Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Nine

Jeesuksen Kristuksen ilmestys - numero yhdeksän

Isaiah’s Final Prophetic Narrative: The Revelation of Christ and the Prophetic Role of the 144,000

Jesajan viimeinen profeetallinen kertomus: Kristuksen ilmestys ja 144 000:n profeetallinen tehtävä

Author

Jeff Pippenger

Published

November 1, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The book of Isaiah and especially Isaiah’s final prophetic narrative found in chapters forty through sixty-six is a presentation that emphasizes a handful of important prophetic truths connected directly to the Revelation of Jesus Christ, which is now being unsealed as we approach the close of human probation. One of those truths is the revelation of Alpha and Omega. No other book in the Bible comes close to Isaiah’s testimony of the element of God’s character which illustrates the end of a thing with the beginning of a thing.

Jesajan kirja ja erityisesti Jesajan viimeinen profeetallinen esitys, joka löytyy luvuista neljäkymmentä–kuusikymmentäkuusi, on esitys, joka korostaa muutamia tärkeitä profeetallisia totuuksia, jotka liittyvät suoraan Jeesuksen Kristuksen ilmestykseen ja joita nyt avataan sitä mukaa kuin lähestymme ihmiskunnan koetusajan päättymistä. Yksi näistä totuuksista on Alfa ja Oomega -ilmoitus. Mikään muu Raamatun kirja ei yllä lähellekään Jesajan todistusta siitä Jumalan luonteen piirteestä, joka havainnollistaa asian lopun yhdessä asian alun kanssa.

> Who hath wrought and done it, calling the generations from the beginning? I the Lord, the first, and with the last; I am he. Isaiah 41:4.

> Kuka on tämän vaikuttanut ja tehnyt, kutsuen sukupolvet alusta asti? Minä, Herra, ensimmäinen, ja viimeisten kanssa; minä olen se. Jesaja 41:4.

It is in Isaiah, that God identifies what it is that proves God is God.

Jesajan kirjassa Jumala osoittaa, mikä todistaa Jumalan olevan Jumala.

> Thus saith the Lord the King of Israel, and his redeemer the Lord of hosts; I am the first, and I am the last; and beside me there is no God. And who, as I, shall call, and shall declare it, and set it in order for me, since I appointed the ancient people? and the things that are coming, and shall come, let them show unto them. Fear ye not, neither be afraid: have not I told thee from that time, and have declared it? ye are even my witnesses. Is there a God beside me? yea, there is no God; I know not any. Isaiah 44:6–8.

> Näin sanoo Herra, Israelin Kuningas, ja hänen lunastajansa, Herra Sebaot: Minä olen ensimmäinen, ja minä olen viimeinen, eikä ole Jumalaa minun rinnallani. Ja kuka on minun kaltaiseni? Hän huutakoon ja julistakoon sen ja asettakoon sen eteeni, siitä asti kuin minä asetin muinaisen kansan; ja tulevat asiat, ne jotka ovat tulossa, antakoot heidän ilmoittaa ne heille. Älkää peljätkö älkääkä säikähtäkö: enkö minä jo siitä ajasta ole ilmoittanut sinulle ja julistanut? Te olette minun todistajani. Onko muuta Jumalaa kuin minä? Ei, ei ole muuta Jumalaa; minä en tiedä ainoatakaan. Jesaja 44:6–8.

Isaiah’s final prophetic narrative emphasizes the perfect and final fulfillment of the arrival of the Comforter that Jesus promised.

Jesajan viimeinen profeetallinen kertomus korostaa Jeesuksen lupaaman Puolustajan tulemuksen täydellistä ja lopullista täyttymystä.

> Hearken to me, ye that follow after righteousness, ye that seek the Lord: look unto the rock whence ye are hewn, and to the hole of the pit whence ye are digged. Look unto Abraham your father, and unto Sarah that bare you: for I called him alone, and blessed him, and increased him. For the Lord shall comfort Zion: he will comfort all her waste places; and he will make her wilderness like Eden, and her desert like the garden of the Lord; joy and gladness shall be found therein, thanksgiving, and the voice of melody. Isaiah 51:1–3.

> Kuulkaa minua, te, jotka vanhurskautta tavoittelette, te, jotka Herraa etsitte: katsokaa kallioon, josta teidät on louhittu, ja kaivannon aukkoon, josta teidät on kaivettu. Katsokaa Aabrahamia, isäänne, ja Saaraa, joka teidät synnytti; sillä minä kutsuin hänet, kun hän oli yksin, ja siunasin häntä ja enensin hänet. Sillä Herra lohduttaa Siionia: hän lohduttaa kaikkia sen raunioita; hän tekee sen erämaan Eedenin kaltaiseksi ja sen aron Herran puutarhan kaltaiseksi; ilo ja riemu löytyvät siitä, kiitos ja ylistyslaulun ääni. Jesaja 51:1–3.

The Comforter arrived in July of 2023. Another truth emphasized in Isaiah’s narrative is the hidden, three-step history of the seven thunders, which is the structure of “emeth,” the Hebrew word that was created by the first, thirteenth, and last letters of the Hebrew alphabet.

Puolustaja saapui heinäkuussa 2023. Toinen totuus, jota Jesajan kertomuksessa korostetaan, on seitsemän ukkosenjylinän kätketty, kolmivaiheinen historia, joka muodostaa ”emethin” rakenteen; ”emeth” on heprean sana, joka muodostettiin heprean aakkosten ensimmäisestä, kolmattatoista ja viimeisestä kirjaimesta.

