Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Nine

Danielin kirja - numero kaksikymmentäyhdeksän

Belshazzar’s Feast and the Prophetic Hour: Unveiling the Sunday Law, the Fall of Babylon, and the Final Crisis

Belsassarin pidot ja profeetallinen hetki: sunnuntailain, Babylonin kukistumisen ja viimeisen kriisin paljastaminen

Author

Jeff Pippenger

Published

December 24, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Belshazzar’s feast identifies the “hour” of the Sunday law, but it places the emphasis upon the judgment of the Republican horn. Nebuchadnezzar’s golden image in Daniel chapter three, places the same history, in the context of God’s faithful people who are then lifted up as an ensign. Daniel chapter six, addresses the same line, but addresses the role of the Protestant horn. Belshazzar is representing the “state,” and he called one thousand of his “lords.”

Belsassarin pidot osoittavat sunnuntailain ”hetken”, mutta ne asettavat painotuksen republikaanisen sarven tuomioon. Nebukadnessarin kultainen kuvapatsas Danielin kirjan kolmannessa luvussa sijoittaa saman historian siihen asiayhteyteen, jossa Jumalan uskollinen kansa silloin korotetaan tunnusmerkiksi. Danielin kirjan kuudes luku käsittelee samaa linjaa, mutta käsittelee protestanttisen sarven osuutta. Belsassar edustaa ”valtiota”, ja hän kutsui koolle tuhat ”ruhtinastaan”.

> Belshazzar the king made a great feast to a thousand of his lords, and drank wine before the thousand. Belshazzar, whiles he tasted the wine, commanded to bring the golden and silver vessels which his father Nebuchadnezzar had taken out of the temple which was in Jerusalem; that the king, and his princes, his wives, and his concubines, might drink therein. Then they brought the golden vessels that were taken out of the temple of the house of God which was at Jerusalem; and the king, and his princes, his wives, and his concubines, drank in them. They drank wine, and praised the gods of gold, and of silver, of brass, of iron, of wood, and of stone. In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaster of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Daniel 5:1–5.

> Kuningas Belsassar järjesti suuret pidot tuhannelle ylimykselleen ja joi viiniä niiden tuhannen nähden. Viiniä maistaessaan Belsassar käski tuoda kultaiset ja hopeiset astiat, jotka hänen isänsä Nebukadnessar oli vienyt Jerusalemissa olleesta temppelistä, jotta kuningas, hänen ylimyksensä, hänen vaimonsa ja sivuvaimonsa joisivat niistä. Silloin tuotiin kultaiset astiat, jotka oli otettu Jumalan huoneen temppelistä Jerusalemissa, ja kuningas, hänen ylimyksensä, hänen vaimonsa ja sivuvaimonsa joivat niistä. He joivat viiniä ja ylistivät kullan, hopean, vasken, raudan, puun ja kiven jumalia. Sillä samalla hetkellä ilmestyivät ihmiskäden sormet ja kirjoittivat lampunjalan kohdalle kuninkaan palatsin seinän rappaukseen; ja kuningas näki sen käden osan, joka kirjoitti. Daniel 5:1–5.

The number “ten” represents the dragon, and one hundred, and one thousand is simply a magnification of the same symbol. In chapter six, one hundred and twenty push the deceitful law, and one hundred and twenty is a symbol for priests. Considering “line upon line,” Belshazzar’s feast is illustrating the judgment upon a corrupted statecraft, and judgment of a corrupted churchcraft. Belshazzar was drunk with the Babylonian wine, and then determined to desecrate the sacred vessels of God’s temple in Jerusalem.

Luku ”kymmenen” edustaa lohikäärmettä, ja sata sekä tuhat ovat yksinkertaisesti saman vertauskuvan suurennuksia. Kuudennessa luvussa sata kaksikymmentä ajaa petollista lakia, ja sata kaksikymmentä on pappien vertauskuva. Kun tarkastellaan ”rivi rivin päälle” -periaatetta, Belsassarin pidot havainnollistavat tuomiota turmeltuneelle valtiotaidolle ja tuomiota turmeltuneelle kirkkohallinnolle. Belsassar oli juovuksissa Babylonin viinistä ja päätti sitten häväistä Jumalan temppelin pyhät astiat Jerusalemissa.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).” Selected Messages, book 2, 118.

> ”Profeetta sanoo: ’Minä näin erään toisen enkelin tulevan alas taivaasta; hänellä oli suuri valta, ja maa valkeni hänen kirkkaudestaan. Ja hän huusi voimallisella äänellä sanoen: Kukistunut, kukistunut on suuri Babylon, ja siitä on tullut riivaajien asuinsija’ (Ilmestys 18:1, 2). Tämä on sama sanoma, jonka toinen enkeli antoi. Babylon on kukistunut, ’koska se on juottanut kaikille kansoille haureutensa vihan viiniä’ (Ilmestys 14:8). Mitä tuo viini on?—Hänen väärät oppinsa. Se on antanut maailmalle väärän sapatin neljännen käskyn sapatin sijasta ja toistanut valheen, jonka Saatana ensimmäisenä puhui Eevalle Eedenissä—sielun luonnollisen kuolemattomuuden. Monia samanlaisia erheellisyyksiä se on levittänyt laajalti, ’opettaen oppeina ihmisten käskyjä’ (Matteus 15:9).” Selected Messages, kirja 2, 118.

