Article

# The Book of Daniel - Number Fifty-Six

Danielin kirja – numero viisikymmentäkuusi

Unlocking the Mystery of Revelation 17: The Final Prophecy of the Great Whore and the Beast

Ilmestyskirjan 17. luvun salaisuuden avaaminen: viimeinen profetia suuresta portosta ja pedosta

Author

Jeff Pippenger

Published

January 20, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The last representation of the kingdoms of Bible prophecy is found in Revelation chapter seventeen. In that chapter, in verse three, John is carried into the “wilderness”, so that the angel can show John the judgment of the “great whore” of prophecy, who sits upon “many waters” and who committed “fornication” with the “kings of the earth.”

Raamatun profetian valtakuntien viimeinen esitys löytyy Ilmestyskirjan seitsemännestätoista luvusta. Tuossa luvussa, jakeessa kolme, Johannes viedään ”erämaahan”, jotta enkeli voisi näyttää Johannekselle profetian ”suuren porton” tuomion, hänen, joka istuu ”paljojen vetten” päällä ja joka on tehnyt ”haureutta” ”maan kuninkaiden” kanssa.

> And there came one of the seven angels which had the seven vials, and talked with me, saying unto me, Come hither; I will show unto thee the judgment of the great whore that sitteth upon many waters: With whom the kings of the earth have committed fornication, and the inhabitants of the earth have been made drunk with the wine of her fornication. So he carried me away in the spirit into the wilderness: and I saw a woman sit upon a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns. Revelation 17:1–3.

> Ja yksi niistä seitsemästä enkelistä, joilla oli ne seitsemän maljaa, tuli ja puhui minulle sanoen: Tule tänne; minä näytän sinulle sen suuren porton tuomion, joka istuu paljojen vetten päällä, jonka kanssa maan kuninkaat ovat harjoittaneet haureutta ja jonka haureuden viinistä maan asukkaat ovat juopuneet. Niin hän vei minut hengessä erämaahan; ja minä näin naisen istuvan helakanpunaisen pedon päällä, joka oli täynnä pilkanimiä ja jolla oli seitsemän päätä ja kymmenen sarvea. Ilmestys 17:1–3.

By John’s own words the “wilderness” represents the twelve hundred and sixty years of papal rule from the year 538, unto the time of the end in 1798.

Johanneksen omien sanojen mukaan ”erämaa” edustaa paavillisen vallan tuhatta kahtasataa kuuttakymmentä vuotta vuodesta 538 aina lopun aikaan saakka vuonna 1798.

> And the woman fled into the wilderness, where she hath a place prepared of God, that they should feed her there a thousand two hundred and threescore days. … And to the woman were given two wings of a great eagle, that she might fly into the wilderness, into her place, where she is nourished for a time, and times, and half a time, from the face of the serpent. Revelation 12:6, 14.

> Ja vaimo pakeni erämaahan, missä hänellä on Jumalan valmistama paikka, että häntä siellä elätettäisiin tuhat kaksisataa kuusikymmentä päivää. … Ja vaimolle annettiin suuren kotkan kaksi siipeä, että hän lentäisi erämaahan, omaan paikkaansa, missä häntä elätetään aika ja ajat ja puoli aikaa poissa käärmeen kasvojen edestä. Ilmestys 12:6, 14.

In the spirit, John was transported into the twelve hundred and sixty years of papal rule. Those years had been typified by the three and a half years of drought during the history of Jezebel, Ahab and Elijah. Those years were to continue until the papacy received its deadly wound in 1798, for that had been “determined” to occur at the end of the first indignation, which was the end of the war brought upon the sanctuary and host through the two desolating powers of paganism and papalism. All of these facts have been set forth in recent articles.

Hengessä Johannes kuljetettiin paavinvallan hallinnan tuhannen kahdensadan kuudenkymmenen vuoden ajanjaksoon. Näitä vuosia oli esikuvallistanut ne kolme ja puoli kuivuuden vuotta, jotka sijoittuivat Iisebelin, Ahabin ja Elian historian aikaan. Näiden vuosien tuli jatkua siihen asti, kunnes paavius sai kuolinhaavansa vuonna 1798, sillä sen oli “määrätty” tapahtuvan ensimmäisen suuttumuksen päättyessä, mikä oli sen sodan loppu, joka oli saatettu pyhäkön ja joukon ylle pakanuuden ja paaviuden kahden hävittävän vallan kautta. Kaikki nämä tosiasiat on esitetty viimeaikaisissa artikkeleissa.

The “great whore,” is Isaiah’s whore of Tyre, who was to be forgotten for seventy symbolic years, which were the “days of one king.” The history of the United States, is the history of the symbolic seventy years, which had been typified by the seventy years of captivity during the reign of Babylon, the first kingdom of Bible prophecy. During that history the great whore of Tyre was to be forgotten. At the end of that history she was to be remembered and once again to go forth and sing her songs, thus committing fornication with the kings of the earth. John was spiritually conveyed into the history of papal rule in order to see the judgment of the papal power. The judgment of a daughter of a priest who committed fornication was that she was to be burnt with fire.

