Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Two

Joelin kirja ja Laodikean seitsemännen päivän adventistikirkko - Numero kolmekymmentäkaksi

Number Thirty-Two

Numero kolmekymmentäkaksi

Author

Jeff Pippenger

Published

January 20, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

It has been a slow-moving journey to get to the book of Joel, with Peter as our witness. Peter is one of the most amazing symbols within God’s prophetic Word, but aren’t they all? Peter is at Caesarea Philippi, and he is also at Pentecost in the upper room at the third hour, and then in the temple at the ninth hour of the same day. Jesus was crucified at the third hour and died at the ninth hour. Peter is called to Caesarea at the ninth hour, but the Caesarea that he is called to in the story of Cornelius, is not Caesarea Philippi at the base of Mount Hermon, it was Caesarea by the sea, called Caesarea Maritima.

Matka Joelin kirjaan on ollut hidasliikkeinen, ja Pietari on ollut todistajanamme. Pietari on yksi Jumalan profeetallisen Sanan hämmästyttävimmistä vertauskuvista, mutta eivätkö he kaikki ole? Pietari on Kesarea Filippissä, ja hän on myös helluntaina yläsalissa kolmannella hetkellä ja sitten temppelissä saman päivän yhdeksännellä hetkellä. Jeesus ristiinnaulittiin kolmannella hetkellä ja kuoli yhdeksännellä hetkellä. Pietari kutsutaan Kesareaan yhdeksännellä hetkellä, mutta se Kesarea, johon hänet kutsutaan Korneliuksen kertomuksessa, ei ole Hermonvuoren juurella sijaitseva Kesarea Filippi, vaan meren rannalla oleva Kesarea, nimeltään Caesarea Maritima.

Caesarea Maritima is the coastal city on the Mediterranean Sea, about 30–35 miles north of modern Tel Aviv (built by Herod the Great as a grand Roman port city). It appears frequently in the book of Acts (mentioned 15 times), and is the one most people refer to simply as “Caesarea” in the New Testament. Philip the Evangelist lived there with his four prophesying daughters (Acts 8:40; 21:8). Paul was imprisoned there for two years, appeared before governors Felix and Festus, and King Agrippa (Acts 23–26). More significantly, perhaps, Peter preached to the Roman centurion Cornelius here—the first major Gentile conversion to Christianity (Acts 10) in 34 AD, when the week that Christ confirmed the covenant with many, ended.

Caesarea Maritima on Välimeren rannalla sijaitseva rannikkokaupunki, noin 30–35 mailia nykyisestä Tel Avivista pohjoiseen (Herodes Suuren rakentama mahtava roomalainen satamakaupunki). Se esiintyy usein Apostolien teoissa (mainitaan 15 kertaa), ja juuri siihen useimmat viittaavat yksinkertaisesti nimellä ”Caesarea” Uudessa testamentissa. Filippos, evankelista, asui siellä neljän profetoivan tyttärensä kanssa (Apt. 8:40; 21:8). Paavali oli siellä vangittuna kahden vuoden ajan, esiintyi maaherrojen Felixin ja Festuksen sekä kuningas Agrippan edessä (Apt. 23–26). Vielä merkittävämpää ehkä on, että Pietari saarnasi täällä roomalaiselle sadanpäämiehelle Corneliukselle—ensimmäinen suuri pakanoiden kääntyminen kristinuskoon (Apt. 10) vuonna 34 jKr., jolloin päättyi se viikko, jonka aikana Kristus vahvisti liiton monien kanssa.

> And he shall confirm the covenant with many for one week: and in the midst of the week he shall cause the sacrifice and the oblation to cease, and for the overspreading of abominations he shall make it desolate, even until the consummation, and that determined shall be poured upon the desolate. Daniel 9:27.

> Ja hän vahvistaa liiton monien kanssa yhdeksi viikoksi; ja viikon puolivälissä hän lakkauttaa teurasuhrin ja ruokauhrin, ja kauhistusten levittämisen tähden hän tekee sen autioksi aina loppuun asti, ja se, mikä on määrätty, vuodatetaan aution päälle. Daniel 9:27.

Caesarea Maritima served as the Roman administrative capital of Judea and a major Gentile hub. Caesarea Philippi is a different city, located in the far north near the base of Mount Hermon (about 25–30 miles north of the Sea of Galilee), in what is now the Golan Heights area (modern Banias). It is mentioned only in the Gospels (Matthew 16:13 and Mark 8:27), when Jesus took His disciples to Caesarea Philippi. This is the famous location where Peter confessed that Jesus is “the Messiah, the Son of the living God,” and where Jesus declared, “On this rock I will build my church, and the gates of Hades will not overcome it” (Matthew 16:13–20). It was a pagan area with temples to Greek gods, especially the goat-god Pan, whose grotto of Pan was called the “gates of hell,” making Jesus’ declaration there particularly striking.

Caesarea Maritima toimi Juudean roomalaisena hallinnollisena pääkaupunkina ja merkittävänä pakanallisena keskuksena. Caesarea Philippi on toinen kaupunki, joka sijaitsee kaukana pohjoisessa Hermonvuoren juurella (noin 25–30 mailia Galileanmeren pohjoispuolella), alueella, joka nykyisin kuuluu Golanin kukkuloihin (nykyinen Banias). Se mainitaan ainoastaan evankeliumeissa (Matteus 16:13 ja Markus 8:27), kun Jeesus vei opetuslapsensa Caesarea Philippiin. Tämä on se kuuluisa paikka, jossa Pietari tunnusti Jeesuksen olevan ”Messias, elävän Jumalan Poika” ja jossa Jeesus julisti: ”Tälle kalliolle minä rakennan seurakuntani, eivätkä tuonelan portit sitä voita” (Matteus 16:13–20). Se oli pakanallinen alue, jolla oli kreikkalaisille jumalille omistettuja temppeleitä, erityisesti vuohijumala Panille, jonka Panin luolaa kutsuttiin ”helvetin porteiksi”, mikä tekee Jeesuksen siellä antamasta julistuksesta erityisen pysäyttävän.

The two cities are completely separate geographically and historically—one a bustling Roman seaport in the south-west, the other a northern Hellenistic/pagan site near the headwaters of the Jordan River. The coastal one dominates the Book of Acts, while the northern one is central to a pivotal moment in the Gospels. Caesarea of the sea is a symbol of Rome—the beast, and Caesarea of the earth is a symbol of the dragon. Sister White identifies the period from the cross to Pentecost, the “Pentecostal season,” which began at the cross and ended at Pentecost.

Nämä kaksi kaupunkia ovat maantieteellisesti ja historiallisesti täysin erillisiä—toinen vilkas roomalainen merisatama lounaassa, toinen pohjoinen hellenistinen/pakanallinen paikka Jordanjoen latvavesien lähellä. Rannikkokaupunki hallitsee Apostolien tekojen kirjaa, kun taas pohjoinen kaupunki on keskeinen evankeliumeissa ratkaisevassa hetkessä. Meren Caesarea on Rooman symboli—pedon, ja maan Caesarea on lohikäärmeen symboli. Sisar White tunnistaa ristiltä helluntaihin ulottuvan ajanjakson, ”helluntaikauden”, joka alkoi ristillä ja päättyi helluntaina.

> “It is with an earnest longing that I look forward to the time when the events of the day of Pentecost shall be repeated with even greater power than on that occasion. John says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory.’ Then, as at the Pentecostal season, the people will hear the truth spoken to them, every man in his own tongue.

> Hartaalla kaipauksella odotan aikaa, jolloin helluntaipäivän tapahtumat toistuvat vielä suuremmassa voimassa kuin tuolla kertaa. Johannes sanoo: ”Minä näin erään toisen enkelin tulevan alas taivaasta; hänellä oli suuri valta, ja maa tuli valoisaksi hänen kirkkaudestaan.” Silloin, niin kuin helluntain aikana, ihmiset kuulevat heille puhuttavan totuutta, kukin omalla kielellään.

> “God can breathe new life into every soul that sincerely desires to serve Him, and can touch the lips with a live coal from off the altar, and cause them to become eloquent with His praise. Thousands of voices will be imbued with the power to speak forth the wonderful truths of God’s Word. The stammering tongue will be unloosed, and the timid will be made strong to bear courageous testimony to the truth. May the Lord help His people to cleanse the soul temple from every defilement, and to maintain such a close connection with Him that they may be partakers of the latter rain when it shall be poured out.” Review and Herald, July 20, 1886.

> ”Jumala voi puhaltaa uutta elämää jokaiseen sieluun, joka vilpittömästi haluaa palvella Häntä, ja voi koskettaa huulia alttarilta otetulla hehkuvalla hiilellä ja tehdä niistä kaunopuheiset Hänen ylistyksestään. Tuhannet äänet tulevat täyttymään voimalla julistaa Jumalan sanan ihmeellisiä totuuksia. Sammaltava kieli päästetään vapaaksi, ja arat tehdään vahvoiksi kantamaan rohkeaa todistusta totuudesta. Auttakoon Herra kansaansa puhdistamaan sielun temppelin kaikesta saastaisuudesta ja säilyttämään niin läheisen yhteyden Häneen, että he voisivat olla osallisia myöhäissateesta, kun se vuodatetaan.” Review and Herald, 20. heinäkuuta 1886.

