Article

# The Eighth is of the Seven - Number Two

Kahdeksas on yksi niistä seitsemästä - Numero kaksi

Kingdoms of Bible Prophecy

Raamatun profetian valtakunnat

Author

Jeff Pippenger

Published

September 15, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the previous article we identified that the Millerites could not see Rome as more than pagan and papal Rome, though they did address the distinctions between those two powers. For the Millerites the distinctions between pagan and papal Rome did not lead them to recognize that papal Rome was the fifth kingdom that followed the fourth kingdom of pagan Rome. After the disappointment in 1844, Sister White identified the three powers of Revelation twelve and thirteen as the dragon in chapter twelve, then the papacy, as the beast that came from the sea in chapter thirteen that was followed by the United States as the beast that came out of the earth. After the foundation was laid, the Lord opened the light upon the three-fold union of the dragon, the beast and false prophet that in chapter sixteen of Revelation leads the world to Armageddon.

Edellisessä artikkelissa osoitimme, etteivät milleriläiset kyenneet näkemään Roomaa muuna kuin pakanallisena ja paavillisena Roomana, vaikka he käsittelivätkin näiden kahden vallan välisiä eroja. Milleriläisille pakanallisen ja paavillisen Rooman väliset erot eivät johtaneet siihen, että he olisivat tunnistaneet paavillisen Rooman viidenneksi valtakunnaksi, joka seurasi pakanallisen Rooman neljättä valtakuntaa. Vuoden 1844 pettymyksen jälkeen sisar White tunnisti Ilmestyskirjan kahdentoista ja kolmannentoista luvun kolme valtaa siten, että kahdennessatoista luvussa lohikäärme, sitten paavius kolmannessatoista luvussa merestä nousseena petona, jota seurasi Yhdysvallat maasta nousevana petona. Kun perustus oli laskettu, Herra avasi valon Ilmestyskirjan kuudennessatoista luvussa esiintyvästä lohikäärmeen, pedon ja väärän profeetan kolminkertaisesta liitosta, joka johtaa maailman Harmagedoniin.

> “The line of prophecy in which these symbols are found begins with Revelation 12, with the dragon that sought to destroy Christ at His birth. The dragon is said to be Satan (Revelation 12:9); he it was that moved upon Herod to put the Saviour to death. But the chief agent of Satan in making war upon Christ and His people during the first centuries of the Christian Era was the Roman Empire, in which paganism was the prevailing religion. Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.

> Profetian linja, jossa nämä vertauskuvat esiintyvät, alkaa Ilmestyskirjan 12. luvusta, lohikäärmeestä, joka pyrki tuhoamaan Kristuksen hänen syntymänsä hetkellä. Lohikäärmeen sanotaan olevan Saatana (Ilmestyskirja 12:9); juuri hän vaikutti Herodekseen saadakseen Vapahtajan surmatuksi. Mutta Saatanan pääasiallinen välikappale sodassa Kristusta ja hänen kansaansa vastaan kristillisen ajan ensimmäisinä vuosisatoina oli Rooman valtakunta, jossa pakanuus oli vallitsevana uskontona. Näin ollen, vaikka lohikäärme ensisijaisesti edustaa Saatanaa, se on toissijaisessa merkityksessä pakanallisen Rooman vertauskuva.

> “In chapter 13 ( verses 1–10) is described another beast, ‘like unto a leopard,’ to which the dragon gave ‘his power, and his seat, and great authority.’ This symbol, as most Protestants have believed, represents the papacy, which succeeded to the power and seat and authority once held by the ancient Roman empire. Of the leopardlike beast it is declared: ‘There was given unto him a mouth speaking great things and blasphemies…. And he opened his mouth in blasphemy against God, to blaspheme His name, and His tabernacle, and them that dwell in heaven. And it was given unto him to make war with the saints, and to overcome them: and power was given him over all kindreds, and tongues, and nations.’ This prophecy, which is nearly identical with the description of the little horn of Daniel 7, unquestionably points to the papacy.

> Luvussa 13 (jakeissa 1–10) kuvataan toinen peto, ”pantterin kaltainen”, jolle lohikäärme antoi ”voimansa ja valtaistuimensa ja suuren vallan”. Tämä vertauskuva, kuten useimmat protestantit ovat uskoneet, edustaa paaviutta, joka peri vallan, valtaistuimen ja auktoriteetin, jotka muinoin kuuluivat muinaiselle Rooman valtakunnalle. Tästä pantterin kaltaisesta pedosta sanotaan: ”Sille annettiin suu puhumaan suuria sanoja ja pilkkapuheita…. Ja se avasi suunsa pilkkaan Jumalaa vastaan, pilkatakseen Hänen nimeään ja Hänen majaansa ja niitä, jotka taivaassa asuvat. Ja sille annettiin valta käydä sotaa pyhiä vastaan ja voittaa heidät; ja sille annettiin valta kaikkien sukukuntien ja kansojen ja kielten ja kansanheimojen yli.” Tämä ennustus, joka on miltei yhtäpitävä Danielin 7. luvun pienen sarven kuvauksen kanssa, viittaa epäilemättä paaviuteen.

