Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Thirteen

Neljänkymmenennen jakeen kätketty historia – numero kolmetoista

Number Thirteen

संख्या तेरह

Author

Jeff Pippenger

Published

May 28, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

As a primary symbol of the one hundred and forty-four thousand, Peter is standing at Panium in 2026 working to correct the false prediction of July 18, 2020. His work in that regard aligns with the work of Josiah Litch’s correction of August 11, 1840 and Samuel Snow’s identification of October 22, 1844. Litch’s correction empowered the first angel’s message and Snow’s empowered the second angel’s message. The empowerment of the first and second angels’ messages typify the empowerment of the third angel’s message. The characteristics of the first and second are represented in the third as a combination of an external woe message and the internal message of the midnight cry of the parable of the ten virgins.

Yhtenä sadanneljänenkymmenenneljännentuhannen ensisijaisena vertauskuvana Pietari seisoo Paniumissa vuonna 2026 tehden työtä 18. heinäkuuta 2020 koskevan väärän ennustuksen oikaisemiseksi. Hänen työnsä siinä suhteessa on yhdenmukainen Josiah Litchin työn kanssa, kun tämä oikaisi 11. elokuuta 1840, sekä Samuel Snown työn kanssa, kun tämä määritti 22. lokakuuta 1844. Litchin oikaisu voimaannutti ensimmäisen enkelin sanoman, ja Snown oikaisu voimaannutti toisen enkelin sanoman. Ensimmäisen ja toisen enkelin sanomien voimaannuttaminen on esikuva kolmannen enkelin sanoman voimaannuttamisesta. Ensimmäisen ja toisen ominaispiirteet ilmenevät kolmannessa yhdistelmänä ulkoisesta voi-sanomasta ja kymmenen neitsyen vertauksen keskiyön huudon sisäisestä sanomasta.

In a triple application of prophecy, the first and third, which are also the beginning and ending will possess parallel characteristics. Recently, a brother has uncovered several truths associated with the first woe of Revelation nine, which, when applied under the principle of Alpha and Omega identify another profound confirmation of Revelation eleven’s “earthquake.” The Sunday law in the United States is the “earthquake” that was first fulfilled in the French Revolution when France, who was one part of the ten nations that made up the prophetic structure of pagan Rome in the book of Daniel was overthrown. Thus, chapter eleven says a tenth part of the city fell.

Profetian kolminkertaisessa sovellutuksessa ensimmäinen ja kolmas, jotka ovat samalla myös alku ja loppu, omaavat rinnakkaisia piirteitä. Äskettäin eräs veli on tuonut esiin useita Ilmestyskirjan yhdeksännen luvun ensimmäiseen voihuutoon liittyviä totuuksia, jotka Alfa ja Omega -periaatteen mukaisesti sovellettuina osoittavat jälleen yhden syvällisen vahvistuksen Ilmestyskirjan yhdenteentoista luvun ”maanjäristykselle”. Yhdysvalloissa säädettävä sunnuntailaki on tuo ”maanjäristys”, joka täyttyi ensimmäisen kerran Ranskan vallankumouksessa, kun Ranska, joka oli yksi niistä kymmenestä kansakunnasta, jotka Danielin kirjassa muodostivat pakanallisen Rooman profeetallisen rakenteen, kukistettiin. Näin ollen yhdestoista luku sanoo, että kaupungin kymmenes osa kaatui.

> And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. Revelation 11:13.

> Ja sillä hetkellä tapahtui suuri maanjäristys, ja kymmenesosa kaupungista sortui, ja maanjäristyksessä sai surmansa seitsemäntuhatta ihmistä; ja jäljelle jääneet pelästyivät ja antoivat kunnian taivaan Jumalalle. Ilmestys 11:13.

Immediately after this verse Islam of the third woe arrives.

Heti e versetti után sa tretia beda, o Islam, prichádza.

> The second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. Revelation 11:14.

> Toinen voi-huuto on mennyt; ja katso, kolmas voi-huuto tulee pian. Ilmestys 11:14.

The pioneers expected that “the third woe” would immediately follow the second woe, but the word translated as “quickly,” means suddenly and unexpectedly, which is the characteristic of Islam’s surprise attacks. The third woe wasn’t to arrive on October 22, 1844 as the pioneers conjectured, but when it arrived it would happen “suddenly and unexpectedly,” as it did at 9/11, thus marking the beginning of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, which ends shortly before the earthquake of the Sunday law.

Tienraivaajat odottivat, että ”kolmas voihuuto” seuraisi välittömästi toista voihuutoa, mutta sana, joka on käännetty ”nopeasti”, merkitsee äkillisesti ja odottamatta, mikä on islamin yllätyshyökkäysten tunnuspiirre. Kolmannen voihuudon ei ollut määrä saapua 22. lokakuuta 1844, kuten tienraivaajat olettivat, vaan kun se saapuisi, se tapahtuisi ”äkillisesti ja odottamatta”, niin kuin tapahtui 9/11:ssä, merkiten siten sadan neljänkymmenen neljän tuhannen sinetöimisen alkua, joka päättyy vähän ennen sunnuntailain maanjäristystä.

The “earthquake” of the Sunday law is the shaking of the “earth” beast, and when 9/11 arrived, Sister White identified that the Lord arose to “shake terribly the earth.” At the beginning of the sealing and the end, the earth beast is shaken, thus the “great earthquake.”

Sunnuntailain ”maanjäristys” on ”maan” pedon järkyttäminen, ja kun 11. syyskuuta koitti, sisar White ilmaisi, että Herra nousi ”kauhistuttavasti järkyttämään maata”. Sinetöimisen alussa ja sen lopussa maan petoa järkytetään; näin siis ”suuri maanjäristys”.

> “This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’” Review and Herald, July 5, 1906.

> ”Tätä en ole milloinkaan sanonut. Olen sanonut katsellessani siellä kohoavia suuria rakennuksia, kerros kerrokselta: ’Millaiset kauhistuttavat näyt tulevatkaan tapahtumaan, kun Herra nousee vavistuttamaan maata ankarasti! Silloin Ilmestyskirjan 18:1–3 sanat täyttyvät.’” Review and Herald, 5. heinäkuuta 1906.

The Lord “arises” when there is a change in His dispensational work, as was the case when Stephen was stoned on October 22, 1844, when the judgment of the dead commenced. When the judgment of the living began on 9/11, the Lord again arose, and then he shook the earth beast, as He will do at the end of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, when He changes His dispensational work from His church to His other flock of those still in Babylon.

Herra ”nousee”, kun Hänen taloudenhoidollisessa työssään tapahtuu muutos, niin kuin tapahtui, kun Stefanos kivitettiin 22. lokakuuta 1844, jolloin kuolleiden tuomio alkoi. Kun elävien tuomio alkoi 11.9., Herra nousi jälleen, ja silloin Hän järisytti maapetoa, niin kuin Hän tulee tekemään sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen päättyessä, kun Hän muuttaa taloudenhoidollisen työnsä seurakunnastaan toiseen laumaansa, niihin, jotka ovat yhä Babylonissa.

What brother Daniel has discovered is the characteristics of the first woe, that align with the testimony of the “great earthquake” of chapter eleven in agreement with history and the pioneer’s understanding of the history that fulfilled the first woe.

Se, minkä veli Daniel on havainnut, on ensimmäisen vitsauksen ominaispiirteet, jotka ovat sopusoinnussa yhdestoista luvun ”suuren maanjäristyksen” todistuksen kanssa sekä historian että niiden tienraivaajien käsityksen mukaisesti siitä historiasta, joka täytti ensimmäisen vitsauksen.

> And the fifth angel sounded, and I saw a star fall from heaven unto the earth: and to him was given the key of the bottomless pit. And he opened the bottomless pit; and there arose a smoke out of the pit, as the smoke of a great furnace; and the sun and the air were darkened by reason of the smoke of the pit. And there came out of the smoke locusts upon the earth: and unto them was given power, as the scorpions of the earth have power. And it was commanded them that they should not hurt the grass of the earth, neither any green thing, neither any tree; but only those men which have not the seal of God in their foreheads. Revelation 9:1–4.

> Ja viides enkeli puhalsi pasuunaan, ja minä näin tähden pudonneen taivaasta maan päälle; ja sille annettiin syvyyden kuilun avain. Ja se avasi syvyyden kuilun; ja kuilusta nousi savu niin kuin suuren pätsin savu, ja aurinko ja ilma pimenivät kuilun savun tähden. Ja savusta tuli maan päälle heinäsirkkoja, ja niille annettiin valta, niin kuin maan skorpioneilla on valta. Ja niille sanottiin, etteivät ne vahingoittaisi maan ruohoa eivätkä mitään vihreää eivätkä mitään puuta, vaan ainoastaan niitä ihmisiä, joilla ei ollut Jumalan sinettiä otsassaan. Ilmestys 9:1–4.

