Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Eight

Danielin kirja – numero kaksikymmentäkahdeksan

Walls

Muurit

Author

Jeff Pippenger

Published

December 23, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Nebuchadnezzar represents the beginning of Adventism, the beginning of the United States, the beginning of the Protestant horn and the beginning of the Republican horn. Belshazzar represents the end of all these lines.

Nebukadnessar edustaa adventismin alkua, Yhdysvaltojen alkua, protestanttisen sarven alkua ja republikaanisen sarven alkua. Belsassar edustaa kaikkien näiden linjojen loppua.

Nebuchadnezzar represents the history of the first and second angels’ messages from 1798, through to 1844, and the beginning of God’s investigative judgment. His testimony parallels Daniel chapter one. Belshazzar represents the history of the third angel’s message from 1989, through to the Sunday law, and the beginning of God’s executive judgment. His testimony parallels Daniel chapters one through three.

Nebukadnessar edustaa ensimmäisen ja toisen enkelin sanoman historiaa vuodesta 1798 vuoteen 1844 ja Jumalan tutkivan tuomion alkamiseen saakka. Hänen todistuksensa on rinnakkainen Danielin kirjan ensimmäisen luvun kanssa. Belsassar edustaa kolmannen enkelin sanoman historiaa vuodesta 1989 sunnuntailaista alkaen Jumalan toimeenpanevan tuomion alkuun saakka. Hänen todistuksensa on rinnakkainen Danielin kirjan lukujen yhdestä kolmeen kanssa.

Nebuchadnezzar marks the end of the “seven times” that came upon the northern kingdom of Israel in 1798, when his kingdom was restored unto him after living with the heart of a beast. His testimony continues until the opening of the investigative judgment at the end of the “seven times,” that came upon the southern kingdom of Judah in 1844. In his testimony the word “hour” represents the judgment hour message of the first angel, and then again, it represents the arrival of that message. The “hour” in his testimony marks both 1798, and 1844, which both represent the conclusion of the first indignation and the last indignation respectively.

Nebukadnessar merkitsee niiden ”seitsemän ajan” päättymistä, jotka kohtasivat Israelin pohjoisen valtakunnan vuonna 1798, jolloin hänen valtakuntansa palautettiin hänelle sen jälkeen, kun hän oli elänyt pedon sydän rinnassaan. Hänen todistuksensa jatkuu tutkivan tuomion avautumiseen asti niiden ”seitsemän ajan” lopussa, jotka kohtasivat Juudan eteläisen valtakunnan vuonna 1844. Hänen todistuksessaan sana ”hetki” edustaa ensimmäisen enkelin tuomion hetken sanomaa, ja sitten jälleen se edustaa tuon sanoman saapumista. ”Hetki” hänen todistuksessaan merkitsee sekä vuotta 1798 että vuotta 1844, jotka vastaavasti edustavat ensimmäisen vihastuksen ja viimeisen vihastuksen päätöstä.

Belshazzar’s end is marked by the mystical handwriting that equates to twenty-five hundred and twenty. The “seven times,” whether represented as an “hour,” a “scattering,” or “twenty-five hundred and twenty,” are a symbol of judgment. Nimrod’s judgment was a “scattering,” Nebuchadnezzar’s was “seven times,” and Belshazzar’s was twenty-five hundred and twenty. When Nebuchadnezzar judged the three worthies, he had the furnace heated “seven times,” above normal.

Belsassarin loppu merkitään mystisellä käsialalla, joka vastaa kahtatuhatta viittäsataa kahtakymmentä. ”Seitsemän aikaa”, esitettiinpä ne sitten ”hetkenä”, ”hajottamisena” tai ”kahtena tuhantena viitenäsatana kahtenakymmenenä”, ovat tuomion vertauskuva. Nimrodin tuomio oli ”hajottaminen”, Nebukadnessarin ”seitsemän aikaa”, ja Belsassarin kaksituhatta viisisataa kaksikymmentä. Kun Nebukadnessar tuomitsi ne kolme uskollista, hän käski kuumentaa pätsin ”seitsemän kertaa” tavallista kuumemmaksi.

The judgment of the “seven times” is marked at the arrival of the first message, and the arrival of the third message. The end of Millerite Adventism in 1863 begins with the rejection of the doctrine of the “seven times,” and one hundred and twenty-six years later in 1989, “the time of the end” for the history of the third angel arrived. One hundred and twenty-six is a symbol of the “seven times”; so the end of the movement of the first angel in 1863, until the beginning of the movement of the third angel in 1989, is bridged together by the “seven times” by the symbolic one hundred and twenty-six.

“Seitsemän ajan” tuomio tulee merkityksi ensimmäisen sanoman saapuessa ja kolmannen sanoman saapuessa. Milleriläisen adventismin päättyminen vuonna 1863 alkaa “seitsemän ajan” opin hylkäämisestä, ja sata kaksikymmentäkuusi vuotta myöhemmin, vuonna 1989, saapui “lopun aika” kolmannen enkelin historian osalta. Sata kaksikymmentäkuusi on “seitsemän ajan” vertauskuva; niinpä ensimmäisen enkelin liikkeen päättyminen vuonna 1863 ja kolmannen enkelin liikkeen alkaminen vuonna 1989 liittyvät toisiinsa “seitsemän ajan” kautta tämän vertauskuvallisen sadan kahdenkymmenenkuuden välityksellä.