> A voice of noise from the city, a voice from the temple, a voice of the Lord that rendereth recompense to his enemies. Isaiah 66:6.

> Äänen pauhu kaupungista, ääni temppelistä, Herran ääni, joka maksaa kostolla vihollisilleen. Jesaja 66:6.

Another important truth presented in Isaiah is the role of Islam as the tool of God’s executive judgment upon first the United States, and thereafter the world for the passage of Sunday enforcement.

Toinen tärkeä Jesajassa esitetty totuus on islamin rooli Jumalan toimeenpanevan tuomion välikappaleena ensin Yhdysvaltoja ja sen jälkeen maailmaa vastaan sunnuntain pakottamisen vuoksi.

> In measure, when it shooteth forth, thou wilt debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind. Isaiah 27:8.

> Mitan mukaan, kun se versoo esiin, sinä käyt siitä oikeutta sen kanssa; hän hillitsee ankaran tuulensa itätuulen päivänä. Jesaja 27:8.

All of these truths could be categorized as components of the message of the Midnight Cry, which is the parable of the ten virgin’s representation of the message of the Revelation of Jesus Christ that the Father gave to Jesus, who gave it to Gabriel, that gave it to John, who wrote it out and sent it to the churches. We have been employing Isaiah’s last narrative, to support the line of prophetic events beginning in chapter eleven of Revelation, and we have now arrived at chapter twelve, where we find the woman clothed with the sun is portrayed with the symbolism that is so soundly upheld by Isaiah, that being; that Christ illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing.

Kaikki nämä totuudet voitaisiin luokitella osiksi keskiyön huudon sanomaa, joka on vertaus kymmenestä neitsyestä esityksenä Jeesuksen Kristuksen ilmestyksen sanomasta, jonka Isä antoi Jeesukselle, joka antoi sen Gabrielille, joka antoi sen Johannekselle, joka kirjoitti sen muistiin ja lähetti sen seurakunnille. Olemme käyttäneet Jesajan viimeistä kertomusta tukemaan sitä profeetallisten tapahtumien linjaa, joka alkaa Ilmestyskirjan yhdennestätoista luvusta, ja nyt olemme saapuneet kahdenteentoista lukuun, jossa havaitsemme, että aurinkoon puettu nainen esitetään sillä symboliikalla, jota Jesaja niin vahvasti tukee, nimittäin sillä, että Kristus havainnollistaa asian lopun asian alulla.

> And there appeared a great wonder in heaven; a woman clothed with the sun, and the moon under her feet, and upon her head a crown of twelve stars: And she being with child cried, travailing in birth, and pained to be delivered. And there appeared another wonder in heaven; and behold a great red dragon, having seven heads and ten horns, and seven crowns upon his heads. And his tail drew the third part of the stars of heaven, and did cast them to the earth: and the dragon stood before the woman which was ready to be delivered, for to devour her child as soon as it was born. And she brought forth a man child, who was to rule all nations with a rod of iron: and her child was caught up unto God, and to his throne. Revelation 12:1–5.

> Ja näkyi suuri tunnusmerkki taivaassa: vaimo, vaatetettuna aurinkoon, ja kuu hänen jalkojensa alla, ja hänen päässään seppeleenä kaksitoista tähteä. Ja hän oli raskaana ja huusi synnytystuskissaan, vaivattuna synnyttämään. Ja näkyi toinen tunnusmerkki taivaassa; ja katso, suuri tulipunainen lohikäärme, jolla oli seitsemän päätä ja kymmenen sarvea, ja sen päissä seitsemän kruunua. Ja sen pyrstö tempasi mukaansa kolmannen osan taivaan tähdistä ja heitti ne maahan. Ja lohikäärme seisoi synnyttämäisillään olevan vaimon edessä nielläkseen hänen lapsensa heti, kun tämä oli syntynyt. Ja hän synnytti poikalapsen, sen, jonka on määrä hallita kaikkia kansoja rautaisella valtikalla; ja hänen lapsensa temmattiin Jumalan tykö ja hänen valtaistuimensa tykö. Ilmestys 12:1–5.

The woman of Revelation twelve is a symbol of God’s chosen people throughout history. The twelve tribes of ancient literal Israel represent the beginning of God’s chosen covenant people. The twelve tribes typify the ending of ancient literal Israel, when Christ selected twelve disciples. Those twelve disciples at the end of ancient literal Israel, were also the twelve apostles at the beginning of modern spiritual Israel. Two beginning witnesses and one ending witness combine to establish three witnesses that identify the one hundred and forty-four thousand as the ending of modern spiritual Israel.

Ilmestyskirjan kahdestoista luvun nainen on vertauskuva Jumalan valitusta kansasta kautta historian. Muinaisen kirjaimellisen Israelin kaksitoista sukukuntaa edustavat Jumalan valitun liittokansan alkua. Kaksitoista sukukuntaa ovat esikuva muinaisen kirjaimellisen Israelin päättymisestä, jolloin Kristus valitsi kaksitoista opetuslasta. Nuo kaksitoista opetuslasta muinaisen kirjaimellisen Israelin lopussa olivat myös ne kaksitoista apostolia nykyisen hengellisen Israelin alussa. Kaksi alkua koskevaa todistajaa ja yksi loppua koskeva todistaja yhdistyvät vahvistaakseen kolmen todistajan kautta, että sataneljäkymmentäneljätuhatta ovat nykyisen hengellisen Israelin loppu.

