they would see the angels of God encamped about them, by their brightness and glory holding in check the hosts of darkness.

> Uskolliset, rukoilevat ihmiset ovat ikään kuin suljettuina sisälle Jumalan kanssa. He eivät itsekään tiedä, kuinka turvallisesti heitä suojellaan. Saatanan yllyttäminä tämän maailman hallitsijat pyrkivät tuhoamaan heidät; mutta jos heidän silmänsä avattaisiin, niin kuin Elisan palvelijan silmät avattiin Dotanissa, he näkisivät Jumalan enkelien leiriytyneen heidän ympärilleen ja kirkkaudellaan ja loistollaan pidättävän pimeyden joukot loitolla.

> “As the people of God afflict their souls before Him, pleading for purity of heart, the command is given, ‘Take away the filthy garments’ from them, and the encouraging words are spoken, ‘Behold, I have caused thine iniquity to pass from thee, and I will clothe thee with change of raiment.’ The spotless robe of Christ’s righteousness is placed upon the tried, tempted, yet faithful children of God. The despised remnant are clothed in glorious apparel, nevermore to be defiled by the corruptions of the world. Their names are retained in the Lamb’s book of life, enrolled among the faithful of all ages. They have resisted the wiles of the deceiver; they have not been turned from their loyalty by the dragon’s roar. Now they are eternally secure from the tempter’s devices. Their sins are transferred to the originator of sin. And the remnant are not only pardoned and accepted, but honored. ‘A fair miter’ is set upon their heads. They are to be as kings and priests unto God. While Satan was urging his accusations and seeking to destroy this company, holy angels, unseen, were passing to and fro, placing upon them the seal of the living God. These are they that stand upon Mount Zion with the Lamb, having the Father’s name written in their foreheads. They sing the new song before the throne, that song which no man can learn save the hundred and forty and four thousand, which were redeemed from the earth. ‘These are they which follow the Lamb whithersoever He goeth. These were redeemed from among men, being the first fruits unto God and to the Lamb. And in their mouth was found no guile: for they are without fault before the throne of God.’”

> “Kun Jumalan kansa nöyryyttää sielunsa Hänen edessään anoen sydämen puhtautta, annetaan käsky: ‘Ottakaa pois saastaiset vaatteet’ heidän yltään, ja rohkaisevat sanat lausutaan: ‘Katso, minä olen poistanut sinun pahat tekosi sinusta, ja minä puetan sinut juhlapukuun.’ Kristuksen vanhurskauden tahraton puku puetaan koeteltujen, kiusattujen, mutta uskollisten Jumalan lasten päälle. Halveksittu jäännös puetaan kirkkaisiin vaatteisiin, eikä sitä enää milloinkaan saastuteta maailman turmeluksilla. Heidän nimensä säilyvät Karitsan elämän kirjassa, merkittyinä kaikkien aikakausien uskollisten joukkoon. He ovat vastustaneet eksyttäjän juonia; lohikäärmeen karjunta ei ole saanut heitä poikkeamaan uskollisuudestaan. Nyt he ovat ikuisesti turvassa kiusaajan juonilta. Heidän syntinsä siirretään synnin alkuunpanijan kannettaviksi. Eikä jäännöstä ainoastaan armahdeta ja hyväksytä, vaan sitä myös kunnioitetaan. ‘Puhdas päähine’ asetetaan heidän päähänsä. Heidän tulee olla kuninkaina ja pappeina Jumalalle. Sillä aikaa kun Saatana esitti syytöksiään ja pyrki tuhoamaan tämän joukon, pyhät enkelit, näkymättöminä, kulkivat edestakaisin painaen heidän ylleen elävän Jumalan sinetin. Nämä ovat ne, jotka seisovat Siionin vuorella Karitsan kanssa, ja heidän otsaansa on kirjoitettu Isän nimi. He laulavat uutta laulua valtaistuimen edessä, sitä laulua, jota ei kukaan voi oppia paitsi ne sata neljäkymmentäneljä tuhatta, jotka ovat ostetut maasta. ‘Nämä ovat ne, jotka seuraavat Karitsaa, minne ikinä Hän menee. Nämä on ostettu ihmisistä esikoishedelmäksi Jumalalle ja Karitsalle. Eikä heidän suussaan ole havaittu vilppiä, sillä he ovat tahrattomat Jumalan valtaistuimen edessä.’”