The wine Belshazzar was drinking was the papacy’s idol sabbath, for the feast represented the prophetic “hour” of the Sunday law. The sanctuary vessels he brought into the banquet hall represented not only rebellion against God, but sacred vessels also represent God’s people, for the literal represents the spiritual, and people are vessels.

Viini, jota Belsassar joi, oli paavikunnan epäjumalallinen sapatti, sillä pito kuvasi sunnuntailain profeetallista ”hetkeä”. Pyhäkön astiat, jotka hän toi juhlasaliin, eivät edustaneet ainoastaan kapinaa Jumalaa vastaan, vaan pyhät astiat edustavat myös Jumalan kansaa, sillä kirjaimellinen edustaa hengellistä, ja ihmiset ovat astioita.

> Nevertheless the foundation of God standeth sure, having this seal, The Lord knoweth them that are his. And, Let everyone that nameth the name of Christ depart from iniquity. But in a great house there are not only vessels of gold and of silver, but also of wood and of earth; and some to honour, and some to dishonour. If a man therefore purge himself from these, he shall be a vessel unto honour, sanctified, and meet for the master’s use, and prepared unto every good work. 2 Timothy 2:19–21.

> Kuitenkin Jumalan perustus pysyy lujana, ja siinä on tämä sinetti: Herra tuntee omansa. Ja: Luopukoon vääryydestä jokainen, joka mainitsee Kristuksen nimen. Mutta suuressa talossa ei ole ainoastaan kulta- ja hopea-astioita, vaan myös puu- ja saviastioita; ja toiset ovat kunniaksi, toiset häpeäksi. Jos siis joku puhdistaa itsensä näistä, hänestä tulee astia kunniaksi, pyhitetty, isännälle hyödyllinen ja jokaiseen hyvään työhön valmistettu. 2 Timoteukselle 2:19–21.

In the midst of desecrating God’s people through enforced Sunday worship, the fiery handwriting spells out Belshazzar’s doom.

Jumalan kansan häpäisemisen keskellä pakotetun sunnuntaipalvonnan kautta tulinen käsiala julistaa Belsassarin tuomion.

> In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaster of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Then the king’s countenance was changed, and his thoughts troubled him, so that the joints of his loins were loosed, and his knees smote one against another. The king cried aloud to bring in the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers. And the king spake, and said to the wise men of Babylon, Whosoever shall read this writing, and show me the interpretation thereof, shall be clothed with scarlet, and have a chain of gold about his neck, and shall be the third ruler in the kingdom. Daniel 5:5–7.

> Samalla hetkellä ilmestyivät ihmiskäden sormet, ja ne kirjoittivat lampunjalan kohdalle kuninkaan palatsin seinän kalkkilaastiin; ja kuningas näki sen käden osan, joka kirjoitti. Silloin kuninkaan kasvot muuttuivat, ja hänen ajatuksensa säikäyttivät hänet, niin että hänen lanteittensa nivelet herposivat ja hänen polvensa löivät toisiaan vasten. Kuningas huusi kovalla äänellä, että tuotaisiin paikalle astrologit, kaldealaiset ja tietäjät. Ja kuningas puhui ja sanoi Babylonin viisaille: Kuka ikinä lukee tämän kirjoituksen ja ilmoittaa minulle sen selityksen, puetaan purppuraan, hänen kaulaansa pannaan kultainen ketju, ja hänestä tulee valtakunnan kolmas hallitsija. Daniel 5:5–7.

Historically the passage is understood to be identifying that Belshazzar’s father, had left the political throne to Belshazzar, and for this reason the best his son could offer for an interpretation of the handwriting was a position of being the third ruler. Leading up to the Sunday law in the United States, the political leadership will be in a subservient position to the religious leadership who will be working to introduce a new form of worship. The image of the beast represents the combination of church and state with the church in control of the relationship, and at the Sunday law Belshazzar was the political king, thus symbolizing the state, but he was only the second in command to his father’s religious authority. The best he could offer Daniel was to be third.

Historiallisesti tämän kohdan on ymmärretty osoittavan, että Belsassarin isä oli jättänyt poliittisen valtaistuimen Belsassarille, ja tästä syystä parasta, mitä hänen poikansa saattoi tarjota käsialan tulkinnasta, oli asema kolmantena hallitsijana. Yhdysvaltojen sunnuntailakia edeltävänä aikana poliittinen johto tulee olemaan alisteisessa asemassa uskonnolliseen johtoon nähden, joka tulee toimimaan uudenlaisen palvonnan käyttöön ottamiseksi. Pedon kuva edustaa kirkon ja valtion yhdistelmää, jossa kirkko hallitsee tätä suhdetta, ja sunnuntailain aikana Belsassar oli poliittinen kuningas, mikä näin ollen symboloi valtiota, mutta hän oli uskonnollista valtaa edustavan isänsä alapuolella vasta toisena. Parasta, mitä hän saattoi tarjota Danielille, oli olla kolmas.

> “When the early church became corrupted by departing from the simplicity of the gospel and accepting heathen rites and customs, she lost the Spirit and power of God; and in order to control the consciences of the people, she sought the support of the secular power. The result was the papacy, a church that controlled the power of the state and employed it to further her own ends, especially for the punishment of ‘heresy.’ In order for the United States to form an image of the beast, the religious power must so control the civil government that the authority of the state will also be employed by the church to accomplish her own ends. . . .