Yet the testimony of Belshazzar’s fall in Daniel chapter five, teaches that no one can see the judgment of the “seven times,” even though it is written upon the “wall”. For the Republican horn, the judgment is written on Thomas Jefferson’s “wall of separation of church and state” that is removed in chapter five of Daniel. For the true Protestant horn, the judgment is written on the two sacred charts that are hung upon the “wall” in order that those who read it may run. But in the blindness of Laodicea the words are indiscernible. In both cases, the words of judgment represent that both the true Protestant and Republican horns are weighed in the balances, and found wanting. The story of Belshazzar has a message for the Republican horn, representing the nations of the world.

Kuitenkin todistus Belsassarin lankeemuksesta Danielin kirjan viidennessä luvussa opettaa, ettei kukaan voi nähdä ”seitsemän ajan” tuomiota, vaikka se on kirjoitettu ”seinälle”. Tasavaltalaisen sarven kohdalla tuomio on kirjoitettu Thomas Jeffersonin ”kirkon ja valtion erottamisen seinälle”, joka poistetaan Danielin viidennessä luvussa. Todellisen protestanttisen sarven kohdalla tuomio on kirjoitettu kahteen pyhään karttaan, jotka on ripustettu ”seinälle”, jotta ne, jotka sitä lukevat, voisivat juosta. Mutta Laodikean sokeudessa sanat ovat erottamattomat. Molemmissa tapauksissa tuomion sanat merkitsevät, että sekä todellinen protestanttinen sarvi että tasavaltalainen sarvi punnitaan vaa’assa ja havaitaan vajavaisiksi. Kertomuksella Belsassarista on sanoma tasavaltalaiselle sarvelle, joka edustaa maailman kansakuntia.

> “In the history of Nebuchadnezzar and Belshazzar, God speaks to nations of today.” Signs of the Times, July 20, 1891.

> “Nebukadnessarin ja Belsassarin historiassa Jumala puhuu nykyajan kansakunnille.” Signs of the Times, 20. heinäkuuta 1891.

The story of Belshazzar also has a message for the Protestant horn, representing the people of the world.

Belšassarin kertomuksessa on myös sanoma protestanttiselle sarvelle, joka edustaa maailman kansoja.

> “In the history of Nebuchadnezzar and Belshazzar, God speaks to the people of today.” Bible Echo, September 17, 1894.

> “Nebukadnessarin ja Belsassarin historiassa Jumala puhuu tämän ajan ihmisille.” Bible Echo, 17. syyskuuta 1894.

The sin of Belshazzar represents the sin of both horns of the earth beast. The sin of either of the horns is found in their rejection of their foundational truths, while having full knowledge of those truths. The Republican horn is held accountable to the light of the Constitution, and the beginning history when that divine document was produced, but has since been progressively rejected. When the nation speaks as a dragon the symbolic wall of separation of church and state will have been removed. For the true Protestant horn, the light from the history of the first and second angels’ messages, when the foundations were established, has been progressively rejected, and will continue to be increasingly rejected, until the “wall” of God’s law will also, ultimately be rejected.

Belsassarin synti edustaa maan pedon molempien sarvien syntiä. Kummankin sarven synti ilmenee siinä, että ne hylkäävät perustavanlaatuiset totuutensa samalla, kun niillä on täydellinen tieto niistä. Republikaaninen sarvi on vastuussa perustuslain valosta sekä siitä varhaisesta historiasta, jolloin tuo jumalallinen asiakirja laadittiin, mutta se on sittemmin asteittain hylätty. Kun kansakunta puhuu lohikäärmeen tavoin, kirkon ja valtion erottamisen vertauskuvallinen muuri on silloin poistettu. Todellisen protestanttisen sarven osalta valo ensimmäisen ja toisen enkelin sanoman historiasta, jolloin perustukset laskettiin, on asteittain hylätty, ja sitä tullaan yhä enenevässä määrin hylkäämään, kunnes lopulta hylätään myös Jumalan lain ”muuri”.

> “The prophet here describes a people who, in a time of general departure from truth and righteousness, are seeking to restore the principles that are the foundation of the kingdom of God. They are repairers of a breach that has been made in God’s law—the wall that He has placed around His chosen ones for their protection, and obedience to whose precepts of justice, truth, and purity is to be their perpetual safeguard.

> Profeetta kuvaa tässä kansaa, joka totuudesta ja vanhurskaudesta tapahtuneen yleisen luopumuksen aikana pyrkii palauttamaan ne periaatteet, jotka ovat Jumalan valtakunnan perustus. He ovat sen muurin aukon korjaajia, joka on tehty Jumalan lakiin — siihen muuriin, jonka Hän on asettanut valittujensa ympärille heidän suojakseen ja jonka oikeuden, totuuden ja puhtauden käskyjen kuuliaisuuden on määrä olla heidän alituinen turvansa.

> “In words of unmistakable meaning the prophet points out the specific work of this remnant people who build the wall. ‘If thou turn away thy foot from the Sabbath, from doing thy pleasure on My holy day; and call the Sabbath a delight, the holy of the Lord, honorable; and shalt honor Him, not doing thine own ways, nor finding thine own pleasure, nor speaking thine own words: then shalt thou delight thyself in the Lord; and I will cause thee to ride upon the high places of the earth, and feed thee with the heritage of Jacob thy father: for the mouth of the Lord hath spoken it.’ Isaiah 58:13, 14.” Prophets and Kings, 677, 678.