> “‘Power was given unto him to continue forty and two months.’ And, says the prophet, ‘I saw one of his heads as it were wounded to death.’ And again: ‘He that leadeth into captivity shall go into captivity: he that killeth with the sword must be killed with the sword.’ The forty and two months are the same as the ‘time and times and the dividing of time,’ three years and a half, or 1260 days, of Daniel 7—the time during which the papal power was to oppress God’s people. This period, as stated in preceding chapters, began with the supremacy of the papacy, A.D. 538, and terminated in 1798. At that time the pope was made captive by the French army, the papal power received its deadly wound, and the prediction was fulfilled, ‘He that leadeth into captivity shall go into captivity.’

> ”Ja hänelle annettiin valta toimia neljäkymmentä kaksi kuukautta.” Ja profeetta sanoo: ”Minä näin yhden sen päistä ikään kuin kuoliaaksi haavoitettuna.” Ja jälleen: ”Jos kuka vie vankeuteen, hän joutuu vankeuteen; jos kuka miekalla tappaa, hänen pitää miekalla tulla tapetuksi.” Ne neljäkymmentä kaksi kuukautta ovat sama aika kuin ”aika ja ajat ja puoli aikaa”, kolme ja puoli vuotta eli Daniel 7:n 1260 päivää — se ajanjakso, jonka aikana paavillisen vallan tuli sortaa Jumalan kansaa. Tämä ajanjakso, kuten edellisissä luvuissa on esitetty, alkoi paavinvallan ylivallan myötä vuonna 538 jKr. ja päättyi vuonna 1798. Tuolloin paavi joutui Ranskan armeijan vangiksi, paavillinen valta sai kuolinhaavansa, ja ennustus täyttyi: ”Jos kuka vie vankeuteen, hän joutuu vankeuteen.”

> “At this point another symbol is introduced. Says the prophet: ‘I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb.’ Verse 11. Both the appearance of this beast and the manner of its rise indicate that the nation which it represents is unlike those presented under the preceding symbols. The great kingdoms that have ruled the world were presented to the prophet Daniel as beasts of prey, rising when ‘the four winds of the heaven strove upon the great sea.’ Daniel 7:2. In Revelation 17 an angel explained that waters represent ‘peoples, and multitudes, and nations, and tongues.’ Revelation 17:15. Winds are a symbol of strife. The four winds of heaven striving upon the great sea represent the terrible scenes of conquest and revolution by which kingdoms have attained to power.

> ”Tässä kohden esitellään toinen vertauskuva. Profeetta sanoo: ’Minä näin toisen pedon nousevan maasta; ja sillä oli kaksi sarvea niin kuin karitsalla.’ Jae 11. Sekä tämän pedon ulkonäkö että sen nousemisen tapa osoittavat, että kansakunta, jota se edustaa, on erilainen kuin ne, jotka esitettiin edellisissä vertauskuvissa. Ne suuret valtakunnat, jotka ovat hallinneet maailmaa, esitettiin profeetta Danielille petoina, jotka nousivat, kun ’taivaan neljä tuulta ryntäsi suureen mereen.’ Daniel 7:2. Ilmestyskirjan 17. luvussa enkeli selitti, että vedet tarkoittavat ’kansoja ja väkijoukkoja ja kansakuntia ja kieliä.’ Ilmestyskirja 17:15. Tuulet ovat riidan vertauskuva. Taivaan neljä tuulta, jotka ryntäävät suureen mereen, kuvaavat niitä kauheita valloituksen ja vallankumouksen näyttämöitä, joiden kautta valtakunnat ovat saavuttaneet valtansa.

> “But the beast with lamblike horns was seen ‘coming up out of the earth.’ Instead of overthrowing other powers to establish itself, the nation thus represented must arise in territory previously unoccupied and grow up gradually and peacefully. It could not, then, arise among the crowded and struggling nationalities of the Old World—that turbulent sea of ‘peoples, and multitudes, and nations, and tongues.’ It must be sought in the Western Continent.

> ”Mutta peto, jolla oli karitsan kaltaiset sarvet, nähtiin ”nousevan maasta”. Sen sijaan, että se kukistaisi muita valtoja perustaakseen itsensä, tämän kansakunnan, jota näin kuvataan, täytyy nousta alueella, joka ei ennestään ole ollut asuttu, ja kasvaa vähitellen ja rauhanomaisesti. Se ei siis voinut nousta Vanhan maailman ahtaasti asutettujen ja keskenään kamppailevien kansallisuuksien keskuudesta — tuosta kuohuvasta merestä, ”kansoista ja paljoudesta ja kansakunnista ja kielistä”. Sitä on etsittävä läntiseltä mantereelta.