The pioneers correctly applied these verses to the history that introduced Mohammed, who was born in 570, unified the tribes in 606, received his first revelation in 610, migrated to Medina in 622, started his warfare in 624 and died in 632. The “bottomless pit” prophetically represents a new manifestation of Satan, but Mohammed began in Arabia, which is also known as the bottomless pit because of the vast deserts.

Pioneerit sovelsivat nämä jakeet oikein siihen historiaan, joka toi esiin Muhammedin, joka syntyi vuonna 570, yhdisti heimot vuonna 606, sai ensimmäisen ilmestyksensä vuonna 610, muutti Medinaan vuonna 622, aloitti sotansa vuonna 624 ja kuoli vuonna 632. ”Syvyys” edustaa profeetallisesti Saatanan uutta ilmenemismuotoa, mutta Muhammed aloitti Arabiassa, joka tunnetaan myös syvyytenä laajojen autiomaidensa vuoksi.

Mohammed became the prophetic king, or as he was labelled, “the trustworthy one” in 606, when he resolved a dispute among the various tribes who were in a dilemma about who should be allowed to return the “black rock” cornerstone of the Kaaba. The Kaaba is a cube-shaped building (hence the name “Kaaba,” which means “cube” in Arabic) located in the center of the Great Mosque of Mecca in Saudi Arabia. It is approximately 43 feet high, eleven foot wide and 10 foot long, built of granite and marble, with a black silk and cotton cloth covering it. The Kaaba existed long before Muhammad and according to Islamic tradition, it was originally built by Abraham and his son Ishmael as a house of worship for the One God (Allah). Over the centuries, it became filled with idols and was used as a pagan shrine by the Arab tribes.

Muhammadista tuli profeetallinen kuningas eli, kuten häntä nimitettiin, ”luotettava” vuonna 606, kun hän ratkaisi kiistan eri heimojen välillä, jotka olivat pulmallisessa tilanteessa sen suhteen, kenelle olisi sallittava Kaaban ”mustan kiven” kulmakiven palauttaminen paikalleen. Kaaba on kuutionmuotoinen rakennus (siitä nimi ”Kaaba”, joka merkitsee arabiaksi ”kuutiota”), joka sijaitsee Saudi-Arabiassa Mekan suuren moskeijan keskellä. Se on noin 43 jalkaa korkea, yksitoista jalkaa leveä ja 10 jalkaa pitkä; se on rakennettu graniitista ja marmorista, ja sitä peittää musta silkki- ja puuvillakangas. Kaaba oli olemassa kauan ennen Muhammadia, ja islamilaisen perimätiedon mukaan Abraham ja hänen poikansa Ismael rakensivat sen alun perin Yhden Jumalan (Allahin) palvontapaikaksi. Vuosisatojen kuluessa se täyttyi epäjumalankuvista, ja arabien heimot käyttivät sitä pakanallisena pyhäkkönä.

The Kaaba is the spiritual center of the Islamic world—a simple, ancient building that symbolizes monotheism, unity, and the connection between Abrahamic faith and Islam. Muslims do not consider it “God’s house” in a literal sense, but rather a divinely appointed focal point for worship. Mohammed’s actions during a period when the Kaaba had been destroyed and was then rebuilt are where his leadership began.

Kaaba on islamilaisen maailman hengellinen keskus—yksinkertainen, muinainen rakennus, joka symboloi monoteismia, ykseyttä sekä Abrahamin uskon ja islamin välistä yhteyttä. Muslimit eivät pidä sitä kirjaimellisessa merkityksessä ”Jumalan huoneena”, vaan pikemminkin jumalallisesti määrättyyn palvontaan osoitettuna keskipisteenä. Muhammadin teot aikana, jolloin Kaaba oli tuhoutunut ja sitten rakennettiin uudelleen, ovat se vaihe, josta hänen johtajuutensa alkoi.

A flash flood damaged the Kaaba and the Quraysh tribe rebuilt it. When it came time to place the Black Stone (Hajar al-Aswad) back in its corner, the different clans quarreled over who should have the honor. They agreed that the next person to enter the area would decide. Muhammad walked in, and he resolved the dispute wisely: He placed the Black Stone on a cloth, had a representative from each clan lift it together, carrying it together, and then he personally set it in place. This event earned him great respect and the title Al-Amin (“the Trustworthy”) among the people of Mecca. It is one of the key pre-prophetic events highlighted in many timelines. The “Black Stone” was the cornerstone that was placed by Mohammed, who is the prophetic king over Islam. The black cornerstone is an obvious counterfeit of Christ (the true cornerstone), and the corruption of the house of Kaaba after years of the introduction of idols was also resolved by Mohammed.

Tulvavyöry vaurioitti Kaabaa, ja Qurayshin heimo rakensi sen uudelleen. Kun tuli aika asettaa Musta kivi (Hajar al-Aswad) takaisin kulmaansa, eri klaanit riitautuivat siitä, kenelle kuuluisi tämä kunnia. He sopivat, että seuraava alueelle saapuva henkilö ratkaisisi asian. Muhammad astui sisään, ja hän ratkaisi kiistan viisaasti: hän asetti Mustan kiven kankaan päälle, pyysi kustakin klaanista edustajan nostamaan sitä yhdessä, kantamaan sitä yhdessä, ja asetti sen sitten itse paikalleen. Tämä tapahtuma toi hänelle suuren arvostuksen ja arvonimen Al-Amin (”Luotettava”) Mekan kansan keskuudessa. Se on yksi keskeisistä esiprofetaalisista tapahtumista, joita korostetaan monissa aikajanoissa. ”Musta kivi” oli kulmakivi, jonka Mohammed asetti; hän on islamin profeetallinen kuningas. Musta kulmakivi on ilmeinen Kristuksen (todellisen kulmakiven) väärennös, ja myös Kaaban huoneen turmeltuminen vuosien mittaan tapahtuneen epäjumalien tuomisen jälkeen tuli Mohammedin kautta ratkaistuksi.

After the Quraysh broke the Treaty of Hudaybiyyah, Muhammad marched on Mecca with an army of about 10,000 Muslims. The city surrendered with very little fighting. Muhammad then entered the Kaaba, destroyed the 360 idols inside it, and rededicated the shrine to the worship of the one God (Allah). Thus, Mohammed the king of Islam, laid the cornerstone, and he cleansed the temple of idolatry.

Kun Quraysh rikkoi Hudaybiyyahin sopimuksen, Muhammad marssi Mekkaan noin 10 000 muslimin armeijan kanssa. Kaupunki antautui hyvin vähäisen taistelun jälkeen. Tämän jälkeen Muhammad astui Kaabaan, tuhosi sen sisällä olleet 360 epäjumalaa ja vihki pyhäkön uudelleen ainoan Jumalan (Allahin) palvontaan. Näin Muhammed, islamin kuningas, laski kulmakiven ja puhdisti temppelin epäjumalanpalveluksesta.

There are three powers that come from the bottomless pit in the book of Revelation, and each of the three represents a counterfeit Christ. Satan, the dragon seeks to be as the Most High, seated on His throne and His church.

Ilmestyskirjassa nousee syvyydestä kolme valtaa, ja kukin näistä kolmesta edustaa väärennettyä Kristusta. Saatana, lohikäärme, pyrkii olemaan Korkeimman kaltainen, istuen Hänen valtaistuimellaan ja Hänen seurakunnassaan.

> How art thou fallen from heaven, O Lucifer, son of the morning! how art thou cut down to the ground, which didst weaken the nations! For thou hast said in thine heart, I will ascend into heaven, I will exalt my throne above the stars of God: I will sit also upon the mount of the congregation, in the sides of the north: I will ascend above the heights of the clouds; I will be like the most High. Yet thou shalt be brought down to hell, to the sides of the pit. Isaiah 14:12–15.

> Kuinka oletkaan pudonnut taivaasta, sinä Kointähti, aamun poika! kuinka sinut on hakattu maahan, sinä, joka kukistit kansakunnat! Sillä sinä sanoit sydämessäsi: Minä nousen taivaisiin, minä korotan valtaistuimeni Jumalan tähtiä korkeammalle; minä istun myös seurakunnan vuorella, pohjan perillä äärillä; minä nousen pilvien kukkuloiden yläpuolelle, minä teen itseni Korkeimman vertaiseksi. Mutta sinut syöstään alas tuonelaan, kuilun perimmäisiin syvyyksiin. Jesaja 14:12–15.

The dragon of atheism came from the bottomless pit in Revelation eleven and the beast of Catholicism ascends out of the bottomless pit when her deadly wound is healed.

Ateismin lohikäärme nousi syvyydestä Ilmestyskirjan luvussa yksitoista, ja katolilaisuuden peto nousee syvyydestä, kun sen kuolettava haava paranee.