> “Now is reached the complete fulfillment of those words of the Angel: ‘Hear now, O Joshua the high priest, thou, and thy fellows that sit before thee: for they are men wondered at: for, behold, I will bring forth My servant the Branch.’ Christ is revealed as the Redeemer and Deliverer of His people. Now indeed are the remnant ‘men wondered at,’ as the tears and humiliation of their pilgrimage give place to joy and honor in the presence of God and the Lamb. ‘In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even everyone that is written among the living in Jerusalem.”’ Testimonies, volume 5, 474–476.

> ”Nyt saavutetaan noiden enkelin sanojen täydellinen täyttymys: ’Kuule nyt, Joosua, sinä ylimmäinen pappi, sinä ja toverisi, jotka istutte edessäsi; sillä he ovat ihmetyksen miehiä; sillä katso, minä tuon esiin palvelijani, Vesan.’ Kristus ilmoitetaan kansansa Lunastajana ja Vapauttajana. Nyt todella jäännös on ’ihmetyksen miehiä’, kun heidän pyhiinvaelluksensa kyyneleet ja nöyryytys väistyvät ilon ja kunnian tieltä Jumalan ja Karitsan läsnäolossa. ’Sinä päivänä on Herran Vesa oleva kaunis ja kunniakas, ja maan hedelmä erinomainen ja ihana niille Israelin pelastuneille. Ja tapahtuu, että se, joka Siionissa on jäljellä, ja se, joka Jerusalemissa on jäänyt henkiin, kutsutaan pyhäksi, jokainen, joka on kirjoitettu elävien joukkoon Jerusalemissa.”’ Testimonies, osa 5, 474–476.

The one hundred and forty-four thousand in the book of Revelation are Ezekiel’s group that are “sealed” as they “sigh and cry” for the abominations that are in the land. They are sealed when they are given the garment of Christ’s righteousness and the fair miter which represents Peter’s “kings and priests,” who were not the people of God, but have now become the people of God.

Ilmestyskirjan sata neljäkymmentäneljätuhatta ovat Hesekielin joukko, joka “merkitään sinetillä”, heidän “huokaillessaan ja valittaessaan” niiden kauhistusten tähden, joita maassa tehdään. Heidät sinetöidään silloin, kun heille annetaan Kristuksen vanhurskauden vaate ja kaunis päähine, joka edustaa Pietarin “kuninkaita ja pappeja”, jotka eivät olleet Jumalan kansa, mutta ovat nyt tulleet Jumalan kansaksi.

> But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should shew forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. Dearly beloved, I beseech you as strangers and pilgrims, abstain from fleshly lusts, which war against the soul; Having your conversation honest among the Gentiles: that, whereas they speak against you as evildoers, they may by your good works, which they shall behold, glorify God in the day of visitation. 1 Peter 2:9–12.

> Mutta te olette valittu sukupolvi, kuninkaallinen papisto, pyhä kansa, erityinen omaisuuskansa, julistaaksenne hänen ylistettäviä tekojaan, joka on kutsunut teidät pimeydestä ihmeelliseen valkeuteensa; te, jotka ennen ette olleet kansa, mutta nyt olette Jumalan kansa, jotka ette olleet saaneet laupeutta, mutta nyt olette saaneet laupeuden. Rakkaani, minä kehotan teitä muukalaisina ja pyhiinvaeltajina pidättäytymään lihallisista himoista, jotka sotivat sielua vastaan, ja vaeltamaan nuhteettomasti pakanain keskuudessa, jotta he, vaikka panettelevat teitä pahantekijöiksi, nähdessään teidän hyvät tekonne kirkastaisivat Jumalaa etsikkopäivänä. 1 Piet. 2:9–12.

