Article

# The Book of Daniel - Number Forty-Six

Danielin kirja – Neljäkymmentäkuusi

The Rest and Refreshing

Lepo ja virvoitus

Author

Jeff Pippenger

Published

January 10, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

> Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts. For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little: For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves: Therefore thus saith the Lord God, Behold, I lay in Zion for a foundation a stone, a tried stone, a precious corner stone, a sure foundation: he that believeth shall not make haste. Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:9–18.

> Kenelle hän opettaisi tietoa, ja kenelle hän tekisi opin ymmärrettäväksi? Niillekö, jotka ovat vieroitetut maidosta ja irrotetut rinnoilta? Sillä käsky käskyn päälle, käsky käskyn päälle, sääntö säännön päälle, sääntö säännön päälle, täällä vähän, tuolla vähän. Sillä sopertavin huulin ja vieraalla kielellä hän puhuu tälle kansalle. Heille hän sanoi: Tämä on lepo, jossa saatte väsyneen lepäämään, ja tämä on virvoitus; mutta he eivät tahtoneet kuulla. Niin Herran sana oli heille: käsky käskyn päälle, käsky käskyn päälle, sääntö säännön päälle, sääntö säännön päälle, täällä vähän, tuolla vähän; jotta he menisivät ja kaatuisivat selälleen ja murskautuisivat ja joutuisivat paulaan ja tulisivat vangituiksi. Sentähden kuulkaa Herran sana, te pilkkaajat, jotka hallitsette tätä kansaa, joka on Jerusalemissa. Koska te olette sanoneet: Me olemme tehneet liiton kuoleman kanssa, ja tuonelan kanssa meillä on sopimus; kun tulviva ruoska käy lävitse, ei se meihin ulotu, sillä me olemme tehneet valheesta turvamme ja petoksen suojaan kätkeytyneet; sentähden näin sanoo Herra, Herra: Katso, minä lasken Siioniin peruskiveksi kiven, koetellun kiven, kalliin kulmakiven, lujasti perustetun; joka uskoo, se ei pakene. Ja minä panen oikeuden mittanuoraksi ja vanhurskauden luotilangaksi; ja rakeet pyyhkivät pois valheen turvan, ja vedet tulvivat yli suojapaikan. Ja teidän liittonne kuoleman kanssa pyyhitään pois, eikä sopimuksenne tuonelan kanssa pysy; kun tulviva ruoska käy lävitse, silloin se tallaa teidät maahan. Jesaja 28:9–18.

In 1863, the scornful men that ruled Jerusalem began a progressive work of covering up Miller’s jewels and replacing them with counterfeit coins and jewels. In doing so they “made a covenant with death,” they “made lies” their “refuge and “hid” “under falsehood.” But they were to be tested with the last day message of the “rest” and the “refreshing,” which Peter speaks of in the book of Acts.

Vuonna 1863 ne pilkkaajat miehet, jotka hallitsivat Jerusalemia, alkoivat asteittaisen työn peittääkseen Millerin jalokivet ja korvatakseen ne väärennetyillä kolikoilla ja jalokivillä. Näin tehdessään he ”tekivät liiton kuoleman kanssa”, he tekivät ”valheesta” ”turvansa” ja ”kätkeytyivät” ”petoksen alle”. Mutta heidät oli koeteltava viimeisten päivien sanomalla ”levosta” ja ”virvoituksesta”, josta Pietari puhuu Apostolien teoissa.

> But those things, which God before had showed by the mouth of all his prophets, that Christ should suffer, he hath so fulfilled. Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; And he shall send Jesus Christ, which before was preached unto you: Whom the heaven must receive until the times of restitution of all things, which God hath spoken by the mouth of all his holy prophets since the world began. For Moses truly said unto the fathers, A prophet shall the Lord your God raise up unto you of your brethren, like unto me; him shall ye hear in all things whatsoever he shall say unto you. And it shall come to pass, that every soul, which will not hear that prophet, shall be destroyed from among the people. Yea, and all the prophets from Samuel and those that follow after, as many as have spoken, have likewise foretold of these days. Acts 3:18–24.

> Mutta sen, minkä Jumala oli ennalta ilmoittanut kaikkien profeettainsa suun kautta, että Kristuksen piti kärsiä, hän on näin täyttänyt. Tehkää siis parannus ja kääntykää, että teidän syntinne pyyhittäisiin pois, jotta virvoituksen ajat tulisivat Herran kasvojen edestä; ja että hän lähettäisi teille sen Kristuksen Jeesuksen, joka on teille edeltä saarnattu, jonka taivaan tulee pitää luonaan niihin aikoihin asti, jolloin kaikki jälleen kohdallensa asetetaan, mistä Jumala on puhunut kaikkien pyhäin profeettainsa suun kautta maailman alusta asti. Sillä Mooses sanoi todella isille: ‘Profeetan on Herra, teidän Jumalanne, herättävä teille veljienne joukosta, minun kaltaiseni; häntä kuulkaa kaikessa, mitä hän teille puhuu. Ja on tapahtuva, että jokainen sielu, joka ei kuule sitä profeettaa, hävitetään kansan seasta.’ Ja samoin kaikki profeetat Samuelista alkaen ja hänen jälkeensä tulleet, niin monet kuin ovat puhuneet, ovat myös ennustaneet näistä päivistä. Apt. 3:18–24.