> “What nation of the New World was in 1798 rising into power, giving promise of strength and greatness, and attracting the attention of the world? The application of the symbol admits of no question. One nation, and only one, meets the specifications of this prophecy; it points unmistakably to the United States of America. Again and again the thought, almost the exact words, of the sacred writer has been unconsciously employed by the orator and the historian in describing the rise and growth of this nation. The beast was seen ‘coming up out of the earth;’ and, according to the translators, the word here rendered ‘coming up’ literally signifies ‘to grow or spring up as a plant.’ And, as we have seen, the nation must arise in territory previously unoccupied. A prominent writer, describing the rise of the United States, speaks of ‘the mystery of her coming forth from vacancy,’ and says: ‘Like a silent seed we grew into empire.’—G. A. Townsend, The New World Compared With the Old, page 462. A European journal in 1850 spoke of the United States as a wonderful empire, which was ‘emerging,’ and ‘amid the silence of the earth daily adding to its power and pride.’—The Dublin Nation. Edward Everett, in an oration on the Pilgrim founders of this nation, said: ‘Did they look for a retired spot, inoffensive for its obscurity, and safe in its remoteness, where the little church of Leyden might enjoy the freedom of conscience? Behold the mighty regions over which, in peaceful conquest, … they have borne the banners of the cross!’—Speech delivered at Plymouth, Massachusetts, Dec. 22, 1824, page 11.

> ”Mikä Uuden maailman kansakunta oli vuonna 1798 kohoamassa valtaan, luvaten voimaa ja suuruutta sekä vetäen maailman huomion puoleensa? Tämän vertauskuvan sovellutus ei jätä sijaa epäilykselle. Yksi kansakunta, ja vain yksi, vastaa tämän profetian tuntomerkkejä; se viittaa erehtymättömästi Amerikan Yhdysvaltoihin. Yhä uudelleen ja uudelleen pyhän kirjoittajan ajatusta, miltei hänen täsmällisiä sanojaan, ovat huomaamattaan käyttäneet sekä puhuja että historiankirjoittaja kuvatessaan tämän kansakunnan nousua ja kasvua. Peto nähtiin ’nousemassa maasta’; ja kääntäjien mukaan tässä ’nousemiseksi’ käännetty sana merkitsee kirjaimellisesti ’kasvaa tai versoa esiin kuin kasvi’. Ja kuten olemme nähneet, kansakunnan täytyi nousta alueella, joka oli aikaisemmin asuttamaton. Eräs huomattava kirjailija kuvaa Yhdysvaltojen nousua puhumalla ’sen esiin tulemisen salaisuudesta tyhjyydestä’ ja sanoo: ’Kuin hiljainen siemen me kasvoimme valtakunnaksi.’ —G. A. Townsend, The New World Compared With the Old, s. 462. Eräs eurooppalainen aikakauslehti puhui vuonna 1850 Yhdysvalloista ihmeellisenä valtakuntana, joka oli ’nousemassa esiin’ ja ’maan hiljaisuuden keskellä päivä päivältä lisäämässä voimaansa ja ylpeyttään’. —The Dublin Nation. Edward Everett sanoi puheessaan tämän kansakunnan pyhiinvaeltajaperustajista: ’Etsivätkö he syrjäistä paikkaa, vaaratonta tuntemattomuutensa tähden ja turvallista etäisyytensä vuoksi, missä Leydenin pieni seurakunta voisi nauttia omantunnonvapaudesta? Katso niitä mahtavia alueita, joiden yli he rauhanomaisessa valloituksessa … ovat kantaneet ristin lippuja!’ —Puhe pidetty Plymouthissa, Massachusettsissa, 22. joulukuuta 1824, s. 11.”

> “‘And he had two horns like a lamb.’ The lamblike horns indicate youth, innocence, and gentleness, fitly representing the character of the United States when presented to the prophet as ‘coming up’ in 1798. Among the Christian exiles who first fled to America and sought an asylum from royal oppression and priestly intolerance were many who determined to establish a government upon the broad foundation of civil and religious liberty. Their views found place in the Declaration of Independence, which sets forth the great truth that ‘all men are created equal’ and endowed with the inalienable right to ‘life, liberty, and the pursuit of happiness.’ And the Constitution guarantees to the people the right of self-government, providing that representatives elected by the popular vote shall enact and administer the laws. Freedom of religious faith was also granted, every man being permitted to worship God according to the dictates of his conscience. Republicanism and Protestantism became the fundamental principles of the nation. These principles are the secret of its power and prosperity. The oppressed and downtrodden throughout Christendom have turned to this land with interest and hope. Millions have sought its shores, and the United States has risen to a place among the most powerful nations of the earth.