The one hundred and forty-four thousand are also the ensign that was cast out by their brethren. They are the ensign that was a valley of dead dry bones lying in the street of the great city of Sodom and Egypt, who were murdered by the beast that ascended out of the bottomless pit. They are the ensign, that are the stones of the crown, which the woman is wearing upon her head.

Sata neljäkymmentä neljä tuhatta ovat myös se lippumerkki, jonka heidän veljensä olivat heittäneet pois. He ovat se lippumerkki, joka oli kuolleiden kuivien luiden laakso makaamassa suuren Sodoman ja Egyptin kaupungin kadulla, ja jonka surmasi peto, joka nousi syvyydestä. He ovat se lippumerkki, joka on kruunun kivet, joita nainen kantaa päänsä päällä.

> And the Lord their God shall save them in that day as the flock of his people: for they shall be as the stones of a crown, lifted up as an ensign upon his land. Zechariah 9:16.

> Ja Herra, heidän Jumalansa, pelastaa heidät sinä päivänä kansansa laumana; sillä he ovat kuin kruunun kivet, kohotettuina lipuksi hänen maassansa. Sakarja 9:16.

The ensign, which is the one hundred and forty-four thousand are stones, as is Christ.

Lippu, joka on sataneljäkymmentäneljätuhatta, on kiviä, niin kuin Kristuskin.

> And did all drink the same spiritual drink: for they drank of that spiritual Rock that followed them: and that Rock was Christ. 1 Corinthians 10:4.

> Ja kaikki joivat samaa hengellistä juomaa; sillä he joivat siitä hengellisestä Kalliosta, joka seurasi heitä; ja se Kallio oli Kristus. 1. Korinttolaiskirje 10:4.

Christ typifies the one hundred and forty-four thousand, and Peter agrees with Paul that Christ is the “living stone” that was disallowed, and Peter also identified that God’s people are also “lively stones.”

Kristus on sadan neljänkymmenenneljän tuhannen esikuva, ja Pietari on Paavalin kanssa samaa mieltä siitä, että Kristus on se ”elävä kivi”, jonka ihmiset hylkäsivät, ja Pietari osoitti myös, että Jumalan kansa on niin ikään ”eläviä kiviä”.

> To whom coming, as unto a living stone, disallowed indeed of men, but chosen of God, and precious, Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. 1 Peter 2:4, 5.

> Hänen tykönsä tulkaa, hänen, joka on elävä kivi, ihmisten tosin hylkäämä, mutta Jumalan valitsema ja kallis, ja rakentukaa itsekin elävinä kivinä hengelliseksi huoneeksi, pyhäksi papistoksi, uhraamaan hengellisiä uhreja, jotka Jeesuksen Kristuksen kautta ovat Jumalalle otollisia. 1 Piet. 2:4, 5.

The one hundred and forty-four thousand are not only the stones in the woman’s crown, they are the crown itself.

Ne sataneljäkymmentäneljätuhatta eivät ole ainoastaan kivet naisen kruunussa, vaan he ovat itse kruunu.

> For Zion’s sake will I not hold my peace, and for Jerusalem’s sake I will not rest, until the righteousness thereof go forth as brightness, and the salvation thereof as a lamp that burneth. And the Gentiles shall see thy righteousness, and all kings thy glory: and thou shalt be called by a new name, which the mouth of the Lord shall name. Thou shalt also be a crown of glory in the hand of the Lord, and a royal diadem in the hand of thy God. Isaiah 62:1–3.

> Siionin tähden en voi vaieta, enkä Jerusalemin tähden voi levätä, ennen kuin sen vanhurskaus koittaa kirkkauden tavoin ja sen pelastus palaa kuin soihtu. Ja kansat saavat nähdä sinun vanhurskautesi ja kaikki kuninkaat sinun kirkkautesi; ja sinua kutsutaan uudella nimellä, jonka Herran suu määrää. Sinä olet oleva kunnian kruunu Herran kädessä ja kuninkaallinen otsakoriste sinun Jumalasi kädessä. Jesaja 62:1–3.

Christ typifies the one hundred and forty-four thousand. He is the Rock, and they are “stones.” They are a “crown of glory in the hand of the Lord,” and Christ is the crown of glory.

Kristus on sadan neljänkymmenenneljän tuhannen esikuva. Hän on Kallio, ja he ovat ”kiviä”. He ovat ”kunnian kruunu Herran kädessä”, ja Kristus on kunnian kruunu.

> In that day shall the Lord of hosts be for a crown of glory, and for a diadem of beauty, unto the residue of his people, And for a spirit of judgment to him that sitteth in judgment, and for strength to them that turn the battle to the gate. Isaiah 28:5, 6.

> Sinä päivänä Herra Sebaot on oleva kirkkauden kruununa ja kauneuden diadeemina kansansa jäännökselle, ja tuomion henkenä sille, joka istuu tuomioistuimella, sekä väkevyytenä niille, jotka torjuvat taistelun portille asti. Jesaja 28:5, 6.

When considering the number twelve in the context of beginning and ending, the woman represents the chosen covenant people from ancient Israel at mount Sinai, until the history of the one hundred and forty-four thousand. They have been typified by Christ, and His birth typified the resurrection of the dead dry bones from the street where they had been murdered on July 18, 2020. The two-step process that Ezekiel thirty-seven so succinctly identifies, that brings those two prophets to life, is ‘first mentioned’ in the creation of Adam.