> The beast that thou sawest was, and is not; and shall ascend out of the bottomless pit, and go into perdition: and they that dwell on the earth shall wonder, whose names were not written in the book of life from the foundation of the world, when they behold the beast that was, and is not, and yet is. Revelation 17:8.

> Peto, jonka näit, on ollut eikä ole, ja on nouseva syvyydestä ja menevä kadotukseen; ja ne, jotka maan päällä asuvat, ihmettelevät, ne, joiden nimiä ei ole kirjoitettu elämän kirjaan maailman perustamisesta asti, kun he näkevät pedon, joka on ollut eikä ole, ja kuitenkin on. Ilmestys 17:8.

The beast of Catholicism ascends to the throne of the earth at the Sunday law when the threefold union is put in place. Like unto the dragon, Catholicism claims to be God, as Paul so aptly identified.

Katolisuuden peto nousee maan valtaistuimelle sunnuntailain voimaan tullessa, kun kolminkertainen liitto saatetaan voimaan. Lohikäärmeen kaltaisena katolisuus väittää olevansa Jumala, niin kuin Paavali niin osuvasti ilmaisi.

> Let no man deceive you by any means: for that day shall not come, except there come a falling away first, and that man of sin be revealed, the son of perdition; Who opposeth and exalteth himself above all that is called God, or that is worshipped; so that he as God sitteth in the temple of God, shewing himself that he is God. 2 Thessalonians 2:3, 4.

> Älköön kukaan vietelkö teitä millään tavoin; sillä se päivä ei tule, ennen kuin luopumus ensin tapahtuu ja laittomuuden ihminen ilmestyy, kadotuksen lapsi, tuo vastustaja, joka korottaa itsensä yli kaiken, mitä jumalaksi tai palvottavaksi kutsutaan, niin että hän asettuu Jumalan temppeliin ja esittää olevansa Jumala. 2. Tessalonikalaiskirje 2:3, 4.

Like the dragon, the beast of Catholicism is antichrist, both profess to be God, and both have their final destruction associated with their biblical testimony, for the dragon is brought down to hell, and the beast is the son of perdition. Perdition being final destruction.

Lohikäärmeen tavoin katolilaisuuden peto on antikristus; kumpikin väittää olevansa Jumala, ja kummankin lopullinen tuho liittyy niiden raamatulliseen todistukseen, sillä lohikäärme syöstään alas helvettiin, ja peto on kadotuksen poika. Kadotus merkitsee lopullista tuhoa.

> “The determination of antichrist to carry out the rebellion he began in heaven will continue to work in the children of disobedience.” Testimonies, volume 9, 230.

> ”Antikristuksen päättäväisyys toteuttaa se kapina, jonka hän aloitti taivaassa, tulee edelleen vaikuttamaan tottelemattomuuden lapsissa.” Testimonies, volume 9, 230.

> “Through the pope of Rome the same work has been carried on here on earth as was carried on in the courts of heaven before the expulsion of the prince of darkness. Satan sought to correct the law of God in heaven, and to supply an amendment of his own. He exalted his own judgment above that of his Creator, and placed his will above the will of Jehovah, and in this way virtually declared God to be fallible. The pope also takes the same course and, claiming infallibility for himself, seeks to adjust the law of God to meet his own ideas, thinking himself able to correct the mistakes he thinks he sees in the statutes and commands of the Lord of heaven and earth. He virtually says to the world, I will give you better laws than those of Jehovah. What an insult is this to the God of heaven!” Signs of the Times, November 19, 1894.

> ”Rooman paavin välityksellä on täällä maan päällä jatkettu samaa työtä, jota tehtiin taivaan esipihoissa ennen pimeyden ruhtinaan karkottamista. Saatana pyrki korjaamaan Jumalan lain taivaassa ja esittämään siihen oman muutosehdotuksensa. Hän korotti oman arvostelunsa Luojansa arvostelun yläpuolelle ja asetti oman tahtonsa Jehovan tahdon yläpuolelle ja tällä tavoin käytännössä julisti Jumalan erehtyväiseksi. Paavikin kulkee samaa tietä ja, vaatiessaan itselleen erehtymättömyyttä, pyrkii mukauttamaan Jumalan lain omien käsitystensä mukaiseksi, pitäen itseään kykenevänä korjaamaan ne virheet, jotka hän luulee näkevänsä taivaan ja maan Herran säädöksissä ja käskyissä. Hän sanoo käytännössä maailmalle: Minä annan teille paremmat lait kuin Jehovan lait. Mikä loukkaus tämä onkaan taivaan Jumalaa kohtaan!” Signs of the Times, 19. marraskuuta 1894.

Islam, represented by Mohammed in the history of the seventh century also came out of the bottomless pit when the key that was given to Mohammed was turned. When the pit was opened, “smoke” came out that darkened the sun and the air. The pioneers correctly identified that the “key” that opened the pit was the battle of Nineveh.

Islam, jota Muhammed edusti seitsemännen vuosisadan historiassa, nousi niin ikään syvyydestä, kun Muhammedille annettua avainta käännettiin. Kun kuilu avattiin, sieltä nousi ”savua”, joka pimensi auringon ja ilman. Pioneerit tunnistivat aivan oikein, että kuilun avannut ”avain” oli Niniven taistelu.

When we approach the first three verses on Revelation chapter nine from the pioneer understanding in the context of a triple application of prophecy, we find the prophetic characteristics of those verses that represent the first woe, typify the prophetic characteristics of the third woe that arrives “quickly” at the great earthquake. The Sunday law is represented by the battle of Nineveh.

Kun lähestymme Ilmestyskirjan yhdeksännen luvun kolmea ensimmäistä jaetta tienraivaajien ymmärryksen pohjalta profetian kolminkertaisen sovelluksen yhteydessä, havaitsemme, että noiden jakeiden profeetalliset tuntomerkit, jotka edustavat ensimmäistä voi-huutoa, ovat esikuvana kolmannen voi-huudon profeetallisille tuntomerkeille, joka saapuu ”nopeasti” suuren maanjäristyksen aikaan. Sunnuntailakia edustaa Niniven taistelu.

Peter is responsible for correcting the false prediction of the fireballs of Nashville, and he recognizes that the correct application of Ellen White's warning of fireballs upon Nashville marks the beginning of “the destruction of thousands of cities almost fully given to idolatry.”

Pietari on vastuussa Nashvillen tulipalloja koskevan väärän ennustuksen oikaisemisesta, ja hän tunnustaa, että Ellen Whiten Nashvillen ylle kohdistuvaa tulipalloja koskevaa varoitusta oikealla tavalla sovellettaessa alkaa ”miltei kokonaan epäjumalanpalvelukselle antautuneiden tuhansien kaupunkien hävitys”.

The fireballs of Nashville mark the beginning of a period of destruction upon the cities, and it also marks the beginning of the proclamation of the short midnight cry message. That message begins with an unexpected attack from Islam and the period ends with an unexpected attack from Islam at the great earthquake. The period of the proclamation of the midnight cry marks the end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand which began with the unexpected attack of Islam on 9/11.

Nashvillen tulipallot merkitsevät kaupunkeihin kohdistuvan hävityksen ajan alkua, ja ne merkitsevät myös lyhyen keskiyön huudon sanoman julistamisen alkua. Tuo sanoma alkaa islamin odottamattomalla hyökkäyksellä, ja tämä ajanjakso päättyy islamin odottamattomaan hyökkäykseen suuren maanjäristyksen yhteydessä. Keskiyön huudon julistamisen ajanjakso merkitsee niiden sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen ajan loppua, joka alkoi islamin odottamattomalla hyökkäyksellä 11. syyskuuta.

The sealing of the one hundred and forty-four thousand then began in agreement with the line of Balaam and the ass, where there are three strikes that culminate at the Sunday law, but where the second unexpected attack includes October 7, 2023 upon the ancient glorious land and then at the fireballs of Nashville. All the lines agree, and Peter understands that the unsealing of these truths, which are represented as the dirt brush man gathering up the scattered jewels and casting them into the casket is the work of the Lion of the tribe of Judah.

Sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöiminen alkoi silloin Bileamin ja aasin linjan mukaisesti, jossa on kolme iskua, jotka huipentuvat sunnuntailakiin, mutta jossa toinen odottamaton hyökkäys käsittää 7. lokakuuta 2023 muinaista ihanaa maata vastaan sekä sitten Nashvillen tulipallot. Kaikki linjat ovat yhtäpitäviä, ja Pietari ymmärtää, että näiden totuuksien avaaminen sineteistä, joita kuvataan siten, että tomuharjamies kokoaa hajallaan olevat jalokivet ja heittää ne rasiaan, on Juudan sukukunnan Leijonan työtä.