”Suuri portto” on Jesajan Tyyron portto, jonka tuli joutua unohduksiin seitsemänkymmenen vertauskuvallisen vuoden ajaksi, jotka olivat ”yhden kuninkaan päivät”. Yhdysvaltojen historia on noiden vertauskuvallisten seitsemänkymmenen vuoden historiaa, joita oli esikuvannut seitsemänkymmenen vuoden vankeus Babylonian, raamatullisen profetian ensimmäisen valtakunnan, hallituskauden aikana. Tämän historian aikana Tyyron suuren porton tuli olla unohdettuna. Tämän historian lopussa hänet oli määrä muistaa, ja hänen tuli jälleen lähteä liikkeelle ja laulaa laulujaan sekä siten harjoittaa haureutta maan kuninkaiden kanssa. Johannes vietiin hengessä paavillisen vallan historian keskelle nähdäkseen paavillisen vallan tuomion. Haureutta harjoittaneen papin tyttären tuomio oli, että hänet oli poltettava tulella.

> And the daughter of any priest, if she profane herself by playing the whore, she profaneth her father: she shall be burnt with fire. Leviticus 21:9.

> Ja jos jonkun papin tytär häpäisee itsensä harjoittamalla haureutta, hän häpäisee isänsä; hänet on poltettava tulessa. 3. Moos. 21:9.

In the vision of the judgment of the great whore that was given to John by one of the angels who poured out one of the seven last plagues was that she was burnt with fire.

Siinä näyssä suuren porton tuomiosta, jonka yksi niistä enkeleistä, jotka vuodattivat yhden seitsemästä viimeisestä vitsauksesta, antoi Johannekselle, oli se, että hänet poltettiin tulessa.

> And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. Revelation 17:16.

> Ja ne kymmenen sarvea, jotka näit pedon päällä, vihaavat porttoa ja tekevät hänet autioksi ja alastomaksi, syövät hänen lihansa ja polttavat hänet tulella. Ilmestys 17:16.

The waters that the great whore is sitting upon are the people of the world, who will be brought under her authority when the United States deceives the entire world to worship the beast, who is also the great whore. The United States then becomes the premier king of the ten kings who are represented in the prophecy of Revelation seventeen, and in this illustration the United States represents the first king to commit fornication with the whore, though she will accomplish that act with all the kings thereafter.

Vedet, joiden päällä suuri portto istuu, ovat maailman kansat, jotka saatetaan hänen valtansa alle, kun Yhdysvallat eksyttää koko maailman kumartamaan petoa, joka on myös se suuri portto. Tällöin Yhdysvalloista tulee Ilmestyskirjan seitsemännentoista luvun profetiassa kuvattujen kymmenen kuninkaan ylin kuningas, ja tässä havainnollistuksessa Yhdysvallat edustaa ensimmäistä kuningasta, joka tekee haureutta porton kanssa, vaikka tämä onkin tekevä saman teon myöhemmin kaikkien kuninkaiden kanssa.

The first king of many kings is represented by Ahab, who was married to the great whore, who is represented as Jezebel in the church of Thyatira. The judgment of Jezebel (the great whore), is accomplished by the ten kings, who will be forced into a church and state alliance by the power of the United States. Those kings will agree to allow the papacy to rule the world (sit upon the waters), in spite of their hatred for the whore.

Monien kuninkaiden ensimmäistä kuningasta edustaa Ahab, joka oli naimisissa suuren porton kanssa; tätä porttoa edustaa Iisebel Tyatiran seurakunnassa. Iisebelin (suuren porton) tuomio pannaan täytäntöön kymmenen kuninkaan kautta, jotka Yhdysvaltojen vallan vaikutuksesta pakotetaan kirkon ja valtion liittoon. Nämä kuninkaat suostuvat siihen, että paavius hallitsee maailmaa (istuu vetten päällä), huolimatta heidän vihastaan porttoa kohtaan.

> And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. These have one mind, and shall give their power and strength unto the beast. These shall make war with the Lamb, and the Lamb shall overcome them: for he is Lord of lords, and King of kings: and they that are with him are called, and chosen, and faithful. And he saith unto me, The waters which thou sawest, where the whore sitteth, are peoples, and multitudes, and nations, and tongues. And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:12–18.

> Ja ne kymmenen sarvea, jotka näit, ovat kymmenen kuningasta, jotka eivät ole vielä saaneet valtakuntaa, mutta saavat vallan kuninkaina yhdeksi hetkeksi pedon kanssa. Näillä on yksi mieli, ja ne antavat voimansa ja valtansa pedolle. Nämä käyvät sotaa Karitsaa vastaan, ja Karitsa on voittava heidät, sillä hän on herrain Herra ja kuningasten Kuningas; ja ne, jotka ovat hänen kanssansa, ovat kutsutut ja valitut ja uskolliset. Ja hän sanoi minulle: Vedet, jotka näit, missä portto istuu, ovat kansoja ja väkijoukkoja ja kansakuntia ja kieliä. Ja ne kymmenen sarvea, jotka näit pedon päällä, ne vihaavat porttoa ja tekevät hänet autioksi ja alastomaksi ja syövät hänen lihansa ja polttavat hänet tulessa. Sillä Jumala on pannut heidän sydämiinsä, että he täyttäisivät hänen tahtonsa ja olisivat yhtä mieltä ja antaisivat valtakuntansa pedolle, siihen asti kunnes Jumalan sanat täyttyvät. Ja nainen, jonka näit, on se suuri kaupunki, joka hallitsee maan kuningasten yli. Ilmestys 17:12–18.