> ”Ja sillä oli kaksi sarvea niin kuin karitsalla.” Karitsankaltaiset sarvet viittaavat nuoruuteen, viattomuuteen ja lempeyteen ja kuvaavat osuvasti Yhdysvaltojen luonnetta silloin, kun se esitettiin profeetalle vuonna 1798 ”nousemassa”. Niiden kristittyjen maanpakolaisten joukossa, jotka ensiksi pakenivat Amerikkaan ja etsivät turvapaikkaa kuninkaallista sortoa ja papiston suvaitsemattomuutta vastaan, oli monia, jotka päättivät perustaa hallituksen kansalais- ja uskonnonvapauden laajalle perustalle. Heidän näkemyksensä saivat sijansa itsenäisyysjulistuksessa, joka esittää suuren totuuden, että ”kaikki ihmiset on luotu tasa-arvoisiksi” ja että heille on annettu luovuttamattomat oikeudet ”elämään, vapauteen ja onnen tavoitteluun”. Ja perustuslaki takaa kansalle itsehallinnon oikeuden määräämällä, että kansanäänestyksellä valitut edustajat säätävät ja panevat lait täytäntöön. Myös uskonnollisen vakaumuksen vapaus myönnettiin, niin että jokainen sai palvoa Jumalaa omantuntonsa vaatimusten mukaisesti. Tasavaltalaisuudesta ja protestanttisuudesta tuli kansakunnan perusperiaatteet. Nämä periaatteet ovat sen voiman ja menestyksen salaisuus. Sorretut ja poljetut kaikkialla kristikunnassa ovat kääntäneet katseensa tähän maahan kiinnostuksella ja toivolla. Miljoonat ovat hakeutuneet sen rannoille, ja Yhdysvallat on kohonnut maan mahtavimpien kansakuntien joukkoon.

> “But the beast with lamblike horns ‘spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed; … saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live.’ Revelation 13:11–14.” The Great Controversy, 438–441.

> ”Mutta peto, jolla oli karitsan kaltaiset sarvet, ’puhui niin kuin lohikäärme. Ja se käyttää kaikkea ensimmäisen pedon valtaa tämän nähden ja saattaa maan ja siinä asuvaiset kumartamaan ensimmäistä petoa, sitä, jonka kuolinhaava parani; … sanoen maan asuvaisille, että heidän tulee tehdä kuva pedolle, jolla oli miekanhaava ja joka virkosi eloon.’ Ilmestys 13:11–14.” Suuri taistelu, 438–441.

The passage identifies that chapters twelve and thirteen are identifying the dragon, the beast and the false prophet, the three powers in Revelation sixteen that lead the world to Armageddon. Those three powers each have their own special chapters that covers the identical prophetic history. The last six verses of Daniel eleven begin with the words, “And at the time of the end,” which was 1798. Then the six verses identify the final movements of the papacy until in verse one of Daniel twelve Michael stands up and human probation closes and ushers in the seven last plagues. In verse forty-four of chapter eleven the message of the hour that enrages the papacy and initiates the blood bath that takes place just before probation closes is represented as “tidings out of the east and out of the north.”

Jakso osoittaa, että luvut kaksitoista ja kolmetoista yksilöivät lohikäärmeen, pedon ja väärän profeetan, ne kolme valtaa Ilmestyskirjan kuudennessatoista luvussa, jotka johtavat maailman Harmagedoniin. Näillä kolmella vallalla on kullakin omat erityiset lukunsa, jotka kattavat saman profeetallisen historian. Danielin kirjan yhdestoista luku alkaa kuuden viimeisen jakeensa osalta sanoilla: ”Ja lopun aikana”, mikä oli vuosi 1798. Nämä kuusi jaetta yksilöivät sitten paavinvallan viimeiset liikkeet siihen saakka, kunnes Danielin kirjan kahdennentoista luvun ensimmäisessä jakeessa Miikael nousee seisomaan, ihmiskunnan koetusaika päättyy ja seitsemän viimeistä vitsausta alkaa. Yhdestoista luvun neljännessäkymmenennessä neljännessä jakeessa se ajan sanoma, joka raivostuttaa paavinvallan ja käynnistää verikylvyn juuri ennen koetusajan päättymistä, esitetään ilmauksena ”sanomia idästä ja pohjoisesta”.

The message east and north represents the final warning message, for it is proclaimed just before Michael stands up. It is the third angel’s message that is proclaimed during the outpouring of the Holy Spirit. Daniel represented the message as two-fold. The message of the “north” that enrages the papacy is the message identifying the “king of the north” as the papal power, and the message of the “east” is the message of the children of the east, which is Islam. Of course, it has other important meanings as well, but east is a symbol of Islam and the antichrist is the counterfeit of the true King of the North. The message of the third angel that warns against receiving the mark of the king of the north (the mark of the beast) also warns that Islam will strike at the point that the cup of iniquity is full for the United States, and the United States fills its cup of iniquity at the Sunday law.

Idästä ja pohjoisesta tuleva sanoma edustaa lopullista varoitussanomaa, sillä se julistetaan juuri ennen kuin Miikael nousee. Se on kolmannen enkelin sanoma, jota julistetaan Pyhän Hengen vuodattamisen aikana. Daniel esitti sanoman kaksiosaisena. ”Pohjoisen” sanoma, joka raivostuttaa paavikunnan, on sanoma, joka yksilöi ”pohjoisen kuninkaan” paavilliseksi vallaksi, ja ”idän” sanoma on idän lasten sanoma, joka on islam. Tällä on luonnollisesti myös muita tärkeitä merkityksiä, mutta itä on islamin vertauskuva, ja antikristus on todellisen Pohjoisen Kuninkaan väärennös. Kolmannen enkelin sanoma, joka varoittaa ottamasta vastaan pohjoisen kuninkaan merkkiä (pedon merkkiä), varoittaa myös, että islam iskee siinä vaiheessa, kun Yhdysvaltojen laittomuuden malja on täyttynyt, ja Yhdysvallat täyttää laittomuuden maljansa sunnuntailaissa.