> ”Kun alkuseurakunta turmeltui luopumalla evankeliumin yksinkertaisuudesta ja omaksumalla pakanallisia menoja ja tapoja, se menetti Jumalan Hengen ja voiman; ja hallitakseen ihmisten omaatuntoa se ryhtyi etsimään maallisen vallan tukea. Tuloksena oli paavius, kirkko, joka hallitsi valtiovallan voimaa ja käytti sitä omien päämääränsä edistämiseen, erityisesti ’harhaopin’ rankaisemiseen. Jotta Yhdysvallat muodostaisi pedon kuvan, uskonnollisen vallan täytyy siinä määrin hallita siviilihallitusta, että myös kirkko käyttää valtion valtaa omien tarkoitusperiensä toteuttamiseen....”

> “The enforcement of Sundaykeeping on the part of Protestant churches is an enforcement of the worship of the papacy—of the beast. Those who, understanding the claims of the fourth commandment, choose to observe the false instead of the true Sabbath are thereby paying homage to that power by which alone it is commanded. But in the very act of enforcing a religious duty by secular power, the churches would themselves form an image to the beast; hence the enforcement of Sundaykeeping in the United States would be an enforcement of the worship of the beast and his image.” The Great Controversy, 443, 448, 449.

> ”Sunnuntain pyhittämisen toimeenpano protestanttisten kirkkojen taholta on paaviuden — pedon — palvonnan toimeenpanoa. Ne, jotka neljännen käskyn vaatimukset ymmärtäen valitsevat viettää väärää sapattia oikean sijasta, osoittavat siten kunnioitusta sille vallalle, jonka yksinomaisesta määräyksestä sitä käsketään. Mutta juuri siinä teossa, että kirkot panevat maallisen vallan avulla täytäntöön uskonnollisen velvollisuuden, ne itse muodostaisivat pedon kuvan; näin ollen sunnuntain pyhittämisen toimeenpano Yhdysvalloissa olisi pedon ja sen kuvan palvonnan toimeenpanoa.” Suuri taistelu, 443, 448, 449.

It is in a crisis that character is revealed, and the mysterious message on the wall produced a crisis in Belshazzar’s experience and marked the end of his kingdom, thus symbolizing the end of the kingdom of the earth beast. Belshazzar died that very night, representing the Sunday law, when the United States is overthrown as the sixth kingdom of Bible prophecy at the Sunday law, but the United States immediately transitions into the premier king of the ten kings. The ten kings are the seventh kingdom of Bible prophecy, and they immediately agree to give their seventh kingdom to the beast.

Kriisissä luonne paljastuu, ja seinälle ilmestynyt salaperäinen sanoma synnytti kriisin Belsassarin kokemuksessa ja merkitsi hänen valtakuntansa loppua, kuvaten siten maapetovallan valtakunnan loppua. Belsassar kuoli samana yönä, mikä edustaa sunnuntailakia, jolloin Yhdysvallat kukistetaan raamatullisen profetian kuudentena valtakuntana sunnuntailain yhteydessä, mutta Yhdysvallat siirtyy välittömästi kymmenen kuninkaan johtavaksi kuninkaaksi. Kymmenen kuningasta ovat raamatullisen profetian seitsemäs valtakunta, ja he suostuvat välittömästi antamaan seitsemännen valtakuntansa pedolle.

> For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. Revelation 17:17.

> Sillä Jumala on pannut heidän sydämiinsä täyttää hänen tahtonsa, olla yhtä mieltä ja antaa valtakuntansa pedolle, kunnes Jumalan sanat täyttyvät. Ilmestys 17:17.

The final movements are rapid ones, and the transition from the sixth kingdom to the seventh, and then to the eighth is rapid, for the world is then in a great crisis. The overthrow of the earth beast causes Belshazzar to fear, and as the premier king of the ten kings, he represents the fear that all the kings of the earth will experience at the overthrow of the United States. In Revelation chapter eleven, the “hour” that the handwriting appears upon the wall, is the “hour” of the great earthquake. At that point three symbols of Islam are marked, and it is Islam that causes the kings to fear in the last days.

Viimeiset tapahtumavaiheet ovat nopeita, ja siirtymä kuudennesta valtakunnasta seitsemänteen ja sitten kahdeksanteen on nopea, sillä maailma on tuolloin suuren kriisin vallassa. Maapetovallan kukistuminen saa Belsassarin pelkäämään, ja kymmenen kuninkaan etevimpänä kuninkaana hän edustaa sitä pelkoa, jonka kaikki maan kuninkaat kokevat Yhdysvaltojen kukistuessa. Ilmestyskirjan luvussa yksitoista se ”hetki”, jolloin käsiala ilmestyy seinälle, on suuren maanjäristyksen ”hetki”. Tuossa kohdassa merkitään kolme islamin symbolia, ja juuri islam saa kuninkaat pelkäämään viimeisinä päivinä.

> For, lo, the kings were assembled, they passed by together. They saw it, and so they marvelled; they were troubled, and hasted away. Fear took hold upon them there, and pain, as of a woman in travail. Thou breakest the ships of Tarshish with an east wind. As we have heard, so have we seen in the city of the Lord of hosts, in the city of our God: God will establish it forever. Selah. Psalm 48:4–8.

> Sillä katso, kuninkaat kokoontuivat, he kulkivat yhdessä ohi. He näkivät sen ja hämmästyivät; he joutuivat kauhun valtaan ja pakenivat kiireesti. Vavistus valtasi heidät siellä, tuska niin kuin synnyttävän vaimon. Sinä murskaat Tarsiin laivat itätuulella. Niin kuin me olemme kuulleet, niin me olemme nähneet Herran Sebaotin kaupungissa, meidän Jumalamme kaupungissa: Jumala vahvistaa sen iankaikkisesti. Sela. Psalmi 48:4–8.