The “ten kings” (the United Nations), actually hate the papacy, but are forced by circumstances to turn their short-lived kingdom over to the papal power in a vain hope to save the world from its increasing calamities. When they realize her deception, they become the instrument to burn her with fire in fulfillment of the law in Leviticus.

”Kymmenen kuningasta” (Yhdistyneet kansakunnat) vihaavat todellisuudessa paaviutta, mutta olosuhteiden pakosta he joutuvat luovuttamaan lyhytikäisen valtakuntansa paavilliselle vallalle turhassa toivossa pelastaa maailma sen yhä lisääntyviltä onnettomuuksilta. Kun he tajuavat sen petoksen, heistä tulee välikappale, jonka kautta se poltetaan tulella, Leviticuksen lain täyttymykseksi.

The “ten kings” “make war with the Lamb” through the persecution they bring upon God’s last day people.

”Kymmenen kuningasta” ”sotivat Karitsaa vastaan” sillä vainolla, jonka he kohdistavat Jumalan viimeisten päivien kansaan.

> Why do the heathen rage, and the people imagine a vain thing? The kings of the earth set themselves, and the rulers take counsel together, against the Lord, and against his anointed, saying, Let us break their bands asunder, and cast away their cords from us. He that sitteth in the heavens shall laugh: the Lord shall have them in derision. Then shall he speak unto them in his wrath, and vex them in his sore displeasure. Psalms 2:1–5.

> Miksi pakanat pauhaavat ja kansat turhia miettivät? Maan kuninkaat nousevat, ja hallitsijat pitävät neuvoa yhdessä Herraa ja hänen voideltuansa vastaan, sanoen: Katkaiskaamme heidän kahleensa ja heittäkäämme päältämme heidän köytensä. Hän, joka asuu taivaissa, nauraa; Herra pitää heitä pilkkanaan. Sitten hän puhuu heille vihassaan ja kauhistuttaa heitä kiivaudessaan. Psalmit 2:1–5.

The persecution that is accomplished for the papacy by the kings of the earth, was also done against Christ at the cross.

Vaino, jonka maan kuninkaat toteuttavat paavinvallan puolesta, kohdistettiin myös Kristukseen ristillä.

> Who by the mouth of thy servant David hast said, Why did the heathen rage, and the people imagine vain things? The kings of the earth stood up, and the rulers were gathered together against the Lord, and against his Christ. For of a truth against thy holy child Jesus, whom thou hast anointed, both Herod, and Pontius Pilate, with the Gentiles, and the people of Israel, were gathered together, For to do whatsoever thy hand and thy counsel determined before to be done. Acts 4:25–28.

> joka palvelijasi Daavidin suun kautta sanoit: Miksi pakanat raivosivat ja kansat miettivät turhia? Maan kuninkaat nousivat, ja hallitsijat kokoontuivat yhteen Herraa ja hänen Kristustaan vastaan. Sillä totisesti sinun pyhää Poikaasi Jeesusta vastaan, jonka sinä olet voidellut, kokoontuivat sekä Herodes että Pontius Pilatus, yhdessä pakanain ja Israelin kansan kanssa, tehdäkseen kaiken, minkä sinun kätesi ja päätöksesi olivat ennalta määränneet tapahtuvaksi. Apostolien teot 4:25–28.

The “kings of the earth” that stood up against Christ at his crucifixion represents the “ten kings” of Revelation seventeen that make war with the Lamb again by persecuting his people. At the cross, those kings were the “assembly of the wicked” who “compassed” Christ, and who do so again with his last day people.

”Maan kuninkaat”, jotka nousivat Kristusta vastaan hänen ristiinnaulitsemisessaan, kuvaavat Ilmestyskirjan seitsemännentoista luvun ”kymmentä kuningasta”, jotka jälleen sotivat Karitsaa vastaan vainoamalla hänen kansaansa. Ristin äärellä nuo kuninkaat olivat se ”jumalattomien joukko”, joka ”saartoi” Kristuksen, ja tekevät samoin jälleen hänen viimeisten päivien kansalleen.

> For dogs have compassed me: the assembly of the wicked have enclosed me: they pierced my hands and my feet. I may tell all my bones: they look and stare upon me. They part my garments among them, and cast lots upon my vesture. Psalms 22:16–18.

> Sillä koirat ovat piirittäneet minut; pahantekijäin joukko on saartanut minut; he ovat lävistäneet minun käteni ja jalkani. Minä voin lukea kaikki luuni; he katselevat minua ja tuijottavat minuun. He jakavat keskenänsä minun vaatteeni ja heittävät minun puvustani arpaa. Psalmit 22:16–18.

The ten kings, who bring judgment upon the great whore burn her with fire, for she is a whore that professes to be a priest’s daughter. Those kings are also represented as “dogs,” and the ten kings will not only burn the great whore with fire, but will “eat her flesh.” The death of Jezebel was brought about when she was thrown from the wall and splattered on the ground, and then the dogs came and ate her flesh.