Technically the Pentecostal season would start at the feast of first fruits, which aligns with Christ’s resurrection; but without the death of the cross there would be no blood for the risen savior to take with Him when He arose. Without His death, He, as the Bread of life would not have rested on the day of the feast of unleavened bread, and the Bread of life needed to rest in advance of it’s rising on the feast of first fruits, thus beginning the fifty-day period that led to the day and feast of Pentecost.

Teknisesti helluntain ajanjakso alkaisi ensihedelmien juhlasta, joka vastaa Kristuksen ylösnousemusta; mutta ilman ristin kuolemaa ei olisi ollut verta, jonka ylösnoussut Vapahtaja olisi voinut ottaa mukaansa noustessaan. Ilman Hänen kuolemaansa Hän ei Elämän leipänä olisi levännyt happamattoman leivän juhlan päivänä, ja Elämän leivän tuli levätä ennen nousemistaan ensihedelmien juhlana, aloittaen siten viidenkymmenen päivän ajanjakson, joka johti helluntain päivään ja juhlaan.

When Christ came to confirm the covenant for one week; the week began at His baptism and then “in the midst of the week,” three and a half years later, He was crucified, rested in the tomb on the day of unleavened Bread, rose as the feast of the first fruits of the barley harvest on Sunday, thus starting the fifty-day Pentecostal season that reached to the first fruits feast of the wheat. From the cross to the end of the week, three and a half years later, the seven-year-period came to its conclusion with Cornelius of Caesarea Maritima, who became the very first Gentile convert–to the Christian church at the end of the week in 34 AD.

Kun Kristus tuli vahvistamaan liiton yhdeksi vuosiviikoksi, viikko alkoi Hänen kasteestaan, ja sitten ”viikon puolivälissä”, kolme ja puoli vuotta myöhemmin, Hänet ristiinnaulittiin; Hän lepäsi haudassa happamattoman leivän päivänä, nousi ylös sunnuntaina ohrasadon esikoishedelmän juhlana ja pani siten alulle viidenkymmenen päivän helluntaikauden, joka ulottui vehnän esikoishedelmän juhlaan asti. Ristiltä viikon loppuun, kolme ja puoli vuotta myöhemmin, seitsemän vuoden ajanjakso tuli päätökseensä Caesarea Maritiman Korneliuksen kohdalla, josta tuli aivan ensimmäinen pakanoista kääntynyt kristilliseen seurakuntaan viikon lopussa vuonna 34 jKr.

The week Christ came to confirm the covenant is prophetically 2,520 days, and the cross is “in the midst of the week,” so it was 1,260 days after the baptism and 1,260 days before Cornelius was converted. At the cross Christ was crucified at the third hour, and He died at the ninth hour. That was the beginning of the Pentecostal season and at the end, (for Jesus always illustrates the end with the beginning) on the day of Pentecost, Peter gives his first sermon of the book of Joel at the third hour in the upper room, where Christ met the disciples on the day of His resurrection. Peter then gives his second sermon on Joel in the temple at the ninth hour. Clearly the third and ninth hour are an alpha and omega symbol of the beginning and ending of the Pentecostal season.

Viikko, jonka aikana Kristus tuli vahvistamaan liiton, on profeetallisesti 2 520 päivää, ja risti on ”viikon puolivälissä”, joten kasteen jälkeen kului 1 260 päivää ja ennen Korneliuksen kääntymystä 1 260 päivää. Ristillä Kristus ristiinnaulittiin kolmannella hetkellä, ja Hän kuoli yhdeksännellä hetkellä. Se oli helluntaikauden alku, ja sen lopussa (sillä Jeesus havainnollistaa aina lopun alulla) helluntaipäivänä Pietari pitää Joelin kirjan ensimmäisen saarnansa kolmannella hetkellä yläsalissa, jossa Kristus kohtasi opetuslapset ylösnousemuksensa päivänä. Tämän jälkeen Pietari pitää toisen saarnansa Joelista temppelissä yhdeksännellä hetkellä. On selvää, että kolmas ja yhdeksäs hetki ovat alfa ja omega -symboli helluntaikauden alusta ja lopusta.

Line upon line, when we align the third and ninth hour of these two events, we find the six hours as a prophetic period that both provide a witness of a division. Christ goes from life to death to life. He goes from earth to heaven and back to earth. Peter is outside and then inside the temple. There are of course other parallel alignments of the third to ninth hour, but we first need to consider Peter, Cornelius and Caesarea by the sea.

Rivi rivin päälle, kun asetamme näiden kahden tapahtuman kolmannen ja yhdeksännen hetken rinnakkain, havaitsemme kuuden tunnin muodostavan profeetallisen ajanjakson, joka samalla todistaa erottamisesta. Kristus siirtyy elämästä kuolemaan ja kuolemasta elämään. Hän siirtyy maasta taivaaseen ja takaisin maan päälle. Pietari on temppelin ulkopuolella ja sitten sen sisäpuolella. Tietenkin on olemassa muitakin rinnakkaisia asetelmia kolmannen ja yhdeksännen hetken välillä, mutta meidän on ensin tarkasteltava Pietaria, Korneliusta ja meren rannalla sijaitsevaa Kesareaa.

As with the prophetic divisions that are represented in the six hours, when the angel was sent to Cornelius to direct him to send for Peter it was the ninth hour.

Niin kuin kuutta tuntia edustavat profeetalliset jaksot osoittavat, silloin kun enkeli lähetettiin Korneliuksen luo ohjaamaan häntä lähettämään hakemaan Pietaria, oli yhdeksäs hetki.

> There was a certain man in Caesarea called Cornelius, a centurion of the band called the Italian band, A devout man, and one that feared God with all his house, which gave much alms to the people, and prayed to God alway. He saw in a vision evidently about the ninth hour of the day an angel of God coming in to him, and saying unto him, Cornelius. And when he looked on him, he was afraid, and said, What is it, Lord? And he said unto him, Thy prayers and thine alms are come up for a memorial before God. And now send men to Joppa, and call for one Simon, whose surname is Peter. Acts 10:1–5.

> Kesareassa oli eräs mies, nimeltä Kornelius, sadanpäämies niin sanotussa italialaisessa kohortissa. Hän oli hurskas ja jumalaapelkäävä mies koko huonekuntansa kanssa; hän antoi paljon almuja kansalle ja rukoili Jumalaa alati. Hän näki selvästi näyssä päivän yhdeksännen tunnin vaiheilla Jumalan enkelin tulevan luoksensa ja sanovan hänelle: ”Kornelius.” Kun hän katsoi tähän, hän pelästyi ja sanoi: ”Mikä on, Herra?” Tämä sanoi hänelle: ”Sinun rukouksesi ja almusi ovat nousseet muistoksi Jumalan eteen. Lähetä nyt miehiä Joppeen ja kutsuta luoksesi eräs Simon, jota sanotaan Pietariksi.” Apt. 10:1–5.

The arrival of an angel is a symbol of a message, and of a waymark, and the angel confirms that it is a waymark when he says, “Thy prayers and thine alms are come up for a memorial before God.” The waymark of the conclusion of the week is Cornelius sending for Peter at the ninth hour after fasting for four days, and it is called a “memorial,” which is a waymark. As a “centurion,” Cornelius was a captain over one hundred men.

Enkelin saapuminen on sanoman ja tienviitan vertauskuva, ja enkeli vahvistaa, että kyseessä on tienviitta, kun hän sanoo: ”Sinun rukouksesi ja almusi ovat nousseet muistoksi Jumalan eteen.” Viikon päättymisen tienviitta on se, että Kornelius lähettää noutamaan Pietaria yhdeksännellä hetkellä paastottuaan neljä päivää, ja sitä kutsutaan ”muistoksi”, mikä on tienviitta. ”Sadanpäällikkönä” Kornelius oli sadan miehen päällikkö.

When Peter is at Caesarea Philippi in Matthew sixteen there is no reference to any hour. Caesarea Philippi is the name of the city at the time when Jesus took the disciples there. In the history of Daniel eleven, verses thirteen to fifteen, verses that were fulfilled at the battle of Panium, and that typify the war that leads to the Sunday law in the United States, Caesarea Philippi was named Panium. Peter is in verses thirteen through fifteen when he is at Caesarea Philippi, which is Panium.

Kun Pietari on Kesareassa Filippin alueella Matteuksen evankeliumin kuudennessatoista luvussa, mitään viittausta mihinkään hetkeen ei esiinny. Kesarea Filippi on sen kaupungin nimi sinä aikana, jolloin Jeesus vei opetuslapset sinne. Danielin kirjan yhdennentoista luvun historiassa, jakeissa kolmestatoista viiteentoista, jakeissa, jotka täyttyivät Paniumin taistelussa ja jotka ovat esikuva sodasta, joka johtaa sunnuntailakiin Yhdysvalloissa, Kesarea Filippi oli nimeltään Panium. Pietari on jakeissa kolmestatoista viiteentoista, kun hän on Kesareassa Filippin alueella, joka on Panium.

Identifying that the Battle of Panium was a fulfillment of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven, and that the verses and the history of the Battle of Panium identifies a war that leads to the Sunday law in the United States is exactly how the methodology of line upon line is designed to work. Employing that methodology demands that Caesarea Philippi and Panium must be aligned, for the primary rule of prophecy that addresses this truth is that “each of the ancient prophets spoke more for our day than the days in which they lived.” Paul adds that the spirits of the prophets are subject to the prophets, so not only do they all identify the latter days, but they all agree.