The lords, or kings were assembled at Belshazzar’s feast, drinking the wine of Babylon and handling and looking upon the sacred vessels of God’s sanctuary, when fear took hold of them, as represented by Belshazzar’s fear when the handwriting appeared upon the wall. Belshazzar’s fear began an escalating fear that is represented by a woman in travail, and Revelation eleven’s “hour” leads into chapter twelve, where the ensign is represented as a woman about to give birth. The first labor pain is the handwriting on the wall of the banquet hall. The fear is caused by the “east wind” of Islam, that “breakest the ships of Tarshish.”

Herrat eli kuninkaat olivat koolla Belsassarin pidoissa, joivat Babylonin viiniä sekä käsittelivät ja katselivat Jumalan pyhäkön pyhiä astioita, kun pelko valtasi heidät, niin kuin Belsassarin pelko kuvaa sitä silloin, kun käsiala ilmestyi seinälle. Belsassarin pelko aloitti voimistuvan pelon, jota kuvataan synnyttävänä naisena, ja Ilmestyskirjan yhdennentoista luvun ”hetki” johtaa kahdenteentoista lukuun, jossa tunnusmerkki esitetään synnyttämäisillään olevana naisena. Ensimmäinen synnytystuska on juhlasalin seinälle ilmestynyt käsiala. Pelon aiheuttaa islamin ”itätuuli”, joka ”särjet Tarsiin laivat”.

In Belshazzar’s banquet hall, “one thousand lords” are consuming the wine of Babylon, which represents Sunday enforcement. At that time, Nebuchadnezzar’s orchestra begins to play the music, as Belshazzar has the ornaments of the sanctuary brought in. The whore of Tyre begins to sing, and apostate Israel begins to dance around Nebuchadnezzar’s golden idol. But the party is crashed by the “east wind,” which is the “third woe” that comes quickly, and is the “seventh trumpet.” When Islam crashes the party, the “nations are angered.” They are angered, for the ships of Tarshish, the symbol of the economic structure of planet earth is then sank in the midst of the sea.

Belsassarin juhlasalissa ”tuhat ylimystä” juo Babylonin viiniä, joka edustaa sunnuntain pakollista noudattamista. Tuolloin Nebukadnessarin orkesteri alkaa soittaa musiikkia, kun Belsassar käskee pyhäkön koriste-esineet tuotaviksi sisään. Tyyron portto alkaa laulaa, ja luopio-Israel alkaa tanssia Nebukadnessarin kultaisen epäjumalankuvan ympärillä. Mutta juhlan keskeyttää ”itätuuli”, joka on se ”kolmas voi-huuto”, joka tulee nopeasti, ja on ”seitsemäs pasuuna”. Kun islam keskeyttää juhlan, ”kansat vihastuvat”. Ne vihastuvat, sillä Tarsiin laivat, jotka ovat maapallon taloudellisen rakenteen vertauskuva, upotetaan silloin keskelle merta.

> Tarshish was thy merchant by reason of the multitude of all kind of riches; with silver, iron, tin, and lead, they traded in thy fairs. Javan, Tubal, and Meshech, they were thy merchants: they traded the persons of men and vessels of brass in thy market. They of the house of Togarmah traded in thy fairs with horses and horsemen and mules. The men of Dedan were thy merchants; many isles were the merchandise of thine hand: they brought thee for a present horns of ivory and ebony. Syria was thy merchant by reason of the multitude of the wares of thy making: they occupied in thy fairs with emeralds, purple, and broidered work, and fine linen, and coral, and agate. Judah, and the land of Israel, they were thy merchants: they traded in thy market wheat of Minnith, and Pannag, and honey, and oil, and balm. Damascus was thy merchant in the multitude of the wares of thy making, for the multitude of all riches; in the wine of Helbon, and white wool. Dan also and Javan going to and fro occupied in thy fairs: bright iron, cassia, and calamus, were in thy market. Dedan was thy merchant in precious clothes for chariots. Arabia, and all the princes of Kedar, they occupied with thee in lambs, and rams, and goats: in these were they thy merchants. The merchants of Sheba and Raamah, they were thy merchants: they occupied in thy fairs with chief of all spices, and with all precious stones, and gold. Haran, and Canneh, and Eden, the merchants of Sheba, Asshur, and Chilmad, were thy merchants. These were thy merchants in all sorts of things, in blue clothes, and broidered work, and in chests of rich apparel, bound with cords, and made of cedar, among thy merchandise. The ships of Tarshish did sing of thee in thy market: and thou wast replenished, and made very glorious in the midst of the seas. Thy rowers have brought thee into great waters: the east wind hath broken thee in the midst of the seas. Thy riches, and thy fairs, thy merchandise, thy mariners, and thy pilots, thy calkers, and the occupiers of thy merchandise, and all thy men of war, that are in thee, and in all thy company which is in the midst of thee, shall fall into the midst of the seas in the day of thy ruin. Ezekiel 27:12–26.