> “Yksiselitteisin sanoin profeetta osoittaa sen jäännöskansan erityisen työn, joka rakentaa muurin. ‘Jos sinä pidätät jalkasi sapattina, ettet toimita omia askareitasi minun pyhänä päivänäni, ja kutsut sapatin iloksi, Herran pyhän päivän kunnioitettavaksi, ja kunnioitat sitä, et kulkien omia teitäsi, et tavoitellen omaa etuasi, etkä puhuen omia puheitasi, silloin sinä saat ilosi Herrassa, ja minä annan sinun kulkea maan kukkuloitten yli ja ravitsen sinua Jaakobin, sinun isäsi, perintöosalla; sillä Herran suu on puhunut.’ Jesaja 58:13, 14.” Prophets and Kings, 677, 678.

The biblical methodology revealed by angels to William Miller, represents God’s prophetic laws, and unlike ancient Israel, modern Israel was to be the depositaries of not only the law of the Ten Commandments, but also the prophecies.

Enkelien William Millerille ilmoittama raamatullinen menetelmä edustaa Jumalan profeetallisia lakeja, ja toisin kuin muinainen Israel, nykyisen Israelin tuli olla tallettajana ei ainoastaan kymmenen käskyn laille, vaan myös profetioille.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth. Christ declares to His followers: ‘Ye are the light of the world.’ To every soul that accepts Jesus the cross of Calvary speaks: ‘Behold the worth of the soul: “Go ye into all the world, and preach the gospel to every creature.’” Nothing is to be permitted to hinder this work. It is the all-important work for time; it is to be far-reaching as eternity. The love that Jesus manifested for the souls of men in the sacrifice which He made for their redemption, will actuate all His followers.” Testimonies, volume 5, 455.

> ”Jumala on kutsunut kirkkonsa näinä päivinä, niin kuin Hän kutsui muinaisen Israelin, seisomaan valona maan päällä. Totuuden väkevällä halkaisijalla, ensimmäisen, toisen ja kolmannen enkelin sanomilla, Hän on erottanut heidät kirkoista ja maailmasta saattaakseen heidät pyhään läheisyyteen itsensä kanssa. Hän on tehnyt heidät lakinsa haltijoiksi ja uskonut heille tämän ajan profetian suuret totuudet. Samoin kuin muinaiselle Israelille uskotut pyhät oraakkelilausunnot, nämä ovat pyhä talletus, joka on välitettävä maailmalle. Ilmestyskirjan 14. luvun kolme enkeliä edustavat sitä kansaa, joka ottaa vastaan Jumalan sanomien valon ja lähtee Hänen välikappaleinaan kuuluttamaan varoitusta kautta maan pituuden ja leveyden. Kristus julistaa seuraajilleen: ’Te olette maailman valo.’ Jokaiselle sielulle, joka ottaa Jeesuksen vastaan, Golgatan risti puhuu: ’Katso sielun arvoa: ”Menkää kaikkeen maailmaan ja saarnatkaa evankeliumia kaikelle luodulle.”’ Minkään ei saa antaa estää tätä työtä. Se on ajalle kaikkein tärkein työ; sen on ulotuttava yhtä kauas kuin iankaikkisuus. Rakkaus, jonka Jeesus osoitti ihmissieluja kohtaan siinä uhrissa, jonka Hän antoi heidän lunastamisekseen, on vaikuttimena kaikissa Hänen seuraajissaan.” Testimonies, osa 5, s. 455.

The “great truths of prophecy,” which were delivered by angels, and established through the work of William Miller, are “a sacred trust to be communicated to the world.” The law of the Ten Commandments, the laws of nature, the laws of health and the laws of prophetic study were given by the same Great Lawgiver, and to reject one Commandment is to reject them all. The rejection of the methodology given to William Miller began a progressive rebellion, that ultimately will lead to Adventism rejecting the seventh-day Sabbath.

”Profetian suuret totuudet”, jotka enkelit välittivät ja jotka vahvistettiin William Millerin työn kautta, ovat ”pyhä luottamustehtävä, joka on saatettava maailman tietoon”. Kymmenen käskyn laki, luonnon lait, terveyden lait ja profeetallisen tutkimuksen lait ovat saman suuren Lainsäätäjän antamia, ja yhden käskyn hylkääminen merkitsee niiden kaikkien hylkäämistä. William Millerille annetun menetelmän hylkääminen aloitti asteittain etenevän kapinan, joka lopulta johtaa siihen, että adventismi hylkää seitsemännen päivän sapatin.

> “The Lord has a controversy with his professed people in these last days. In this controversy men in responsible positions will take a course directly opposite to that pursued by Nehemiah. They will not only ignore and despise the Sabbath themselves, but they will try to keep it from others by burying it beneath the rubbish of custom and tradition. In churches and in large gatherings in the open air, ministers will urge upon the people the necessity of keeping the first day of the week. There are calamities on sea and land: and these calamities will increase, one disaster following close upon another; and the little band of conscientious Sabbath-keepers will be pointed out as the ones who are bringing the wrath of God upon the world by their disregard of Sunday.

> ”Herralla on riita tunnustautuneen kansansa kanssa näinä viimeisinä päivinä. Tässä kiistassa vastuullisissa asemissa olevat miehet omaksuvat menettelytavan, joka on suoraan vastakkainen Nehemian noudattaman kanssa. He eivät ainoastaan itse sivuuta ja halveksi sapattia, vaan he koettavat estää muitakin pitämästä sitä hautaamalla sen tavan ja perinnäissäännön roskien alle. Kirkoissa ja suurissa ulkoilmakokouksissa saarnaajat tähdentävät kansalle ensimmäisen viikonpäivän pitämisen välttämättömyyttä. Merellä ja maalla on onnettomuuksia, ja nämä onnettomuudet lisääntyvät, toinen turmio seuraten nopeasti toista; ja pientä joukkoa tunnollisia sapatinpitäjiä osoitetaan niiksi, jotka sunnuntain halveksimisellaan tuovat Jumalan vihan maailman päälle.”