Sen toteaminen, että Paniumin taistelu oli Danielin kirjan yhdentoista luvun jakeiden kolmestatoista viiteentoista täyttymys ja että sekä jakeet että Paniumin taistelun historia osoittavat sodan, joka johtaa sunnuntailakiin Yhdysvalloissa, on juuri se tapa, jolla rivin rivin päälle -metodologian on tarkoitus toimia. Tämän metodologian soveltaminen edellyttää, että Caesarea Filippi ja Panium on asetettava rinnakkain, sillä ensisijainen profetian sääntö, joka koskee tätä totuutta, on se, että ”kukin muinaisista profeetoista puhui enemmän meidän ajastamme kuin siitä ajasta, jossa he elivät.” Paavali lisää, että profeettain henget ovat profeetoille alamaiset, joten he eivät ainoastaan kaikki osoita viimeisiä päiviä, vaan he myös kaikki ovat keskenään yhtä mieltä.

For this reason if and when Panium is identified in God’s prophetic Word as Panium and thereafter as Caesarea Philippi, they must both be applied in the latter days, and they must align together, for they are the same city.

Tästä syystä, jos ja kun Panium tunnistetaan Jumalan profeetallisessa sanassa Paniumiksi ja myöhemmin Caesarea Philippiksi, niitä molempia on sovellettava viimeisinä päivinä, ja niiden on oltava keskenään yhtäpitäviä, sillä ne ovat sama kaupunki.

In conjunction with this logic, though slightly different, is Caesarea Philippi and Caesarea Maritima. Peter went to Caesarea Philippi with Christ, but he was sent to Caesarea Maritima by the Holy Spirit. Yet at both Caesarea’s it is Peter who is the main covenant character. What is wonderful about this line is that it was at the ninth hour that Cornelius was visited by the angel and instructed to send for Peter. Peter at Caesarea is a prophetic symbol, but the two Caesarea’s are distinctly different. One is Caesarea by the sea, and the other Caesarea on the earth. Caesarea by the sea is associated with the Gentiles, and Cornelius was the first Gentile convert exactly at the end of the covenant week in 34 AD. Caesarea by the sea is the ninth hour and aligns with Peter in the temple at Pentecost, and the death of Christ at the ninth hour.

Tähän logiikkaan liittyvät, joskin hieman eri tavoin, Caesarea Filippi ja Caesarea Maritima. Pietari meni Kristuksen kanssa Caesarea Filippiin, mutta Pyhä Henki lähetti hänet Caesarea Maritimaan. Kuitenkin kummassakin Caesaréassa juuri Pietari on liiton keskeinen henkilö. Ihmeellistä tässä linjassa on se, että yhdeksännellä hetkellä enkeli kävi Corneliuksen luona ja käski hänen lähettää noutamaan Pietaria. Pietari Caesareassa on profeetallinen symboli, mutta nämä kaksi Caesaréaa ovat selvästi erilaiset. Toinen on meren äärellä oleva Caesarea, ja toinen maan päällä oleva Caesarea. Meren äärellä oleva Caesarea liittyy pakanoihin, ja Cornelius oli ensimmäinen pakanakäännynnäinen juuri liittoviikon päättyessä vuonna 34 jKr. Meren äärellä oleva Caesarea on yhdeksäs hetki ja asettuu linjaan Pietarin kanssa temppelissä helluntaina sekä Kristuksen kuoleman kanssa yhdeksännellä hetkellä.

Caesarea by the earth, that is Caesarea Philippi is the third hour. There is no other options to choose. Caesarea Philippi at the beginning, the third hour and Caesarea Maritima at the end, the ninth hour. Philippi is the alpha of the period of six hours and Maritima is the omega. The omega at the ninth hour was the death of Christ in the midst of the covenant week, and Peter in the temple at Pentecost was also the ninth hour. Cornelius calling for Peter aligns with the death of Christ, which typifies the Sunday law, and also Peter in the temple at Pentecost, which once again typifies the Sunday law. Cornelius, as the first Gentile convert represents the first eleventh-hour worker at the Sunday law.

Maan päällä oleva Kesarea, toisin sanoen Kesarea Filippi, on kolmas hetki. Muita vaihtoehtoja ei ole valittavaksi. Kesarea Filippi alussa, kolmas hetki, ja Kesarea Maritima lopussa, yhdeksäs hetki. Filippi on kuuden tunnin ajanjakson alfa ja Maritima on omega. Omega yhdentenä hetkenä oli Kristuksen kuolema liittoviikon keskellä, ja myös Pietari temppelissä helluntaina oli yhdeksäs hetki. Korneliuksen kutsu Pietarille asettuu linjaan Kristuksen kuoleman kanssa, joka on sunnuntailain esikuva, ja myös Pietarin kanssa temppelissä helluntaina, mikä jälleen on sunnuntailain esikuva. Kornelius ensimmäisenä pakanakäännynnäisenä edustaa ensimmäistä yhdentoista hetken työntekijää sunnuntailain aikana.

The third hour when Christ was crucified, and the third hour when Peter was in the upper room must, and can only represent Caesarea Philippi. The upper room that Peter was in on the day of Pentecost, was the very same upper room that Christ appeared after His resurrection, ascension and descent. Christ came to the upper room and then fifty days later, on the day of Pentecost, Peter presented the message of the book of Joel in the same upper room.

Kolmas hetki, jolloin Kristus ristiinnaulittiin, ja kolmas hetki, jolloin Pietari oli yläsalissa, täytyy ja voi ainoastaan edustaa Kesarea Filippiä. Yläsali, jossa Pietari oli helluntaipäivänä, oli aivan sama yläsali, jossa Kristus ilmestyi ylösnousemuksensa, taivaaseenastumisensa ja alaslaskeutumisensa jälkeen. Kristus tuli yläsaliin, ja sitten viisikymmentä päivää myöhemmin, helluntaipäivänä, Pietari esitti Joelin kirjan sanoman samassa yläsalissa.

Caesarea Philippi is the third hour that aligns with the crucifixion and the upper room at Pentecost. The crucifixion is a symbol of scattering and the upper room a symbol of unity. This identifies Caesarea Philippi as the point just before the Sunday law where one class is scattered, and the other is gathered. When the history of the Battle of Panium begins to be repeated, the foolish and wise virgins will be forever separated, and they will be separated over the cross, which represents the approach of the Sunday law. It was at Caesarea Philippi that Christ began to teach about the approaching Sunday law. When He did so, Peter opposed the message, thus in nine verses, Peter represents those who are sealed and those who are scattered by the message of the cross, which is the Sunday law.

Caesarea Philippi on kolmas hetki, joka on linjassa ristiinnaulitsemisen ja helluntain yläsalin kanssa. Ristiinnaulitseminen on hajaannuksen vertauskuva ja yläsali ykseyden vertauskuva. Tämä osoittaa Caesarea Philippin olevan se kohta juuri ennen sunnuntailakia, jossa toinen ryhmä hajotetaan ja toinen kootaan yhteen. Kun Paniumin taistelun historia alkaa toistua, tyhmät ja viisaat neitsyet erotetaan toisistaan ikuisesti, ja heidät erotetaan ristin vuoksi, joka edustaa sunnuntailain lähestymistä. Juuri Caesarea Philippissä Kristus alkoi opettaa lähestyvästä sunnuntailaista. Kun Hän teki niin, Pietari vastusti sanomaa; näin ollen Pietari edustaa yhdeksän jakeen kuluessa niitä, jotka sinetöidään, ja niitä, jotka ristin sanoma, joka on sunnuntailaki, hajottaa.

> He saith unto them, But whom say ye that I am?

> Hän sanoi heille: "Mutta kenen te sanotte minun olevan?"

> And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God.

> Niin Simon Pietari vastasi ja sanoi: Sinä olet Kristus, elävän Jumalan Poika.

> And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven.

> Ja Jeesus vastasi ja sanoi hänelle: Autuas olet sinä, Simon Barjona, sillä liha ja veri eivät ole sitä sinulle ilmoittaneet, vaan minun Isäni, joka on taivaissa. Ja minä sanon sinulle myös: sinä olet Pietari, ja tälle kalliolle minä rakennan seurakuntani, eivätkä tuonelan portit ole sitä voittavat. Ja minä annan sinulle taivasten valtakunnan avaimet; ja minkä sinä sidot maan päällä, se on oleva sidottu taivaissa, ja minkä sinä päästät maan päällä, se on oleva päästetty taivaissa.

> Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. From that time forth began Jesus to shew unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day.

> Sitten hän kielsi opetuslapsiaan sanomasta kenellekään, että hän oli Jeesus, Kristus. Siitä lähtien Jeesus alkoi osoittaa opetuslapsilleen, että hänen tuli mennä Jerusalemiin ja kärsiä paljon vanhimmilta ja ylipapeilta ja kirjanoppineilta ja tulla tapetuksi ja nousta kolmantena päivänä jälleen ylös.

> Then Peter took him, and began to rebuke him, saying, Be it far from thee, Lord: this shall not be unto thee.

> Silloin Pietari veti hänet syrjään ja rupesi nuhtelemaan häntä sanoen: Pois se sinusta, Herra; älköön tämä sinulle tapahtuko.

> But he turned, and said unto Peter, Get thee behind me, Satan: thou art an offence unto me: for thou savourest not the things that be of God, but those that be of men. Matthew 16:15–23.

> Mutta hän kääntyi ja sanoi Pietarille: Mene pois minun takaani, saatana; sinä olet minulle pahennukseksi, sillä sinun mielesi ei ole siihen, mikä on Jumalan, vaan siihen, mikä on ihmisten. Matteus 16:15–23.