The Lion of Judah identifies Peter’s corrected message of Nashville as occurring in the final period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand that is represented in the hidden history of verse forty of Daniel eleven, and more specifically in the portion of that hidden history represented in verses eleven through fifteen of the same chapter. In those verses, the battle of Raphia and the battle of Panium lead to the Sunday law of verse sixteen, which is represented by the battle of Actium. When the battle of Panium joins the battle of Actium at the Sunday law, the battle of Nineveh is also repeated.

Juudan Leijona yksilöi Pietarin oikaistun Nashville-sanoman sijoittuvan sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen viimeiseen ajanjaksoon, joka on esitetty Danielin kirjan yhdestoista luvun neljännenkymmenennen jakeen kätketyssä historiassa, ja tarkemmin sanottuna siihen saman luvun jakeissa yksitoista–viisitoista esitettyyn kätketyn historian osuuteen. Näissä jakeissa Raphian taistelu ja Paniumin taistelu johtavat kuudennentoista jakeen sunnuntailakiin, jota edustaa Aktionin taistelu. Kun Paniumin taistelu yhtyy Aktionin taisteluun sunnuntailain kohdalla, myös Niniven taistelu toistuu.

The “key” given to Mohammed, the king of Islam, whose name is not only the character of Islam, but also the place of the destruction marked by the battle of Nineveh. The king’s name “in the Hebrew tongue is Abaddon,” and “in the Greek tongue hath his name Apollyon.” The Greek and Hebrew emphasize the Old and New Testaments and instruct us that Abaddon means “the place of destruction” and Apollyon means “the destroyer.” In verse eleven of Revelation nine the king over Islam is Mohammed, but it is also the “angel of the bottomless pit,” which is Satan. Just as the pope is the antichrist as Satan’s right-hand man on earth, Mohammed is also directly controlled by Satan, the angel of the bottomless pit.

Islamin kuninkaalle, Mohammedille, annettu ”avain”, hänen nimensä ei ole ainoastaan islamin luonne, vaan myös hävityksen paikka, jota Niniven taistelu merkitsee. Kuninkaan nimi ”on hepreaksi Abaddon”, ja ”kreikaksi hänen nimensä on Apollyon”. Kreikka ja heprea korostavat Vanhaa ja Uutta testamenttia ja opettavat meille, että Abaddon merkitsee ”hävityksen paikkaa” ja Apollyon merkitsee ”hävittäjää”. Ilmestyskirjan yhdeksännen luvun yhdennessätoista jakeessa islamin yläpuolella oleva kuningas on Mohammed, mutta hän on myös ”syvyyden enkel(i)”, joka on Saatana. Niin kuin paavi on antikristus Saatanan oikeana kätenä maan päällä, myös Mohammed on suoraan Saatanan, syvyyden enkelin, hallitsema.

At the Sunday law, the threefold union is forced upon the world and the deadly wound that was delivered to the papacy in 1798, thus marking the end of the Dark Ages is healed. When the deadly wound is healed, the second period of the Dark Ages arrives, and at the great earthquake that is the Sunday law, Islam turns the key and smoke as from a furnace blots out the sun and stars as darkness returns. The battle of Nineveh is repeated at the Sunday law, for it is the key that brings the second period of darkness. There national apostasy is followed by national ruin. There “active despotism” bears full sway, for the smoke of Islam that darkens the sun and stars at the battle of Nineveh is as a burning furnace. The “burning furnace” was an element of God’s covenant with Abraham.

Sunnuntailain aikana kolminkertainen liitto pakotetaan maailman ylle, ja se kuolettava haava, joka annettiin paaviudelle vuonna 1798 ja joka siten merkitsi pimeän keskiajan päättymistä, paranee. Kun kuolettava haava paranee, pimeän keskiajan toinen ajanjakso saapuu, ja siinä suuressa maanjäristyksessä, joka on sunnuntailaki, islam kääntää avainta, ja savu, ikään kuin pätsistä, peittää auringon ja tähdet, kun pimeys palaa. Niiniven taistelu toistuu sunnuntailain aikana, sillä se on avain, joka tuo pimeyden toisen ajanjakson. Siellä kansallista luopumusta seuraa kansallinen perikato. Siellä ”aktiivinen despotismi” hallitsee täydellä vallalla, sillä islamin savu, joka pimentää auringon ja tähdet Niiniven taistelussa, on kuin palava pätsi. ”Palava pätsi” oli osa Jumalan liittoa Aabrahamin kanssa.

> And it came to pass, that, when the sun went down, and it was dark, behold a smoking furnace, and a burning lamp that passed between those pieces. Genesis 15:17.

> Ja tapahtui, kun aurinko oli laskenut ja oli pimeää, katso, savua tupruava pätsi ja palava soihtu kulkivat niiden kappaleiden välistä. 1. Mooseksen kirja 15:17.

The smoking furnace that passed between Abram’s covenant offerings identified the bondage in Egypt represented in the passage in verse thirteen.

Savuava pätsi, joka kulki Abramin liittouhrien välistä, osoitti jakeen kolmannessatoista kohdassa kuvatun Egyptin orjuuden.

> And he said unto Abram, Know of a surety that thy seed shall be a stranger in a land that is not theirs, and shall serve them; and they shall afflict them four hundred years. Genesis 15:13.

> Ja hän sanoi Abramille: Tiedä varmasti, että sinun jälkeläisesi joutuvat muukalaisiksi maassa, joka ei ole heidän omansa, ja he palvelevat sen asukkaita; ja nämä sortavat heitä neljäsataa vuotta. 1. Mooseksen kirja 15:13.

A “burning furnace,” such as Nebuchadnezzar’s furnace in chapter three of Daniel represents bondage and slavery, as was the condition of Shadrach, Meshach and Abednego.

”Palava pätsi”, sellaisen kuin Nebukadnessarin pätsi Danielin kirjan kolmannessa luvussa, edustaa orjuutta ja pakkotyötä, kuten oli Sadrakin, Meesakin ja Abednegon tila.

> “But like the stars in the vast circuit of their appointed path, God’s purposes know no haste and no delay. Through the symbols of the great darkness and the smoking furnace, God had revealed to Abraham the bondage of Israel in Egypt, and had declared that the time of their sojourning should be four hundred years. “Afterward,” He said, “shall they come out with great substance.” Genesis 15:14.” The Desire of Ages, 33.

> ”Mutta niin kuin tähdet laajalla, niille määrätyllä radallaan, Jumalan tarkoitukset eivät tunne kiirettä eivätkä viivytystä. Suuren pimeyden ja savun tupruavan pätsin vertauskuvien kautta Jumala oli ilmoittanut Aabrahamille Israelin orjuuden Egyptissä ja julistanut, että heidän muukalaisuutensa aika olisi neljäsataa vuotta. ”Sen jälkeen”, Hän sanoi, ”he tulevat lähtemään pois suuren omaisuuden kanssa.” 1. Moos. 15:14.” Alfa ja omega, osa 4, s. 33.

> But the Lord hath taken you, and brought you forth out of the iron furnace, even out of Egypt, to be unto him a people of inheritance, as ye are this day. Deuteronomy 4:20.

> Mutta Herra on ottanut teidät ja vienyt teidät pois rautaisesta pätsistä, pois Egyptistä, ollakseen hänelle perintökansa, niin kuin te tänä päivänä olette. 5. Mooseksen kirja 4:20.

The smoke that darkens the sun and moon when the key of the battle of Nineveh is turned identifies the persecution that begins in earnest at the Sunday law. The persecution of the Dark Ages then is repeated. The pioneers correctly identified that the battle of Nineveh was the “key” that brought Islam into prophetic history as the first woe in 627. The battle was between Rome and Persia, and it represented a victory for Rome, but it was what is called a Pyrrhic victory. A victory that is actually detrimental to the victor. The phrase comes from a victory by king Pyrrhus of Epirus. After two battles against the Romans (Heraclea in 280 BC and Asculum in 279 BC), he defeated the Roman army but lost a huge portion of his own troops. According to legend, he then said, “One more such victory and we are lost.”

Savu, joka pimentää auringon ja kuun, kun Niiniven taistelun avain käännetään, osoittaa vainon, joka alkaa täydellä voimallaan sunnuntailaissa. Näin pimeän keskiajan vaino toistuu. Pioneerit tunnistivat oikein, että Niiniven taistelu oli se ”avain”, joka toi islamin profeetalliseen historiaan ensimmäisenä voihuutoaikana vuonna 627. Taistelu käytiin Rooman ja Persian välillä, ja se merkitsi Roomalle voittoa, mutta se oli niin sanottu pyrrhoksenvoitto. Voitto, joka on todellisuudessa vahingollinen voittajalle. Ilmaus on peräisin Epeiroksen kuninkaan Pyrrhoksen voitosta. Kahden roomalaisia vastaan käydyn taistelun jälkeen (Herakleia vuonna 280 eKr. ja Asculum vuonna 279 eKr.) hän kukisti roomalaisen armeijan, mutta menetti valtavan osan omista joukoistaan. Tarun mukaan hän sanoi silloin: ”Vielä yksi tällainen voitto, ja me olemme mennyttä.”