> “Satan urges this falsehood that he may take the world captive. It is his plan to compel men to accept errors. He takes an active part in the promulgation of all false religions, and will stop at nothing in his efforts to enforce erroneous doctrines. Under a cloak of religious zeal, men, influenced by his spirit, have invented the most cruel tortures for their fellow-men, and have inflicted the most awful sufferings upon them. Satan and his agents have the same spirit still; and the history of the past will be repeated in our day.

> ”Saatana ajaa tätä valhetta eteenpäin voidakseen ottaa maailman vangiksi. Hänen suunnitelmansa on pakottaa ihmiset hyväksymään erehdykset. Hän osallistuu aktiivisesti kaikkien väärien uskontojen levittämiseen eikä pysähdy minkään edessä pyrkiessään saattamaan virheelliset opit voimaan. Uskonnollisen kiihkon verhon alla ihmiset, hänen henkensä vaikutuksesta, ovat keksineet mitä julmimpia kidutuksia lähimmäisilleen ja aiheuttaneet heille mitä hirvittävimpiä kärsimyksiä. Saatanalla ja hänen kätyreillään on yhä sama henki, ja menneiden aikojen historia on toistuva meidän päivinämme.

> “There are men who have set their minds and will to accomplish evil; in the dark recesses of their hearts they have resolved what crimes they will commit. These men are self-deceived. They have rejected God’s great rule of right, and in its stead have erected a standard of their own, and comparing themselves with this standard they pronounce themselves holy. The Lord will permit them to reveal what is in their hearts, to act out the spirit of the master that controls them. He will let them show their hatred of his law in their treatment of those who are loyal to its requirements. They will be actuated by the same spirit of religious frenzy that goaded on the mob that crucified Christ; church and State will be united in the same corrupt harmony.

> ”On miehiä, jotka ovat suunnanneet mielensä ja tahtonsa pahan toteuttamiseen; sydämensä pimeissä kätköissä he ovat päättäneet, mihin rikoksiin ryhtyvät. Nämä miehet pettävät itseään. He ovat hylänneet Jumalan suuren vanhurskauden säännön ja ovat sen sijalle pystyttäneet oman mittapuunsa, ja verratessaan itseään tähän mittapuuhun he julistavat itsensä pyhiksi. Herra sallii heidän paljastaa, mitä heidän sydämessään on, toteuttaa sen isännän henkeä, joka heitä hallitsee. Hän antaa heidän osoittaa vihansa hänen lakiaan kohtaan siinä, miten he kohtelevat niitä, jotka ovat uskollisia sen vaatimuksille. Heitä liikuttaa sama uskonnollisen hurmoksen henki, joka yllytti eteenpäin sen väkijoukon, joka ristiinnaulitsi Kristuksen; kirkko ja valtio yhdistyvät samaan turmeltuneeseen sopusointuun.

> “The church of today has followed in the steps of the Jews of old, who set aside the commandments of God for their own traditions. She has changed the ordinance, broken the everlasting covenant, and now, as then, pride, unbelief, and infidelity are the result. Her true condition is set forth in these words from the song of Moses: ‘They have corrupted themselves, their spot is not the spot of his children; they are a perverse and crooked generation. Do ye thus requite the Lord, O foolish people and unwise? is not he thy father that hath bought thee? hath he not made thee, and established thee?’” Review and Herald, March 18, 1884.

> ”Nykyajan kirkko on seurannut muinaisten juutalaisten jalanjälkiä, niiden, jotka syrjäyttivät Jumalan käskyt omien perinnäissääntöjensä tähden. Se on muuttanut säädöksen, rikkonut iankaikkisen liiton, ja nyt, samoin kuin silloinkin, seurauksena ovat ylpeys, epäusko ja uskottomuus. Sen todellinen tila esitetään näissä Mooseksen laulun sanoissa: ’He ovat turmelleet itsensä, he eivät ole hänen lastensa laikut; he ovat nurja ja kieroutunut sukupolvi. Näinkö te palkitsette Herran, te tyhmä ja ymmärtämätön kansa? Eikö hän ole sinun isäsi, joka on sinut ostanut? Eikö hän ole sinua tehnyt ja vahvistanut?’” Review and Herald, March 18, 1884.

The ultimate rejection of truth by Adventism occurs at the Sunday law, as Adventism repeats the history of ancient Israel, when “actuated by the same spirit of religious frenzy that goaded on the mob that crucified Christ; church and State will be united in the same corrupt harmony.” The progressive rebellion of Adventism is represented in Ezekiel chapter eight, with four escalating abominations, that prophetically mark the four generations of Adventism that began in 1863. The final abomination is when the leaders of Jerusalem bow down to the sun.

Adventismin lopullinen totuuden hylkääminen tapahtuu sunnuntailaissa, kun adventismi toistaa muinaisen Israelin historian, jolloin ”saman uskonnollisen raivon hengen vallassa, joka yllytti Kristuksen ristiinnaulinneen väkijoukon; kirkko ja valtio yhdistyvät samassa turmeltuneessa sopusoinnussa.” Adventismin asteittainen kapina esitetään Hesekielin kirjan kahdeksannessa luvussa neljänä pahenevana kauhistuksena, jotka profeetallisesti merkitsevät adventismin neljää sukupolvea, jotka alkoivat vuonna 1863. Lopullinen kauhistus on se, kun Jerusalemin johtajat kumartavat aurinkoa.