The third hour crucifixion and Peter’s upper room message aligns the prophetic transition of the church militant, defined as the church with both wheat and tares, unto the church triumphant. The church triumphant is the first fruit wheat offering of Pentecost, which is the Sunday law. When the tares and the wheat reach maturity, the angels separate the two classes. It is the rain that began to sprinkle at 9/11 that causes the wheat and tares to come to fruition.

Kolmannen hetken ristiinnaulitseminen ja Pietarin sanoma yläsalissa asettavat profeetalliseen linjaan taistelevan seurakunnan siirtymän voittoisaan seurakuntaan; taistelevalla seurakunnalla tarkoitetaan seurakuntaa, jossa on sekä vehnää että lusteita. Voittoisa seurakunta on helluntain esikoisviljan vehnäuhri, joka on sunnuntailaki. Kun lusteet ja vehnä saavuttavat kypsyyden, enkelit erottavat nämä kaksi ryhmää. Juuri sade, joka alkoi vihmoa 9/11:n aikaan, saattaa vehnän ja lusteet täyteen hedelmään.

A period of six hours represents the history of the Exeter camp meeting unto October 22, 1844, the triumphal entry of Christ into Jerusalem and the entry of king David into Jerusalem with the ark. The ninth hour is also the time of the evening sacrifice, around 3 PM.

Kuuden tunnin ajanjakso edustaa Exeterin leirikokouksen historiaa aina 22. lokakuuta 1844 saakka, Kristuksen voittoisaa saapumista Jerusalemiin sekä kuningas Daavidin saapumista Jerusalemiin arkin kanssa. Yhdeksäs hetki on myös iltauhrin aika, noin kello 15.

> Now this is that which thou shalt offer upon the altar; two lambs of the first year day by day continually. The one lamb thou shalt offer in the morning; and the other lamb thou shalt offer at even. Exodus 29:38, 39.

> Ja tämä on se, mitä sinun tulee uhrata alttarilla: kaksi vuoden vanhaa karitsaa joka päivä, alati. Toinen karitsa sinun tulee uhrata aamulla, ja toinen karitsa sinun tulee uhrata ehtoolla. 2. Moos. 29:38, 39.

The word translated as “even,” is sometimes represented as “between the evenings.” Between the evenings speaks to the six-hour period between the third and ninth hours. Christ’s covenant week represents the six-hour period at the cross, which becomes the alpha of the six-hour period on Pentecost. Two witnesses in the covenant week that identify a period of six-hours that are directly connected with not only the prophecy of the sacred week, but also with the symbols of the Pentecostal season. Then at the conclusion of that very same prophetic week, Peter is called to Caesarea at the ninth hour. The fact that three ninth hours within the same prophetic structure of the sacred week; two of which are omega endings of a six-hour period, that was also the period between the morning and evening offerings, demand of prophetic necessity that a third hour exist as the alpha of a period that ended at Cornelius’ ninth hour.

Sana, joka on käännetty ”niin ikään”, esitetään toisinaan muodossa ”iltojen välillä”. Iltojen väli viittaa kuuden tunnin ajanjaksoon kolmannen ja yhdeksännen hetken välillä. Kristuksen liittoviikko edustaa ristin kuuden tunnin ajanjaksoa, josta tulee helluntain kuuden tunnin ajanjakson alfa. Liittoviikossa on kaksi todistajaa, jotka osoittavat kuuden tunnin ajanjakson, ja ne liittyvät suoraan paitsi pyhän viikon profetiaan myös helluntaikauden symboleihin. Sitten aivan saman profeetallisen viikon lopussa Pietari kutsutaan Kesareaan yhdeksännellä hetkellä. Se tosiasia, että pyhän viikon samassa profeetallisessa rakenteessa on kolme yhdeksättä hetkeä, joista kaksi ovat sellaisen kuuden tunnin ajanjakson omega-päätöksiä, joka oli myös aamu- ja iltauhrien välinen aika, vaatii profeetallisen välttämättömyyden nojalla, että on oltava olemassa kolmas hetki sen ajanjakson alfana, joka päättyi Corneliuksen yhdeksänteen hetkeen.

Two Caesarea’s, both with Peter as a central figure identify Caesarea Philippi as the third hour. That six-hour period begins and ends with Caesarea, because the end is illustrated by the beginning.

Kaksi Kesareaa, joissa molemmissa Pietari on keskeisenä hahmona, osoittavat Kesarea Filippin kolmanneksi tunniksi. Tuo kuuden tunnin ajanjakso alkaa ja päättyy Kesareaan, sillä loppu havainnollistetaan alun kautta.

The Passover lamb was to be killed in the evening, which is the ninth hour—when Christ died.

Pääsiäislammas oli teurastettava illalla, joka on yhdeksäs hetki — jolloin Kristus kuoli.

> And ye shall keep it up until the fourteenth day of the same month: and the whole assembly of the congregation of Israel shall kill it in the evening. Exodus 12:6.

> Ja pitäkää se tallella saman kuukauden neljänteentoista päivään asti; ja koko Israelin seurakunnan kansankokouksen on teurastettava se iltahämärässä. 2. Moos. 12:6.

The hour of prayer is also the ninth hour, for it was at the evening sacrifice.

Rukouksen hetki on myös yhdeksäs hetki, sillä se oli iltauhrin aikaan.

> Let my prayer be set forth before thee as incense; and the lifting up of my hands as the evening sacrifice. Psalms 141:2.

> Tulkoon minun rukoukseni sinun eteesi niin kuin suitsutusuhri, ja minun käteni kohottaminen niin kuin ehtoouhri. Psalmit 141:2.

In agreement with the evening sacrifice being the hour of prayer, Ezra is praying at the evening sacrifice, so he is praying at the ninth hour, when Peter is in the temple, when Christ died and when Cornelius was told to send for Peter.

Koska iltauhri oli rukouksen hetki, Esra rukoilee iltauhrin aikana; näin hän rukoilee yhdeksännellä hetkellä, jolloin Pietari on temppelissä, jolloin Kristus kuoli ja jolloin Korneliusta käskettiin lähettämään hakemaan Pietaria.

> And at the evening sacrifice I arose up from my heaviness; and having rent my garment and my mantle, I fell upon my knees, and spread out my hands unto the Lord my God. Ezra 9:5.

> Ja iltauhrin aikaan minä nousin murheestani, vaatteeni ja viittani revittyinä, polvistuin ja ojensin käteni Herran, minun Jumalani, puoleen. Esra 9:5.

In his prayer, Ezra is repenting after understanding that those who came out of Babylon to rebuild the temple and Jerusalem were joined to heathen wives.

Rukouksessaan Esra tekee parannusta ymmärrettyään, että ne, jotka olivat lähteneet Babylonista rakentaakseen jälleen temppelin ja Jerusalemin, olivat liittyneet pakanallisiin vaimoihin.

> Now when Ezra had prayed, and when he had confessed, weeping and casting himself down before the house of God, there assembled unto him out of Israel a very great congregation of men and women and children: for the people wept very sore. And Shechaniah the son of Jehiel, one of the sons of Elam, answered and said unto Ezra, We have trespassed against our God, and have taken strange wives of the people of the land: yet now there is hope in Israel concerning this thing. Now therefore let us make a covenant with our God to put away all the wives, and such as are born of them, according to the counsel of my lord, and of those that tremble at the commandment of our God; and let it be done according to the law. Arise; for this matter belongeth unto thee: we also will be with thee: be of good courage, and do it.

> Kun Esra oli rukoillut ja tunnustanut syntinsä, itkien ja heittäytyen maahan Jumalan temppelin eteen, hänen luokseen kokoontui Israelista sangen suuri joukko miehiä, naisia ja lapsia; sillä kansa itki katkerasti. Silloin Sekanja, Jehielin poika, yksi Elamin pojista, vastasi ja sanoi Esralle: Me olemme rikkoneet uskottomasti Jumalaamme vastaan ja ottaneet muukalaisia vaimoja maan kansoista; mutta vielä nyt on Israelilla toivoa tässä asiassa. Tehkäämme siis nyt liitto meidän Jumalamme kanssa, että lähetämme pois kaikki vaimot ja ne, jotka ovat heistä syntyneet, minun herrani neuvon mukaan ja niiden mukaan, jotka vapisevat meidän Jumalamme käskyä; ja tapahtukoon se lain mukaan. Nouse, sillä tämä asia kuuluu sinulle; mekin olemme sinun kanssasi. Ole luja ja ryhdy toimeen.

> Then arose Ezra, and made the chief priests, the Levites, and all Israel, to swear that they should do according to this word. And they sware. Then Ezra rose up from before the house of God, and went into the chamber of Johanan the son of Eliashib: and when he came thither, he did eat no bread, nor drink water: for he mourned because of the transgression of them that had been carried away. And they made proclamation throughout Judah and Jerusalem unto all the children of the captivity, that they should gather themselves together unto Jerusalem; And that whosoever would not come within three days, according to the counsel of the princes and the elders, all his substance should be forfeited, and himself separated from the congregation of those that had been carried away. Then all the men of Judah and Benjamin gathered themselves together unto Jerusalem within three days. It was the ninth month, on the twentieth day of the month; and all the people sat in the street of the house of God, trembling because of this matter, and for the great rain. Ezra 10:1–9.