Peter identifies that all the prophets spoke of the times of refreshing and latter rain, and Isaiah is identifying the class that reject the final times of refreshing that occurs at the conclusion of the investigative judgment, when sin is being blotted out and the latter rain is falling. At that time, the class who have made a covenant of death that Isaiah is referring to, according to Peter will “be destroyed from among the people.” Sister White often addresses this very time of Isaiah’s rest and refreshing.

Pietari osoittaa, että kaikki profeetat puhuivat virvoituksen ajoista ja myöhäissateesta, ja Jesaja yksilöi sen luokan, joka hylkää lopulliset virvoituksen ajat, jotka tapahtuvat tutkivan tuomion päättyessä, kun syntiä pyyhitään pois ja myöhäissade lankeaa. Tuona aikana se luokka, joka on tehnyt kuoleman liiton ja johon Jesaja viittaa, Pietarin mukaan ”hävitetään kansan joukosta”. Sisar White käsittelee usein juuri tätä Jesajan lepoa ja virvoitusta koskevaa aikaa.

> “The angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory. A work of world-wide extent and unwonted power is here foretold. The advent movement of 1840–44 was a glorious manifestation of the power of God; the first angel’s message was carried to every missionary station in the world, and in some countries there was the greatest religious interest which has been witnessed in any land since the Reformation of the sixteenth century; but these are to be exceeded by the mighty movement under the last warning of the third angel.

> ”Enkelin, joka yhtyy kolmannen enkelin sanoman julistukseen, on valaistava koko maa kirkkaudellaan. Tässä ennustetaan maailmanlaajuista ja poikkeuksellisen voimallista työtä. Vuosien 1840–44 adventtiliike oli Jumalan voiman loistava ilmentymä; ensimmäisen enkelin sanoma vietiin jokaiseen maailman lähetystyöasemaan, ja joissakin maissa vallitsi suurin uskonnollinen kiinnostus, mitä missään maassa oli nähty kuudennentoista vuosisadan uskonpuhdistuksen jälkeen; mutta nämä jäävät toisiksi sen mahtavan liikkeen rinnalla, joka tapahtuu kolmannen enkelin viimeisen varoituksen aikana.

> “The work will be similar to that of the Day of Pentecost. As the ‘former rain’ was given, in the outpouring of the Holy Spirit at the opening of the gospel, to cause the upspringing of the precious seed, so the ‘latter rain’ will be given at its close for the ripening of the harvest. ‘Then shall we know, if we follow on to know the Lord: His going forth is prepared as the morning; and He shall come unto us as the rain, as the latter and former rain unto the earth.’ Hosea 6:3. ‘Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for He hath given you the former rain moderately, and He will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain.’ Joel 2:23. ‘In the last days, saith God, I will pour out of My Spirit upon all flesh.’ ‘And it shall come to pass, that whosoever shall call on the name of the Lord shall be saved.’ Acts 2:17, 21.

> Työ on oleva samanlainen kuin helluntaipäivänä. Niin kuin ”varhaissade” annettiin Pyhän Hengen vuodatuksessa evankeliumin alussa, jotta kallisarvoinen siemen nousisi oraalle, samoin ”myöhäissade” annetaan sen lopussa sadon kypsyttämiseksi. ”Niin me saamme tuntea, me pyrimme tuntemaan Herran. Hänen tulonsa on varma kuin aamurusko, hän tulee meidän tykömme kuin sade, kuin kevätsade ja syyssade maan päälle.” Hoos. 6:3. ”Iloitkaa siis, Siionin lapset, ja riemuitkaa Herrassa, Jumalassanne, sillä hän antaa teille syyssateen oikeassa määrässä ja lähettää teille sateen, sekä syyssateen että kevätsateen.” Joel 2:23. ”Viimeisinä päivinä, sanoo Jumala, minä vuodatan Henkeäni kaiken lihan päälle.” ”Ja on tapahtuva, että jokainen, joka huutaa avuksi Herran nimeä, pelastuu.” Ap. t. 2:17, 21.

> “The great work of the gospel is not to close with less manifestation of the power of God than marked its opening. The prophecies which were fulfilled in the outpouring of the former rain at the opening of the gospel are again to be fulfilled in the latter rain at its close. Here are ‘the times of refreshing’ to which the apostle Peter looked forward when he said: ‘Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and He shall send Jesus.’ Acts 3:19, 20.” The Great Controversy, 611.

> ”Evankeliumin suuren työn ei tule päättyä vähäisempään Jumalan voiman ilmenemiseen kuin mikä merkitsi sen alkua. Profetiat, jotka täyttyivät varhaissateen vuodatuksessa evankeliumin alkaessa, tulevat jälleen täyttymään myöhäissateessa sen päättyessä. Tässä ovat ne ’virvoituksen ajat’, joita apostoli Pietari odotti sanoessaan: ’Tehkää siis parannus ja kääntykää, että teidän syntinne pyyhittäisiin pois, kun virvoituksen ajat tulevat Herran kasvoista; ja Hän on lähettävä Jeesuksen.’ Ap. t. 3:19, 20.” Suuri taistelu, 611.