> And he brought me into the inner court of the Lord’s house, and, behold, at the door of the temple of the Lord, between the porch and the altar, were about five and twenty men, with their backs toward the temple of the Lord, and their faces toward the east; and they worshipped the sun toward the east. Then he said unto me, Hast thou seen this, O son of man? Is it a light thing to the house of Judah that they commit the abominations which they commit here? for they have filled the land with violence, and have returned to provoke me to anger: and, lo, they put the branch to their nose. Therefore will I also deal in fury: mine eye shall not spare, neither will I have pity: and though they cry in mine ears with a loud voice, yet will I not hear them. Ezekiel 8:16–18.

> Ja hän vei minut Herran temppelin sisempään esipihaan, ja katso, Herran temppelin oven luona, eteishallin ja alttarin välissä, oli noin kaksikymmentäviisi miestä, selin Herran temppeliin ja kasvot itään päin; ja he kumarsivat aurinkoa itää kohti. Silloin hän sanoi minulle: Oletko nähnyt tämän, ihmislapsi? Onko Juudan heimolle vähäinen asia tehdä niitä kauhistuksia, joita he täällä tekevät? Sillä he ovat täyttäneet maan väkivallalla ja jälleen kääntyneet vihoittamaan minua; ja katso, he pitävät oksaa nenänsä edessä. Sen tähden myös minä menettelen kiivaudessa: minun silmäni ei säästä, enkä minä armahda; ja vaikka he huutaisivat minun korviini suurella äänellä, en minä kuitenkaan heitä kuule. Hesekiel 8:16–18.

The judgment that is brought about at that time is illustrated in the “hour” of Belshazzar’s judgment.

Tuolloin toimeenpantavaa tuomiota havainnollistetaan Belsassarin tuomion ”tunnissa”.

> Belshazzar the king made a great feast to a thousand of his lords, and drank wine before the thousand. Belshazzar, whiles he tasted the wine, commanded to bring the golden and silver vessels which his father Nebuchadnezzar had taken out of the temple which was in Jerusalem; that the king, and his princes, his wives, and his concubines, might drink therein. Then they brought the golden vessels that were taken out of the temple of the house of God which was at Jerusalem; and the king, and his princes, his wives, and his concubines, drank in them. They drank wine, and praised the gods of gold, and of silver, of brass, of iron, of wood, and of stone. In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaister of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Then the king’s countenance was changed, and his thoughts troubled him, so that the joints of his loins were loosed, and his knees smote one against another. The king cried aloud to bring in the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers. And the king spake, and said to the wise men of Babylon, Whosoever shall read this writing, and shew me the interpretation thereof, shall be clothed with scarlet, and have a chain of gold about his neck, and shall be the third ruler in the kingdom. Then came in all the king’s wise men: but they could not read the writing, nor make known to the king the interpretation thereof. Then was king Belshazzar greatly troubled, and his countenance was changed in him, and his lords were astonied. Daniel 5:1–9.

> Kuningas Belsassar laittoi suuret pidot tuhannelle ylimykselleen ja joi viiniä niiden tuhannen nähden. Belsassar käski viinin maistuessa hänelle tuoda kultaiset ja hopeiset astiat, jotka hänen isänsä Nebukadnessar oli ottanut Jerusalemissa olleesta temppelistä, jotta kuningas, hänen ruhtinaansa, hänen vaimonsa ja sivuvaimonsa joisivat niistä. Silloin tuotiin kultaiset astiat, jotka oli otettu Jumalan huoneen temppelistä, joka oli Jerusalemissa; ja kuningas, hänen ruhtinaansa, hänen vaimonsa ja sivuvaimonsa joivat niistä. He joivat viiniä ja ylistivät kullan, hopean, vasken, raudan, puun ja kiven jumalia. Samassa hetkessä tuli esiin ihmiskäden sormia, ja ne kirjoittivat lampunjalan kohdalle kuninkaan palatsin seinän kalkkipinnalle; ja kuningas näki sen käden osan, joka kirjoitti. Silloin kuninkaan kasvot muuttuivat, ja hänen ajatuksensa säikäyttivät hänet, niin että hänen lanteittensa nivelet herposivat ja hänen polvensa löivät vastakkain. Kuningas huusi kovalla äänellä, että tuotaisiin tietäjät, kaldealaiset ja ennustajat. Ja kuningas puhui ja sanoi Babylonin viisaille: kuka ikinä lukee tämän kirjoituksen ja ilmoittaa minulle sen selityksen, hänet puetaan purppuraan, hänen kaulaansa pannaan kultaketju, ja hänestä tulee valtakunnan kolmas hallitsija. Silloin tulivat kaikki kuninkaan viisaat, mutta he eivät voineet lukea kirjoitusta eivätkä ilmoittaa kuninkaalle sen selitystä. Silloin kuningas Belsassar suuresti peljästyi, hänen kasvonsa muuttuivat hänessä, ja hänen ylimyksensä joutuivat hämmennyksiin. Daniel 5:1–9.

In the “same hour” that Belshazzar’s judgment arrived, Shadrach, Meshach and Abednego were cast into the furnace that had been heated “seven times” hotter than normal.

Samana “hetkenä”, jolloin Belsassarin tuomio saapui, Sadrak, Meesak ja Abednego heitettiin pätsiin, joka oli kuumennettu “seitsemän kertaa” tavallista kuumemmaksi.