Revelation thirteen beginning with verse eleven and then onward identifies the very same prophetic history, and it also begins at the time of the end in 1798.

Ilmestyskirjan kolmastoista luku jakeesta yksitoista alkaen ja siitä eteenpäin osoittaa juuri saman profeetallisen historian, ja sekin alkaa lopun aikana vuonna 1798.

> “What nation of the New World was in 1798 rising into power, giving promise of strength and greatness, and attracting the attention of the world? The application of the symbol admits of no question. One nation, and only one, meets the specifications of this prophecy; it points unmistakably to the United States of America.” The Great Controversy, 440.

> ”Mikä Uuden maailman kansakunta vuonna 1798 oli nousemassa valtaan, antaen lupauksen voimasta ja suuruudesta sekä herättäen maailman huomion? Symbolin soveltamisesta ei voi olla mitään kysymystä. Yksi kansakunta, ja vain yksi, täyttää tämän profetian tunnusmerkit; se viittaa erehtymättömästi Amerikan Yhdysvaltoihin.” The Great Controversy, 440.

The same prophetic history is covered in Revelation thirteen verses eleven through eighteen as is covered in Daniel eleven verse forty through forty-five. As with the verses in Daniel the story of the role of the United States ends with the close of probation as the United States forces the world to accept the mark of the beast. Then as in Daniel eleven the message of the hour is presented in chapter fourteen. It is the identical structure in both passages, with the exception that Daniel’s verses are describing the papal activities and Revelation thirteen is identifying the role of the United States. With those two lines we find that chapter seventeen of Revelation covers the same history, but emphasizes the role of the dragon, represented as ten kings, who are the United Nations. The three chapters considered line upon line identify the role of the dragon, the beast and false prophet which in chapter sixteen lead the world to Armageddon, so it is of significance that John informs us that when chapter seventeen begins it is one of the angels that had poured out the seven last plagues that comes to tell John of the judgment of the whore of Rome.

Sama profeetallinen historia käsitellään Ilmestyskirjan 13. luvun jakeissa 11–18 kuin Danielin 11. luvun jakeissa 40–45. Samoin kuin Danielin jakeissa kertomus Yhdysvaltojen roolista päättyy armonajan päättymiseen, kun Yhdysvallat pakottaa maailman ottamaan pedon merkin. Sitten, kuten Danielin 11. luvussa, ajan sanoma esitetään 14. luvussa. Rakenne on molemmissa kohdissa täsmälleen sama, sillä poikkeuksella, että Danielin jakeet kuvaavat paavinvallan toimintaa ja Ilmestyskirjan 13. luku yksilöi Yhdysvaltojen roolin. Näiden kahden linjan perusteella havaitsemme, että Ilmestyskirjan 17. luku käsittelee samaa historiaa, mutta korostaa lohikäärmeen roolia, joka esitetään kymmenenä kuninkaana, jotka ovat Yhdistyneet Kansakunnat. Nämä kolme lukua, tarkasteltuina rivi riviltä, yksilöivät lohikäärmeen, pedon ja väärän profeetan roolin, jotka 16. luvussa johtavat maailman Harmagedoniin; siksi on merkityksellistä, että Johannes ilmoittaa meille, että kun 17. luku alkaa, yksi niistä enkeleistä, jotka olivat vuodattaneet ne seitsemän viimeistä vitsausta, tulee kertomaan Johannekselle Rooman porton tuomiosta.

> And there came one of the seven angels which had the seven vials, and talked with me, saying unto me, Come hither; I will shew unto thee the judgment of the great whore that sitteth upon many waters: With whom the kings of the earth have committed fornication, and the inhabitants of the earth have been made drunk with the wine of her fornication. Revelation 17:1, 2.

> Ja yksi niistä seitsemästä enkelistä, joilla oli ne seitsemän maljaa, tuli ja puhui minulle sanoen: Tule tänne; minä näytän sinulle sen suuren porton tuomion, joka istuu paljojen vetten päällä, jonka kanssa maan kuninkaat ovat harjoittaneet haureutta ja maan asukkaat ovat juopuneet hänen haureutensa viinistä. Ilmestys 17:1, 2.

With the Millerites it was about pagan Rome and papal Rome, but at the end it is about the three-fold union. As with her identification of those three powers in chapters twelve and thirteen, she clearly identifies the woman of chapter seventeen as the papacy.