The battle of Nineveh was a strategic victory for Rome, but when finished neither Rome or Persia had the power to thereafter effectively resist the onslaught of Islam. Persia is the United States and Rome is the papacy in the modern fulfillment of the battle of Nineveh. Medo-Persia as a two-horned power represent the two-horned power of the United States. At the Sunday law the United States is simply one horn, for leading to the Sunday law the image of the beast has been formed, and that formation consists of combining both horns into one. In Daniel eight, there are two horns representing the Medo-Persian Empire, and the Persian horn came up last.

Niniven taistelu oli Roomalle strateginen voitto, mutta sen päätyttyä ei Roomalla eikä Persialla ollut enää voimaa sen jälkeen tehokkaasti vastustaa islamin hyökkäystulvaa. Persia on Yhdysvallat ja Rooma on paavius Niniven taistelun nykyajan täyttymyksessä. Meedo-Persia kaksisarvisena valtana edustaa Yhdysvaltojen kaksisarvista valtaa. Sunnuntailain aikaan Yhdysvallat on yksinkertaisesti yksi sarvi, sillä sunnuntailakiin johtavassa kehityksessä pedon kuva on muodostettu, ja tuo muodostuminen koostuu molempien sarvien yhdistämisestä yhdeksi. Danielin kahdeksannessa luvussa on kaksi sarvea, jotka edustavat meedo-persialaista valtakuntaa, ja Persian sarvi nousi viimeisenä.

> Then I lifted up mine eyes, and saw, and, behold, there stood before the river a ram which had two horns: and the two horns were high; but one was higher than the other, and the higher came up last. Daniel 8:3.

> Sitten minä nostin silmäni ja katsoin, ja katso, virran edessä seisoi oinas, jolla oli kaksi sarvea; ja ne molemmat sarvet olivat korkeat, mutta toinen oli toista korkeampi, ja korkeampi nousi viimeisenä. Daniel 8:3.

The United States’ two horns of Republicanism and Protestantism join into one when church and state come together to form the image of the beast. That formation is fully consummated when the mark of the beast is enforced at the Sunday law. This identifies the United States as simply Persia at the Sunday law. Persia was defeated by Rome at the battle of Nineveh. How Rome defeated Persia is of historical significance, because of the maneuvers of Heraclius, the Roman Emperor.

Yhdysvaltojen kaksi sarvea, tasavaltalaisuus ja protestanttisuus, liittyvät yhdeksi, kun kirkko ja valtio tulevat yhteen muodostaakseen pedon kuvan. Tuo muodostuminen saatetaan täydellisesti päätökseen, kun pedon merkki pannaan täytäntöön sunnuntailaissa. Tämä osoittaa, että Yhdysvallat on sunnuntailain aikana yksinkertaisesti Persia. Persia voitettiin Rooman toimesta Niniven taistelussa. Se, kuinka Rooma voitti Persian, on historiallisesti merkityksellistä Herakleioksen, Rooman keisarin, sotatoimien vuoksi.

Simply put Heraclius accomplished a surprise attack, as opposed to a straight forward advancing attack. His efforts to accomplish the surprise are noted in history. The surprise included his decision to attack in winter, which was uncommon during those historic times, but it did not stop there. Heraclius started his invasion in mid-September 627 from the north (Armenian highlands). Instead of taking the expected route southward directly toward the Persian capital Ctesiphon, he made a wide arc, moving southeast along the border regions (roughly modern Turkey-Iran border). He then turned south and west, crossing the Great Zab River on December 1, 627. This placed his army on the Nineveh Plateau (east bank of the Tigris River), near the ruins of ancient Nineveh. This movement was from south to north relative to the Persian forces—the opposite of what the Persians anticipated. They expected him to continue pushing south toward Ctesiphon. It caught the Persian commander Rhahzadh off guard and forced him to chase Heraclius into unfavorable terrain. It allowed the Romans to choose the battlefield on the plains near Nineveh. The maneuver prevented the Romans from being trapped between Persian forces and gave them an escape route if needed. Combined with the fog on the day of battle and a feigned retreat tactic during the actual fighting, there were multiple layers of surprise. This bold winter invasion and flanking route deep into Persian territory is considered one of Heraclius’s greatest military achievements. It helped shatter Persian confidence and contributed heavily to the eventual Roman victory in the long war.

Yksinkertaisesti sanottuna Herakleios toteutti yllätyshyökkäyksen vastakohtana suoraviivaiselle etenevälle hyökkäykselle. Hänen pyrkimyksensä yllätyksen aikaansaamiseksi on merkitty muistiin historiassa. Yllätys sisälsi hänen päätöksensä hyökätä talvella, mikä oli noina historiallisina aikoina epätavallista, mutta siihen se ei jäänyt. Herakleios aloitti hyökkäyksensä syyskuun puolivälissä vuonna 627 pohjoisesta käsin (Armenian ylängöiltä). Sen sijaan, että hän olisi kulkenut odotettua reittiä etelään suoraan Persian pääkaupunkia Ktesifonia kohti, hän teki laajan kaarroksen edeten kaakkoon rajaseutuja pitkin (suunnilleen nykyisen Turkin ja Iranin rajaa). Tämän jälkeen hän kääntyi etelään ja länteen ylittäen Suuren Zabin joen 1. joulukuuta 627. Tämä sijoitti hänen armeijansa Niniven ylängölle (Tigrisjoen itärannalle), lähelle muinaisen Niniven raunioita. Tämä liike tapahtui etelästä pohjoiseen Persian joukkoihin nähden — päinvastaiseen suuntaan kuin persialaiset odottivat. He odottivat hänen jatkavan etenemistä etelään kohti Ktesifonia. Tämä yllätti Persian komentajan Rhahzadhin ja pakotti hänet ajamaan takaa Herakleiosta epäedulliseen maastoon. Se antoi roomalaisille mahdollisuuden valita taistelukentän Niniven lähistön tasangoilla. Tämä manööveri esti roomalaisia joutumasta loukkuun Persian joukkojen väliin ja antoi heille tarvittaessa pakoreitin. Yhdessä taistelupäivän sumun ja itse taistelun aikana käytetyn teeskennellyn vetäytymisen taktiikan kanssa yllätyksessä oli useita kerroksia. Tätä rohkeaa talvista sotaretkeä ja koukkausreittiä syvälle Persian alueelle pidetään yhtenä Herakleioksen suurimmista sotilaallisista saavutuksista. Se auttoi murtamaan persialaisten itseluottamuksen ja vaikutti ratkaisevasti roomalaisten lopulliseen voittoon pitkässä sodassa.

> “In the battle of Nineveh, which was fiercely fought from daybreak to the eleventh hour, twenty-eight standards, besides those which might be broken or torn, were taken from the Persians; the greatest part of their army was cut in pieces, and the victors (the Romans), concealing their own loss, passed the night on the field. The cities and palaces of Assyria were opened for the first time to the Romans.

> ”Niniven taistelussa, jota käytiin kiivaasti aamunkoitosta yhdenteentoista hetkeen, persialaisilta vallattiin kaksikymmentäkahdeksan sotamerkkiä, lukuun ottamatta niitä, jotka saattoivat olla rikottuja tai revittyjä; suurin osa heidän sotajoukostaan hakattiin kappaleiksi, ja voittajat (roomalaiset), salaten omat tappionsa, viettivät yön taistelukentällä. Assyrian kaupungit ja palatsit avautuivat ensimmäistä kertaa roomalaisille.

> “The Roman emperor was not strengthened by the conquests which he achieved; and a way was prepared at the same time, and by the same means, for the multitudes of Saracens from Arabia, like locusts from the same region, who, propagating in their course the dark and delusive Mohammedan creed, speedily overspread both the Persian and the Roman empire.

> ”Rooman keisaria ei vahvistunut niistä valloituksista, jotka hän saavutti; ja samalla kertaa sekä samoilla keinoilla valmistettiin tie Arabian lukuisille saraseeneille, jotka samalta seudulta kuin heinäsirkat, levittäen kulkunsa varrella pimeää ja petollista muhamettilaista uskoa, levisivät nopeasti sekä Persian että Rooman valtakunnan yli.