> Tarsis kävi kauppaa kanssasi kaikenlaisen runsaan rikkautensa tähden; hopeaa, rautaa, tinaa ja lyijyä he vaihtoivat tavaroihisi. Jaavan, Tuubal ja Meseek, ne olivat sinun kauppiaitasi; ne vaihtoivat markkinoillasi ihmisiä ja vaskiastioita. Toogarman heimo kävi kauppaa tavaroillasi hevosilla, ratsuilla ja muuleilla. Dedanin miehet olivat sinun kauppiaitasi; monet saaret olivat sinun kätesi kauppatavaraa; ne toivat sinulle lahjaksi norsunluun sarvia ja eebenpuuta. Syyria kävi kauppaa kanssasi valmistamiesi tavaroiden paljouden tähden; se harjoitti kauppaa markkinoillasi smaragdeilla, purppuralla, kirjokudoksilla, hienolla pellavalla, korallilla ja akaatilla. Juuda ja Israelin maa olivat sinun kauppiaitasi; ne vaihtoivat markkinoillasi Minnitin vehnää, Pannagia, hunajaa, öljyä ja palsamia. Damasko kävi kauppaa kanssasi valmistamiesi tavaroiden paljouden tähden, kaikenlaisen rikkauden runsauden vuoksi; Helbonin viinillä ja valkoisella villalla. Myös Daan ja Jaavan, jotka kulkivat edestakaisin, harjoittivat kauppaa tavaroillasi; kiiltävä rauta, kassia ja kalmo olivat markkinoillasi. Dedan oli sinun kauppiaasi kalliilla vaunupeitteillä. Arabia ja kaikki Keedarin ruhtinaat kävivät kauppaa kanssasi karitsoilla, pässeillä ja vuohilla; näissä ne olivat sinun kauppiaitasi. Seban ja Raeman kauppiaat, ne olivat sinun kauppiaitasi; ne harjoittivat kauppaa tavaroillasi parhailla kaikenlaisista mausteista sekä kaikilla jalokivillä ja kullalla. Harran, Kanne ja Eeden, Seban, Assurin ja Kilmadin kauppiaat, ne olivat sinun kauppiaitasi. Nämä olivat sinun kauppiaitasi kaikenlaisissa tavaroissa, sinisissä vaatteissa, kirjokudoksissa ja rikkaiden pukujen arkuissa, nuorilla sidotuissa ja setripuusta tehdyissä, sinun tavarojesi joukossa. Tarsiin laivat lauloivat sinusta markkinoillasi; ja sinä täytyit ja tulit sangen loistavaksi merten keskellä. Soutajasi ovat vieneet sinut suurille vesille; itätuuli on murskannut sinut merten keskellä. Sinun rikkautesi ja tavarasi, kauppatavarasi, merimiehesi ja perämiehesi, saumojesi paikkaajat ja kauppatavaroittesi kauppiaat sekä kaikki sotamiehesi, jotka ovat sinussa, ja koko joukkosi, joka on keskelläsi, sortuvat merten keskelle sinun häviösi päivänä. Hesekiel 27:12–26.

The “ships of Tarshish” are the symbol of the economic structure of planet earth, and they are sunk in the midst of the sea by the “east wind.” Ezekiel informs us this takes place in the “day of thy ruin,” and the subject of Ezekiel chapter twenty-seven, is the lamentation for Tyrus.

“Tarsiin laivat” ovat maapallon taloudellisen rakenteen vertauskuva, ja “itätuuli” upottaa ne keskelle merta. Hesekiel ilmoittaa meille, että tämä tapahtuu “sinun perikatosi päivänä”, ja Hesekielin kahdennenkymmenennenseitsemännen luvun aiheena on valitusvirsi Tyyrosta.

> The word of the Lord came again unto me, saying, Now, thou son of man, take up a lamentation for Tyrus; And say unto Tyrus, O thou that art situate at the entry of the sea, which art a merchant of the people for many isles, Thus saith the Lord God; O Tyrus, thou hast said, I am of perfect beauty. Ezekiel 27:1–3.

> Ja Herran sana tuli minulle jälleen sanoen: Nyt, ihmislapsi, viritä valitusvirsi Tyyrosta; ja sano Tyyrolle: Oi sinä, joka asut meren portilla, joka käyt kauppaa kansojen kanssa monien saarten hyväksi, näin sanoo Herra, Herra: Oi Tyyros, sinä olet sanonut: Minä olen täydellisen kaunis. Hesekiel 27:1–3.

The day of the ruin of Tyrus is the subject of the lamentation. The day of the ruin of Tyrus is the Sunday law, for Tyrus is a symbol of the papacy, whose judgment begins in the “hour” that the second voice of Revelation eighteen begins to call people out of Babylon.

Tyroksen hävityksen päivä on valituslaulun aihe. Tyroksen hävityksen päivä on sunnuntailaki, sillä Tyrus on paavikunnan vertauskuva, jonka tuomio alkaa siinä ”hetkessä”, jolloin Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun toinen ääni alkaa kutsua ihmisiä ulos Babylonista.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Reward her even as she rewarded you, and double unto her double according to her works: in the cup which she hath filled fill to her double. How much she hath glorified herself, and lived deliciously, so much torment and sorrow give her: for she saith in her heart, I sit a queen, and am no widow, and shall see no sorrow. Therefore shall her plagues come in one day, death, and mourning, and famine; and she shall be utterly burned with fire: for strong is the Lord God who judgeth her. And the kings of the earth, who have committed fornication and lived deliciously with her, shall bewail her, and lament for her, when they shall see the smoke of her burning, Standing afar off for the fear of her torment, saying, Alas, alas that great city Babylon, that mighty city! for in one hour is thy judgment come. And the merchants of the earth shall weep and mourn over her; for no man buyeth their merchandise any more. Revelation 18:4–11.