Ne kymmenen kuningasta, jotka panevat tuomion täytäntöön sitä suurta porttoa vastaan, polttavat hänet tulella, sillä hän on portto, joka tunnustautuu papin tyttäreksi. Nämä kuninkaat kuvataan myös ”koirina”, eivätkä ne kymmenen kuningasta ainoastaan polta suurta porttoa tulella, vaan myös ”syövät hänen lihansa”. Iisebelin kuolema tapahtui, kun hänet syöstiin muurilta ja hän murskaantui maahan, minkä jälkeen koirat tulivat ja söivät hänen lihansa.

> And when Jehu was come to Jezreel, Jezebel heard of it; and she painted her face, and tired her head, and looked out at a window. And as Jehu entered in at the gate, she said, Had Zimri peace, who slew his master? And he lifted up his face to the window, and said, Who is on my side? who? And there looked out to him two or three eunuchs. And he said, Throw her down. So they threw her down: and some of her blood was sprinkled on the wall, and on the horses: and he trode her under foot. And when he was come in, he did eat and drink, and said, Go, see now this cursed woman, and bury her: for she is a king’s daughter. And they went to bury her: but they found no more of her than the skull, and the feet, and the palms of her hands. Wherefore they came again, and told him. And he said, This is the word of the Lord, which he spake by his servant Elijah the Tishbite, saying, In the portion of Jezreel shall dogs eat the flesh of Jezebel: And the carcase of Jezebel shall be as dung upon the face of the field in the portion of Jezreel; so that they shall not say, This is Jezebel. 2 Kings 9:30–37.

> Ja kun Jeehu tuli Jisreeliin, Iisebel sai siitä kuulla; ja hän maalasi kasvonsa, somisti päänsä ja katseli ikkunasta. Ja kun Jeehu tuli sisään portista, hän sanoi: Oliko Simrillä rauha, hänellä joka surmasi herransa? Niin hän nosti kasvonsa ikkunaa kohti ja sanoi: Kuka on minun puolellani? Kuka? Ja ikkunasta katsoi häneen kaksi tai kolme hoviherrraa. Ja hän sanoi: Heittäkää hänet alas. Niin he heittivät hänet alas; ja osa hänen verestään roiskui seinään ja hevosiin, ja hän tallasi hänet jalkoihinsa. Ja tultuaan sisään hän söi ja joi ja sanoi: Katsokaa nyt tuota kirottua vaimoa ja haudatkaa hänet, sillä hän on kuninkaan tytär. Ja he menivät hautaamaan häntä, mutta eivät löytäneet hänestä muuta kuin pääkallon ja jalat ja kämmenet. Sentähden he palasivat ja ilmoittivat hänelle. Ja hän sanoi: Tämä on Herran sana, jonka hän puhui palvelijansa, tisbiläisen Elian, kautta, sanoen: Jisreelin maaosuudella koirat syövät Iisebelin lihan. Ja Iisebelin ruumis on oleva kuin sontaa kedon pinnalla Jisreelin maaosuudella, niin ettei voida sanoa: Tämä on Iisebel. 2. Kun. 9:30–37.

The ten kings, who are the United Nations, whose premier king is the United States, will bring judgment upon the papacy by burning her with fire and eating her flesh. That judgment is what the angel came to show to John, and in order to do so he carried John into the history of the wilderness, but not simply a random point in the history of the wilderness, but to the very end of the period. It is evident that John was placed at the end of the twelve hundred and sixty years, for when he sees the woman she was already drunk with the blood of persecution and already identified as the mother of harlots.

Kymmenen kuningasta, jotka ovat Yhdistyneet kansakunnat ja joiden johtava kuningas on Yhdysvallat, panevat tuomion toimeen paaviutta vastaan polttamalla sen tulella ja syömällä sen lihan. Juuri tuon tuomion enkeli tuli näyttämään Johannekselle, ja tehdäkseen sen hän vei Johanneksen erämaan historian vaiheeseen, ei kuitenkaan vain johonkin satunnaiseen kohtaan erämaan historiassa, vaan aivan tuon ajanjakson loppuun. On ilmeistä, että Johannes asetettiin tuhannen kahdensadan kuudenkymmenen vuoden ajanjakson loppuun, sillä kun hän näkee naisen, tämä oli jo juopunut vainon verestä ja jo tunnistettu porttojen äidiksi.

> So he carried me away in the spirit into the wilderness: and I saw a woman sit upon a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns. And the woman was arrayed in purple and scarlet colour, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness of her fornication: And upon her forehead was a name written, MYSTERY, BABYLON THE GREAT, THE MOTHER OF HARLOTS AND ABOMINATIONS OF THE EARTH. And I saw the woman drunken with the blood of the saints, and with the blood of the martyrs of Jesus: and when I saw her, I wondered with great admiration. Revelation 17:3–6.