> Silloin Esra nousi ja vannotti ylipapit, leeviläiset ja koko Israelin tekemään tämän sanan mukaan. Ja he vannoivat. Sitten Esra nousi Jumalan huoneen edestä ja meni Johananin, Eljasibin pojan, kammioon; ja saavuttuaan sinne hän ei syönyt leipää eikä juonut vettä, sillä hän murehti pakkosiirtolaisuudesta palanneiden rikkomusta. Ja kaikkialla Juudassa ja Jerusalemissa kuulutettiin kaikille pakkosiirtolaisuuden lapsille, että heidän tuli kokoontua Jerusalemiin; ja että jokaisen, joka ei saapuisi kolmen päivän kuluessa päämiesten ja vanhinten päätöksen mukaisesti, kaikki hänen omaisuutensa menetettäisiin ja hänet itsensä erotettaisiin pakkosiirtolaisuudesta palanneiden seurakunnasta. Silloin kaikki Juudan ja Benjaminin miehet kokoontuivat Jerusalemiin kolmen päivän kuluessa. Oli yhdeksäs kuukausi, kuukauden kahdeskymmenes päivä; ja kaikki kansa istui Jumalan huoneen aukiolla vapisten tämän asian tähden ja suuren sateen vuoksi. Esra 10:1–9.

The covenant of the one hundred and forty-four thousand is represented as a separation from those who had taken strange wives. This is the separation of the wise and foolish virgins, and it occurs at the ninth hour, which is the death of Christ, Peter in the temple on Pentecost, and Peter being called to Caesarea by the sea. Ezra’s separation is also the purging of the Levites by the Messenger of the Covenant in Malachi chapter three. The purging in Malachi illustrates the two temple cleansings of Christ.

Sadan neljänkymmenenneljän tuhannen liitto esitetään erottamisena niistä, jotka olivat ottaneet vierasheimoisia vaimoja. Tämä on viisaiden ja tyhmien neitsyiden erottaminen, ja se tapahtuu yhdeksännellä hetkellä, joka on Kristuksen kuolema, Pietari temppelissä helluntaina sekä Pietarin kutsuminen Kesareaan meren rannalle. Esran erottaminen on myös liiton sanansaattajan suorittama leeviläisten puhdistaminen Malakian kirjan kolmannessa luvussa. Malakian puhdistaminen havainnollistaa Kristuksen kahta temppelin puhdistamista.

> “In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. Malachi 3:1–3 quoted.” The Desire of Ages, 161.

> ”Puhdistaessaan temppelin maailman ostajista ja myyjistä Jeesus ilmoitti tehtäväkseen puhdistaa sydämen synnin saastutuksesta — maallisista haluista, itsekkäistä himoista, pahoista tavoista, jotka turmelevat sielun. Mal. 3:1–3 siteerattu.” Aikakausien Toivo, s. 161.

Ezra and those who enter into the covenant are told to “arise” and Joshua was told to rise up after all the rebels died over a period of thirty-eight years. It took two years for ancient Israel to fail the tenfold testing process, and thirty-eight years later the rebels were all dead and God tells them to arise.

Esralle ja niille, jotka astuvat liittoon, sanotaan: ”nouskaa”, ja Joosuaa käskettiin nousemaan ylös sen jälkeen, kun kaikki kapinalliset olivat kuolleet kolmenkymmenenkahdeksan vuoden kuluessa. Muinaiselta Israelilta kului kaksi vuotta epäonnistua kymmenkertaisessa koetuksessa, ja kolmenkymmenenkahdeksan vuoden kuluttua kapinalliset olivat kaikki kuolleet, ja Jumala sanoo heille: nouskaa.

> Now rise up, said I, and get you over the brook Zered. And we went over the brook Zered. And the space in which we came from Kadeshbarnea, until we were come over the brook Zered, was thirty and eight years; until all the generation of the men of war were wasted out from among the host, as the Lord sware unto them. Deuteronomy 2:13, 14.

> Nouse siis, sanoin minä, ja menkää Seredin puron yli. Niin me menimme Seredin puron yli. Ja aika, jonka kuljimme Kaades-Barneasta siihen asti, kunnes olimme menneet Seredin puron yli, oli kolmekymmentä kahdeksan vuotta, kunnes koko sotakuntoisten miesten sukupolvi oli hävinnyt leirin keskeltä, niin kuin Herra oli heille vannonut. 5. Mooseksen kirja 2:13, 14.

In John five, Jesus healed the impotent man that had been that way for thirty-eight years, and when He healed him, He told the man to “arise.”

Johanneksen evankeliumin viidennessä luvussa Jeesus paransi miehen, joka oli ollut raajarikkona kolmekymmentäkahdeksan vuotta, ja parannettuaan hänet Hän sanoi miehelle: ”Nouse.”

> For an angel went down at a certain season into the pool, and troubled the water: whosoever then first after the troubling of the water stepped in was made whole of whatsoever disease he had. And a certain man was there, which had an infirmity thirty and eight years. When Jesus saw him lie, and knew that he had been now a long time in that case, he saith unto him, Wilt thou be made whole?

> Sillä enkeli astui määrättyinä aikoina lammikkoon ja kuohutti veden; ja se, joka veden kuohuttamisen jälkeen ensimmäisenä astui siihen, tuli terveeksi, sairastipa hän mitä tautia tahansa. Ja siellä oli eräs mies, joka oli sairastanut kolmekymmentäkahdeksan vuotta. Kun Jeesus näki hänen makaavan siinä ja tiesi hänen jo kauan olleen siinä tilassa, hän sanoi hänelle: Tahdotko tulla terveeksi?

> The impotent man answered him, Sir, I have no man, when the water is troubled, to put me into the pool: but while I am coming, another steppeth down before me.

> Sairas mies vastasi hänelle: Herra, minulla ei ole ketään, joka veden järkkyessä laskisi minut altaaseen; mutta sillä aikaa kun minä olen tulossa, toinen astuu alas ennen minua.

> Jesus saith unto him, Rise, take up thy bed, and walk. And immediately the man was made whole, and took up his bed, and walked: and on the same day was the sabbath. John 5:4–9.

> Jeesus sanoi hänelle: ”Nouse, ota vuoteesi ja käy.” Ja mies tuli heti terveeksi, otti vuoteensa ja käveli. Ja se päivä oli sapatti. Joh. 5:4–9.

At Ezra’s illustration of the covenant of the one hundred and forty-four thousand, the people were to “arise.” In 1838 Josiah Litch, a prominent Millerite preacher predicted the end of the Ottoman supremacy around 1840, and the Millerite message arose, only to be empowered with the exact fulfillment on August 11, 1840. The lifting up of the church triumphant includes a prediction that causes God’s people to arise when the covenant is established. In Ezra’s separation from strange wives we find Malachi’s purging of the Levites, and also the two temple cleansings of Christ, and each line identifies a separation of wheat and tares, that is accomplished when Christ forever removes sin from the hearts of the one hundred and forty-four thousand. Christ’s ninth hour, and Peter’s two ninth hours along with Ezra’s prayer for purification align with the Sunday law, when the latter rain will be poured out without measure. In Daniel chapter nine, Daniel receives and answer to his petitions at the time of the evening oblation, which is the ninth hour.

Esran kuvauksessa sadan neljänkymmenenneljän tuhannen liitosta kansan tuli “nousta”. Vuonna 1838 huomattava milleriläinen saarnaaja Josiah Litch ennusti ottomaanien ylivallan päättymisen noin vuonna 1840, ja milleriläinen sanoma nousi, tullakseen vahvistetuksi täsmällisen täyttymyksen kautta 11. elokuuta 1840. Voittavan seurakunnan kohottaminen sisältää ennustuksen, joka saa Jumalan kansan nousemaan, kun liitto vahvistetaan. Esran erottautumisessa vieraista vaimoista näemme Malakian leeviläisten puhdistamisen sekä myös Kristuksen kaksi temppelin puhdistusta, ja kukin näistä linjoista osoittaa vehnän ja lusteiden erottamisen, joka toteutuu, kun Kristus poistaa synnin ainiaaksi sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sydämistä. Kristuksen yhdeksäs hetki sekä Pietarin kaksi yhdeksättä hetkeä yhdessä Esran puhdistusrukouksen kanssa asettuvat samaan linjaan sunnuntailain kanssa, jolloin myöhäissade vuodatetaan ilman määrää. Danielin kirjan yhdeksännessä luvussa Daniel saa vastauksen anomuksiinsa ehtoo-uhrin aikaan, joka on yhdeksäs hetki.

> Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. Daniel 9:21.

> Ja vielä minun puhuessani rukouksessa, se mies Gabriel, jonka olin nähnyt näyssä alussa, lensi kiitäen nopeasti ja kosketti minua iltauhrin aikana. Daniel 9:21.

We are informed that the visions given to Daniel by the great rivers of Shinar are now in the process of fulfillment, and that we are to consider the circumstances when the prophecies were given.

Meille on ilmoitettu, että ne näyt, jotka Danielille annettiin Sinearin suurten jokien äärellä, ovat nyt täyttymässä, ja että meidän tulee tarkastella niitä olosuhteita, joissa profetiat annettiin.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.

> Valo, jonka Daniel sai Jumalalta, annettiin erityisesti näitä viimeisiä päiviä varten. Näyt, jotka hän näki Ulain ja Hiddekelin, Sinearin suurten jokien, varsilla, ovat nyt täyttymässä, ja kaikki ennustetut tapahtumat käyvät pian toteen.

> “Consider the circumstances of the Jewish nation when the prophecies of Daniel were given.” Testimonies to Ministers, 113.