> Ja minä kuulin toisen äänen taivaasta sanovan: Lähtekää siitä ulos, te minun kansani, ettette tulisi osallisiksi hänen synneistään ettekä saisi osaksenne hänen vitsauksiaan. Sillä hänen syntinsä ulottuvat taivaaseen asti, ja Jumala on muistanut hänen vääryytensä. Maksakaa hänelle niin kuin hän on maksanut teille, ja antakaa hänelle kaksin verroin hänen tekojensa mukaan; siinä maljassa, jonka hän on täyttänyt, täyttäkää hänelle kaksin verroin. Niin paljon kuin hän on itseään kirkastanut ja hekumassa elänyt, niin paljon antakaa hänelle vaivaa ja murhetta; sillä hän sanoo sydämessään: Minä istun kuningattarena enkä ole leski, enkä ole murhetta näkevä. Sentähden hänen vitsauksensa tulevat yhtenä päivänä: kuolema ja murhe ja nälkä, ja hän joutuu tulessa perin pohjin poltetuksi; sillä väkevä on Herra Jumala, joka on hänet tuominnut. Ja maan kuninkaat, jotka hänen kanssaan ovat haureutta harjoittaneet ja hekumassa eläneet, itkevät ja vaikeroivat häntä, kun näkevät hänen palonsa savun. He seisovat loitolla hänen vaivansa pelosta ja sanovat: Voi, voi sinua, Babylon, sinä suuri kaupunki, sinä väkevä kaupunki! sillä sinun tuomiosi tuli yhdessä hetkessä. Ja maan kauppamiehet itkevät ja surevat häntä, sillä ei kukaan enää osta heidän tavaraansa. Ilmestys 18:4–11.

The word that is used five times as “hour,” in the book of Daniel, always represents some type of judgment. The type of judgment is determined by the context of the passage where it is employed. In Daniel chapter four, the word “hour” is used first to announce the coming of judgment, whether it was the investigative judgment that began on October 22, 1844, or the executive judgment that begins at the Sunday law. In both cases, the investigative or executive judgments are progressive. The executive judgment of the papacy begins at the Sunday law in the United States. That marks the “hour” that the papacy’s executive judgment begins, and that “hour” is the “hour” of the great earthquake of Revelation eleven, when the two witnesses, represented by Shadrach, Meshach and Abednego are cast into the furnace as the ensign that is lifted up as Ezekiel’s mighty army. That “hour” is when the handwriting appears upon Belshazzar’s wall.

Sana, joka Danielin kirjassa viisi kertaa esiintyy muodossa ”hetki”, edustaa aina jotakin tuomion lajia. Tuomion laji määräytyy sen tekstiyhteyden perusteella, jossa sanaa käytetään. Danielin kirjan neljännessä luvussa sanaa ”hetki” käytetään ensiksi ilmoittamaan tulevan tuomion saapuminen, olipa kyse tutkivasta tuomiosta, joka alkoi 22. lokakuuta 1844, tai toimeenpanevasta tuomiosta, joka alkaa sunnuntailaista. Molemmissa tapauksissa sekä tutkiva että toimeenpaneva tuomio ovat eteneviä. Paaviuden toimeenpaneva tuomio alkaa sunnuntailaista Yhdysvalloissa. Se merkitsee sitä ”hetkeä”, jolloin paaviuden toimeenpaneva tuomio alkaa, ja tuo ”hetki” on Ilmestyskirjan yhdennentoista luvun suuren maanjäristyksen ”hetki”, jolloin kaksi todistajaa, joita Sadrak, Meesak ja Abed-Nego edustavat, heitetään tuliseen pätsiin tunnusmerkkinä, joka korotetaan Hesekielin mahtavana armeijana. Tuo ”hetki” on se, jolloin käsiala ilmestyy Belsassarin seinälle.

The “ships of Tarshish”, which represent the structure of the economic supply-lines of planet earth are sunk in the midst of the seas at that time, and it causes the merchants and kings of the earth to fear as represented by Belshazzar.

”Tarsiin laivat”, jotka edustavat maapallon taloudellisten huoltolinjojen rakennetta, upotetaan siihen aikaan keskelle meriä, ja se saa maan kauppiaat ja kuninkaat pelkäämään, kuten Belsassar edustaa.

In Revelation eleven, the “hour” is when the “third Woe” of Islam comes quickly, and the Seventh Trumpet sounds, and the nations are made angry. All three of those symbols point to Islam as the providential tool the Lord uses to accomplish the slaying of Belshazzar at that very “hour.” Belshazzar was slain by enemies that secretly came into his kingdom through the gates that had been carelessly left open, just as the border wall between Mexico and the United States has been carelessly left open, as the “hour” of the “great earthquake” approaches.

Ilmestyskirjan yhdestoista luku kuvaa sitä ”hetkeä”, jolloin islamin ”kolmas voi” tulee nopeasti, ja seitsemäs pasuuna soi, ja kansakunnat vihastuvat. Kaikki nuo kolme symbolia viittaavat islamiin kaitselmuksellisena välikappaleena, jota Herra käyttää toteuttaakseen Belsassarin surmaamisen juuri sinä ”hetkenä”. Belsassar surmattiin vihollisten toimesta, jotka salaa tunkeutuivat hänen valtakuntaansa porttien kautta, jotka oli huolimattomasti jätetty auki, aivan kuten Meksikon ja Yhdysvaltojen välinen rajamuuri on huolimattomasti jätetty auki, kun ”suuren maanjäristyksen” ”hetki” lähestyy.