> Now therefore, if ye will obey my voice indeed, and keep my covenant, then ye shall be a peculiar treasure unto me above all people: for all the earth is mine: And ye shall be unto me a kingdom of priests, and an holy nation. These are the words which thou shalt speak unto the children of Israel. Exodus 19:5, 6.

> Niin siis, jos te todella kuulette minun ääntäni ja pidätte minun liittoni, niin te olette oleva minun omaisuuskansani yli kaikkien kansojen; sillä koko maa on minun. Ja te olette oleva minulle pappisvaltakunta ja pyhä kansa. Nämä ovat ne sanat, jotka sinun on puhuttava israelilaisille. 2. Moos. 19:5, 6.

> “In the last days of this earth’s history, God’s covenant with his commandment-keeping people is to be renewed. ‘In that day I will make a covenant for them with the beasts of the field, and with the fowls of heaven, and with the creeping things of the ground: and I will break the bow and the sword and the battle out of the earth, and I will make them to lie down safely. And I will betroth thee unto me forever; yea, I will betroth thee unto me in righteousness, and in judgment, and in loving-kindness, and in mercies. I will even betroth thee unto me in faithfulness; and thou shalt know the Lord.’

> ”Tämän maan historian viimeisinä päivinä Jumalan liitto hänen käskynsä pitävän kansansa kanssa on uudistettava. ”Sinä päivänä minä teen heidän hyväksensä liiton kedon eläinten kanssa ja taivaan lintujen kanssa ja maan matelijain kanssa; jousen ja miekan ja sodan minä särjen maasta, ja annan heidän levätä turvassa. Ja minä kihlaan sinut itselleni iankaikkisesti; minä kihlaan sinut itselleni vanhurskaudessa ja oikeudessa, armossa ja laupeudessa. Minä kihlaan sinut itselleni uskollisuudessa, ja sinä saat tuntea Herran.”

> “‘And it shall come to pass in that day, I will hear, saith the Lord, I will hear the heavens, and they shall hear the earth; and the earth shall hear the corn, and the wine, and the oil; and they shall hear Jezreel. And I will sow her unto me in the earth; and I will have mercy upon her that had not obtained mercy; and I will say to them which were not my people, Thou art my people; and they shall say, Thou art my God.’ Hosea 2:14–23.

> ”Ja on tapahtuva sinä päivänä: minä vastaan, sanoo Herra, minä vastaan taivaille, ja ne vastaavat maalle; ja maa vastaa viljalle, viinille ja öljylle, ja ne vastaavat Jisreelille. Ja minä kylvän hänet itselleni maahan; ja minä armahdan sitä, joka ei ollut saanut armoa; ja minä sanon niille, jotka eivät olleet minun kansaani: Sinä olet minun kansani; ja he sanovat: Sinä olet minun Jumalani.” Hoos. 2:14–23.

> “‘In that day, . . . the remnant of Israel, and such as are escaped of the house of Jacob, . . . shall stay upon the Lord, the Holy One of Israel, in truth.’ Isaiah 10:20. From ‘every nation, and kindred, and tongue, and people’ there will be those who will gladly respond to the message, ‘Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come.’ They will turn from every idol that binds them to this earth, and will ‘worship him at that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters.’ They will free themselves from every entanglement, and will stand before the world as monuments of God’s mercy. Obedient to every divine requirement, they will be recognized by angels and by men as those that ‘keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ Revelation 14:6–7, 12.