> ”Tarkastelkaa juutalaisen kansan olosuhteita silloin, kun Danielin profetiat annettiin.” Testimonies to Ministers, 113.

The light of the visions associated with the Hiddekel and Ulai rivers represents the last six chapters of Daniel chapter eleven. In chapter nine, represented by the Ulai river, Daniel is given light upon chapters seven, eight and nine. In chapter ten, represented by the Hiddekel river, Daniel is given the light of chapters ten, eleven and twelve. The prophetic information is represented by both the prophetic events represented within the chapters, but also by Daniel, for we are to consider the circumstances of the Jewish nation when the prophecies were given.

Hiddekel- ja Ulai-jokiin liittyvien näkyjen valo edustaa Danielin kirjan yhdestoista luvun kuutta viimeistä lukua. Yhdeksännessä luvussa, jota Ulai-joki edustaa, Danielille annetaan valoa lukuihin seitsemän, kahdeksan ja yhdeksän. Kymmenennessä luvussa, jota Hiddekel-joki edustaa, Danielille annetaan lukujen kymmenen, yksitoista ja kaksitoista valo. Profeetallista tietoa edustavat sekä ne profeetalliset tapahtumat, joita lukujen sisällä kuvataan, että myös Daniel, sillä meidän tulee tarkastella juutalaisen kansan olosuhteita silloin, kun profetiat annettiin.

We are to bring those considerations to the latter days and align them with the other prophet’s testimonies. This means that just as Peter is at Caesarea Philippi and also Caesarea Maritima, Daniel is visited by Gabriel at the ninth hour in chapter nine, and he is visited on the twenty-second day in chapter ten. The light of the Ulai and the Hiddekel for the last days is unsealed to Daniel at the ninth hour of the twenty-second day. That light represents the outpouring of the latter rain without measure at the Sunday law.

Meidän tulee siirtää nämä näkökohdat viimeisiin päiviin ja sovittaa ne yhteen toisen profeetan todistusten kanssa. Tämä merkitsee, että aivan kuten Pietari on sekä Kesarea Filippissä että Kesarea Maritimassa, Gabriel vierailee Danielin luona yhdeksännessä luvussa yhdeksännellä hetkellä, ja kymmenennessä luvussa hänen luonaan käydään kahdentenakymmenentenä toisena päivänä. Uulain ja Hiddekelin valo viimeisiä päiviä varten avataan Danielille yhdeksännellä hetkellä kahdentenakymmenentenä toisena päivänä. Tuo valo edustaa myöhäissateen vuodattamista ilman mittaa sunnuntailain aikana.

Daniel’s testimony is fully opened at the ninth hour, for it identifies both the external and internal history of what “befalls” God’s people in the latter days. When that light is proclaimed the Gentiles, represented by Cornelius, will send for the one hundred and forty-four thousand, the law of God will be murdered by Sunday enforcement, and Peter will deliver a message to the temple that Christ had departed from and identified as the Jew’s empty house. Peter addresses the Gentiles, and also the Sanhedrin, while Ezra pleads for the separation and Daniel fasts and prays for light. The ninth hour at Pentecost, at Christ’s death, at Cornelius’s call of Peter, the evening sacrifice all align with Elijah on Mount Carmel.

Danielin todistus avautuu täydellisesti yhdeksännellä hetkellä, sillä se osoittaa sekä ulkoisen että sisäisen historian siitä, mitä Jumalan kansaa ”kohtaa” viimeisinä päivinä. Kun tuo valo julistetaan pakanoille, joita edustaa Cornelius, he kutsuvat luokseen ne sataneljäkymmentäneljätuhatta, Jumalan laki murhataan sunnuntain pakollisella noudattamisella, ja Pietari vie sanoman temppelille, josta Kristus oli lähtenyt ja jonka hän oli osoittanut juutalaisten tyhjäksi huoneeksi. Pietari puhuttelee pakanoita ja myös sanhedrinia, samalla kun Esra vetoaa erottautumisen puolesta ja Daniel paastoaa ja rukoilee valoa. Yhdeksäs hetki helluntaina, Kristuksen kuolemassa, Corneliuksen kutsuessa Pietaria, iltauhrissa — kaikki nämä asettuvat yhdenmukaisesti Elian kanssa Karmelinvuorella.

It is evident that the six-hour period represents a period that ends at the Sunday law, but that it begins with an event that is directly connected to the end, such was the morning and evening offerings. In terms of Peter, the six-hour period is Caesarea Philippi to Caesarea by the sea. At Pentecost it was the upper room to the temple. The period that is the bright light that is set up at the beginning of the path is the Midnight Cry, and that period reaches to the Sunday law. The six hours, between the evenings represent the triumphal entry of Christ into Jerusalem, which in turn represented the period from the Exeter camp meeting from August 12 to 17, 1844, that initiated the proclamation of the message that reached its conclusion on October 22, 1844. Exeter is Caesarea Philippi and Caesarea by the sea is October 22, 1844. The beginning is marked by Caesarea as is the ending.

On ilmeistä, että kuuden tunnin ajanjakso kuvaa ajanjaksoa, joka päättyy sunnuntailakiin, mutta että se alkaa tapahtumalla, joka on suoranaisesti yhteydessä loppuun, kuten olivat aamu- ja ehtoouhrit. Pietarin kohdalla kuuden tunnin ajanjakso ulottuu Kesareasta Filippin alueella Kesareaan meren rannalla. Helluntaina se ulottui yläsalista temppeliin. Ajanjakso, joka on kirkas valo, joka asetetaan polun alkuun, on Keskiyön huuto, ja tuo ajanjakso ulottuu sunnuntailakiin asti. Kuusi tuntia, iltojen välillä, kuvaavat Kristuksen riemullista tuloa Jerusalemiin, mikä puolestaan kuvasi ajanjaksoa Exeterin leirikokouksesta 12.–17. elokuuta 1844, joka pani alulle sen sanoman julistamisen, joka saavutti päätöksensä 22. lokakuuta 1844. Exeter on Kesarea Filippin alueella, ja Kesarea meren rannalla on 22. lokakuuta 1844. Alku on merkitty Kesarealla samoin kuin loppu.

The triumphal entry is marked by a controversy at the beginning and a controversy at the end. The controversy at Exeter was represented by the false worship that was taking place on the grounds in the Watertown tent. Two messages were represented by those two tents, and when Christ entered Jerusalem the quibbling Jews complained about the message being proclaimed as He came down from the Mount of Olives, riding into Jerusalem on the recently loosed ass. The first and the last controversy identify an alpha and omega to the period. At Exeter the Watertown class represent a class of virgins that had no oil, and for them the door of salvation was closed. At the end of that period the door into the holy place was closed, thus providing an alpha and omega to the period. That alpha and omega aligns with the two controversies of the triumphal entry, and Caesarea to Caesarea with Peter.

Riemukulkuun liittyy kiista sen alussa ja kiista sen lopussa. Exeterin kiistaa edusti se väärä palvonta, jota harjoitettiin alueella Watertownin teltassa. Noita kahta telttaa edusti kaksi sanomaa, ja kun Kristus tuli Jerusalemiin, saivartelevat juutalaiset valittivat siitä sanomasta, jota julistettiin hänen laskeutuessaan Öljymäeltä ja ratsastaessaan Jerusalemiin vastikään irtipäästetyllä aasilla. Ensimmäinen ja viimeinen kiista osoittavat ajanjaksolle alfan ja omegan. Exeterissä Watertownin ryhmä edustaa neitsyiden ryhmää, jolla ei ollut öljyä, ja heidän osaltaan pelastuksen ovi suljettiin. Tämän ajanjakson lopussa ovi pyhään paikkaan suljettiin, antaen näin ajanjaksolle alfan ja omegan. Tuo alfa ja omega asettuu linjaan riemukulun kahden kiistan kanssa, ja Kesarea Kesareaan Pietarin kanssa.

In Caesarea Philippi, Simon Barjona’s name is changed to Peter, in a passage where he is praised as a mouthpiece of inspiration, then condemned as Satan, for opposing the message of the cross. Peter is a symbol of the two classes that are separated by the message of the baptism and cross, which is the message of 9/11 and the Sunday law.

Kesareassa Filippin luona Simon Barjonan nimi muutetaan Pietariksi kohdassa, jossa häntä ylistetään innoituksen äänitorvena, mutta sitten tuomitaan Saatanaksi, koska hän vastustaa ristin sanomaa. Pietari on vertauskuva kahdesta luokasta, jotka kasteen ja ristin sanoma erottaa toisistaan; tämä on 9/11:n ja sunnuntailain sanoma.

> “For each of the classes represented by the Pharisee and the publican there is a lesson in the history of the apostle Peter. In his early discipleship Peter thought himself strong. Like the Pharisee, in his own estimation he was ‘not as other men are.’ When Christ on the eve of His betrayal forewarned His disciples, ‘All ye shall be offended because of Me this night,’ Peter confidently declared, ‘Although all shall be offended, yet will not I.’ Mark 14:27, 29. Peter did not know his own danger. Self-confidence misled him. He thought himself able to withstand temptation; but in a few short hours the test came, and with cursing and swearing he denied his Lord.” Christ’s Object Lessons, 152.