Milleriläisten aikana kysymys oli pakanallisesta Roomasta ja paavillisesta Roomasta, mutta lopussa kysymys on kolmiliitosta. Samoin kuin tunnistaessaan nuo kolme valtaa luvuissa kaksitoista ja kolmetoista, hän tunnistaa selvästi seitsemännentoista luvun naisen paaviudeksi.

> “The woman [Babylon] of Revelation 17 is described as ‘arrayed in purple and scarlet color, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness:…and upon her forehead was a name written, ‘Mystery, Babylon the Great, the mother of harlots.’ Says the prophet: ‘I saw the woman drunk with the blood of the saints, and with the blood of the martyrs of Jesus.’ Babylon is further declared to be ‘that great city, which reigneth over the kings of the earth.’ Revelation 17:4–6, 18. The power that for so many centuries maintained despotic sway over the monarchs of Christendom is Rome.” The Great Controversy, 382.

> Ilmestyskirjan 17. luvun nainen [Babylon] kuvataan ”puettuna purppuraan ja helakanpunaiseen ja koristettuna kullalla ja jalokivillä ja helmillä; hänen kädessään oli kultainen malja, joka oli täynnä kauhistuksia ja hänen haureutensa saastaisuutta: …ja hänen otsaansa oli kirjoitettu nimi: ’Salaisuus, suuri Babylon, porttojen äiti.’” Profeetta sanoo: ”Minä näin sen naisen juopuneena pyhien verestä ja Jeesuksen todistajien verestä.” Babylonista sanotaan edelleen, että se on ”se suuri kaupunki, joka hallitsee maan kuninkaita.” Ilmestyskirja 17:4–6, 18. Se valta, joka niin monien vuosisatojen ajan piti kristikunnan hallitsijoita itsevaltaisen herruutensa alaisina, on Rooma.” Suuri taistelu, 382.

So, when does the prophetic history represented in chapter seventeen begin?

Niin, milloin alkaa se profeetallinen historia, jota seitsemästoista luku esittää?

> So he carried me away in the spirit into the wilderness: and I saw a woman sit upon a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns. And the woman was arrayed in purple and scarlet colour, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness of her fornication: And upon her forehead was a name written, MYSTERY, BABYLON THE GREAT, THE MOTHER OF HARLOTS AND ABOMINATIONS OF THE EARTH. And I saw the woman drunken with the blood of the saints, and with the blood of the martyrs of Jesus: and when I saw her, I wondered with great admiration. Revelation 17:3–6.

> Ja hän vei minut hengessä erämaahan; ja minä näin naisen istuvan helakanpunaisen pedon päällä, joka oli täynnä pilkkaavia nimiä ja jolla oli seitsemän päätä ja kymmenen sarvea. Ja nainen oli puettu purppuraan ja helakanpunaiseen, ja koristettu kullalla ja jalokivillä ja helmillä; kädessään hänellä oli kultainen malja, joka oli täynnä kauhistuksia ja hänen haureutensa saastaa. Ja hänen otsaansa oli kirjoitettu nimi: SALAISUUS, SUURI BABYLON, PORTTOJEN JA MAAN KAUHISTUSTEN ÄITI. Ja minä näin naisen juopuneena pyhien verestä ja Jeesuksen marttyyrien verestä; ja nähdessäni hänet minä suuresti ihmettelin. Ilmestys 17:3–6.

In order for John to see the woman he is prophetically carried into the wilderness which John himself has already identified with two witnesses as the twelve hundred and sixty years of papal rule in chapter twelve.

Jotta Johannes näkisi naisen, hänet viedään profeetallisesti erämaahan, jonka Johannes itse on jo luvussa kaksitoista yhdistänyt kahteen todistajaan paavillisen vallan tuhatkaksisataakuusikymmenvuotisen hallinnon aikana.

> And the woman fled into the wilderness, where she hath a place prepared of God, that they should feed her there a thousand two hundred and threescore days. . . . And to the woman were given two wings of a great eagle, that she might fly into the wilderness, into her place, where she is nourished for a time, and times, and half a time, from the face of the serpent. Revelation 12:6, 14.

> Ja vaimo pakeni erämaahan, missä hänellä on Jumalan valmistama paikka, että häntä siellä elätettäisiin tuhat kaksisataa kuusikymmentä päivää.... Ja vaimolle annettiin suuren kotkan kaksi siipeä, jotta hän lentäisi erämaahan, omaan paikkaansa, missä häntä ravitaan aika ja ajat ja puoli aikaa poissa käärmeen kasvojen edestä. Ilmestys 12:6, 14.

John was prophetically transported into the wilderness time period, but verse three and onward specifies exactly where in the twelve hundred and sixty years John was taken to, for the woman had already become drunk with the blood of persecution, and she was already the “mother of harlots.” John was taken to the end of the wilderness period for the woman had already drunk of the blood of persecution and the Protestant churches were already returning to her fold and becoming her daughters, for she was identified in that period of time as the “mother of harlots.” She already had daughters. John’s testimony in chapter seventeen begins in 1798 as did the same prophetic history which represented the beast in Daniel eleven and the false prophet in Revelation thirteen.