> “’Sinä päivänä,… Israelin jäännös ja Jaakobin huoneesta pelastuneet… turvautuvat totuudessa Herraan, Israelin Pyhään.’ Jesaja 10:20. ‘Jokaisesta kansakunnasta ja sukukunnasta ja kielestä ja kansasta’ on tuleva niitä, jotka ilolla vastaavat sanomaan: ‘Peljätkää Jumalaa ja antakaa hänelle kunnia, sillä hänen tuomionsa hetki on tullut.’ He kääntyvät pois jokaisesta epäjumalasta, joka sitoo heidät tähän maahan, ja ‘kumartavat häntä, joka on tehnyt taivaan ja maan ja meren ja vetten lähteet’. He vapautuvat kaikista kietoutumista aiheuttavista siteistä ja seisovat maailman edessä Jumalan armon muistomerkkeinä. Kuuliaisina jokaiselle jumalalliselle vaatimukselle enkelit ja ihmiset tunnistavat heidät niiksi, jotka ‘pitävät Jumalan käskyt ja Jeesuksen uskon’. Ilmestys 14:6–7, 12.”

> “‘Behold, the days come, saith the Lord, that the plowman shall overtake the reaper, and the treader of grapes him that soweth seed; and the mountains shall drop sweet wine, and all the hills shall melt. And I will bring again the captivity of my people of Israel, and they shall build the waste cities, and inhabit them; and they shall plant vineyards, and drink the wine thereof; they shall also make gardens, and eat the fruit of them. And I will plant them upon their land, and they shall no more be pulled up out of their land which I have given them, saith the Lord thy God. Amos 9:13–15.’” Review and Herald, February 26, 1914.

> “’Katso, päivät tulevat, sanoo Herra, jolloin kyntäjä saavuttaa leikkaajan ja viinirypäleiden polkija siemenen kylväjän; ja vuoret tihkuvat makeaa viiniä, ja kaikki kukkulat sulavat. Ja minä käännän kansani Israelin kohtalon, ja he rakentavat autioituneet kaupungit ja asuvat niissä; he istuttavat viinitarhoja ja juovat niiden viiniä; he tekevät myös puutarhoja ja syövät niiden hedelmää. Ja minä istutan heidät omaan maahansa, eikä heitä enää koskaan temmata pois maastansa, jonka minä olen heille antanut, sanoo Herra, sinun Jumalasi. Aamos 9:13–15.’” Review and Herald, 26. helmikuuta 1914.

It is evident that from the point when the final chosen generation of the one hundred and forty-four thousand are sealed that there are still Gentiles who can be influenced by the one hundred and forty-four thousand’s life style (conversation) during the day of the Gentile’s visitation.

On ilmeistä, että siitä hetkestä lähtien, kun sadan neljänkymmenenneljän tuhannen viimeinen valittu sukupolvi sinetöidään, on yhä pakanoita, joihin sadan neljänkymmenenneljän tuhannen elämäntapa (vaellus) voi vaikuttaa pakanain etsikkoaikana.

> “Human power and human might did not establish the church of God, and neither can they destroy it. Not on the rock of human strength, but on Christ Jesus, the Rock of Ages, was the church founded, ‘and the gates of hell shall not prevail against it.’ Matthew 16:18. The presence of God gives stability to His cause. ‘Put not your trust in princes, nor in the son of man,’ is the word that comes to us. Psalm 146:3. ‘In quietness and in confidence shall be your strength.’ Isaiah 30:15. God’s glorious work, founded on the eternal principles of right, will never come to nought. It will go on from strength to strength, ‘not by might, nor by power, but by My Spirit, saith the Lord of hosts.’ Zechariah 4:6.

> Inhimillinen voima ja inhimillinen mahti eivät perustaneet Jumalan seurakuntaa, eikä mikään niistä myöskään voi sitä tuhota. Seurakuntaa ei perustettu inhimillisen voiman kalliolle, vaan Kristukselle Jeesukselle, Iankaikkiselle Kalliolle, ”eivätkä tuonelan portit sitä voita”. Matteus 16:18. Jumalan läsnäolo antaa Hänen asialleen vakauden. ”Älkää luottako ruhtinaihin älkääkä ihmislapseen”, on sana, joka tulee meille. Psalmit 146:3. ”Hiljaisuudessa ja luottamuksessa on teidän voimanne.” Jesaja 30:15. Jumalan kirkas työ, joka on perustettu oikeuden iankaikkisille periaatteille, ei koskaan raukea tyhjiin. Se etenee voimasta voimaan, ”ei väellä eikä voimalla, vaan minun Hengelläni, sanoo Herra Sebaot”. Sakarja 4:6.