> “More complete illustration of this fact could not be desired than is supplied in the concluding words of the chapter from Gibbon, from which the preceding extracts are taken. ‘Although a victorious army had been formed under the standard of Heraclius, the unnatural effort seems to have exhausted rather than exercised their strength. While the emperor triumphed at Constantinople or Jerusalem, an obscure town on the confines of Syria was pillaged by the Saracens, and they cut in pieces some troops who advanced to its relief,—an ordinary and trifling occurrence, had it not been the prelude of a mighty revolution. These robbers were the apostles of Mohammed; their frantic valor had emerged from the desert; and in the last eight years of his reign, Heraclius lost to the Arabs the same provinces which he had rescued from the Persians.

> Tämän tosiasian täydellisempää havainnollistusta tuskin voitaisiin toivoa kuin se, jonka tarjoaa luvun päättävä jakso Gibbonilta, josta edeltävät otteet on otettu. ”Vaikka Herakleioksen lipun alla oli muodostettu voittoisa armeija, näyttää luonnoton ponnistus pikemminkin uuvuttaneen kuin harjoittaneen heidän voimiaan. Samaan aikaan kun keisari riemuitsi Konstantinopolissa tai Jerusalemissa, saraseenit ryöstivät erään vähäpätöisen kaupungin Syyrian rajaseuduilla, ja he hakkasivat kappaleiksi muutamia joukkoja, jotka etenivät sen avuksi — tavanomainen ja vähäinen tapaus, ellei se olisi ollut mahtavan mullistuksen alkusoitto. Nämä rosvot olivat Muhammedin apostoleja; heidän vimmaisa urhoollisuutensa oli puhjennut esiin erämaasta; ja hallituskautensa kahdeksan viimeisen vuoden aikana Herakleios menetti arabeille ne samat maakunnat, jotka hän oli pelastanut persialaisilta.

> “‘The spirit of fraud and enthusiasm, whose abode is not in the heavens,’ was let loose on earth. The bottomless pit needed but a key to open it, and that key was the fall of Chosroes. He had contemptuously torn the letter of an obscure citizen of Mecca. But when from his ‘blaze of glory’ he sunk into the ‘tower of darkness’ which no eye could penetrate, the name of Chosroes was suddenly to pass into oblivion before that of Mohammed; and the crescent seemed but to wait its rising till the falling of the star. Chosroes, after his entire discomfiture and loss of empire, was murdered in the year 628; and the year 629 is marked by ‘the conquest of Arabia,’ and ‘the first war of the Mohammedans against the Roman empire.’ ‘And the fifth angel sounded, and I saw a star fall from heaven unto the earth; and to him was given the key of the bottomless pit. And he opened the bottomless pit.’ He fell unto the earth. When the strength of the Roman empire was exhausted, and the great king of the East lay dead in his tower of darkness, the pillage of an obscure town on the borders of Syria was ‘the prelude of a mighty revolution.’ ‘The robbers were the apostles of Mohammed, and their frantic valor emerged from the desert.’” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 495–497.

> ”’Petoksen ja hurmahenkisyyden henki, jonka asuinsija ei ole taivaissa’, päästettiin irti maan päälle. Syvyys tarvitsi avattavakseen vain avaimen, ja tuo avain oli Khosraun lankeemus. Hän oli halveksivasti repinyt Mekan tuntemattoman kansalaisen kirjeen. Mutta kun hän ’kunnian loisteestaan’ vajosi siihen ’pimeyden torniin’, johon yksikään silmä ei voinut tunkeutua, Khosraun nimi oli äkisti väistyvä unohdukseen Muhammedin nimen tieltä; ja puolikuu näytti vain odottavan nousuaan tähden lankeamiseen asti. Khosrau murhattiin vuonna 628 täydellisen tappionsa ja valtakuntansa menetyksen jälkeen; ja vuotta 629 merkitsevät ’Arabian valloitus’ ja ’muhamettilaisten ensimmäinen sota Rooman valtakuntaa vastaan’. ’Ja viides enkeli puhalsi pasuunaan, ja minä näin tähden putoavan taivaasta maan päälle; ja sille annettiin syvyyden avain. Ja se avasi syvyyden.’ Hän putosi maan päälle. Kun Rooman valtakunnan voima oli ehtynyt ja idän suuri kuningas makasi kuolleena pimeyden tornissaan, Syyrian rajalla sijaitsevan tuntemattoman kaupungin ryöstö oli ’mahtavan vallankumouksen alkusoitto’. ’Rosvot olivat Muhammedin apostoleja, ja heidän hurja urheutensa nousi esiin autiomaasta.’” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 495–497.

The battle of Nineveh represents modern Rome conquering the United States at the Sunday law, but it is a pyrrhic victory, for a progressive judgment upon Rome begins at the Sunday law.

Niineven taistelu edustaa sitä, että nykyinen Rooma valloittaa Yhdysvallat sunnuntailaissa, mutta se on voitto, joka ostetaan liian kalliilla, sillä Roomaa kohtaan alkava asteittainen tuomio käynnistyy sunnuntailaissa.

Chosroes, was the head of the Persian empire, so Persia representing the United States’ fall at the Sunday law is the key that opens the bottomless pit at the fall of the sixth kingdom of Bible prophecy. It represents the Sunday law of verses sixteen, thirty-one, and forty-one of Daniel eleven, as well as, Revelation thirteen verse eleven.

Khosrau oli Persian valtakunnan päämies, joten Persia, joka edustaa Yhdysvaltojen lankeemusta sunnuntailaissa, on avain, joka avaa syvyyden kaivon Raamatun profetian kuudennen valtakunnan lankeemuksessa. Se edustaa sunnuntailakia Danielin yhdentoista luvun jakeissa kuusitoista, kolmekymmentäyksi ja neljäkymmentäyksi sekä Ilmestyskirjan kolmantenatoista luvun jakeessa yksitoista.

Notice the pioneer Stephen Haskell’s comments on the same verses and history:

Huomaa tienraivaaja Stephen Haskellin huomautukset samoista jakeista ja samasta historiasta:

> “The Arabs, or the Saracens, had never exercised any influence in the earth. In the history of nations, these free men of the desert had passed with scarcely a notice. Mohammedanism united the scattered tribes, and sent them forth as the conquerors of nations. The rapid progress which attended the Saracen arms was due, in great measure, to the strife between the Romans and Chosroes, the head of the modern Persian empire. This strife resulted in the fall of the latter. Modern Persia had stood as a barrier wall, keeping in check the power of Mohammed; but when that power fell, the barrier was gone, the ‘bottomless pit’ opened, and the Saracens deluged the world. When the 'bottomless pit was opened, there arose a smoke which hid the face of the sun.' The figure is a strong one, representing the darkening effect of Mohammedanism, as it spread over the face of the earth.” Stephen Haskell, The Story of the Seer of Patmos, 164, 165.

> ”Arabit eli saraseenit eivät olleet koskaan käyttäneet mitään vaikutusvaltaa maan päällä. Kansojen historiassa nämä aavikon vapaat miehet olivat sivuuttaneet miltei ilman mainintaa. Muhamettilaisuus yhdisti hajallaan olevat heimot ja lähetti ne forth kansojen valloittajina. Saraseenien aseiden nopea menestys johtui suurelta osin roomalaisten ja Khosroeen, nykyisen Persian valtakunnan johtajan, välisestä riidasta. Tämä riita johti jälkimmäisen kukistumiseen. Nykyinen Persia oli seissyt suojamuurina pitäen Muhammedin vallan kurissa; mutta kun tuo valta sortui, muuri oli poissa, ’syvyyden kaivo’ avattiin, ja saraseenit tulvivat maailman yli. Kun ’syvyyden kaivo avattiin, nousi savua, joka peitti auringon kasvot.’ Vertauskuva on voimakas ja kuvaa muhamettilaisuuden pimentävää vaikutusta sen levitessä yli maan pinnan.” Stephen Haskell, The Story of the Seer of Patmos, 164, 165.

That barrier wall in Rome’s history is the wall of separation of church and state that is removed at the Sunday law. There is another layer to the pyrrhic victory of Rome over Persia in the battle of Nineveh, for there was a previous battle of Nineveh, representing an Alpha and the battle of 627 representing the Omega. The battle was in 612 BC, roughly twelve hundred years apart. In that battle Assyria was defeated by a threefold confederacy and marked the end of the Assyrian Empire.

Tuo estevalli Rooman historiassa on kirkon ja valtion välisen eron muuri, joka poistetaan sunnuntailain yhteydessä. Rooman pyrrosvoittoon Persiasta Niniven taistelussa liittyy vielä toinenkin taso, sillä oli olemassa aiempi Niniven taistelu, joka edustaa Alffaa, ja vuoden 627 taistelu edustaa Oomegaa. Tuo taistelu käytiin vuonna 612 eKr., noin kahdentoista sadan vuoden välein. Tässä taistelussa Assyria kukistui kolminkertaisen liittouman toimesta, ja se merkitsi Assyrian valtakunnan loppua.