Johannes kuljetettiin profeetallisesti erämaa-ajanjaksoon, mutta jakeesta kolme eteenpäin täsmennetään tarkasti, mihin kohtaan noista tuhannesta kahdestasadasta kuudestakymmenestä vuodesta Johannes vietiin, sillä nainen oli jo juopunut vainon verestä, ja hän oli jo ”porttojen äiti”. Johannes vietiin erämaa-ajanjakson loppuun, sillä nainen oli jo juonut vainon verta ja protestanttiset kirkot olivat jo palaamassa hänen helmaansa ja tulossa hänen tyttärikseen, sillä tuona ajanjaksona hänet tunnistettiin ”porttojen äidiksi”. Hänellä oli jo tyttäriä. Johanneksen todistus seitsemännessätoista luvussa alkaa vuonna 1798, samoin kuin sama profeetallinen historia, joka edusti petoa Danielin kirjan luvussa yksitoista ja väärää profeettaa Ilmestyskirjan luvussa kolmetoista.

Just as with the other two lines, when chapter seventeen concludes, chapter eighteen then identifies the message of the hour. Three prophetic lines, one for each of the three-fold union. They are all illustrated upon the same historical structure beginning in 1798 and continuing until the close of probation, and all three emphasize the final warning message.

Samoin kuin kahden muun linjan kohdalla, kun seitsemästoista luku päättyy, kahdeksastoista luku määrittelee sitten ajanhetken sanoman. Kolme profeetallista linjaa, yksi kutakin kolmiosaista liittoa varten. Ne kaikki havainnollistetaan saman historiallisen rakenteen pohjalle, joka alkaa vuodesta 1798 ja jatkuu armonajan päättymiseen saakka, ja kaikki kolme korostavat viimeistä varoitussanomaa.

Habakkuk’s Tables addresses the subject of Revelation seventeen in much greater detail, so I will now jump to the riddle that is represented in the chapter that sets forth eight kingdoms of Bible prophecy.

Habakukin taulut käsittelee Ilmestyskirjan seitsemännentoista luvun aihetta paljon yksityiskohtaisemmin, joten siirryn nyt arvoitukseen, joka esitetään siinä luvussa, jossa tuodaan esiin kahdeksan raamatullisen profetian valtakuntaa.

> And here is the mind which hath wisdom. The seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth. And there are seven kings: five are fallen, and one is, and the other is not yet come; and when he cometh, he must continue a short space. And the beast that was, and is not, even he is the eighth, and is of the seven, and goeth into perdition. Revelation 17:9–11.

> Ja tässä on mieli, jossa on viisaus. Ne seitsemän päätä ovat seitsemän vuorta, joiden päällä nainen istuu. Ja ne ovat seitsemän kuningasta: viisi on kaatunut, yksi on, eikä toinen ole vielä tullut; ja kun hän tulee, hänen tulee pysyä vähän aikaa. Ja peto, joka oli eikä ole, on itse kahdeksas, ja on yksi niistä seitsemästä, ja menee kadotukseen. Ilmestys 17:9–11.

Daniel told Nebuchadnezzar, “Thou art this head of gold.”

Daniel sanoi Nebukadnessarille: ”Sinä olet se kultainen pää.”

> And wheresoever the children of men dwell, the beasts of the field and the fowls of the heaven hath he given into thine hand, and hath made thee ruler over them all. Thou art this head of gold. Daniel 2:38.

> Ja missä ikinä ihmiset asuvatkaan, kedon eläimet ja taivaan linnut hän on antanut sinun käteesi, ja hän on tehnyt sinut niiden kaikkien hallitsijaksi. Sinä olet tämä kultainen pää. Daniel 2:38.

Daniel also told Nebuchadnezzar, “Thou, O king, art a king of kings.”

Daniel sanoi myös Nebukadnessarille: ”Sinä, kuningas, olet kuningasten kuningas.”

> Thou, O king, art a king of kings: for the God of heaven hath given thee a kingdom, power, and strength, and glory. Daniel 2:37.

> Sinä, oi kuningas, olet kuningasten kuningas; sillä taivaan Jumala on antanut sinulle valtakunnan, voiman, väkevyyden ja kunnian. Daniel 2:37.

Nebuchadnezzar was the “head” and he was a king, and he was a king of kings for he represented the first of the kingdoms represented in the image. Nebuchadnezzar was the king represented by gold, and other kingdoms and kings would be represented by the other metals in the image, but Nebuchadnezzar was first and therefore the king of the kings. Another level which we will not address right now is that the kingdom of Babylon represents the kingdom that seeks to counterfeit Christ, who is the true King of kings.

Nebukadnessar oli ”pää”, ja hän oli kuningas, ja hän oli kuninkaiden kuningas, sillä hän edusti ensimmäistä niistä valtakunnista, joita patsas kuvasi. Nebukadnessar oli se kuningas, jota kulta edusti, ja patsaan muut metallit edustaisivat muita valtakuntia ja kuninkaita, mutta Nebukadnessar oli ensimmäinen ja sen tähden kuninkaiden kuningas. Toinen taso, johon emme nyt puutu, on se, että Babylonian valtakunta edustaa sitä valtakuntaa, joka pyrkii väärennöksellään jäljittelemään Kristusta, joka on todellinen kuninkaiden Kuningas.