The test is based upon the methodology of the latter rain, as represented as “line upon line.” The testing message is delivered by watchmen who are of “another tongue,” who are represented as having “stammering lips.” The testing message of the latter rain would be delivered by watchmen who had not been trained in the methodology of apostate Protestantism and Catholicism, which Adventism has adopted throughout its history of rebellion.

Koetus perustuu myöhäissateen menetelmään, jota kuvataan sanoin ”rivi rivin päälle”. Koetteleva sanoma julistetaan vartijoiden kautta, jotka ovat ”toista kieltä” ja joita kuvataan sellaisiksi, joilla on ”sopertavat huulet”. Myöhäissateen koetteleva sanoma oli määrä julistaa vartijoiden kautta, joita ei ollut koulutettu luopioprotestantismin ja katolilaisuuden menetelmässä, jonka adventismi on omaksunut koko kapinansa historian ajan.

> “The time is not far distant when the test will come to every soul. The mark of the beast will be urged upon us. Those who have step by step yielded to worldly demands and conformed to worldly customs will not find it a hard matter to yield to the powers that be, rather than subject themselves to derision, insult, threatened imprisonment, and death. The contest is between the commandments of God and the commandments of men. In this time the gold will be separated from the dross in the church. True godliness will be clearly distinguished from the appearance and tinsel of it. Many a star that we have admired for its brilliancy will then go out in darkness. Chaff like a cloud will be borne away on the wind, even from places where we see only floors of rich wheat. All who assume the ornaments of the sanctuary, but are not clothed with Christ’s righteousness, will appear in the shame of their own nakedness.

> ”Ei ole enää kaukana se aika, jolloin koetus kohtaa jokaista sielua. Pedon merkkiä tullaan painostamaan meidän päällemme. Ne, jotka askel askeleelta ovat myöntyneet maailman vaatimuksiin ja mukautuneet maailman tapoihin, eivät tule pitämään vaikeana alistua vallanpitäjille sen sijaan, että saattaisivat itsensä pilkan, loukkausten, vankeusuhkien ja kuoleman alaisiksi. Taistelu käydään Jumalan käskyjen ja ihmisten käskyjen välillä. Tänä aikana kulta erotetaan kuonasta seurakunnassa. Todellinen jumalisuus erotetaan selvästi sen ulkomuodosta ja kimalteesta. Moni tähti, jota olemme ihailleet sen loiston vuoksi, sammuu silloin pimeyteen. Akanat kuin pilvi kulkeutuvat tuulen mukana pois, vieläpä paikoista, joissa näemme vain runsaan vehnän puimatantereita. Kaikki, jotka omaksuvat pyhäkön kaunistukset mutta eivät ole puetut Kristuksen vanhurskauteen, tulevat ilmi oman alastomuutensa häpeässä.”

> “When trees without fruit are cut down as cumberers of the ground, when multitudes of false brethren are distinguished from the true, then the hidden ones will be revealed to view, and with hosannas range under the banner of Christ. Those who have been timid and self-distrustful will declare themselves openly for Christ and His truth. The most weak and hesitating in the church will be as David—willing to do and dare. The deeper the night for God’s people, the more brilliant the stars. Satan will sorely harass the faithful; but, in the name of Jesus, they will come off more than conquerors. Then will the church of Christ appear ‘fair as the moon, clear as the sun, and terrible as an army with banners.’

> ”Kun hedelmättömät puut maan vaivaajina hakataan pois, kun väärien veljien joukot erotetaan todellisista, silloin kätketyt tulevat näkyviin ja asettuvat hoosiannahuudoin Kristuksen lipun alle. Ne, jotka ovat olleet arkoja ja epäluuloisia itseään kohtaan, tunnustautuvat avoimesti Kristuksen ja Hänen totuutensa puolelle. Kirkon heikoimmat ja epäröivimmät ovat oleva kuin Daavid — valmiita toimimaan ja uskaltamaan. Mitä syvempi on yö Jumalan kansalle, sitä kirkkaammin tähdet loistavat. Saatana ahdistaa uskollisia ankarasti; mutta Jeesuksen nimessä he saavat enemmän kuin voittajan voiton. Silloin Kristuksen kirkko on ilmestyvä ’ihana kuin kuu, kirkas kuin aurinko ja pelottava kuin sotajoukko lippuineen.’”

> “The seeds of truth that are being sown by missionary efforts will then spring up and blossom and bear fruit. Souls will receive the truth who will endure tribulation and praise God that they may suffer for Jesus. ‘In the world ye shall have tribulation: but be of good cheer; I have overcome the world.’ When the overflowing scourge shall pass through the earth, when the fan is purging Jehovah’s floor, God will be the help of His people. The trophies of Satan may be exalted on high, but the faith of the pure and holy will not be daunted.