The healing of the deadly wound of the papacy is set forth in the last six verses of Daniel chapter eleven. In those verses three obstacles are identified that are overcome as the papacy’s deadly wound is healed. The King of the North always conquers three obstacles on his way to supreme power, and always in the order of: first his enemy, second his ally, and then finally his victim. The first to be conquered was the King of the South, representing the Soviet Union, the last enemy of Rome, that was swept away in 1989. The second obstacle is the glorious land, which is Rome’s ally who conquered the USSR for Rome, the United States, which is conquered in the “hour” we are now considering. Thereafter the third obstacle, represented as Egypt, represents when the papacy takes control of its victim, the United Nations.

Paaviuden kuolettavan haavan paraneminen esitetään Danielin kirjan yhdentoista luvun kuudessa viimeisessä jakeessa. Näissä jakeissa yksilöidään kolme estettä, jotka voitetaan paaviuden kuolettavan haavan parantuessa. Pohjoisen kuningas voittaa matkallaan korkeimpaan valtaan aina kolme estettä, ja aina tässä järjestyksessä: ensin vihollisensa, toiseksi liittolaisensa ja lopulta uhrinsa. Ensimmäisenä voitettiin Etelän kuningas, joka edusti Neuvostoliittoa, Rooman viimeistä vihollista, joka pyyhkäistiin pois vuonna 1989. Toinen este on ihana maa, joka on Rooman liittolainen, joka valloitti Neuvostoliiton Rooman puolesta, Yhdysvallat, joka valloitetaan siinä ”hetkessä”, jota nyt tarkastelemme. Tämän jälkeen kolmas este, Egyptinä esitettynä, kuvaa sitä, kun paavius ottaa uhrinsa, Yhdistyneet kansakunnat, hallintaansa.

In 1989, when the unsealing of those verses occurred, and there was thereafter an increase of knowledge of those verses, it was recognized that pagan Rome, papal Rome and then modern Rome (represented as the King of the North in the last six verses of Daniel chapter eleven), each needed to overcome three geographical obstacles before they were established as a kingdom. For pagan Rome, those three obstacles were represented as three directions.

Vuonna 1989, kun noiden jakeiden avaaminen tapahtui ja niiden jälkeen seurasi noiden jakeiden tuntemuksen lisääntyminen, havaittiin, että pakanallinen Rooma, paavillinen Rooma ja sitten moderni Rooma (joka esitetään Pohjoisen kuninkaana Danielin kirjan yhdestoista luvun kuudessa viimeisessä jakeessa) kukin tarvitsi voittaa kolme maantieteellistä estettä ennen kuin ne vakiintuivat valtakunnaksi. Pakanallisen Rooman osalta nuo kolme estettä esitettiin kolmena ilmansuuntana.

> And out of one of them came forth a little horn, which waxed exceeding great, toward the south, and toward the east, and toward the pleasant land. Daniel 8:9.

> Ja yhdestä niistä kasvoi esiin pieni sarvi, joka tuli ylen suureksi etelää kohti, itää kohti ja ihanaa maata kohti. Daniel 8:9.

For papal Rome they were three horns that needed to be plucked up.

Paavilliselle Roomalle ne olivat kolme sarvea, jotka oli nyhväistävä pois.

> I considered the horns, and, behold, there came up among them another little horn, before whom there were three of the first horns plucked up by the roots: and, behold, in this horn were eyes like the eyes of man, and a mouth speaking great things. Daniel 7:8.

> Minä tarkastelin sarvia, ja katso, niiden keskeltä nousi esiin toinen, pieni sarvi, jonka tieltä kolme ensimmäisistä sarvista revittiin juurineen pois; ja katso, tässä sarvessa oli silmät kuin ihmisen silmät sekä suu, joka puhui suuria sanoja. Daniel 7:8.

For modern Rome (the king of the north), represented in the last six verses of Daniel eleven, the three obstacles were the king of the south, the glorious land, and Egypt. As with pagan Rome and papal Rome the three obstacles represented geographic obstacles. Modern Rome, represented as the king of the north in the last six verses of Daniel eleven, needed to overcome three “walls”, and with the first wall there was a philosophical “wall” that was removed at the same time a literal wall was removed. In 1989, when the king of the north brought down the Soviet Union (the king of the south), the philosophical “wall” of the “iron curtain” was removed, as the Berlin wall was dismantled.

Nykyaikaiselle Roomalle (pohjoisen kuninkaalle), joka esitetään Danielin kirjan yhdennentoista luvun kuudessa viimeisessä jakeessa, nuo kolme estettä olivat etelän kuningas, ihana maa ja Egypti. Kuten pakanalliselle Roomalle ja paavilliselle Roomalle, nämä kolme estettä edustivat maantieteellisiä esteitä. Nykyaikaisen Rooman, joka esitetään pohjoisen kuninkaana Danielin kirjan yhdennentoista luvun kuudessa viimeisessä jakeessa, tuli voittaa kolme ”muuria”, ja ensimmäisen muurin kohdalla oli filosofinen ”muuri”, joka poistettiin samanaikaisesti kuin kirjaimellinen muuri poistettiin. Vuonna 1989, kun pohjoisen kuningas kukisti Neuvostoliiton (etelän kuninkaan), ”rautaisen esiripun” filosofinen ”muuri” poistettiin samalla, kun Berliinin muuri purettiin.