> Now if ye be ready that at what time ye hear the sound of the cornet, flute, harp, sackbut, psaltery, and dulcimer, and all kinds of music, ye fall down and worship the image which I have made; well: but if ye worship not, ye shall be cast the same hour into the midst of a burning fiery furnace; and who is that God that shall deliver you out of my hands? Shadrach, Meshach, and Abednego, answered and said to the king, O Nebuchadnezzar, we are not careful to answer thee in this matter. If it be so, our God whom we serve is able to deliver us from the burning fiery furnace, and he will deliver us out of thine hand, O king. But if not, be it known unto thee, O king, that we will not serve thy gods, nor worship the golden image which thou hast set up. Then was Nebuchadnezzar full of fury, and the form of his visage was changed against Shadrach, Meshach, and Abednego: therefore he spake, and commanded that they should heat the furnace one seven times more than it was wont to be heated. Daniel 3:15–19.

> Nyt siis, jos olette valmiit, niin sillä hetkellä kun kuulette torven, huilun, kanteleen, harpunsukuisten soittimien, psalttarin, säkkipillin ja kaikenlaisten soitinten äänen, lankeatte maahan ja kumarratte kuvaa, jonka minä olen tehnyt, hyvä; mutta jos ette kumarra, teidät heitetään sillä samalla hetkellä tulisen pätsin keskelle; ja kuka on se jumala, joka pelastaa teidät minun käsistäni? Sadrak, Meesak ja Abed-Nego vastasivat ja sanoivat kuninkaalle: Nebukadnessar, me emme katso tarpeelliseksi vastata sinulle tässä asiassa. Jos niin on, meidän Jumalamme, jota me palvelemme, voi pelastaa meidät tulisesta pätsistä, ja hän pelastaa meidät sinun kädestäsi, oi kuningas. Mutta jos ei, niin olkoon sinulle tiettävä, oi kuningas, ettemme palvele sinun jumaliasi emmekä kumarra sitä kultaista kuvaa, jonka sinä olet pystyttänyt. Silloin Nebukadnessar tuli täyteen kiivautta, ja hänen kasvonsa muuttuivat Sadrakia, Meesakia ja Abed-Negoa vastaan; sentähden hän puhui ja käski kuumentaa pätsin seitsenkertaisesti enemmän kuin sitä tavallisesti kuumennettiin. Daniel 3:15–19.

The “hour” of judgment for Belshazzar is the same “hour” of judgment for Shadrach, Meshach and Abednego, and in both lines “seven times” are represented as the symbol of that judgment. The three worthies are representing the two witnesses that ascend with clouds into heaven as the ensign in the “hour” of the great earthquake at the Sunday Law, and Belshazzar represents the judgment of national ruin that is brought upon the earth beast in the very same “hour.”

Belshassarin tuomion ”hetki” on sama tuomion ”hetki” kuin Sadrakin, Meesakin ja Abednegon, ja kummassakin tapahtumalinjassa ”seitsemän aikaa” esitetään tuon tuomion vertauskuvana. Nuo kolme urhoa edustavat kahta todistajaa, jotka pilvien kanssa nousevat taivaaseen lipuksi siinä suuren maanjäristyksen ”hetkessä” sunnuntailaissa, ja Belshassar edustaa kansallisen hävityksen tuomiota, joka saatetaan maan pedon päälle juuri samassa ”hetkessä”.

We will continue our study of Belshazzar’s judgment in the next article.

Jatkamme Belšassarin tuomion tarkastelua seuraavassa artikkelissa.

> “I am deeply exercised in mind in reference to the low standard of piety among our people. And when I think of the woes passed on Capernaum, I think of how much heavier will come the condemnation upon those who know the truth and have not walked according to the truth, but in the sparks of their own kindling. In the night seasons I am addressing the people in a very solemn manner, beseeching them to ask their own consciences; What am I? Am I a Christian, or am I not? Is my heart renewed? Has the transforming grace of God moulded my character? Are my sins repented of? Are they confessed? Are they forgiven? Am I one with Christ as he is one with the Father? Do I hate what I once loved? Do I now love what I once hated? Do I count all things but loss for the excellency of the knowledge of Christ Jesus? Do I feel I am the purchased possession of Jesus Christ, and that every hour I must consecrate myself to his service?

> ”Mieleni on syvästi kuormittunut kansamme keskuudessa vallitsevan alhaisen hurskauden tason vuoksi. Ja kun ajattelen Kapernaumin ylle lausuttuja voi-huutoja, ajattelen, kuinka paljon raskaampi tuomio onkaan tuleva niiden päälle, jotka tuntevat totuuden eivätkä ole vaeltaneet totuuden mukaisesti, vaan oman sytykkeensä kipinöissä. Yön hetkinä puhuttelen kansaa hyvin vakavalla tavalla ja pyydän heitä kysymään omaltatunnoltaan: Mitä minä olen? Olenko kristitty vai enkö ole? Onko sydämeni uudistettu? Onko Jumalan muuttava armo muovannut luonteeni? Onko syntejäni kaduttu? Onko ne tunnustettu? Onko ne annettu anteeksi? Olenko yhtä Kristuksen kanssa, niin kuin hän on yhtä Isän kanssa? Vihaanko sitä, mitä kerran rakastin? Rakastanko nyt sitä, mitä kerran vihasin? Pidänkö kaikkea muuta tappiona Kristuksen Jeesuksen tuntemisen ylivertaisuuden tähden? Tunnenko olevani Jeesuksen Kristuksen ostama omaisuus ja että minun joka hetki tulee pyhittää itseni hänen palvelukseensa?”