> Lähetystyön kylvämät totuuden siemenet puhkeavat silloin versomaan, kukoistavat ja kantavat hedelmää. Sielut ottavat vastaan totuuden, he, jotka kestävät ahdistuksen ja ylistävät Jumalaa siitä, että saavat kärsiä Jeesuksen tähden. ”Maailmassa teillä on ahdistus; mutta olkaa turvallisella mielellä: minä olen voittanut maailman.” Kun ylitsevuotava vitsaus käy yli maan, kun viskin puhdistaa Jehovan puimatantereen, Jumala on kansansa apu. Saatanan voitonmerkit saatetaan korottaa korkealle, mutta puhtaiden ja pyhien usko ei lannistu.

> “Elijah took Elisha from the plow and threw upon him his mantle of consecration. The call to this great and solemn work was presented to men of learning and position; had these been little in their own eyes and trusted fully in the Lord, He would have honored them with bearing His standard in triumph to the victory. But they separated from God, yielded to the influence of the world, and the Lord rejected them.

> ”Elia otti Elisan auran äärestä ja heitti hänen ylleen vihkiytymisensä vaipan. Kutsu tähän suureen ja juhlalliseen työhön esitettiin oppineille ja arvossa pidetyille miehille; jos nämä olisivat olleet vähäiset omissa silmissään ja täysin luottaneet Herraan, Hän olisi kunnioittanut heitä antamalla heidän kantaa Hänen lippuaan voitokkaasti voittoon. Mutta he erottautuivat Jumalasta, antautuivat maailman vaikutukselle, ja Herra hylkäsi heidät.

> “Many have exalted science and lost sight of the God of science. This was not the case with the church in the purest times.

> ”Monet ovat korottaneet tieteen ja kadottaneet näkyvistään tieteen Jumalan. Näin ei ollut asianlaita seurakunnassa sen puhtaimpina aikoina.

> “God will work a work in our day that but few anticipate. He will raise up and exalt among us those who are taught rather by the unction of His Spirit than by the outward training of scientific institutions. These facilities are not to be despised or condemned; they are ordained of God, but they can furnish only the exterior qualifications. God will manifest that He is not dependent on learned, self-important mortals.” Testimonies, volume 5, 81, 82.

> ”Jumala on meidän päivinämme tekevä työn, jota vain harvat ennakolta odottavat. Hän on nostava keskuudestamme ja korottava niitä, joita opettaa pikemminkin Hänen Henkensä voitelu kuin tieteellisten oppilaitosten ulkonainen koulutus. Näitä mahdollisuuksia ei pidä halveksia eikä tuomita; Jumala on ne säätänyt, mutta ne voivat antaa vain ulkonaiset pätevyydet. Jumala on ilmaiseva, ettei Hän ole riippuvainen oppineista, itseensä tärkeinä suhtautuvista kuolevaisista.” Testimonies, osa 5, 81, 82.

The “overflowing scourge” is a symbol of the Sunday law, which begins at the hour of the great earthquake of Revelation eleven. It represents the progressive Sunday law testing time.

“Ylitsevuotava ruoska” on sunnuntailain vertauskuva, joka alkaa Ilmestyskirjan yhdentoista luvun suuren maanjäristyksen hetkellä. Se kuvaa sunnuntailakia koskevan koetusajan asteittaista etenemistä.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> ”Vieraat kansat seuraavat Yhdysvaltojen esimerkkiä. Vaikka se kulkee edellä, sama kriisi kohtaa kuitenkin meidän kansaamme kaikkialla maailmassa.” Testimonies, osa 6, 395.

Just before the Sunday law, the counterfeit coins of Miller’s dream are swept out of the window, as Laodicean Adventists are spewed out of the mouth of the Lord. Then the church is lifted up as an ensign, “fair as the moon, clear as the sun, and terrible as an army with banners”. Isaiah’s message that proceeds from “another tongue” and “stammering lips,” represents those who are raised up and exalted and who are taught by the unction of His Spirit rather than by the outward training of scientific institutions. The drunkards of Ephraim fail the test of “line upon line,” for the wisdom of their wise men is gone. Prophecy to them has become as a book that is sealed.

Juuri ennen sunnuntailakia Millerin unen väärennetyt kolikot lakaistaan ulos ikkunasta, samoin kuin laodikealaiset adventistit oksennetaan ulos Herran suusta. Sitten seurakunta korotetaan tunnusmerkiksi, “ihana kuin kuu, kirkas kuin aurinko ja peljättävä kuin sotajoukko lippuineen”. Jesajan sanoma, joka käy esiin “toisella kielellä” ja “änkyttävin huulin”, edustaa niitä, jotka nostetaan esiin ja korotetaan ja joita opetetaan Hänen Henkensä voitelun kautta eikä tieteellisten laitosten ulkonaisen koulutuksen avulla. Efraimin juomarit eivät läpäise koetta “käsky käskyn päälle”, sillä heidän viisaidensa viisaus on kadonnut. Profetia on heille tullut kuin sinetöity kirja.

The history, which according to Peter, all the prophets since Samuel have spoken of, provides several illustrations of the destruction of Adventists who reject the latter rain message, but it is not physical death that they suffer at the Sunday law, but a spiritual death which is accompanied by the recognition of the reality of being lost for eternity, as represented by the foolish virgins, who in the book of Amos awaken to the fact that they are lost.