Kun tarkastellaan lukua kaksitoista alun ja lopun yhteydessä, nainen edustaa valittua liittokansaa muinaisesta Israelista Siinain vuorella aina sadan neljänkymmenenneljän tuhannen historiaan saakka. Kristus on ollut heidän esikuvansa, ja Hänen syntymänsä oli esikuvallinen vertauskuva kuolleiden kuivien luiden ylösnousemuksesta sillä kadulla, jossa heidät oli murhattu 18. heinäkuuta 2020. Se kaksivaiheinen prosessi, jonka Hesekiel kolmekymmentäseitsemän niin ytimekkäästi osoittaa ja joka herättää nuo kaksi profeettaa eloon, on ”ensi kertaa mainittu” Aadamin luomisessa.

Adam was created in two steps. He was first formed, then Christ breathed the breath of life into him, just as the breath from the four winds in Ezekiel brought the dry bones to life. Adam was created a fully mature man, but his creation was none the less, his birth. The one hundred and forty-four thousand are born after three and a half symbolic days of lying dead in the street that runs through the valley of death. The one hundred and forty-four thousand are born by the woman that gave birth to the “man child: that was to rule with an iron rod.” As the symbol of the church throughout history, the woman of Revelation twelve represents the same symbolism as the “mountain” of Daniel two.

Aadam luotiin kahdessa vaiheessa. Hänet ensin muovattiin, sitten Kristus puhalsi häneen elämän henkäyksen, aivan kuten neljästä tuulesta tullut henkäys Hesekielissä herätti kuivat luut eloon. Aadam luotiin täysin kypsäksi mieheksi, mutta hänen luomisensa oli silti hänen syntymänsä. Ne sataneljäkymmentäneljätuhatta syntyvät kolmen ja puolen vertauskuvallisen päivän jälkeen maattuaan kuolleina sillä kadulla, joka kulkee kuoleman laakson halki. Ne sataneljäkymmentäneljätuhatta synnyttää nainen, joka synnytti ”poikalapsen, joka oli kaitseva kaikkia kansoja rautaisella valtikalla”. Seurakunnan vertauskuvana kautta historian Ilmestyskirjan kahdennentoista luvun nainen edustaa samaa symboliikkaa kuin Danielin toisen luvun ”vuori”.

> “Revelation is a sealed book, but it is also an opened book. It records marvelous events that are to take place in the last days of this earth’s history. The teachings of this book are definite, not mystical and unintelligible. In it the same line of prophecy is taken up as in Daniel. Some prophecies God has repeated, thus showing that importance must be given to them. The Lord does not repeat things that are of no great consequence.” Manuscript Releases, volume 9, 8.

> ”Ilmestyskirja on sinetöity kirja, mutta se on myös avattu kirja. Se kuvaa ihmeellisiä tapahtumia, joiden on määrä toteutua tämän maan historian viimeisinä päivinä. Tämän kirjan opetukset ovat selviä, eivät mystisiä ja käsittämättömiä. Siinä jatketaan samaa profetian linjaa kuin Danielin kirjassa. Eräitä profetioita Jumala on toistanut ja osoittanut siten, että niihin on kiinnitettävä huomiota. Herra ei toista asioita, joilla ei ole suurta merkitystä.” Manuscript Releases, osa 9, s. 8.

The same line of prophecy that is found in Daniel is taken up in the Revelation. Daniel’s stone, that is cut out of the mountain without hands, is Peter’s “lively stones,” who “are built up a spiritual house, an holy priesthood,” and Daniel’s stone also represents, the one hundred and forty-four thousand. The mountain is God’s church through history.

Sama profetian linja, joka on Danielissa, jatkuu Ilmestyskirjassa. Danielin kivi, joka irrotetaan vuoresta ilman käsiä, on Pietarin ”elävät kivet”, jotka ”rakennetaan hengelliseksi huoneeksi, pyhäksi papistoksi”, ja Danielin kivi edustaa myös niitä sataneljäkymmentäneljätuhatta. Vuori on Jumalan seurakunta kautta historian.

> And in the days of these kings shall the God of heaven set up a kingdom, which shall never be destroyed: and the kingdom shall not be left to other people, but it shall break in pieces and consume all these kingdoms, and it shall stand for ever. Forasmuch as thou sawest that the stone was cut out of the mountain without hands, and that it brake in pieces the iron, the brass, the clay, the silver, and the gold; the great God hath made known to the king what shall come to pass hereafter: and the dream is certain, and the interpretation thereof sure. Daniel 2:44, 45.

> Ja näiden kuninkaiden päivinä taivaan Jumala on pystyttävä valtakunnan, jota ei ikinä hävitetä; eikä sitä valtakuntaa anneta toiselle kansalle, vaan se on murskaava kaikki nämä valtakunnat ja tekevä niistä lopun, ja se on pysyvä iankaikkisesti. Koska sinä näit, että vuoresta irtosi kivi ilman käsien apua ja että se murskasi raudan, vasken, saven, hopean ja kullan, niin suuri Jumala on ilmoittanut kuninkaalle, mitä tämän jälkeen on tapahtuva; ja uni on varma, ja sen selitys luotettava. Daniel 2:44, 45.

The Midnight Cry message of the one hundred and forty-four thousand is also represented as the latter rain, and it is in the time of the latter rain that God ‘sets up’ the kingdom represented by Daniel’s stone.

Sadan neljänkymmenenneljän tuhannen puolenyön huudon sanoma esitetään myös myöhäissateena, ja juuri myöhäissateen aikana Jumala ”perustaa” Danielin kiven edustaman valtakunnan.

> “The latter rain is coming on those that are pure—all then will receive it as formerly.

> ”Myöhäissade on tuleva niiden päälle, jotka ovat puhtaat — silloin kaikki saavat sen niin kuin ennenkin.