> “We are standing upon the threshold of great and solemn events. The whole earth is to be lightened with the glory of the Lord as the waters cover the channels of the great deep. Prophecies are being fulfilled, and stormy times are before us. Old controversies which have apparently been hushed for a long time will be revived, and new controversies will spring up; new and old will commingle, and this will take place right early. The angels are holding the four winds, that they shall not blow, until the specified work of warning is given to the world; but the storm is gathering, the clouds are loading, ready to burst upon the world, and to many it will be as a thief in the night.

> ”Me seisomme suurten ja juhlallisten tapahtumien kynnyksellä. Koko maa on tuleva valaistuksi Herran kirkkaudella, niin kuin vedet peittävät suuren syvyyden uomat. Profetiat täyttyvät, ja myrskyisät ajat ovat edessämme. Vanhat kiistakysymykset, jotka ilmeisesti ovat olleet kauan vaiennettuina, heräävät jälleen eloon, ja uusia kiistakysymyksiä nousee esiin; uudet ja vanhat sekoittuvat keskenään, ja tämä tapahtuu aivan varhain. Enkelit pidättävät neljää tuulta, etteivät ne puhaltaisi, ennen kuin määrätty varoitustyö annetaan maailmalle; mutta myrsky kokoontuu, pilvet tihenevät, valmiina puhkeamaan maailman ylle, ja monille se tulee kuin varas yöllä.

> “Many smiled and would not believe when we told them, twenty and thirty years ago, that the Sunday would be urged upon all the world, and a law be made to compel its observance, and force conscience. We see it being fulfilled. All that God has said of the future will surely come to pass; not one thing will fail of all that he has spoken. Protestantism is now reaching hands across the gulf to clasp hands with papacy, and a confederacy is being formed to trample out of sight the Sabbath of the fourth commandment; and the man of sin, who, at the instigation of Satan, instituted the spurious sabbath, this child of papacy, will be exalted to take the place of God.

> ”Monet hymyilivät eivätkä tahtoneet uskoa, kun me kerroimme heille kaksikymmentä ja kolmekymmentä vuotta sitten, että sunnuntaita tultaisiin vaatimaan koko maailmalle ja että säädettäisiin laki pakottamaan sen viettämiseen ja pakottamaan omatuntoa. Me näemme sen täyttyvän. Kaikki, mitä Jumala on sanonut tulevaisuudesta, toteutuu varmasti; ei ainoakaan siitä, mitä hän on puhunut, jää täyttymättä. Protestantismi ojentaa nyt kätensä kuilun yli tarttuakseen paaviuden käteen, ja liittouma muodostetaan tallaamaan näkyvistä pois neljännen käskyn sapatti; ja synnin ihminen, joka saatanan yllytyksestä asetti voimaan väärän sapatin, tämä paaviuden lapsi, korotetaan ottamaan Jumalan paikka.”

> “All heaven is represented to me as watching the unfolding of events. A crisis is to be revealed in the great and prolonged controversy in the government of God on earth. Something great and decisive is to take place, and that right early. If any delay, the character of God and his throne will be compromised. The armory of heaven is open; all the universe of God and its equipments are ready. One word has justice to speak, and there will be terrific representations upon the earth, of the wrath of God. There will be voices and thunderings and lightnings and earthquakes and universal desolation. Every movement in the universe of heaven is to prepare the world for the great crisis.

> ”Minulle on esitetty, että koko taivas tarkkaa tapahtumien kehkeytymistä. Kriisi on paljastuva siinä suuressa ja pitkällisessä kiistassa, joka koskee Jumalan hallitusvaltaa maan päällä. Jotakin suurta ja ratkaisevaa on tapahtuva, ja vieläpä aivan pian. Jos viivytystä tulee, Jumalan luonne ja hänen valtaistuimensa joutuvat häväistyiksi. Taivaan asevarasto on avoinna; koko Jumalan maailmankaikkeus ja sen varustus ovat valmiina. Oikeudella on lausuttavanaan yksi sana, ja silloin maan päällä nähdään Jumalan vihan kauhistuttavia ilmauksia. Tulee ääniä ja ukkosenjylinää ja salamoita ja maanjäristyksiä ja yleismaailmallista hävitystä. Jokainen liike taivaan maailmankaikkeudessa valmistaa maailmaa suureen kriisiin.”

> “Intensity is taking possession of every earthly element; and as a people who have had great light and wonderful knowledge, many of them are represented by the five sleeping virgins with their lamps, but no oil in their vessels; cold, senseless, with a feeble, waning piety. While a new life is being diffused and is springing up from beneath and taking fast hold of all Satan’s agencies, preparatory to the last great conflict and struggle, a new light and life and power is descending from on high, and taking possession of God’s people who are not dead, as many now are, in trespasses and sins. The people who will now see what is soon to come upon us by what is being transacted before us, will no longer trust in human inventions, and will feel that the Holy Spirit must be recognized, received, presented before the people, that they may contend for the glory of God, and work everywhere in the byways and highways of life, for the saving of the souls of their fellow-men. The only rock that is sure and steadfast is the Rock of Ages. Those only who build on this Rock are secure.