Historia, josta Pietarin mukaan kaikki profeetat Samuelista alkaen ovat puhuneet, tarjoaa useita kuvauksia niiden adventistien tuhosta, jotka hylkäävät myöhäissateen sanoman; mutta sunnuntailaissa heidän kärsimänsä ei ole fyysinen kuolema, vaan hengellinen kuolema, johon liittyy sen todellisuuden tajuaminen, että he ovat iankaikkisesti kadotettuja, kuten vertauskuvallisesti esittävät tyhmät neitsyet, jotka Aamoksen kirjassa havahtuvat siihen tosiasiaan, että he ovat kadotettuja.

> Behold, the days come, saith the Lord God, that I will send a famine in the land, not a famine of bread, nor a thirst for water, but of hearing the words of the Lord: And they shall wander from sea to sea, and from the north even to the east, they shall run to and fro to seek the word of the Lord, and shall not find it. In that day shall the fair virgins and young men faint for thirst. They that swear by the sin of Samaria, and say, Thy god, O Dan, liveth; and, The manner of Beersheba liveth; even they shall fall, and never rise up again. Amos 8:11–14.

> Katso, päivät tulevat, sanoo Herra, Herra, jolloin minä lähetän maahan nälän, en leivän nälkää enkä veden janoa, vaan Herran sanojen kuulemisen nälän. Ja he harhailevat mereltä merelle ja pohjoisesta aina itään; he juoksevat sinne tänne etsimään Herran sanaa, mutta eivät sitä löydä. Sinä päivänä kauniit neitsyet ja nuorukaiset menehtyvät janoon. Ne, jotka vannovat Samarian synnin kautta ja sanovat: Niin totta kuin sinun jumalasi elää, oi Dan, ja: Niin totta kuin Beerseban tie elää — he kaatuvat eivätkä enää koskaan nouse. Aamos 8:11–14.

After referencing the hour of the Sunday law with the symbol of the “overflowing scourge,” Isaiah addresses the ongoing fear and anxiety of those who made a covenant with death.

Viitattuaan sunnuntailain hetkeen vertauskuvalla ”tulviva ruoska” Jesaja käsittelee edelleen niiden pelkoa ja ahdistusta, jotka tekivät liiton kuoleman kanssa.

> And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. From the time that it goeth forth it shall take you: for morning by morning shall it pass over, by day and by night: and it shall be a vexation only to understand the report. Isaiah 28:18, 19.

> Ja teidän liittonne kuoleman kanssa mitätöidään, eikä sopimuksenne tuonelan kanssa pysy voimassa; kun tulviva ruoska käy lävitse, silloin se polkee teidät maahan. Aina siitä ajasta lähtien, kun se lähtee liikkeelle, se tempaa teidät mukaansa; sillä aamu aamun jälkeen se kulkee ylitse, päivin ja öin; ja pelkkä sanoman ymmärtäminenkin on oleva kauhistus. Jesaja 28:18, 19.

The understanding of the increase of knowledge represented by Miller’s jewels will then be unavailable, but the “understanding” of the report of the progressive Sunday law crisis will identify that their covenant with death has been disannulled. Those who have hidden “under falsehood,” will then recognize that “the Lord God,” had laid “in Zion for a foundation a stone, a tried stone, a precious corner stone, a sure foundation,” but it will be too late. The falsehoods that they have hidden under as they progressed through history are then swept away. Many of those obvious lies, can easily be recognized in the vision of the Ulai River.

Millerin jalokivien edustama tietoisuuden lisääntymisen ymmärtäminen ei silloin enää ole saatavilla, mutta etenevän sunnuntailakikriisin sanoman ”ymmärrys” osoittaa, että heidän liittonsa kuoleman kanssa on tehty mitättömäksi. Ne, jotka ovat kätkeytyneet ”valheen turviin”, tulevat silloin tunnistamaan, että ”Herra, Herra” oli pannut ”Siioniin peruskiveksi kiven, koetellun kiven, kalliin kulmakiven, lujasti perustetun perustuksen”, mutta liian myöhään. Ne valheet, joiden turviin he ovat historian kuluessa kätkeytyneet, pyyhkäistään silloin pois. Monet noista ilmeisistä valheista voidaan helposti tunnistaa Ulaijoen näyssä.

The Millerites, in agreement with their understanding of Daniel chapter two, identified the kingdoms in Daniel eight, as the same kingdoms which are represented in chapter seven. The distinction between the two chapters is that chapter seven represents the political elements of the kingdoms, and chapter eight represents the religious elements of the kingdoms. For this reason, Daniel chapter eight is portrayed with sanctuary terms.

Millerilaiset tunnistivat Danielin kirjan toista lukua koskevan ymmärryksensä mukaisesti Daniel 8:ssa mainitut valtakunnat samoiksi valtakunniksi, jotka esitetään 7. luvussa. Näiden kahden luvun välinen ero on siinä, että 7. luku kuvaa valtakuntien poliittisia piirteitä, kun taas 8. luku kuvaa valtakuntien uskonnollisia piirteitä. Tästä syystä Daniel 8 esitetään pyhäkköön liittyvin käsittein.