> “When the four angels let go, Christ will set up His kingdom. None receive the latter rain but those who are doing all they can. Christ would help us. All could be overcomers by the grace of God, through the blood of Jesus. All heaven is interested in the work. Angels are interested.” Spalding and Magan, 3.

> ”Kun ne neljä enkeliä päästävät irti, Kristus pystyttää valtakuntansa. Kukaan ei saa myöhäissadetta paitsi ne, jotka tekevät kaiken, minkä voivat. Kristus auttaisi meitä. Kaikki voisivat olla voittajia Jumalan armon kautta, Jeesuksen veren kautta. Koko taivas on kiinnostunut tästä työstä. Enkelit ovat kiinnostuneita.” Spalding and Magan, 3.

The four winds of Islam are released at the Sunday law, and then Christ sets up His kingdom. It takes place in the days of the spiritual kingdoms of Daniel chapter two. The last four spiritual kingdoms in Nebuchadnezzar’s dream, were typified by the first four literal kingdoms. Literal Babylon, Medo-Persia, Greece and Rome represent spiritual Babylon, Medo-Persia, Greece and Rome.

Islamin neljä tuulta päästetään irti sunnuntailain yhteydessä, ja sitten Kristus pystyttää valtakuntansa. Tämä tapahtuu Danielin toisen luvun hengellisten valtakuntien päivinä. Nebukadnessarin unen neljä viimeistä hengellistä valtakuntaa esikuvattiin neljällä ensimmäisellä kirjaimellisella valtakunnalla. Kirjaimellinen Babylon, Meedo-Persia, Kreikka ja Rooma edustavat hengellistä Babylonia, Meedo-Persiaa, Kreikkaa ja Roomaa.

Spiritual Babylon is the head of gold, that received a deadly wound in 1798, as typified by Nebuchadnezzar being temporarily removed from power for “seven times.” When the three-fold union of the dragon, the beast and the false prophet form the eighth kingdom, that is of the seven, it will be made up of all the spiritual kingdoms, represented in Nebuchadnezzar’s image of chapter two. The papacy dead and the papacy resurrected, are the spiritual head of gold in the beginning and the ending of four spiritual kingdoms of the image. The United States, as the second of the four kingdoms, is represented as spiritual Medo-Persia. The United Nations, as the third of the four kingdoms is represented as spiritual Greece and together, they all make up the three-fold union of the dragon, the beast and the false prophet to establish the eighth kingdom, that is of the seven. The papacy is the antichrist and seeks to counterfeit Christ. In this regard; of the last four spiritual kingdoms, the papacy is the first and the last.

Hengellinen Babylon on kultainen pää, joka sai kuolinhaavan vuonna 1798, kuten Nebukadnessarin väliaikainen vallasta poistaminen ”seitsemäksi ajaksi” esikuvallisesti osoitti. Kun lohikäärmeen, pedon ja väärän profeetan kolmiosainen liitto muodostaa kahdeksannen valtakunnan, joka on niistä seitsemästä, se koostuu kaikista hengellisistä valtakunnista, joita Nebukadnessarin toisen luvun kuvapatsas edustaa. Kuollut paavius ja ylösnoussut paavius ovat kuvapatsaan neljän hengellisen valtakunnan hengellinen kultainen pää niiden alussa ja lopussa. Yhdysvallat, neljästä valtakunnasta toisena, esitetään hengellisenä Meedo-Persiana. Yhdistyneet Kansakunnat, neljästä valtakunnasta kolmantena, esitetään hengellisenä Kreikkana, ja yhdessä ne kaikki muodostavat lohikäärmeen, pedon ja väärän profeetan kolmiosaisen liiton perustaakseen kahdeksannen valtakunnan, joka on niistä seitsemästä. Paavius on antikristus ja pyrkii väärentämään Kristuksen. Tässä suhteessa paavius on neljästä viimeisestä hengellisestä valtakunnasta ensimmäinen ja viimeinen.

The stone cut out of the mountain, becomes a kingdom that fills the whole earth, and it is set up as an ensign in “the days of these kings,” for all of the spiritual kingdoms of the image are actively represented in “the last days.” The lifting up of the ensign, which is the setting up of Christ’s kingdom takes place when the four winds of Islam are released, and the latter rain is poured out without measure at the Sunday law.

Vuoresta irrotettu kivi tulee valtakunnaksi, joka täyttää koko maan, ja se pystytetään lipuksi ”näiden kuninkaiden päivinä”, sillä kaikki kuvapatsaan hengelliset valtakunnat ovat aktiivisesti edustettuina ”viimeisinä päivinä”. Lipun korottaminen, joka on Kristuksen valtakunnan pystyttäminen, tapahtuu silloin, kun islamin neljä tuulta päästetään valloilleen ja myöhäissade vuodatetaan ilman mittaa sunnuntailain aikana.

The stone cut out of the mountain will break in pieces all of earth’s spiritual kingdoms, represented by “the iron, the brass, the clay, the silver, and the gold.” The one hundred and forty-four thousand represent Christ, who in Revelation twelve is “the man child,” whose birth typified the birth of the one hundred and forty-four thousand. The “man child” is to “rule all nations with a rod of iron.” With that rod, he will break the nations.