In the beginning of Isaiah’s testimony of the twenty-five hundred and twenty year prophecies (Leviticus twenty-six’s seven times) Isaiah identifies kings as heads.

Jesajan todistuksen alussa, joka koskee kahdentuhannen viidensadan kahdenkymmenen vuoden profetioita (3. Mooseksen kirjan 26. luvun seitsemää aikaa), Jesaja esittää kuninkaat päinä.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:7, 8.

> Sillä Aramin pää on Damaskos, ja Damaskoksen pää on Resin; ja kuudenkymmenen viiden vuoden kuluessa Efraim murskataan niin, ettei se enää ole kansa. Ja Efraimin pää on Samaria, ja Samarian pää on Remaljan poika. Ellette usko, ette varmasti kestä. Jesaja 7:7, 8.

Isaiah is just setting forth the starting point for the two twenty-five hundred and twenty year time periods against the northern kingdom of Samaria and the southern kingdom of Judah and as he does so he includes two witnesses that the capitol city of a nation is its head, and that the king is the head of the capitol city. A “head” is a king and a kingdom. In the Revelation the same line of prophecy is taken up as in Daniel.

Jesaja esittää ainoastaan lähtökohdan kahdelle 2520 vuoden ajanjaksolle, jotka kohdistuvat pohjoiseen Samarian valtakuntaan ja eteläiseen Juudan valtakuntaan, ja tehdessään näin hän sisällyttää kaksi todistusta siitä, että kansakunnan pääkaupunki on sen pää ja että kuningas on pääkaupungin pää. ”Pää” on kuningas ja valtakunta. Ilmestyskirjassa jatketaan samaa profetian linjaa kuin Danielissa.

Therefore, when John is taken to 1798 and presented with the riddle that identifies that there are seven “heads,” he is identifying that there are seven kingdoms. He is then told that five of the heads or kingdoms have fallen. In 1798 the fifth kingdom of Bible prophecy had just fallen as it received a deadly wound that would eventually be healed.

Sen tähden, kun Johannes viedään vuoteen 1798 ja hänelle esitetään arvoitus, joka osoittaa, että on seitsemän ”päätä”, hän tunnistaa, että on seitsemän valtakuntaa. Hänelle sanotaan sitten, että viisi päistä eli valtakunnista on kukistunut. Vuonna 1798 raamatullisen profetian viides valtakunta oli juuri kukistunut, kun se sai kuolinhaavan, joka aikanaan parantuisi.

John who is standing in the history of the time of the end in 1798, is also told that one of the heads “is.” The sixth kingdom of Bible prophecy began in 1798, so when John was prophetically conveyed to 1798, the kingdom that then was, is the United States, and he was further informed that the seventh kingdom was still future to 1798, for it had not yet come. The seventh kingdom that was still future to 1798, is the United Nations who are represented by ten kings, and are the subject of Revelation seventeen. But there is also an eighth, who is of the seven. Rome always comes up eighth and is of the seven.

Johannekselle, joka seisoo lopun ajan historian kohdassa vuonna 1798, sanotaan myös, että yksi päistä ”on”. Raamatun profetian kuudes valtakunta alkoi vuonna 1798, joten kun Johannes profeetallisesti siirrettiin vuoteen 1798, se valtakunta, joka silloin oli, on Yhdysvallat, ja hänelle ilmoitettiin edelleen, että seitsemäs valtakunta oli yhä tulevaisuutta vuoteen 1798 nähden, sillä se ei ollut vielä tullut. Se seitsemäs valtakunta, joka oli yhä tulevaisuutta vuoteen 1798 nähden, on Yhdistyneet Kansakunnat, joita edustaa kymmenen kuningasta ja jotka ovat Ilmestyskirjan seitsemännentoista luvun aiheena. Mutta on myös kahdeksas, joka on niistä seitsemästä. Rooma nousee aina esiin kahdeksantena ja on niistä seitsemästä.

There is much to say about the contents of chapter seventeen, but we are simply identifying the eight kingdoms of Bible prophecy represented in chapter seventeen in order to see how the Millerite understanding of four kingdoms squares up with the eight kingdoms of Revelation seventeen.

Luvun seitsemäntoista sisällöstä olisi paljon sanottavaa, mutta tässä yhteydessä yksinkertaisesti yksilöimme ne kahdeksan valtakuntaa, joita Raamatun profetia luvussa seitsemäntoista edustaa, nähdäksemme, miten milleriläinen käsitys neljästä valtakunnasta vastaa Ilmestyskirjan seitsemännentoista luvun kahdeksaa valtakuntaa.

We will address this in the next article.

Käsittelemme tätä seuraavassa artikkelissa.

Back to Articles