> Ja hän vei minut hengessä erämaahan; ja minä näin naisen istuvan helakanpunaisen pedon päällä, joka oli täynnä pilkkaavia nimiä ja jolla oli seitsemän päätä ja kymmenen sarvea. Ja nainen oli puettu purppuraan ja helakanpunaiseen, ja hän oli koristettu kullalla ja jalokivillä ja helmillä; hänellä oli kädessään kultainen malja, täynnä kauhistuksia ja hänen haureutensa saastaisuutta. Ja hänen otsaansa oli kirjoitettu nimi: SALAISUUS, SUURI BABYLON, PORTTOJEN JA MAAN KAUHISTUSTEN ÄITI. Ja minä näin naisen olevan juovuksissa pyhien verestä ja Jeesuksen marttyyrien verestä; ja hänet nähdessäni minä ihmettelin suuresti. Ilmestys 17:3–6.

The whore of Tyre, who is also the “great whore” that is represented in Revelation seventeen, was to be forgotten until the time when she would once again sing her songs and commit fornication with the kings of the earth.

Tyroksen portto, joka on myös se ”suuri portto”, joka esitetään Ilmestyskirjan seitsemännessätoista luvussa, oli joutuva unohduksiin siihen aikaan asti, jolloin hän jälleen laulaisi laulunsa ja harjoittaisi haureutta maan kuninkaiden kanssa.

Any reputable dictionary that was published before 1950 identifies that the woman arrayed in scarlet in Revelation seventeen is a symbol of the Roman Catholic church, but today the world thinks the Catholic church is a Christian church. The world has forgotten who she really is.

Mikä tahansa arvostettu sanakirja, joka on julkaistu ennen vuotta 1950, osoittaa, että Ilmestyskirjan seitsemännessätoista luvussa purppuraan pukeutunut nainen on Roomalaiskatolisen kirkon vertauskuva, mutta nykyään maailma pitää katolista kirkkoa kristillisenä kirkkona. Maailma on unohtanut, kuka hän todellisuudessa on.

When John saw her the persecution of the Dark Ages was at its end, for she was already drunk with the blood of the saints. The natural illustrates the spiritual, and a person gets drunk after they drink, not before.

Kun Johannes näki hänet, pimeän keskiajan vaino oli päättymässä, sillä hän oli jo juopunut pyhien verestä. Luonnollinen havainnollistaa hengellistä, ja ihminen juopuu juotuaan, ei ennen sitä.

The Protestants that broke from Catholicism centuries before 1798, had already begun their journey back to the Catholic communion by 1798, for she was identified as the “MOTHER OF HARLOTS.” When John saw her and wondered, the churches that had formerly separated from her fellowship had already returned. Thus John was carried to 1798, when the great whore already had murdered millions of Christians, and who had already seduced the former Protestant churches to accept her presumptuous claim that she was the head of the churches, as Justinian had identified her in the year 533.

Protestantit, jotka irtautuivat katolisuudesta vuosisatoja ennen vuotta 1798, olivat jo vuoteen 1798 mennessä aloittaneet matkansa takaisin katoliseen yhteyteen, sillä hänet oli tunnistettu ”PORTTOJEN ÄIDIKSI”. Kun Johannes näki hänet ja ihmetteli, ne kirkot, jotka olivat aikaisemmin eronneet hänen yhteydestään, olivat jo palanneet. Näin Johannes vietiin vuoteen 1798, jolloin suuri portto oli jo murhannut miljoonia kristittyjä ja oli jo vietellyt entiset protestanttiset kirkot hyväksymään hänen röyhkeän väitteensä, että hän oli kirkkojen pää, niin kuin Justinianus oli hänet määritellyt vuonna 533.

From the prophetic vantage point of 1798, the angel then presented John with the last representation of the kingdoms of Bible prophecy.

Vuoden 1798 profeetallisesta näköalapaikasta käsin enkeli esitti sitten Johannekselle viimeisen kuvauksen Raamatun profetian valtakunnista.

> And the angel said unto me, Wherefore didst thou marvel? I will tell thee the mystery of the woman, and of the beast that carrieth her, which hath the seven heads and ten horns. The beast that thou sawest was, and is not; and shall ascend out of the bottomless pit, and go into perdition: and they that dwell on the earth shall wonder, whose names were not written in the book of life from the foundation of the world, when they behold the beast that was, and is not, and yet is. And here is the mind which hath wisdom. The seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth. And there are seven kings: five are fallen, and one is, and the other is not yet come; and when he cometh, he must continue a short space. And the beast that was, and is not, even he is the eighth, and is of the seven, and goeth into perdition. And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. Revelation 17:7–12.

> Ja enkeli sanoi minulle: Miksi ihmettelit? Minä sanon sinulle sen naisen salaisuuden ja sen pedon salaisuuden, joka häntä kantaa ja jolla on ne seitsemän päätä ja kymmenen sarvea. Peto, jonka näit, oli eikä ole, ja on nouseva syvyydestä ja menevä kadotukseen; ja ne maan päällä asuvaiset ihmettelevät, ne, joiden nimiä ei ole kirjoitettu elämän kirjaan maailman perustamisesta asti, nähdessään pedon, joka oli eikä ole, ja kuitenkin on. Tässä on mieli, jossa on viisaus. Ne seitsemän päätä ovat seitsemän vuorta, joiden päällä nainen istuu. Ja ne ovat seitsemän kuningasta: viisi on kaatunut, yksi on, ja toinen ei ole vielä tullut; ja kun hän tulee, hänen pitää vähän aikaa pysyä. Ja peto, joka oli eikä ole, on itse kahdeksas, ja on yksi niistä seitsemästä, ja menee kadotukseen. Ja ne kymmenen sarvea, jotka näit, ovat kymmenen kuningasta, jotka eivät ole vielä saaneet valtakuntaa, mutta saavat vallan kuninkaina yhdeksi hetkeksi pedon kanssa. Ilmestys 17:7–12.