Daniel chapter eight, employs sanctuary symbolism to represent the kingdoms, but every sanctuary symbol represented in the chapter is corrupted, thus identifying a distinction between the true religion of Christ and the false religion of Satan. A ram is an animal that was used as an offering in God’s sanctuary, but every sanctuary offering was to be perfect. The ram in chapter eight, was disqualified from being used as an offering in God’s sanctuary, for the horns were not identical.

Danielin kahdeksas luku käyttää pyhäkkösymboliikkaa kuvaamaan valtakuntia, mutta jokainen luvussa esitetty pyhäkkösymboli on turmeltunut ja osoittaa siten eron Kristuksen tosi uskonnon ja Saatanan väärän uskonnon välillä. Oinas on eläin, jota käytettiin uhrina Jumalan pyhäkössä, mutta jokaisen pyhäkköuhrin tuli olla virheetön. Kahdeksannen luvun oinas oli kelpaamaton käytettäväksi uhrina Jumalan pyhäkössä, sillä sarvet eivät olleet samanlaiset.

> Then I lifted up mine eyes, and saw, and, behold, there stood before the river a ram which had two horns: and the two horns were high; but one was higher than the other, and the higher came up last. Daniel 8:3.

> Sitten minä nostin silmäni ja näin, ja katso, joen edessä seisoi oinas, jolla oli kaksi sarvea; ja ne molemmat olivat korkeat, mutta toinen oli toista korkeampi, ja se korkeampi nousi viimeiseksi. Daniel 8:3.

A ram with two differing lengths of horns would not be allowed as an offering in God’s sanctuary, but the symbolism is not of God’s true religion, it is of Satan’s counterfeit religion of paganism. The next kingdom was represented by a goat, which is also a sanctuary offering, but once again, the goat was corrupted for it had a horn between his eyes, lacking the symmetry of the perfection required of a sanctuary offering.

Kaksisarvista oinasta, jonka sarvet olivat eripituiset, ei olisi sallittu uhrilahjaksi Jumalan pyhäkössä, mutta vertauskuva ei koske Jumalan tosi uskontoa, vaan Saatanan väärennettyä uskontoa, pakanuutta. Seuraavaa valtakuntaa kuvasi vuohi, joka sekin on pyhäkön uhrieläin, mutta jälleen vuohi oli turmeltunut, sillä sillä oli sarvi silmiensä välissä, vailla sitä symmetriaa ja täydellisyyttä, joita pyhäkön uhrilahjalta vaadittiin.

> And as I was considering, behold, an he goat came from the west on the face of the whole earth, and touched not the ground: and the goat had a notable horn between his eyes. Daniel 8:5.

> Ja kun minä tarkkasin, katso, kauris tuli lännestä yli kaiken maan, eikä koskettanut maata; ja kauriilla oli suuri sarvi silmäinsä välissä. Daniel 8:5.

Ultimately the horn of the goat was broken and produced four horns, which also disqualifies it from being an offering in God’s sanctuary.

Lopulta kauriin sarvi murtui ja siitä nousi neljä sarvea, mikä niin ikään tekee siitä kelpaamattoman uhriksi Jumalan pyhäkössä.

> Therefore the he goat waxed very great: and when he was strong, the great horn was broken; and for it came up four notable ones toward the four winds of heaven. Daniel 8:8.

> Ja kauris tuli ylen suureksi; mutta juuri kun se oli voimissaan, suuri sarvi murtui, ja sen sijaan nousi neljä huomattavaa sarvea taivaan neljää tuulta kohti. Daniel 8:8.

Daniel chapter eight, begins without the kingdom of Babylon being referenced with a symbol. Babylon, the first kingdom of Bible prophecy has already been biblically established upon the two witnesses of chapter two, and chapter seven; but in chapter eight Babylon is purposely hidden to emphasize the prophetic attribute of the papacy receiving a deadly wound that is ultimately healed. During the period from its deadly wound, until it is healed, the papacy is hidden, or forgotten, prophetically. The hiding was also represented by Nebuchadnezzar’s kingdom being removed and thereafter being restored.

Danielin kahdeksas luku alkaa ilman, että Babylonian valtakuntaa kuvataan symbolilla. Babylon, Raamatun profetian ensimmäinen valtakunta, on jo raamatullisesti vahvistettu toisen ja seitsemännen luvun kahden todistajan perusteella; mutta kahdeksannessa luvussa Babylon kätketään tarkoituksellisesti korostamaan sitä profeetallista ominaisuutta, että paavius saa kuolinhaavan, joka lopulta paranee. Kuolinhaavansa saamisesta siihen asti, kunnes se paranee, paavius on profeetallisesti kätkettynä tai unohdettuna. Tämä kätkeminen kuvattiin myös siten, että Nebukadnessarin valtakunta poistettiin ja sen jälkeen palautettiin.

Daniel chapter eight begins with a direct symbol of the second kingdom by introducing the ram representing the Medo-Persian kingdom, which is followed by the corrupted goat representing the kingdom of Greece. Then out of one of the four winds which the four horns of Greece had disintegrated into, Daniel sees a little horn representing the fourth kingdom of Rome. The little horn represents both phases of Rome, which are represented in four verses. Pagan Rome is represented by the little horn in the masculine gender, and papal Rome as the little horn in the feminine gender.