In the “hour” of Belshazzar’s judgment, when the handwriting is on the wall, and his enemies are secretly entering in through the unguarded gates, the philosophical “wall” of the separation of church and state is removed, while Islam of the third Woe has secretly entered through the unattended “wall” on the southern border of the glorious land.

Belsassarin tuomion ”hetkellä”, kun kirjoitus on seinällä ja hänen vihollisensa tunkeutuvat salaa sisään vartioimattomien porttien kautta, kirkon ja valtion erottamisen filosofinen ”muuri” poistetaan, samalla kun kolmannen voi-huudon islam on salaa tullut sisään ihanan maan etelärajan vartioimattoman ”muurin” kautta.

When “Egypt”, representing the United Nations, is conquered, and the philosophical “wall of national sovereignty” is removed, as every nation is forced to accept the one-world government that is directed by the whore of Tyre. At that time, a financial crash will occur that produces the martial law and despotism of the last days. Something may very well happen on a street that is called “Wall Street”.

Kun ”Egypti”, joka edustaa Yhdistyneitä kansakuntia, valloitetaan ja filosofinen ”kansallisen suvereniteetin muuri” poistetaan, kun jokainen kansakunta pakotetaan hyväksymään yhden maailman hallitus, jota Tyyron portto ohjaa. Tuolloin tapahtuu rahoituksellinen romahdus, joka synnyttää viimeisten päivien sotatilan ja itsevaltiuden. Jotakin saattaa hyvinkin tapahtua kadulla, jota kutsutaan ”Wall Streetiksi”.

> “The very means that is now so sparingly invested in the cause of God, and that is selfishly retained, will, in a little while, be cast with all idols to the moles and to the bats. Money will soon depreciate in value very suddenly when the reality of eternal scenes opens to the senses of man.” Welfare Ministry, 266.

> ”Juuri ne varat, joita nyt niin niukasti sijoitetaan Jumalan asiaan ja joita itsekkäästi pidätetään, heitetään aivan pian kaikkien epäjumalien kanssa myyrille ja lepakoille. Raha menettää pian arvonsa hyvin äkillisesti, kun iankaikkisten näkyjen todellisuus avautuu ihmisen aisteille.” Welfare Ministry, 266.

We continue our study of Belshazzar in the next article.

Jatkamme Belshassarin tarkastelua seuraavassa artikkelissa.

> “Today, as in the days of Elijah, the line of demarcation between God’s commandment-keeping people and the worshipers of false gods is clearly drawn. ‘How long halt ye between two opinions?’ Elijah cried; ‘if the Lord be God, follow Him: but if Baal, then follow him.’ 1 Kings 18:21. And the message for today is: ‘Babylon the great is fallen, is fallen…. Come out of her, My people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities.’ Revelation 18:2, 4, 5.

> ”Tänä päivänä, kuten Elian päivinä, raja Jumalan käskyt pitävän kansan ja väärien jumalien palvojien välillä on selvästi vedetty. ’Kuinka kauan te horjutte kahden eri kannan välillä?’ Elia huusi; ’jos Herra on Jumala, seuratkaa Häntä; mutta jos Baal, niin seuratkaa häntä.’ 1. Kun. 18:21. Ja tämän ajan sanoma on: ’Kukistunut, kukistunut on Babylon, se suuri…. Lähtekää siitä ulos, te minun kansani, ettette tulisi osallisiksi hänen synneistään ja ettette saisi osaanne hänen vitsauksistaan. Sillä hänen syntinsä ulottuvat taivaaseen asti, ja Jumala on muistanut hänen vääryytensä.’ Ilm. 18:2, 4, 5.”

> “The time is not far distant when the test will come to every soul. The observance of the false sabbath will be urged upon us. The contest will be between the commandments of God and the commandments of men. Those who have yielded step by step to worldly demands and conformed to worldly customs will then yield to the powers that be, rather than subject themselves to derision, insult, threatened imprisonment, and death. At that time the gold will be separated from the dross. True godliness will be clearly distinguished from the appearance and tinsel of it. Many a star that we have admired for its brilliance will then go out in darkness. Those who have assumed the ornaments of the sanctuary, but are not clothed with Christ’s righteousness, will then appear in the shame of their own nakedness.” Prophets and Kings, 187, 188.

> ”Ei ole kaukana se aika, jolloin koetus tulee jokaisen sielun osaksi. Väärän sapatin viettoa vaaditaan meiltä. Taistelu käydään Jumalan käskyjen ja ihmisten käskyjen välillä. Ne, jotka ovat askel askeleelta myöntyneet maailman vaatimuksiin ja mukautuneet maailman tapoihin, myöntyvät silloin mieluummin esivallan vaatimuksiin kuin alistuvat pilkalle, loukkauksille, vankeuden uhkalle ja kuolemalle. Silloin kulta erotetaan kuonasta. Todellinen jumalisuus erotetaan selvästi sen ulkonaisesta muodosta ja kimalteesta. Moni tähti, jota olemme ihailleet sen loiston tähden, sammuu silloin pimeyteen. Ne, jotka ovat omaksuneet pyhäkön koristeet mutta eivät ole puetut Kristuksen vanhurskauteen, tulevat silloin näkyviin oman alastomuutensa häpeässä.” Prophets and Kings, 187, 188.

Back to Articles