> ”Voimakkuus ottaa valtaansa jokaisen maallisen tekijän; ja kansana, joka on saanut suuren valon ja ihmeellisen tiedon, monet heistä esitetään viitenä nukkuvana neitsyenä lamppuineen, mutta ilman öljyä astioissaan; kylminä, tunnottomina, heikkona ja hiipuvana heidän hurskautensa. Samaan aikaan kun uutta elämää leviää ja versoo alhaalta ja tarttuu lujasti kaikkiin Saatanan välikappaleisiin valmistuksena viimeiseen suureen taisteluun ja kamppailuun, uusi valo ja elämä ja voima laskeutuu korkeudesta ja ottaa valtaansa Jumalan kansan, joka ei ole kuollut, niin kuin monet nyt ovat, rikoksiin ja synteihin. Kansaa, joka nyt näkee, mitä pian on tuleva päällemme, sen perusteella, mitä tapahtuu silmiemme edessä, ei enää luota inhimillisiin keksintöihin, vaan tuntee, että Pyhä Henki on tunnustettava, vastaanotettava, asetettava kansan eteen, jotta he voisivat taistella Jumalan kirkkauden puolesta ja tehdä työtä kaikkialla elämän kujilla ja valtateillä kanssaihmistensä sielujen pelastukseksi. Ainoa kallio, joka on varma ja horjumaton, on Aikojen Kallio. Vain ne, jotka rakentavat tälle Kalliolle, ovat turvassa.

> “Those who are carnally minded now, notwithstanding the warnings given of God in his word and through the testimonies of his Spirit, will never unite with the holy family of the redeemed. They are sensual, debased in thought, and abominable in the sight of God. They have never been sanctified through the truth. They are not partakers of the divine nature, have never overcome self and the world with its affections and lusts. These characters are all through our churches, and as the result the churches are weak and sickly and ready to die. There must be no indifferent testimony borne now, but a decided, pointed testimony, rebuking every impurity, and exalting Jesus. We must as a people be in the attitude of expectation, working and waiting and watching and praying.

> ”Ne, jotka nyt ovat lihallisesti mieleltään suuntautuneita, eivät koskaan yhdy lunastettujen pyhään perheeseen, huolimatta niistä varoituksista, jotka Jumala on antanut sanassaan ja Henkensä todistusten kautta. He ovat aistillisia, ajatuksiltaan alhaisia ja Jumalan silmissä kauhistuttavia. Heitä ei ole koskaan pyhitetty totuuden kautta. He eivät ole osallisia jumalallisesta luonnosta eivätkä ole koskaan voittaneet itseään ja maailmaa sen kiintymyksineen ja himoineen. Tällaisia henkilöitä on kaikkialla seurakunnissamme, ja seurauksena seurakunnat ovat heikkoja ja sairaita ja valmiita kuolemaan. Nyt ei saa esittää välinpitämätöntä todistusta, vaan päättäväistä, suoraa todistusta, joka nuhtelee kaikkea epäpuhtautta ja korottaa Jeesusta. Meidän tulee kansana olla odottavassa asenteessa, tehden työtä ja odottaen ja valvoen ja rukoillen.

> “This blessed hope of the second appearing of Christ needs to be presented often to the people, with its solemn realities; looking for the soon appearing of our Lord Jesus to come in his glory, will lead to the regarding of earthly things as emptiness and nothingness. All worldly honor or distinction is of no value, for the true believer lives above the world; his steps are advancing heavenward. He is a pilgrim and stranger. His citizenship is above. He is gathering the sunbeams of the righteousness of Christ into his soul, that he may be a burning and shining light in the moral darkness that has enshrouded the world. What vigorous faith, what lively hope, what fervent love, what holy, consecrated zeal for God is seen in him, and what a decided distinction between him and the world! ‘Watch ye therefore, and pray always, that ye may be accounted worthy to escape all these things that shall come to pass, and to stand before the Son of man.’ ‘Watch ye therefore, for ye know not what hour your Lord doth come.’ ‘Therefore be ye ready also; for in such an hour as ye think not the Son of man cometh.” “Behold, I come as a thief. Blessed is he that watcheth, and keepeth his garments.’” Pamphlets, 38–40.

> ”Tätä autuasta toivoa Kristuksen toisesta ilmestymisestä tulee usein esittää kansalle kaikkine vakavine todellisuuksineen; odotus Herramme Jeesuksen pian tapahtuvasta ilmestymisestä hänen kirkkaudessaan johtaa siihen, että maallisia asioita pidetään tyhjyytenä ja mitättömyytenä. Kaikella maailmallisella kunnialla tai arvonannolla ei ole mitään arvoa, sillä tosi uskova elää maailman yläpuolella; hänen askeleensa etenevät taivasta kohti. Hän on pyhiinvaeltaja ja muukalainen. Hänen kansalaisuutensa on ylhäällä. Hän kokoaa Kristuksen vanhurskauden auringonsäteitä sieluunsa, jotta hän olisi palava ja loistava valo siinä moraalisessa pimeydessä, joka on verhonnut maailman. Miten voimakas usko, miten elävä toivo, miten palava rakkaus, miten pyhä, Jumalalle pyhitetty into hänessä nähdäänkään, ja kuinka selvä ero hänen ja maailman välillä onkaan! ’Valvokaa siis ja rukoilkaa alati, että teidät katsottaisiin arvollisiksi pääsemään pakoon kaikkea tätä, mikä on tapahtuva, ja seisomaan Ihmisen Pojan edessä.’ ’Valvokaa siis, sillä ette tiedä, millä hetkellä teidän Herranne tulee.’ ’Olkaa siis tekin valmiit, sillä sinä hetkenä, jona ette luule, Ihmisen Poika tulee.’ ”Katso, minä tulen niin kuin varas. Autuas se, joka valvoo ja pitää vaatteistaan vaarin.”’ Pamphlets, 38–40.

Back to Articles