A. T. Jones comments on the alpha battle of Nineveh:

A. T. Jones kommentoi Niniven alfa-taistelua:

> “Affairs in the government of Assyria went from bad to worse, so that in 612 BC there was another grand revolt on the part of the same three countries, led this time by Nabopolassar himself. This one was completely successful: Nineveh was made a heap of ruins; and the Assyrian Empire was divided into three great divisions,—Media, holding the northeast and the extreme north, Babylon holding Elam and all the plain and valleys of the Euphrates and the Tigris, and Egypt holding all the country west of the Euphrates. The seal of this alliance between Babylon and Media was the marriage of the daughter of the king of Media to Nebuchadnezzar, son of Nabopolassar. It was in the performance of his part in the alliance against Assyria, that Pharaoh-Necho king of Egypt went up against the king of Assyria to fight against Carchemish by Euphrates when King Josiah of Judah went out to fight with him, and was slain at Megiddo. Then as all this western territory pertained to the king of Egypt, it was in exercise of his legitimate sovereignty, gained by conquest, that he removed Shallum, the son of Josiah, from being king of Judah, and appointed Eliakim king of Judah in his stead, changing his name to Jehoiakim, and laid a tax upon the land.” 1 Chronicles 3:15; 2 Kings 23:31–35.” A. T. Jones, Review and Herald, March 15, 1898.

> ”Asiat Assyrian hallinnossa menivät pahasta pahempaan, niin että vuonna 612 eKr. tapahtui jälleen toinen suuri kapina samojen kolmen maan taholta, tällä kertaa itse Nabopolassarin johdolla. Tämä oli täydellisesti menestyksellinen: Ninive tehtiin rauniokasaksi; ja Assyrian valtakunta jaettiin kolmeen suureen osaan,—Meedia sai koillisosan ja äärimmäisen pohjoisen, Babylon sai Elamin sekä koko Eufratin ja Tigrisin alangon ja laaksot, ja Egypti sai haltuunsa kaiken Eufratin länsipuolisen maan. Tämän Babylonin ja Meedian välisen liiton sinettinä oli Meedian kuninkaan tyttären avioliitto Nebukadnessarin, Nabopolassarin pojan, kanssa. Suorittaessaan oman osuutensa Assyriaa vastaan tehdyssä liitossa farao Neko, Egyptin kuningas, lähti Assyrian kuningasta vastaan sotiakseen Karkemisia vastaan Eufratin varrella, jolloin Juudan kuningas Joosia lähti häntä vastaan taistelemaan ja sai surmansa Megiddossa. Koska koko tämä läntinen alue kuului Egyptin kuninkaalle, hän käytti valloituksella saavuttamaansa laillista yliherruuttaan poistaessaan Sallumin, Joosian pojan, Juudan kuninkuudesta ja asettaessaan hänen sijaansa Juudan kuninkaaksi Eljakimin, muuttaen tämän nimen Joojakimiksi, ja pani maalle veron.” 1 Aikakirja 3:15; 2 Kuninkaiden kirja 23:31–35.” A. T. Jones, Review and Herald, 15. maaliskuuta 1898.

In the alpha battle of Nineveh of 612 BC, the Assyrian Empire came to an end, just as the sixth kingdom of Bible prophecy ends at the Sunday law. The victor in the battle was a threefold union of Babylon, Egypt and Media. In the warfare of that period King Josiah dies at Megiddo, thus typifying Armageddon. In the omega battle of Nineveh in 627, Islam of the third woe is released as the wall of protection in the Constitution is removed as typified, as Haskell noted of Persia as the “barrier wall” of protection being removed with the defeat of Persia. King Josiah’s death at Megiddo identifies the first battle of Nineveh as being the second battle in the last days. The last of the two battles of Nineveh in 627, when the key is turned and the pit is opened is the first in the last days, for the first will be last. The first battle of Nineveh between Assyria and the threefold union leads to Armageddon. The period of the second Dark Ages begins with the battle of Nineveh and ends with the battle of Nineveh.

Vuoden 612 eKr. Niiniven alfataistelussa Assyrian valtakunta tuli päätökseensä, aivan kuten Raamatun profetian kuudes valtakunta päättyy sunnuntailain kohdalla. Taistelun voittaja oli Babylonin, Egyptin ja Meedian kolminkertainen liitto. Tuon ajanjakson sodankäynnissä kuningas Joosia kuolee Megiddossa, ja näin hän toimii Harmagedonia esikuvallisesti kuvaavana. Niiniven omegataistelussa vuonna 627 kolmannen vitsauksen islam päästetään irti, kun perustuslaissa oleva suojamuuri poistetaan, kuten tämä esikuvallisesti osoittaa, niin kuin Haskell totesi Persiasta suojelun “muurina” eli esteenä, joka poistettiin Persian tappion myötä. Kuningas Joosian kuolema Megiddossa osoittaa, että ensimmäinen Niiniven taistelu on viimeisten päivien toinen taistelu. Näistä kahdesta Niiniven taistelusta viimeinen, vuonna 627 käyty taistelu, jolloin avain käännetään ja kuilu avataan, on viimeisten päivien ensimmäinen, sillä ensimmäisestä tulee viimeinen. Ensimmäinen Niiniven taistelu Assyrian ja kolminkertaisen liiton välillä johtaa Harmagedoniin. Toisten pimeiden aikojen ajanjakso alkaa Niiniven taistelulla ja päättyy Niiniven taisteluun.

The facts of the fifth trumpet which is the first woe of Revelation chapter nine is what the pioneers understood to be the clearest historical witness of any passage in the book of Revelation. Uriah Smith expresses that fact as follows:

Ilmestyskirjan yhdeksännen luvun viidennen pasuunan, joka on ensimmäinen voi-huuto, tosiasiat olivat se, minkä pioneerit ymmärsivät olevan selvin historiallinen todistus mistään Ilmestyskirjan kohdasta. Uriah Smith ilmaisee tämän asian seuraavasti:

> “‘VERSE 1. And the fifth angel sounded, and I saw a star fall from heaven unto the earth: and to him was given the key of the bottomless pit.’

> “‘JAE 1. Ja viides enkeli puhalsi pasuunaan, ja minä näin tähden putoavan taivaasta maan päälle; ja hänelle annettiin syvyyden kuilun avain.’”

> “For an exposition of this trumpet, we shall again draw from the writings of Mr. Keith. This writer truthfully says: ‘There is scarcely so uniform an agreement among interpreters concerning any other part of the Apocalypse as respecting the application of the fifth and sixth trumpets, or the first and second woes, to the Saracens and Turks. It is so obvious that it can scarcely be misunderstood. Instead of a verse or two designating each, the whole of the ninth chapter of the Revelation in equal portions, is occupied with a description of both.” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 495.

> ”Tämän pasuunan selityksessä turvaudumme jälleen herra Keithin kirjoituksiin. Tämä kirjoittaja sanoo totuudenmukaisesti: ’Tuskin minkään muun Ilmestyskirjan osan tulkinnasta vallitsee selittäjien keskuudessa yhtä yksimielinen yhteisymmärrys kuin viidennen ja kuudennen pasuunan eli ensimmäisen ja toisen voihuudon soveltamisesta saraseeneihin ja turkkilaisiin. Se on niin ilmeistä, että sitä tuskin voidaan ymmärtää väärin. Sen sijaan, että kumpaakin osoittaisi yksi tai kaksi jaetta, koko Ilmestyskirjan yhdeksäs luku on tasasuhtaisin osin omistettu molempien kuvaukselle.’ Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 495.

Peter is at Panium with the responsibility to correct the message of the fireballs of Nashville, and it is seen for the first time that the elements of the first woe perfectly align with the elements of the soon-coming Sunday law. The Lion of the tribe of Judah unsealed this understanding in agreement with other lines of prophecy that He had already put in place. The historians will testify to the significance of the surprise attack accomplished by Rome upon the Persians in 627, and when they do so, they noted Heraclius’ maneuvering around and behind Persia in the winter time as a ploy to keep hidden until the time of the attack.

Pietari on Paniumissa vastuussa Nashvillen tulipallojen sanoman oikaisemisesta, ja ensimmäistä kertaa nähdään, että ensimmäisen vitsauksen osatekijät ovat täydellisessä linjassa pian tulevan sunnuntailain osatekijöiden kanssa. Juudan heimon Leijona avasi tämän ymmärryksen sinetit sopusoinnussa muiden profetian linjojen kanssa, jotka Hän oli jo asettanut paikoilleen. Historioitsijat tulevat todistamaan sen merkityksestä, että Rooma toteutti yllätyshyökkäyksen persialaisia vastaan vuonna 627, ja tehdessään niin he totesivat Herakleioksen liikehtineen Persian ympäri ja sen taakse talviaikana juonena pysyä kätkössä hyökkäyksen hetkeen saakka.

Sister White informs us that Rome is simply waiting for “vantage ground,” and then she will strike.