A beast is a kingdom in Bible prophecy as easily identified in chapters seven and eight of Daniel, and the mystery that the angel is presenting to John is the mystery of the beast and the woman that rides upon the beast. The woman on the beast is the great whore who commits fornication with the kings of the earth. She is Jezebel and her husband is Ahab.

Peto on valtakunta Raamatun profetiassa, kuten helposti voidaan tunnistaa Danielin seitsemännestä ja kahdeksannesta luvusta, ja se salaisuus, jonka enkeli esittää Johannekselle, on pedon ja pedon selässä istuvan naisen salaisuus. Pedon päällä oleva nainen on suuri portto, joka harjoittaa haureutta maan kuninkaiden kanssa. Hän on Iisebel, ja hänen miehensä on Ahab.

> Therefore shall a man leave his father and his mother, and shall cleave unto his wife: and they shall be one flesh. Genesis 2:24.

> Sentähden mies luopukoon isästänsä ja äidistänsä ja liittyköön vaimoonsa, ja he tulevat yhdeksi lihaksi. 1. Mooseksen kirja 2:24.

A man is a man and a woman is a woman, but together they are one flesh. The mystery of the beast is that it is a combination of church and state, the combination of woman (church) and beast (kings) that are one kingdom, which consists of two parts. Statecraft and churchcraft combined, with the woman in control of the relationship, is the “image of the beast.” John is shown the woman being carried by the beast, for she is the one in control of the relationship.

Mies on mies ja nainen on nainen, mutta yhdessä he ovat yksi liha. Pedon salaisuus on se, että se on kirkon ja valtion yhdistelmä, naisen (kirkon) ja pedon (kuninkaiden) yhdistelmä, joka on yksi valtakunta ja joka koostuu kahdesta osasta. Valtiollinen taito ja kirkollinen taito yhdistettyinä, siten että nainen hallitsee suhdetta, on ”pedon kuva”. Johannekselle näytetään nainen pedon kantamana, sillä hän on se, joka hallitsee tätä suhdetta.

> And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:18.

> Ja se nainen, jonka sinä näit, on se suuri kaupunki, joka hallitsee maan kuninkaita. Ilmestys 17:18.

Together the beast and the woman represent one kingdom (one flesh), but the angel is emphasizing the relationship of the great whore with the kings of the earth. “The beast that” “was, and is not”, which “shall ascend out of the bottomless pit, and go into perdition,” that “they that dwell on the earth shall wonder” after is the papacy when the great whore’s deadly wound is healed. She “was” the fifth kingdom of Bible prophecy, but it was “determined” that she would receive a deadly wound in 1798.

Yhdessä peto ja nainen edustavat yhtä valtakuntaa (yhtä lihaa), mutta enkeli korostaa suuren porton suhdetta maan kuninkaisiin. ”Se peto, joka” ”oli, eikä enää ole”, joka ”on nouseva syvyydestä ja menevä kadotukseen” ja jota ”maan päällä asuvaiset ihmettelevät”, on paavius silloin, kun suuren porton kuolinhaava on parantunut. Hän ”oli” raamatullisen profetian viides valtakunta, mutta oli ”määrätty”, että hän saisi kuolinhaavan vuonna 1798.

When John was spiritually transported to 1798, she was “not” a beast, and “yet” when her deadly wound is healed at the end of the seventy symbolic years that conclude at the soon-coming Sunday law, she “is” again alive, singing her songs, committing fornication and murdering Christians.

Kun Johannes hengessään siirrettiin vuoteen 1798, hän ”ei ollut” peto, ja ”kuitenkin”, kun hänen kuolinhaavansa paranee niiden seitsemänkymmenen vertauskuvallisen vuoden lopussa, jotka päättyvät pian tulevaan sunnuntailakiin, hän ”on” jälleen elossa, laulaen laulujaan, harjoittaen haureutta ja murhaten kristittyjä.

Chapter seventeen is the last presentation of the kingdoms of Bible prophecy, and as such it must agree with the first mention of the kingdoms of Bible prophecy. The first mention of those kingdoms is found in Daniel chapter two, which is represented upon both of the charts that were a fulfillment of Habakkuk’s command to write the vision and make it plain upon tables.

Seitsemästoista luku on viimeinen esitys Raamatun profetian valtakunnista, ja sellaisena sen täytyy olla sopusoinnussa Raamatun profetian valtakuntien ensimmäisen maininnan kanssa. Näiden valtakuntien ensimmäinen maininta löytyy Danielin kirjan toisesta luvusta, joka on esitetty molemmissa niissä kaavioissa, jotka olivat Habakukin käskyn täyttymys kirjoittaa näky ja tehdä se selväksi tauluihin.