> ”Kummallekin niistä ryhmistä, joita fariseus ja publikaani edustavat, sisältyy opetus apostoli Pietarin historiaan. Opetuslapseutensa alkuvaiheessa Pietari piti itseään vahvana. Fariseuksen tavoin hän omassa arviossaan ei ollut ”niin kuin muut ihmiset ovat”. Kun Kristus kavaltamisensa aattona varoitti ennalta opetuslapsiaan: ”Te kaikki loukkaannutte minuun tänä yönä”, Pietari julisti itsevarmasti: ”Vaikka kaikki loukkaantuisivat, en kuitenkaan minä.” Mark. 14:27, 29. Pietari ei tuntenut omaa vaaraansa. Itseluottamus johti häntä harhaan. Hän luuli kykenevänsä kestämään kiusauksen; mutta muutaman lyhyen tunnin kuluttua koetus tuli, ja kirouksin ja valoin hän kielsi Herransa.” Christ’s Object Lessons, 152.

At the ninth hour, which is the time of the evening offering in answer to the prayer of Elijah, fire came down and consumed the offering for the purpose of making God’s people know that the Lord is God. There are two classes symbolized at Mount Carmel, one class that then knows that the Lord He is God, and the other represented by the prophets of Baal who are thereafter slain.

Yhdeksännellä hetkellä, joka on iltauhrin aika, Elian rukoukseen vastauksena tuli tuli alas ja kulutti uhrin, jotta Jumalan kansa tietäisi, että Herra on Jumala. Karmelin vuorella on kuvattuna kaksi luokkaa: toinen luokka, joka silloin tietää, että Herra, hän on Jumala, ja toinen, jota Baalin profeetat edustavat ja jotka sen jälkeen surmataan.

> And it came to pass at the time of the offering of the evening sacrifice, that Elijah the prophet came near, and said, Lord God of Abraham, Isaac, and of Israel, let it be known this day that thou art God in Israel, and that I am thy servant, and that I have done all these things at thy word. Hear me, O Lord, hear me, that this people may know that thou art the Lord God, and that thou hast turned their heart back again.

> Ja tapahtui ehtoo uhrin aikaan, että profeetta Elia astui esiin ja sanoi: Herra, Aabrahamin, Iisakin ja Israelin Jumala, tulkoon tänä päivänä tiettäväksi, että sinä olet Jumala Israelissa ja että minä olen sinun palvelijasi ja että minä olen tehnyt kaiken tämän sinun sanasi mukaan. Vastaa minulle, Herra, vastaa minulle, jotta tämä kansa tietäisi, että sinä olet Herra Jumala ja että sinä olet kääntänyt heidän sydämensä takaisin.

> Then the fire of the Lord fell, and consumed the burnt sacrifice, and the wood, and the stones, and the dust, and licked up the water that was in the trench. And when all the people saw it, they fell on their faces: and they said, The Lord, he is the God; the Lord, he is the God.

> Silloin Herran tuli lankesi alas ja kulutti polttouhrin, puut, kivet ja tomun, ja nuoli ojan veden. Kun kaikki kansa näki tämän, he lankesivat kasvoilleen ja sanoivat: Herra, hän on Jumala; Herra, hän on Jumala.

> And Elijah said unto them, Take the prophets of Baal; let not one of them escape. And they took them: and Elijah brought them down to the brook Kishon, and slew them there. 1 Kings 18:36–40.

> Ja Elia sanoi heille: Ottakaa Baalin profeetat kiinni; älkää päästäkö ainoatakaan heistä pakoon. Ja he ottivat heidät; ja Elia vei heidät alas Kisonin purolle ja tappoi heidät siellä. 1. Kun. 18:36–40.

The evening sacrifice, the death of Christ, Peter healing the lame man, Peter taking the message to the Gentiles, Daniel receiving prophetic light, Elijah’s prayer being answered with fire, while Ezra is in sackcloth and ashes praying for the transition of Laodicea to Philadelphia, for the transition the church militant unto the church triumphant. The ninth hour is the hour of sacrifice, the hour of answered prayer, the hour heaven touches earth, the bridge between judgment and mercy and that is why Christ dies at the ninth hour, for the ninth hour of sacrifice opened the gospel to the Gentiles, who were those that sat in darkness, but would see great light when the book of Daniel is opened fully at the Sunday law.

Iltauhri, Kristuksen kuolema, Pietarin ontuvan miehen parantaminen, Pietarin sanoman vieminen pakanoille, Danielin saama profeetallinen valo, Elian rukoukseen tulella annettu vastaus, samalla kun Esra säkkivaatteissa ja tuhassa rukoilee Laodikean siirtymisen puolesta Filadelfiaan, taistelevan seurakunnan siirtymisen puolesta voittavaan seurakuntaan. Yhdeksäs hetki on uhrihetki, vastatun rukouksen hetki, hetki jolloin taivas koskettaa maata, silta tuomion ja armon välillä, ja siitä syystä Kristus kuolee yhdeksäntenä hetkenä, sillä uhraamisen yhdeksäs hetki avasi evankeliumin pakanoille, niille, jotka istuivat pimeydessä, mutta jotka näkisivät suuren valon, kun Danielin kirja avataan täysin sunnuntailain aikana.

At Gideon’s offering in Judges 6:21, the Angel of the Lord touches Gideon’s meat and unleavened bread offering with his staff, and fire springs up from the rock to consume it entirely. The fire confirmed God’s call to Gideon and his acceptance of the sign.

Tuomarien 6:21:ssa, Gideonin uhrin yhteydessä, Herran enkeli koskettaa sauvansa kärjellä Gideonin liha- ja happamattoman leivän uhria, ja kalliosta leimahtaa tuli, joka kuluttaa sen kokonaan. Tuli vahvisti Jumalan kutsun Gideonille ja sen, että hän hyväksyi merkin.

> And he said unto him, If now I have found grace in thy sight, then shew me a sign that thou talkest with me. Depart not hence, I pray thee, until I come unto thee, and bring forth my present, and set it before thee. And he said, I will tarry until thou come again. And Gideon went in, and made ready a kid, and unleavened cakes of an ephah of flour: the flesh he put in a basket, and he put the broth in a pot, and brought it out unto him under the oak, and presented it. And the angel of God said unto him, Take the flesh and the unleavened cakes, and lay them upon this rock, and pour out the broth. And he did so. Then the angel of the Lord put forth the end of the staff that was in his hand, and touched the flesh and the unleavened cakes; and there rose up fire out of the rock, and consumed the flesh and the unleavened cakes. Then the angel of the Lord departed out of his sight. And when Gideon perceived that he was an angel of the Lord, Gideon said, Alas, O Lord God! for because I have seen an angel of the Lord face to face. Judges 6:17–22.

> Ja hän sanoi hänelle: Jos siis olen saanut armon sinun silmiesi edessä, niin anna minulle merkki siitä, että sinä puhut minun kanssani. Älä, minä rukoilen, lähde täältä, ennen kuin minä tulen takaisin luoksesi ja tuon lahjani ja asetan sen eteesi. Ja hän sanoi: Minä viivyn, kunnes sinä palaat. Niin Gideon meni sisälle ja valmisti vohlan sekä happamattomia leipiä eefallisesta jauhoja; lihan hän pani koriin ja liemen hän pani pataan, ja toi ne ulos hänen luokseen tammen alle ja asetti ne hänen eteensä. Ja Jumalan enkeli sanoi hänelle: Ota liha ja happamattomat leivät ja pane ne tälle kalliolle, ja vuodata liemi. Ja hän teki niin. Silloin Herran enkeli ojensi kädessään olevan sauvan pään ja kosketti lihaa ja happamattomia leipiä; ja kalliosta nousi tuli, joka kulutti lihan ja happamattomat leivät. Sitten Herran enkeli katosi hänen näkyvistään. Ja kun Gideon ymmärsi, että hän oli Herran enkeli, Gideon sanoi: Voi minua, Herra, Herra! sillä minä olen nähnyt Herran enkelin kasvoista kasvoihin. Tuomarien kirja 6:17–22.

The angel appeared to Gideon in the first verse of the chapter and called Gideon, “a mighty man of valor” and Gideon asked for a sign to prove that claim. Then Gideon asks the angel to tarry, and the angel that tarries in prophecy is the second angel. After the tarrying time had ended, Gideon sets forth an offering and fire consumes the offering. Gideon is at the ninth hour for Elijah was the evening offering, and the ninth hour is the Sunday law when the Pentecostal tongues of fire align. Gideon represents a class that sees the Lord face to face, which is what happened to Daniel in chapter ten. When Gideon saw the fire consume the offering, he then realized that he had been interacting with the Lord, who he had seen face to face.

Enkeli ilmestyi Gideonille luvun ensimmäisessä jakeessa ja nimitti Gideonia ”urhokkaaksi sankariksi”, ja Gideon pyysi merkkiä todistaakseen tuon väitteen. Sitten Gideon pyytää enkeliä viipymään, ja enkeli, joka viipyy profetiassa, on toinen enkeli. Viipymisajan päätyttyä Gideon tuo esiin uhrilahjan, ja tuli kuluttaa uhrilahjan. Gideon on yhdeksännessä hetkessä, sillä Elia oli ehtoouhri, ja yhdeksäs hetki on sunnuntailaki, jolloin helluntain tuliset kielet asettuvat kohdakkain. Gideon edustaa luokkaa, joka näkee Herran kasvoista kasvoihin, mikä on se, mitä Danielille tapahtui kymmenennessä luvussa. Kun Gideon näki tulen kuluttavan uhrilahjan, hän ymmärsi silloin olleensa tekemisissä Herran kanssa, jonka hän oli nähnyt kasvoista kasvoihin.