Vuoresta irti hakattu kivi murskaa kappaleiksi kaikki maan hengelliset valtakunnat, joita kuvaavat ”rauta, vaski, savi, hopea ja kulta”. Sataneljäkymmentäneljätuhatta edustavat Kristusta, joka Ilmestyskirjan kahdennessatoista luvussa on ”miehenpuoli”, jonka syntymä oli sataneljäkymmentäneljäntuhannen syntymän esikuva. ”Miehenpuolen” on ”hallitseva kaikkia kansoja rautaisella valtikalla”. Tällä valtikalla hän murskaa kansakunnat.

> I will declare the decree: the Lord hath said unto me, Thou art my Son; this day have I begotten thee. Ask of me, and I shall give thee the heathen for thine inheritance, and the uttermost parts of the earth for thy possession. Thou shalt break them with a rod of iron; thou shalt dash them in pieces like a potter’s vessel. Psalm 2:7–9.

> Minä julistan Herran säädöksen: hän sanoi minulle: Sinä olet minun Poikani, tänä päivänä minä sinut synnytin. Ano minulta, niin minä annan pakanakansat sinun perinnöksesi ja maan ääret sinun omiksesi. Sinä murskaat heidät rautaisella valtikalla, niin kuin saviastian sinä särjet heidät. Psalmi 2:7–9.

The Son of God was begotten of the Father. Many take this truth and wrest it to their own destruction. “Begotten” means to give birth, but we know there was never a time when Christ was not in existence.

Jumalan Poika on Isästä syntynyt. Monet tarttuvat tähän totuuteen ja vääristelevät sen omaksi kadotuksekseen. ”Syntynyt” merkitsee synnyttää, mutta tiedämme, ettei koskaan ole ollut aikaa, jolloin Kristus ei olisi ollut olemassa.

> “‘Now the Spirit speaketh expressly, that in the latter times some shall depart from the faith, giving heed to seducing spirits, and doctrines of devils; speaking lies in hypocrisy; having their conscience seared with a hot iron.’ Before the last developments of the work of apostasy there will be a confusion of faith. There will not be clear and definite ideas concerning the mystery of God. One truth after another will be corrupted. ‘And without controversy great is the mystery of godliness: God was manifest in the flesh, justified in the Spirit, seen of angels, preached unto the Gentiles, believed on in the world, received up into glory.’ There are many who deny the preexistence of Christ, and therefore deny his divinity; they do not accept him as a personal Saviour. This is a total denial of Christ. He was the only-begotten Son of God, who was one with the Father from the beginning. By him the worlds were made.” Signs of the Times, May 28, 1894.

> ”Mutta Henki sanoo nimenomaisesti, että tulevina aikoina muutamat luopuvat uskosta ja noudattavat villitseviä henkiä ja riivaajien oppeja; puhuvat valhetta ulkokultaisuudessa, omatunto poltinraudalla merkittynä.” Ennen luopumustyön viimeisiä kehitysvaiheita tulee uskon alueelle sekasorto. Jumalan salaisuudesta ei ole selviä eikä täsmällisiä käsityksiä. Yksi totuus toisensa jälkeen turmeltuu. ”Ja tunnustetusti suuri on jumalisuuden salaisuus: Jumala on ilmestynyt lihassa, vanhurskautettu Hengessä, näyttäytynyt enkeleille, saarnattu pakanain keskuudessa, uskottu maailmassa, otettu ylös kirkkauteen.” On monia, jotka kieltävät Kristuksen olemassaolon ennen ihmiseksituloaan ja kieltävät sen tähden hänen jumaluutensa; he eivät hyväksy häntä persoonallisena Vapahtajana. Tämä on Kristuksen täydellistä kieltämistä. Hän oli Jumalan ainosyntyinen Poika, joka oli yhtä Isän kanssa alusta alkaen. Hänen kauttaan maailmat tehtiin.” Signs of the Times, 28. toukokuuta 1894.

When Christ is identified as the “begotten” of the Father, it is identifying a truth associated with Christ, a truth that is destroyed, if it is forced into the model of human parenthood. We cannot evaluate God from our human perspective. We can only evaluate God as He presents us with His evaluation of Himself.

Kun Kristus määritellään Isän ”siitetyksi”, sillä ilmaistaan Kristukseen liittyvä totuus, totuus, joka turmeltuu, jos se pakotetaan inhimillisen vanhemmuuden malliin. Emme voi arvioida Jumalaa inhimillisestä näkökulmastamme käsin. Voimme arvioida Jumalaa vain siten kuin Hän itse esittää meille oman arvionsa itsestään.

> Let the wicked forsake his way, and the unrighteous man his thoughts: and let him return unto the Lord, and he will have mercy upon him; and to our God, for he will abundantly pardon. For my thoughts are not your thoughts, neither are your ways my ways, saith the Lord. For as the heavens are higher than the earth, so are my ways higher than your ways, and my thoughts than your thoughts. Isaiah 55:7–9.

> Jumalaton hyljätköön tiensä ja väärämielinen mies ajatuksensa; ja palatkoon hän Herran tykö, niin hän armahtaa häntä, ja meidän Jumalamme tykö, sillä hän antaa runsaasti anteeksi. Sillä minun ajatukseni eivät ole teidän ajatuksianne, eivätkä teidän tienne ole minun teitäni, sanoo Herra. Sillä niin kuin taivaat ovat maata korkeammat, niin ovat minun tieni teidän teitänne korkeammat ja minun ajatukseni teidän ajatuksianne korkeammat. Jesaja 55:7–9.

To wrest the word “begotten” in order to identify that there was a time when the Father gave birth to Christ, is to give “heed to seducing spirits, and doctrines of devils.” For the purpose of our current study, I am simply identifying that the woman of Revelation twelve was to give birth to the “man child” that is to rule the nations with a rod of iron. The one hundred and forty-four thousand will also rule the nations with a rod of iron.