Sisar White ilmoittaa meille, että Rooma vain odottaa “suotuisaa asemaa”, ja sitten se iskee.

> “God’s word has given warning of the impending danger; let this be unheeded, and the Protestant world will learn what the purposes of Rome really are, only when it is too late to escape the snare. She is silently growing into power. Her doctrines are exerting their influence in legislative halls, in the churches, and in the hearts of men. She is piling up her lofty and massive structures in the secret recesses of which her former persecutions will be repeated. Stealthily and unsuspectedly she is strengthening her forces to further her own ends when the time shall come for her to strike. All that she desires is vantage ground, and this is already being given her. We shall soon see and shall feel what the purpose of the Roman element is. Whoever shall believe and obey the word of God will thereby incur reproach and persecution.” The Great Controversy, 581.

> ”Jumalan sana on antanut varoituksen uhkaavasta vaarasta; jos tämä jätetään huomiotta, protestanttinen maailma saa tietää, mitkä Rooman tarkoitusperät todella ovat, vasta silloin, kun on liian myöhäistä välttää ansa. Se kasvaa äänettömästi valtaan. Sen opit vaikuttavat lainsäädäntösaleissa, kirkoissa ja ihmisten sydämissä. Se kasaa korkeita ja mahtavia rakennelmiaan, joiden salaisissa kätköissä sen entiset vainot tulevat toistumaan. Huomaamattomasti ja epäilyksiä herättämättä se vahvistaa voimiaan edistääkseen omia päämääriään silloin, kun sen aika iskeä koittaa. Kaikki, mitä se haluaa, on edullinen asema, ja tämä sille jo annetaan. Pian saamme nähdä ja tuntea, mikä roomalaisen aineksen tarkoitus on. Kuka tahansa uskoo ja tottelee Jumalan sanaa, saa siten osakseen häväistystä ja vainoa.” Suuri taistelu, 581.

As with the Emperor Heraclius, the papacy has been moving toward her goal “stealthily and unexpectedly” in fulfillment of Isaiah chapter twenty-three, where the whore of Tyre is forgotten for the history of the sixth kingdom of Bible prophecy. The secret surprise attack of Heraclius is the world forgetting the papacy from 1798 unto the Sunday law. Line upon line the first woe represents the third and last woe. In the first woe a pronouncement is made that also aligns with the history of Islam and the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Samoin kuin keisari Herakleioksen kohdalla, paavius on edennyt kohti päämääräänsä ”salaa ja odottamatta” Jesajan kahdennenkymmenennenkolmannen luvun täyttymyksenä, jossa Tyyron portto unohdetaan Raamatun profetian kuudennen valtakunnan historian ajaksi. Herakleioksen salainen yllätyshyökkäys on se, että maailma unohtaa paaviuden vuodesta 1798 aina sunnuntailakiin saakka. Määräys määräyksen päälle ensimmäinen voi edustaa kolmatta ja viimeistä voita. Ensimmäisessä voissa annetaan julistus, joka myös vastaa islamin historiaa ja sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen ajanjaksoa.

> And it was commanded them that they should not hurt the grass of the earth, neither any green thing, neither any tree; but only those men which have not the seal of God in their foreheads. And to them it was given that they should not kill them, but that they should be tormented five months: and their torment was as the torment of a scorpion, when he striketh a man. And in those days shall men seek death, and shall not find it; and shall desire to die, and death shall flee from them. Revelation 9:4–6.

> Ja niille annettiin käsky, etteivät ne vahingoittaisi maan ruohoa eivätkä mitään vihantaa eivätkä yhtäkään puuta, vaan ainoastaan niitä ihmisiä, joilla ei ollut Jumalan sinettiä otsassaan. Ja niille annettiin, etteivät ne tappaisi heitä, vaan että heitä vaivattaisiin viisi kuukautta; ja niiden tuottama vaiva oli niin kuin skorpionin vaiva, kun se pistää ihmistä. Ja niinä päivinä ihmiset etsivät kuolemaa eivätkä sitä löydä; he haluavat kuolla, mutta kuolema pakenee heitä. Ilmestys 9:4–6.

Before the key is turned at the battle of Nineveh, which is the soon-coming Sunday law the one hundred and forty-four thousand are already sealed. At the Sunday law the destruction of the cities which is initiated with the fireballs of Nashville is represented as a period of “five months,” when warfare rages and the second papal blood bath is initiated in fulfillment of the answer given to the martyrs of the Dark Ages in the fifth seal.

Ennen kuin avain käännetään Niniven taistelussa, joka on pian tuleva sunnuntailaki, sataneljäkymmentäneljätuhatta on jo sinetöity. Sunnuntailain aikana kaupunkien hävitys, joka pannaan alulle Nashvillen tulipalloilla, esitetään ”viiden kuukauden” ajanjaksona, jolloin sota raivoaa ja toinen paavillinen verilöyly käynnistyy täyttäen sen vastauksen, joka annettiin pimeän keskiajan marttyyreille viidennessä sinetissä.

> And when he had opened the fifth seal, I saw under the altar the souls of them that were slain for the word of God, and for the testimony which they held: And they cried with a loud voice, saying, How long, O Lord, holy and true, dost thou not judge and avenge our blood on them that dwell on the earth? And white robes were given unto every one of them; and it was said unto them, that they should rest yet for a little season, until their fellow servants also and their brethren, that should be killed as they were, should be fulfilled. Revelation 6:9–11.

> Ja kun hän avasi viidennen sinetin, minä näin alttarin alla niiden sielut, jotka oli surmattu Jumalan sanan tähden ja sen todistuksen tähden, joka heillä oli. Ja he huusivat suurella äänellä sanoen: Kuinka kauan, Herra, pyhä ja totinen, sinä et tuomitse etkä kosta meidän vertamme niille, jotka maan päällä asuvat? Ja jokaiselle heistä annettiin valkoinen vaate, ja heille sanottiin, että heidän tuli vielä levätä vähän aikaa, kunnes myös heidän kanssapalvelijainsa ja heidän veljiensä luku täyttyisi, niiden, jotka joutuisivat tapettaviksi niin kuin hekin. Ilmestys 6:9–11.

The martyrs of the Dark Ages are the first group that typify the martyrs of Modern Rome during the Sunday law crisis. Before that crisis arrives the one hundred and forty-four thousand are sealed, and that sealing process began at 9/11 with the arrival of Islam of the third woe, and the sprinkling of the latter rain. When the martyrs of the first Dark Ages asked when the papacy would be judged, they were told there will be a second group of martyrs when the Dark Ages are repeated, which is when the key of the battle of Nineveh is fulfilled at the soon-coming Sunday law. Before the second group of martyrs are made up the one hundred and forty-four thousand are sealed, and the period of the sealing that began on 9/11 is identified in the fifth seal, for the conversation there set forth is found in Revelation chapter six, verses NINE through ELEVEN, thus marking the beginning and ending of the sealing with 9/11. The ending introduces the destruction of Islam as set forth in Revelation NINE, ELEVEN, and those who are sealed will have fulfilled the experience of Daniel represented in Daniel NINE, ELEVEN.

Pimeän keskiajan marttyyrit ovat ensimmäinen ryhmä, joka esikuvallisesti kuvaa modernin Rooman marttyyreja sunnuntailakikriisin aikana. Ennen kuin tuo kriisi saapuu, sata neljäkymmentäneljä tuhatta sinetöidään, ja tuo sinetöimisen prosessi alkoi 9/11:stä kolmannen vitsauksen islamin saapumisen sekä myöhäissateen vihmomisen myötä. Kun ensimmäisen pimeän keskiajan marttyyrit kysyivät, milloin paavikunta tuomittaisiin, heille sanottiin, että tulee olemaan toinen marttyyrien ryhmä, kun pimeä keskiaika toistuu, mikä on se hetki, jolloin pian tulevan sunnuntailain yhteydessä täyttyy Niiniven taistelun avain. Ennen kuin toinen marttyyrien ryhmä tulee täydeksi, sata neljäkymmentäneljä tuhatta sinetöidään, ja sinetöimisen ajanjakso, joka alkoi 9/11:stä, yksilöidään viidennessä sinetissä, sillä siellä esitetty keskustelu löytyy Ilmestyskirjan kuudennen luvun jakeista YHDEKSÄN–YKSIITOISTA, osoittaen siten sinetöimisen alun ja lopun numerolla 9/11. Loppu tuo esiin islamin tuhon, kuten Ilmestyskirjassa YHDEKSÄN, YKSIITOISTA esitetään, ja ne, jotka on sinetöity, ovat täyttäneet Danielin kokemuksen, jota Danielissa YHDEKSÄN, YKSIITOISTA kuvataan.

We will continue these things in the next article.

Jatkamme näitä asioita seuraavassa artikkelissa.

Back to Articles