Gideon awakens to this reality when the miracle of fire confirms the sign, and the sign was Gideon, the mighty man of God and the army of 300 priests, who all had Habakkuk’s 300 tables in their hands. The sign, or ensign is Gideon himself, and the army of three hundred, that is also Ezekiel’s mighty army–that stands up in chapter thirty-seven.

Gideon herää tähän todellisuuteen, kun tulen ihme vahvistaa merkin; ja merkki oli Gideon, Jumalan väkevä mies, sekä kolmensadan papin sotajoukko, joilla kaikilla oli käsissään Habakukin 300 pöytää. Merkki eli tunnuslippu on Gideon itse ja kolmensadan miehen sotajoukko, joka on myös Hesekielin väkevä sotajoukko – se, joka nousee seisomaan luvussa kolmekymmentäseitsemän.

When the tabernacle was dedicated in Leviticus 9:23, 24, after Aaron’s first offerings as high priest, fire comes out from before the Lord and consumes the burnt offering and fat on the altar. The people shout and fall on their faces in awe. This must, line upon line, align with Elijah’s fire.

Kun pyhäkkö vihittiin käyttöön 3. Mooseksen kirjan 9:23, 24:ssa, Aaronin ensimmäisten uhrien jälkeen ylimmäisenä pappina tuli lähti Herran tyköä ja kulutti alttarilla olevan polttouhrin ja rasvan. Kansan huuto kohoaa, ja he heittäytyvät kasvoilleen pelosta ja kunnioituksesta. Tämän on, rivi riviltä, oltava sopusoinnussa Elian tulen kanssa.

Ezra’s ninth hour prayer for the separation of wheat and tares, which occurs at the Sunday law, is fulfilled then when the church militant transforms into the church triumphant. It must align with Gideon’s fire as well. The consuming fire upon Aaron’s first offering, that was made after seven days of consecration on the eighth day, returned on the same day, and destroyed Aaron’s two wicked sons. When the Holy Spirit is poured out without measure at the ninth hour, at the Sunday law, there will be a separation of two classes of priests, and the church triumphant will begin the work represented by the white horse of Ephesus, that goes forth conquering and to conquer. The anointing of the church triumphant finds a second witness in Solomon’s temple.

Esran yhdeksännen hetken rukous vehnän ja lusteiden erottamiseksi, joka tapahtuu sunnuntailaissa, täyttyy silloin, kun taisteleva seurakunta muuttuu voittavaksi seurakunnaksi. Sen täytyy myös olla sopusoinnussa Gideonin tulen kanssa. Kuluttava tuli Aaronin ensimmäisen uhrin päällä, joka toimitettiin seitsemän vihkimyspäivän jälkeen kahdeksantena päivänä, palasi samana päivänä ja tuhosi Aaronin kaksi pahaa poikaa. Kun Pyhä Henki vuodatetaan ilman määrää yhdeksäntenä hetkenä, sunnuntailaissa, tapahtuu kahden pappisluokan erottaminen, ja voittava seurakunta alkaa sen työn, jota kuvaa Efesoksen valkoinen hevonen, joka lähtee voittajana ja voittamaan. Voittavan seurakunnan voitelu saa toisen todistajan Salomon temppelissä.

Solomon’s temple dedication in 2 Chronicles 7:1–3, after Solomon’s prayer, fire came down from heaven and consumed the burnt offerings and sacrifices. The glory of the Lord filled the temple, leading the people to worship and declare God’s goodness and enduring mercy. At the Sunday law the church triumphant is lifted up above all the mountains as a crown and an ensign according to Zechariah and Isaiah. When the fire descended at Solomon’s dedication of the temple, the temple was filled with the glory of the Lord, symbolizing that the sounding of the seventh trumpet has finished its work upon God’s people and is about to finish that very work upon the eleventh-hour workers. The seventh trumpet represents the atonement, the combination of Divinity and humanity that occurs as Jesus lifts up His kingdom of glory. That fire which came down at Moses tabernacle and Solomon’s temple was also a fire of judgment for Aaron’s son, as it was for David.

Salomonin temppelin vihkimisessä 2. Aikakirjan 7:1–3:ssa Salomon rukouksen jälkeen tuli laskeutui taivaasta ja kulutti polttouhrit ja teurasuhrit. Herran kirkkaus täytti temppelin, ja tämä johti kansan kumartamaan ja julistamaan Jumalan hyvyyttä ja iankaikkista laupeutta. Sunnuntailain aikana voittava seurakunta korotetaan kaikkien vuorten yläpuolelle kruunuksi ja lipuksi Sakarjan ja Jesajan mukaan. Kun tuli laskeutui Salomonin temppelin vihkimisessä, temppeli täyttyi Herran kirkkaudesta, mikä on vertauskuva siitä, että seitsemännen pasuunan sointi on saattanut työnsä päätökseen Jumalan kansan keskuudessa ja on aikeissa saattaa juuri saman työn päätökseen yhdennentoista hetken työntekijöissä. Seitsemäs pasuuna edustaa sovitusta, jumaluuden ja ihmisyyden yhdistymistä, joka tapahtuu, kun Jeesus korottaa kirkkauden valtakuntansa. Se tuli, joka laskeutui Mooseksen majalle ja Salomonin temppeliin, oli myös tuomion tuli Aaronin pojalle, niin kuin se oli Daavidillekin.

David’s offering on the threshing floor of Araunah/Ornan in 1 Chronicles 21:26, during the plague brought about by David’s census, was answered with fire from heaven on the altar, signaling acceptance and halting the plague. The plague of Laodicea is ended when the fire descends upon David’s offering to stay the plague of His dependence upon human strength and wisdom. The transition from human to Divine human is marked when the atonement is accomplished, and the church is lifted up as an ensign. At that point, in agreement with Solomon’s temple, the glory of the Lord filled the temple as Divinity is combined with humanity.

Daavidin uhri Araunan/Ornanin puimatantereellä 1. Aikakirjan 21:26:ssa, Daavidin väestönlaskennan aikaansaaman vitsauksen aikana, sai vastauksen taivaasta tulevalla tulella alttarille, mikä osoitti hyväksynnän ja pysäytti vitsauksen. Laodikean vitsaus päättyy, kun tuli laskeutuu Daavidin uhrin päälle pysäyttämään Hänen riippuvuutensa inhimillisestä voimasta ja viisaudesta aiheuttaman vitsauksen. Siirtymä inhimillisestä jumalalliseen inhimillisyyteen merkitään silloin, kun sovitus on täytetty ja seurakunta korotetaan lipuksi. Siinä vaiheessa, sopusoinnussa Salomon temppelin kanssa, Herran kirkkaus täytti temppelin, kun jumaluus yhdistyy ihmisyyteen.

We will continue our consideration of the period of the Midnight Cry as represented by the third and ninth hours in the next article.

Seuraavassa artikkelissa jatkamme keskiyön huudon ajanjakson tarkastelua sellaisena kuin sitä edustavat kolmas ja yhdeksäs hetki.

> And after six days Jesus taketh Peter, James, and John his brother, and bringeth them up into an high mountain apart, And was transfigured before them: and his face did shine as the sun, and his raiment was white as the light. And, behold, there appeared unto them Moses and Elias talking with him.

> Ja kuuden päivän kuluttua Jeesus otti mukaansa Pietarin, Jaakobin ja hänen veljensä Johanneksen ja vei heidät erilleen korkealle vuorelle. Ja hän muuttui heidän edessään, ja hänen kasvonsa loistivat niin kuin aurinko, ja hänen vaatteensa tulivat valkeiksi niin kuin valo. Ja katso, heille ilmestyivät Mooses ja Elia, jotka puhuivat hänen kanssaan.

> Then answered Peter, and said unto Jesus, Lord, it is good for us to be here: if thou wilt, let us make here three tabernacles; one for thee, and one for Moses, and one for Elias. While he yet spake, behold, a bright cloud overshadowed them: and behold a voice out of the cloud, which said, This is my beloved Son, in whom I am well pleased; hear ye him.

> Niin Pietari vastasi ja sanoi Jeesukselle: Herra, meidän on hyvä olla täällä; jos tahdot, niin tehkäämme tänne kolme majaa: yksi sinulle, yksi Moosekselle ja yksi Eliaalle. Hänen vielä puhuessaan, katso, valoisa pilvi varjosi heidät; ja katso, pilvestä kuului ääni, joka sanoi: Tämä on minun rakas Poikani, johon minä olen mielistynyt; kuulkaa häntä.

> And when the disciples heard it, they fell on their face, and were sore afraid. And Jesus came and touched them, and said, Arise, and be not afraid.

> Ja kun opetuslapset sen kuulivat, he lankesivat kasvoilleen ja peljästyivät suuresti. Niin Jeesus tuli heidän luokseen, kosketti heitä ja sanoi: ”Nouskaa, älkääkä pelätkö.”

> And when they had lifted up their eyes, they saw no man, save Jesus only. And as they came down from the mountain, Jesus charged them, saying, Tell the vision to no man, until the Son of man be risen again from the dead. Matthew 17:1–9.

> Ja kun he nostivat silmänsä, he eivät nähneet ketään muuta kuin Jeesuksen yksin. Ja kun he olivat tulossa alas vuorelta, Jeesus käski heitä sanoen: Älkää kertoko näystä kenellekään, ennen kuin Ihmisen Poika on noussut kuolleista. Matteus 17:1–9.

Back to Articles