Sanasta ”syntynyt” kiinnipitäminen siinä tarkoituksessa, että sen perusteella pääteltäisiin olleen aika, jolloin Isä synnytti Kristuksen, merkitsee ”viettelysienkien ja riivaajien oppien” noudattamista. Tämänhetkisen tutkimuksemme tarkoitusta varten totean yksinkertaisesti, että Ilmestyskirjan kahdennentoista luvun naisen oli määrä synnyttää ”poikalapsi”, jonka tulee hallita kansoja rautaisella valtikalla. Myös ne sata neljäkymmentäneljä tuhatta tulevat hallitsemaan kansoja rautaisella valtikalla.

The church of Thyatira returns when the papacy’s deadly wound is healed at the Sunday law. In that history, the promise given to God’s people is that those who overcome will rule the “nations” with “a rod of iron.”

Tyatiran seurakunta palaa, kun paavinvallan kuolettava haava paranee sunnuntailaissa. Tuossa historiassa Jumalan kansalle annettu lupaus on, että ne, jotka voittavat, hallitsevat ”kansoja” ”rautaisella valtikalla”.

> And he that overcometh, and keepeth my works unto the end, to him will I give power over the nations: And he shall rule them with a rod of iron; as the vessels of a potter shall they be broken to shivers: even as I received of my Father. Revelation 2:26, 27.

> Ja sille, joka voittaa ja loppuun asti pitää minun tekoni, minä annan vallan kansojen yli. Ja hän hallitsee niitä rautaisella valtikalla; niin kuin savenvalajan astiat ne murskataan kappaleiksi, niin kuin minäkin olen saanut Isältäni. Ilmestys 2:26, 27.

God’s people who are in the final manifestation of the church of Thyatira, are the one hundred and forty-four thousand. The woman in the beginning gave birth to Christ and in the end, she gives birth to the one hundred and forty-four thousand, who follow the Lamb.

Jumalan kansa, joka on Tyatiran seurakunnan viimeisessä ilmenemismuodossa, on ne sataneljäkymmentäneljätuhatta. Nainen synnytti alussa Kristuksen, ja lopussa hän synnyttää ne sataneljäkymmentäneljätuhatta, jotka seuraavat Karitsaa.

> And they sung as it were a new song before the throne, and before the four beasts, and the elders: and no man could learn that song but the hundred and forty and four thousand, which were redeemed from the earth. These are they which were not defiled with women; for they are virgins. These are they which follow the Lamb whithersoever he goeth. These were redeemed from among men, being the firstfruits unto God and to the Lamb. Revelation 14:3, 4.

> Ja he lauloivat ikään kuin uutta laulua valtaistuimen edessä ja neljän olennon ja vanhinten edessä; eikä kukaan voinut oppia sitä laulua paitsi ne sata neljäkymmentäneljä tuhatta, jotka ovat lunastetut maasta. Nämä ovat ne, jotka eivät ole saastuttaneet itseään naisten kanssa; sillä he ovat neitsyitä. Nämä ovat ne, jotka seuraavat Karitsaa, mihin ikinä hän menee. Nämä ovat ne, jotka on lunastettu ihmisten joukosta esikoishedelmäksi Jumalalle ja Karitsalle. Ilmestys 14:3, 4.

Christ was born “first”, and the one hundred and forty-four thousand follow the Lamb, so they are born “last”. Christ was “caught up to God”, just as were the two witnesses of Revelation eleven. Both of her children ascend to the Father.

Kristus syntyi ”ensimmäisenä”, ja ne sataneljäkymmentäneljätuhatta seuraavat Karitsaa, joten he syntyvät ”viimeisinä”. Kristus ”temmattiin Jumalan tykö”, samoin kuin Ilmestyskirjan yhdennentoista luvun kaksi todistajaa. Hänen molemmat lapsensa nousevat Isän tykö.

> And she brought forth a man child, who was to rule all nations with a rod of iron: and her child was caught up unto God, and to his throne. Revelation 2:5.

> Ja hän synnytti poikalapsen, joka on hallitseva kaikkia kansoja rautaisella valtikalla; ja hänen lapsensa temmattiin Jumalan tykö ja hänen valtaistuimensa tykö. Ilmestys 2:5.

Christ, as the Lord of Hosts, is also the “portion of Jacob,” and Israel is “the rod of his inheritance,” and Israel is also His “battle ax and” His “weapons of war” who He uses to “break in pieces the nations.”

Kristus, sotajoukkojen Herrana, on myös ”Jaakobin osa”, ja Israel on ”hänen perintöosansa valtikka”, ja Israel on myös Hänen ”sotavasaransa” ja Hänen ”sota-aseensa”, jota Hän käyttää ”murskatakseen kansakunnat”.

> The portion of Jacob is not like them; for he is the former of all things: and Israel is the rod of his inheritance: the Lord of hosts is his name. Thou art my battle ax and weapons of war: for with thee will I break in pieces the nations, and with thee will I destroy kingdoms. Jeremiah 51:19, 20.

> Jaakobin osa ei ole heidän kaltaisensa, sillä hän on kaiken Luoja; ja Israel on hänen perintöosansa valtikka: Herra Sebaot on hänen nimensä. Sinä olet minun sotavasarani ja sota-aseeni; sillä sinun avullasi minä murskaan kansakunnat, ja sinun avullasi minä hävitän valtakunnat. Jeremia 51:19, 20.