Danielin kahdeksas luku alkaa toisen valtakunnan suoralla symbolilla esittelemällä oinaan, joka edustaa Meedo-Persian valtakuntaa; sitä seuraa turmeltunut kauris, joka edustaa Kreikan valtakuntaa. Sitten yhdestä niistä neljästä ilmansuunnasta, joihin Kreikan neljä sarvea olivat hajonneet, Daniel näkee pienen sarven, joka edustaa Rooman neljättä valtakuntaa. Pieni sarvi edustaa Rooman molempia vaiheita, jotka kuvataan neljässä jakeessa. Pakanallinen Rooma esitetään pienenä sarvena maskuliinisessa suvussa ja paavillinen Rooma pienenä sarvena feminiinisessä suvussa.

> And out of one of them came forth a little horn, which waxed exceeding great, toward the south, and toward the east, and toward the pleasant land. And it waxed great, even to the host of heaven; and it cast down some of the host and of the stars to the ground, and stamped upon them. Yea, he magnified himself even to the prince of the host, and by him the daily sacrifice was taken away, and the place of his sanctuary was cast down. And an host was given him against the daily sacrifice by reason of transgression, and it cast down the truth to the ground; and it practiced, and prospered. Daniel 8:9–12.

> Ja yhdestä niistä nousi pieni sarvi, joka kasvoi ylen suureksi etelää kohti ja itää kohti ja ihanaa maata kohti. Ja se kasvoi suureksi aina taivaan sotajoukkoon saakka; ja se heitti maahan osan siitä sotajoukosta ja tähdistä ja tallasi niitä. Niin, se ylensi itsensä aina sotajoukon ruhtinaaseen asti, ja häneltä otettiin pois jokapäiväinen uhri, ja hänen pyhäkkönsä paikka kukistettiin. Ja sotajoukko annettiin sille jokapäiväistä uhria vastaan rikkomuksen tähden, ja se heitti totuuden maahan; ja se menestyi toimissaan. Daniel 8:9–12.

The little horn of Rome that enters the narrative in verse nine, is represented in the masculine tense, and then in verse ten, the little horn is represented in the feminine tense, then in verse eleven, the little horn is represented in the masculine tense, and then in verse twelve the little horn is once again represented in the feminine tense.

Rooman pieni sarvi, joka tulee kertomukseen jakeessa yhdeksän, esitetään maskuliinisessa suvussa, ja sitten jakeessa kymmenen pieni sarvi esitetään feminiinisessä suvussa, sitten jakeessa yksitoista pieni sarvi esitetään maskuliinisessa suvussa, ja sitten jakeessa kaksitoista pieni sarvi esitetään jälleen feminiinisessä suvussa.

Daniel chapter eight, hides the first kingdom, then the next two kingdoms are represented as corrupted sanctuary beasts, and the fourth kingdom is represented by a horn. The horn is prophetically corrupted for it appears as a man, then a woman, then a man and then a woman.

Danielin kahdeksas luku kätkee ensimmäisen valtakunnan, sitten seuraavat kaksi valtakuntaa esitetään turmeltuneina pyhäkköeläiminä, ja neljäs valtakunta esitetään sarvena. Sarvi on profeetallisesti turmeltunut, sillä se ilmestyy miehenä, sitten naisena, sitten miehenä ja sitten naisena.

> The woman shall not wear that which pertaineth unto a man, neither shall a man put on a woman’s garment: for all that do so are abomination unto the Lord thy God. Deuteronomy 22:5.

> Naisen älköön olko yllään miehelle kuuluvaa vaatetta, älköönkä mies pukeutuko naisen pukuun; sillä jokainen, joka niin tekee, on kauhistus Herralle, sinun Jumalallesi. 5. Mooseksen kirja 22:5.

The male manifestation of the little horn of pagan Rome, is located in verses nine and eleven, while the feminine manifestation of the little horn of papal Rome, is located in verses ten and twelve. The gender of the little horn is recognized by considering the words of Daniel at the level of the original text, something that Miller could not have seen, for he only used Cruden’s Concordance, and Cruden’s Concordance provides no information about the original language. The oscillation of genders through the four verses was recognized by the translators of the King James Bible, and they did preserve the genders in the passage, if you know what to look for.

Pakanallisen Rooman pienen sarven maskuliininen ilmentymä sijaitsee jakeissa yhdeksän ja yksitoista, kun taas paavillisen Rooman pienen sarven feminiininen ilmentymä sijaitsee jakeissa kymmenen ja kaksitoista. Pienen sarven suku käy ilmi, kun Danielin sanoja tarkastellaan alkutekstin tasolla, mitä Miller ei voinut nähdä, sillä hän käytti ainoastaan Crudenin konkordanssia, eikä Crudenin konkordanssi anna mitään tietoa alkukielestä. Näiden neljän jakeen läpi kulkevan sukujen vuorottelun tunnistivat King James -Raamatun kääntäjät, ja he myös säilyttivät suvut tässä kohdassa, jos tiedät, mitä etsiä.