> “The promise, ‘The hands of Zerubbabel have laid the foundation of this house; his hands shall also finish it,’ was literally fulfilled. Verse 9. ‘The elders of the Jews builded, and they prospered through the prophesying of Haggai the prophet and Zechariah the son of Iddo. And they builded, and finished it, according to the commandment of the God of Israel, and according to the commandment of Cyrus, and Darius, and Artaxerxes king of Persia. And this house was finished on the third day of the month Adar [the twelfth month], which was in the sixth year of the reign of Darius the king.’ Ezra 6:14, 15.” Prophets and Kings, 595, 596.

> Lupaus: ”Serubbaabelin kädet ovat laskeneet tämän huoneen perustuksen, ja hänen kätensä myös saattavat sen valmiiksi”, täyttyi kirjaimellisesti. Jae 9. ”Ja juutalaisten vanhimmat rakensivat, ja työ menestyi profeetta Haggain ja Sakarjan, Iddon pojan, profetoimisen kautta. Ja he rakensivat ja saivat sen valmiiksi Israelin Jumalan käskyn mukaan sekä Persian kuninkaan Kyyroksen, Dariuksen ja Artakserkseen käskyn mukaan. Ja tämä huone valmistui adarkuun [kahdestoista kuukausi] kolmantena päivänä, joka oli kuningas Dariuksen kuudentena hallitusvuotena.” Esra 6:14, 15.” Profeetat ja kuninkaat, 595, 596.

Verses thirteen to fifteen represent the prophetic events that lead to the close of probation for Sabbath-keepers at the Sunday law. They also represent the third of three steps in verse ten of Daniel twelve. Verse ten is the “purification,” verses eleven and twelve represent the “made white” and verses thirteen to fifteen represent the litmus test where the Sabbath-keeping virgins are “tried.”

Jakeet kolmestatoista viiteentoista kuvaavat profeetallisia tapahtumia, jotka johtavat armonajan päättymiseen sapatinviettäjien osalta sunnuntailain yhteydessä. Ne kuvaavat myös kolmatta kolmesta vaiheesta Danielin kirjan kahdennentoista luvun jakeessa kymmenen. Jakeessa kymmenen on ”puhdistaminen”, jakeet yksitoista ja kaksitoista kuvaavat sitä, että tullaan ”valkaistuiksi”, ja jakeet kolmestatoista viiteentoista kuvaavat koetinkiveä, jossa sapattia viettävät neitsyet ”koetellaan”.

The internal message in the book of Daniel is represented by the Ulai River vision of chapters seven through nine and the external message is represented by the Hiddekel River vision of chapters ten through twelve. Chapter twelve is the climax of both the internal and external visions, and it presents the method in which Christ raises up and cleanses the one hundred and forty-four thousand. Verses ten through sixteen represent the hidden history of verse forty from 1989 unto the Sunday law of verse forty-one and sixteen. The verses that fit into the hidden history represent the perfect fulfillment of verse ten of chapter twelve.

Danielin kirjan sisäinen sanoma esitetään lukujen seitsemästä yhdeksään Ulaijoen näyssä, ja ulkoinen sanoma esitetään lukujen kymmenestä kahteentoista Hiddekeljoen näyssä. Luku kaksitoista on sekä sisäisen että ulkoisen näyn huipentuma, ja siinä esitetään se menetelmä, jolla Kristus nostaa esiin ja puhdistaa ne sataneljäkymmentäneljätuhatta. Jakeet kymmenestä kuuteentoista kuvaavat jakeen neljäkymmentä kätkettyä historiaa vuodesta 1989 jakeen neljäkymmentäyksi ja kuusitoista sunnuntailakiin asti. Jakeet, jotka sijoittuvat tähän kätkettyyn historiaan, edustavat luvun kaksitoista jakeen kymmenen täydellistä täyttymystä.