The Millerites were correct in their understanding of Daniel’s kingdoms of Bible prophecy as represented in chapters two, seven and eight, but their understanding was incomplete. Miller’s jewels of Daniel chapter two, shines ten times brighter in the last days, for it is recognized as identifying the first reference, not only of the kingdoms of Bible prophecy, but also of the first reference of the revelation that the eighth is of the seven. Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing.

Milleriläiset olivat oikeassa ymmärryksessään Danielin kirjassa esitettyjen raamatullisen profetian valtakuntien suhteen, sellaisina kuin ne on kuvattu luvuissa kaksi, seitsemän ja kahdeksan, mutta heidän ymmärryksensä oli epätäydellinen. Millerin Danielin toisen luvun jalokivi loistaa viimeisinä päivinä kymmenen kertaa kirkkaammin, sillä sen tunnustetaan osoittavan ensimmäisen viittauksen, ei ainoastaan raamatullisen profetian valtakuntiin, vaan myös ensimmäisen viittauksen siihen ilmoitukseen, että kahdeksas on niistä seitsemästä. Jeesus havainnollistaa aina jonkin asian lopun jonkin asian alulla.

All the prophets are speaking of the last days, and John, in Revelation seventeen is identifying the last earthly kingdom when he presents “the beast that” “was, and is not; and shall ascend out of the bottomless pit, and go into perdition.” The beast ascends out of “the bottomless pit,” which is a symbol of a “new manifestation of satanic power.”

Kaikki profeetat puhuvat viimeisistä päivistä, ja Johannes tunnistaa Ilmestyskirjan seitsemännessätoista luvussa viimeisen maallisen valtakunnan, kun hän esittää ”pedon, joka” ”oli, eikä sitä enää ole, ja on nouseva syvyydestä ja menevä kadotukseen”. Peto nousee ”syvyydestä”, mikä on ”saatanallisen voiman uuden ilmenemismuodon” vertauskuva.

> “‘When they shall have finished [are finishing] their testimony.’ The period when the two witnesses were to prophesy clothed in sackcloth ended in 1798. As they were approaching the termination of their work in obscurity, war was to be made upon them by the power represented as ‘the beast that ascendeth out of the bottomless pit.’ In many of the nations of Europe the powers that ruled in Church and State had for centuries been controlled by Satan, through the medium of the papacy. But here is brought to view a new manifestation of Satanic power.” The Great Controversy, 268.

> “‘Kun he ovat päättäneet [ovat päättämässä] todistuksensa.’ Aika, jona näiden kahden todistajan tuli profetoida säkkipukuun puettuina, päättyi vuonna 1798. Kun he olivat lähestymässä hämärässä tapahtuneen työnsä päättymistä, heitä vastaan oli käytävä sotaa sen vallan toimesta, jota kuvataan nimellä ‘peto, joka nousee syvyydestä’. Monissa Euroopan kansakunnissa kirkkoa ja valtiota hallinneet vallat olivat vuosisatojen ajan olleet saatanan vallassa paavikunnan välityksellä. Mutta tässä tuodaan nähtäväksi saatanallisen vallan uusi ilmenemismuoto.” Suuri taistelu, 268.

Some of the theologians will argue that because the “beast that ascendeth out of the bottomless pit” in Revelation eleven, is identified in the passage as the atheism of the French Revolution, that the expression “bottomless pit” is a symbol of atheism. But Islam ascended out of the “bottomless pit” in Revelation nine, and Islam is not atheism. The bottomless pit represents a satanic manifestation.

Jotkut teologeista väittävät, että koska Ilmestyskirjan yhdettätoista lukua koskevassa kohdassa ”pedoksi, joka nousee syvyydestä”, tunnistetaan Ranskan vallankumouksen ateismi, ilmaus ”syvyys” on ateismin vertauskuva. Mutta Ilmestyskirjan yhdeksännessä luvussa islam nousi ”syvyydestä”, eikä islam ole ateismia. Syvyys edustaa saatanallista ilmenemismuotoa.

> “I told him that the Lord had shown me in vision that mesmerism was from the Devil, from the bottomless pit, and that it would soon go there, with those who continued to use it.” Review and Herald, July 21, 1851.

> ”Kerroin hänelle, että Herra oli näyssä osoittanut minulle mesmerismin olevan Perkeleestä, syvyydestä, ja että se pian joutuisi sinne niiden kanssa, jotka edelleen käyttivät sitä.” Review and Herald, 21. heinäkuuta 1851.

Something from “the Devil,” is something from “the bottomless pit.” In Revelation seventeen the beast that ascends out of the bottomless pit is the power that goes into perdition and those whose names are not written in the book shall wonder after. “Perdition” means eternal damnation and is represented in Revelation as the “lake of fire,” which is where the beast is cast into.

Jotakin, mikä on ”Paholaisesta”, on jotakin, mikä on ”syvyydestä”. Ilmestyskirjan seitsemännessätoista luvussa peto, joka nousee syvyydestä, on se valta, joka menee kadotukseen ja jota ne, joiden nimiä ei ole kirjoitettu kirjaan, ihmetellen seuraavat. ”Kadotus” merkitsee iankaikkista tuomiota ja se esitetään Ilmestyskirjassa ”tulisena järvenä”, johon peto heitetään.