Christ and the one hundred and forty-four thousand both rule and break the nations in pieces with a rod of iron. Christ is the “portion of Jacob,” but so too are His people.

Kristus ja ne sataneljäkymmentäneljätuhatta hallitsevat kumpikin kansoja ja murskaavat ne rautaisella valtikalla. Kristus on ”Jaakobin osa”, mutta niin on myös Hänen kansansa.

> For the Lord’s portion is his people; Jacob is the lot of his inheritance. Deuteronomy 32:9.

> Sillä Herran osa on hänen kansansa; Jaakob on hänen perintöosansa. 5. Mooseksen kirja 32:9.

The stone cut out of the mountain, representing God’s church is the final manifestation of His church that fills the earth with His glory, and they are used as God’s battle ax to strike the feet of the image and turn those kingdoms into the “chaff of the summer threshing floors.” Those kingdoms are blown away by the wind.

Vuoresta irti hakattu kivi, joka edustaa Jumalan seurakuntaa, on Hänen seurakuntansa lopullinen ilmentymä, joka täyttää maan Hänen kirkkaudellaan, ja heitä käytetään Jumalan sota-aseena iskemään patsaan jalkoihin ja muuttamaan nuo valtakunnat ”kesäisten puimatantereiden akanoiksi”. Tuuli puhaltaa nuo valtakunnat pois.

> Then was the iron, the clay, the brass, the silver, and the gold, broken to pieces together, and became like the chaff of the summer threshingfloors; and the wind carried them away, that no place was found for them: and the stone that smote the image became a great mountain, and filled the whole earth. Daniel 2:35.

> Silloin rauta, savi, vaski, hopea ja kulta murskaantuivat kaikki yhdessä, ja niistä tuli kuin kesäisten puimatantereiden ruumenia; ja tuuli vei ne mennessään, niin ettei niille löydetty enää sijaa; mutta kivi, joka oli iskenyt kuvapatsaaseen, tuli suureksi vuoreksi ja täytti koko maan. Daniel 2:35.

It was needful to place the symbolism of the woman in the context of the ensign that is lifted up to heaven, for Revelation chapter twelve identifies the beginning of a war between Christ and Satan that began in heaven, and in so doing it is identifying a war in heaven that identifies the end of the great controversy between Christ and Satan. Revelation chapters twelve and thirteen illustrate the final war of the great controversy, and they do so by illustrating Satan’s representatives and the one hundred and forty-four thousand battling in the heavens.

Oli tarpeellista sijoittaa naisen symboliikka taivaaseen kohotetun merkkiviirin yhteyteen, sillä Ilmestyskirjan kahdestoista luku osoittaa Kristuksen ja Saatanan välisen sodan alun, joka alkoi taivaassa, ja tehdessään niin se osoittaa taivaassa käytävän sodan, joka merkitsee Kristuksen ja Saatanan välisen suuren taistelun loppua. Ilmestyskirjan luvut kaksitoista ja kolmetoista kuvaavat suuren taistelun viimeistä sotaa, ja ne tekevät sen esittämällä Saatanan edustajat ja sata neljäkymmentäneljä tuhatta taistelemassa taivaissa.

In the next article, we will proceed to address the war in heaven in the “last days” that was typified by the war in heaven that began in the beginning.

Seuraavassa artikkelissa ryhdymme käsittelemään taivaassa käytävää sotaa ”viimeisinä päivinä”, josta alussa alkanut taivaan sota oli esikuva.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed. And he doeth great wonders, so that he maketh fire come down from heaven on the earth in the sight of men, And deceiveth them that dwell on the earth by the means of those miracles which he had power to do in the sight of the beast; saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live. And he had power to give life unto the image of the beast, that the image of the beast should both speak, and cause that as many as would not worship the image of the beast should be killed. And he causeth all, both small and great, rich and poor, free and bond, to receive a mark in their right hand, or in their foreheads: And that no man might buy or sell, save he that had the mark, or the name of the beast, or the number of his name. Here is wisdom. Let him that hath understanding count the number of the beast: for it is the number of a man; and his number is Six hundred threescore and six. Revelation 13:11–18.

> Ja minä näin toisen pedon nousevan maasta; ja sillä oli kaksi sarvea niin kuin karitsalla, ja se puhui niin kuin lohikäärme. Ja se käyttää kaikkea ensimmäisen pedon valtaa tämän nähden, ja saattaa maan ja ne, jotka siinä asuvat, kumartamaan ensimmäistä petoa, jonka kuolinhaava parani. Ja se tekee suuria ihmeitä, niin että saa tulenkin lankeamaan taivaasta maahan ihmisten nähden, ja eksyttää maan päällä asuvat niillä ihmeillä, joita sen sallittiin tehdä pedon nähden; sanoen maan päällä asuville, että heidän tulee tehdä kuva pedolle, jolla oli miekanhaava ja joka virkosi. Ja sille annettiin valta antaa henki pedon kuvalle, niin että pedon kuva sekä puhuisi että saisi tapettaviksi ne kaikki, jotka eivät kumartaisi pedon kuvaa. Ja se saattaa kaikki, pienet ja suuret, rikkaat ja köyhät, vapaat ja orjat, panemaan merkin oikeaan käteensä tai otsaansa, niin ettei kukaan voisi ostaa eikä myydä, paitsi se, jossa on merkki, pedon nimi tai sen nimen luku. Tässä on viisaus. Jolla on ymmärrys, se laskekoon pedon luvun; sillä se on ihmisen luku. Ja sen luku on kuusisataa kuusikymmentä kuusi. Ilmestys 13:11–18.

Back to Articles