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. And from the time that the daily sacrifice shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. Daniel 12:10–12.

> Monet puhdistetaan, valkaistaan ja koetellaan; mutta jumalattomat harjoittavat jumalattomuutta, eikä yksikään jumalattomista ymmärrä; mutta viisaat ymmärtävät. Ja siitä ajasta, jolloin jokapäiväinen uhri poistetaan ja hävityksen kauhistus pystytetään, on oleva tuhat kaksisataa yhdeksänkymmentä päivää. Autuas se, joka odottaa ja saavuttaa tuhat kolmesataa kolmekymmentäviisi päivää. Daniel 12:10–12.

The “wise” who understand verses ten through sixteen and who have been sealed both “intellectually” and “spiritually” are those who understand the external prophetic message represented in the hidden history of verse forty, and they have been “intellectually” settled into that understanding before the Sunday law. The “wise” are those who have been transformed by the internal message represented by Revelation chapter eleven and verse eleven and they have settled into the experience before the Sunday law.

Ne ”viisaat”, jotka ymmärtävät jakeet kymmenestä kuuteentoista ja jotka on sinetöity sekä ”älyllisesti” että ”hengellisesti”, ovat niitä, jotka ymmärtävät jakeen neljäkymmentä kätkettyyn historiaan sisältyvän ulkoisen profeetallisen sanoman, ja he ovat ”älyllisesti” vakiintuneet tähän ymmärrykseen ennen sunnuntailakia. ”Viisaat” ovat niitä, jotka ovat muuttuneet Ilmestyskirjan yhdettätoista lukua ja sen yhdennettätoista jaetta edustavan sisäisen sanoman kautta, ja he ovat vakiintuneet tähän kokemukseen ennen sunnuntailakia.

The “wise” are those who have received the “blessing” associated with “waiting,” marking the one hundred and forty-four thousand as those who fulfill the perfect and final fulfillment of the ten virgins. Revelation eleven verse eleven arrived in July of 2023, thus marking the “time of the end,” when Daniel and Revelation mark with two witnesses that the increase of knowledge which was unsealed in July of 2023 identifies the sealing process of the one hundred and forty-four thousand. Eleven plus eleven equals twenty-two, which is a symbol of the combination of divinity with humanity, and those who pass the three-step purification process that produces the one hundred and forty-four thousand are identified in Daniel twelve, verse twelve providing another signature of Palmoni, for twelve times twelve equals one hundred and forty-four thousand.

”Viisaat” ovat niitä, jotka ovat saaneet ”siunauksen”, joka liittyy ”odottamiseen”; näin sata neljäkymmentäneljä tuhatta merkitään niiksi, jotka täyttävät kymmenen neitsyen täydellisen ja lopullisen täyttymyksen. Ilmestyskirja yksitoista, jae yksitoista, toteutui heinäkuussa 2023 ja merkitsi näin ”lopun aikaa”, jolloin Daniel ja Ilmestyskirja kahden todistajan avulla osoittavat, että tiedon lisääntyminen, joka avattiin heinäkuussa 2023, yksilöi sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisprosessin. Yksitoista plus yksitoista on kaksikymmentäkaksi, mikä on jumaluuden ja ihmisyyden yhdistymisen vertauskuva, ja ne, jotka läpäisevät kolmivaiheisen puhdistusprosessin, joka tuottaa sata neljäkymmentäneljä tuhatta, tunnistetaan Daniel 12:12:ssa; tämä antaa toisen Palmonin tunnusmerkin, sillä kaksitoista kertaa kaksitoista on sata neljäkymmentäneljä tuhatta.

We will continue this study in the next article.

हम इस अध्ययन को अगले लेख में जारी रखेंगे।

Back to Articles