> And the beast was taken, and with him the false prophet that wrought miracles before him, with which he deceived them that had received the mark of the beast, and them that worshipped his image. These both were cast alive into a lake of fire burning with brimstone. Revelation 19:20.

> Ja peto otettiin kiinni, ja sen kanssa väärä profeetta, joka oli tehnyt ihmeitä sen edessä ja niillä eksyttänyt ne, jotka olivat ottaneet pedon merkin, ja ne, jotka kumarsivat sen kuvaa. Nämä molemmat heitettiin elävinä tuliseen järveen, joka palaa tulikiveä. Ilmestyskirja 19:20.

In chapter thirteen the first beast that comes from the sea, which Sister White directly identifies as the papacy is identified. In that passage the world wonders after the papal beast.

Kolmannessatoista luvussa tunnistetaan ensimmäinen merestä nouseva peto, jonka sisar White suoraan samastaa paavikuntaan. Tuossa kohdassa maailma ihmetellen seuraa paavillista petoa.

> And I saw one of his heads as it were wounded to death; and his deadly wound was healed: and all the world wondered after the beast. Revelation 13:13.

> Ja minä näin yhden sen päistä ikään kuin kuolettavasti haavoitettuna; mutta sen kuolinhaava parani, ja koko maailma seurasi ihmetellen petoa. Ilmestys 13:13.

The beast of Revelation seventeen that “they that dwell on the earth shall wonder” after is the final manifestation of satanic power that occurs when the deadly wound of the papacy is healed at the soon-coming Sunday law. Every prophetic characteristic of the woman and the beast she rides upon in chapter seventeen, identifies the church of Rome, just as the dictionaries published before 1950 identified.

Ilmestyskirjan seitsemännentoista luvun peto, jonka perään ”maan päällä asuvaiset ihmetellen kulkevat”, on saatanallisen vallan lopullinen ilmentymä, joka ilmenee silloin, kun paavinvallan kuolinhaava paranee pian tulevan sunnuntailain yhteydessä. Jokainen profeetallinen tuntomerkki, joka seitsemännessätoista luvussa annetaan naisesta ja pedosta, jonka selässä hän ratsastaa, osoittaa Rooman kirkkoa, aivan niin kuin ennen vuotta 1950 julkaistut sanakirjat osoittivat.

The beast of Revelation seventeen, is a symbol of the combination of church and state, which is the image of the beast. The beast with seven heads and ten horns is the kingdom that is composed of the ten kings (the United Nations), which the woman rides upon and rules over. The woman is the papacy, who is identified as Babylon the great, the mother of harlots. After the symbols are identified we can return to 1798; the point in history where John was carried to in order to receive the last representation of the kingdoms of Bible prophecy.

Ilmestyskirjan seitsemännentoista luvun peto on kirkon ja valtion yhdistelmän vertauskuva, joka on pedon kuva. Peto, jolla on seitsemän päätä ja kymmenen sarvea, on se valtakunta, joka muodostuu kymmenestä kuninkaasta (Yhdistyneet kansakunnat), jonka päällä nainen istuu ja jota hän hallitsee. Nainen on paavius, joka tunnistetaan suureksi Babyloniksi, porttojen äidiksi. Kun vertauskuvat on tunnistettu, voimme palata vuoteen 1798, siihen historian kohtaan, johon Johannes vietiin saadakseen viimeisen esityksen raamatullisen profetian valtakunnista.

We shall address those kingdoms, and their representation in Daniel chapter two, in the next article.

Seuraavassa artikkelissa käsittelemme näitä valtakuntia ja niiden esitystä Danielin toisessa luvussa.

> “Every nation that has come upon the stage of action has been permitted to occupy its place on the earth, that it might be seen whether it would fulfill the purpose of ‘the Watcher and the Holy One.’ Prophecy has traced the rise and fall of the world’s great empires—Babylon, Medo-Persia, Greece, and Rome. With each of these, as with nations of less power, history repeated itself. Each had its period of test, each failed, its glory faded, its power departed, and its place was occupied by another.

> ”Jokaisen kansakunnan, joka on tullut toiminnan näyttämölle, on sallittu ottaa paikkansa maan päällä, jotta voitaisiin nähdä, täyttäisikö se ”Valvojan ja Pyhän” tarkoituksen. Ennustus on seurannut maailman suurten valtakuntien nousua ja kukistumista — Babylonin, Meedo-Persian, Kreikan ja Rooman. Kunkin näiden kohdalla, samoin kuin vähäisempien kansakuntien kohdalla, historia toisti itseään. Kullakin oli koetuksensa aika, kukin epäonnistui, sen loisto himmeni, sen valta väistyi, ja sen paikan otti toinen.

> “While the nations rejected God’s principles, and in this rejection wrought their own ruin, it was still manifest that the divine, overruling purpose was working through all their movements.” Education, 177.

> ”Vaikka kansat hylkäsivät Jumalan periaatteet ja tässä hylkäämisessään valmistivat oman perikatonsa, oli silti ilmeistä, että jumalallinen, kaiken hallitseva tarkoitus toteutui kaikissa niiden vaiheissa.” Education, 177.

Back to Articles