The translators recognized the distinction between the masculine and the feminine little horn of verses nine through twelve, and they represented the distinction by the word “it.” The word “it” is employed for the little horn when it is in its feminine tense. See Daniel chapter eight, verse ten:

Kääntäjät tunnistivat jakeiden yhdeksästä kahteentoista maskuliinisen ja feminiinisen pienen sarven välisen eron, ja he ilmaisivat tämän eron sanalla ”it”. Sanaa ”it” käytetään pienestä sarvesta silloin, kun se on feminiinisessä muodossaan. Ks. Danielin kirja, luku kahdeksan, jae kymmenen:

> And it waxed great, even to the host of heaven; and it cast down some of the host and of the stars to the ground, and stamped upon them. Daniel 8:10.

> Ja se kasvoi suureksi, taivaan sotajoukkoon saakka; ja se heitti maahan osan sotajoukosta ja tähdistä sekä tallasi niitä. Daniel 8:10.

It “waxed great,” and “it cast down,” thus identifying the little horn as the woman. Verse twelve states:

Se ”kasvoi suureksi”, ja ”se heitti maahan”, osoittaen siten pienen sarven olevan nainen. Jae kaksitoista toteaa:

> And an host was given him against the daily sacrifice by reason of transgression, and it cast down the truth to the ground; and it practiced, and prospered. Daniel 8:12.

> Ja väki annettiin sille jokapäiväistä uhria vastaan rikkomuksen tähden, ja se heitti totuuden maahan; ja se toimi, ja menestyi. Daniel 8:12.

In verse twelve, the word “him” is added, and does not accurately represent the little horn, for the little horn in the verse is twice identified as “it,” thus representing the feminine. The translators obviously recognized Daniel’s gender distinction, but were not certain about what Daniel intended, and they attempted to make the little horn in the verse male in gender by adding the italicized word “him,” but it is not sustained by Daniel’s actual words. His words identify the little horn as feminine and “it” (the feminine little horn), cast the truth to the ground, and “it” (the feminine little horn), practiced and prospered.

Jakeessa kaksitoista sana ”him” on lisätty, eikä se esitä tarkasti pientä sarvea, sillä jakeessa pieni sarvi yksilöidään kahdesti sanalla ”it”, edustaen siten feminiiniä. Kääntäjät ilmeisesti tunnistivat Danielin tekemän sukupuolieron, mutta eivät olleet varmoja siitä, mitä Daniel tarkoitti, ja he pyrkivät tekemään jakeen pienestä sarvesta maskuliinisen lisäämällä kursivoidun sanan ”him”, mutta Danielin varsinaiset sanat eivät tue sitä. Hänen sanansa yksilöivät pienen sarven feminiiniseksi, ja ”se” (feminiininen pieni sarvi) heitti totuuden maahan, ja ”se” (feminiininen pieni sarvi) toimi ja menestyi.

In verse nine, the phrase “a little horn” is in the masculine gender and represents pagan Rome. It came from one of the “four winds” the Grecian Empire had dissolved into. In the verse, in agreement with history, pagan Rome conquered three geographical areas as it took its position upon the throne of the earth.

Yhdeksännessä jakeessa ilmaus ”pieni sarvi” on maskuliinisessa suvussa ja edustaa pakanallista Roomaa. Se nousi yhdestä niistä ”neljästä tuulesta”, joihin Kreikan valtakunta oli hajonnut. Jakeessa, historian kanssa yhtäpitävästi, pakanallinen Rooma valloitti kolme maantieteellistä aluetta ottaessaan paikkansa maan valtaistuimella.

> And out of one of them came forth a little horn, which waxed exceeding great, toward the south, and toward the east, and toward the pleasant land. Daniel 8:9.

> Ja yhdestä niistä kasvoi esiin pieni sarvi, joka tuli ylen suureksi etelää kohti ja itää kohti ja Ihanaa maata kohti. Daniel 8:9.

In verse eleven (which is where the controversy over “the daily” finds one of its primary battlegrounds), the little horn is represented as “he,” “him” and “his.”

Jakeessa yksitoista (jossa kiista ”jokapäiväisestä” löytää yhden ensisijaisista taistelukentistään) pientä sarvea kuvataan pronomineilla ”hän”, ”häntä” ja ”hänen”.

> Yea, he magnified himself even to the prince of the host, and by him the daily sacrifice was taken away, and the place of his sanctuary was cast down. Daniel 8:11.

> Niinpä hän korotti itsensä aina sotajoukon ruhtinaaseen asti, ja hänen tähtensä jokapäiväinen uhri otettiin pois, ja hänen pyhäkkönsä paikka kukistettiin. Daniel 8:11.

We will continue this study in the next article.

Jatkamme tätä tutkimusta seuraavassa artikkelissa.

> “Every principle in the word of God has its place, every fact its bearing. And the complete structure, in design and execution, bears testimony to its Author. Such a structure no mind but that of the Infinite could conceive or fashion.” Education, 123.

> ”Jokaisella Jumalan sanan periaatteella on oma paikkansa, jokaisella tosiasialla oma merkityksensä. Ja koko rakennelma sekä suunnitelmassaan että toteutuksessaan todistaa Tekijästään. Sellaisen rakennelman ei mikään muu kuin Äärettömän mieli voisi käsittää tai muodostaa.” Education, 123.

Back to Articles