Article

# The Book of Daniel - Number Thirty-One

Danielin kirja - numero kolmekymmentäyksi

America’s Warning: The Significance of Daniel’s Interpretation for Today

Amerikan varoitus: Danielin tulkinnan merkitys tälle ajalle

Author

Jeff Pippenger

Published

December 26, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The writing on the wall, and Daniel’s interpretation to Belshazzar, represents the final pronouncement against both the apostate Republican horn and the apostate Protestant horn of the United States. The beginning history of both the founding fathers of the United States and the pioneers of Adventism are clearly recorded, yet the lessons and warnings contained therein have been set aside over “four generations”. Belshazzar perfectly represents this truth.

Seinäkirjoitus sekä Danielin tulkinta Belsassarille edustaa lopullista julistusta sekä Yhdysvaltojen luopunutta republikaanista sarvea että luopunutta protestanttista sarvea vastaan. Sekä Yhdysvaltojen perustajaisien että adventismin tienraivaajien varhaishistoria on selvästi tallennettu muistiin, mutta siihen sisältyvät opetukset ja varoitukset on sivuutettu ”neljän sukupolven” ajan. Belsassar edustaa tätä totuutta täydellisesti.

It is not necessary to define a precise period of time to decide what a generation amounts to, for God’s Word never fails, and it speaks directly that it is in the fourth generation when God closes up the books on nations who have rebelled against His revealed will.

Ei ole tarpeen määritellä täsmällistä ajanjaksoa sen ratkaisemiseksi, mitä sukupolvi merkitsee, sillä Jumalan Sana ei koskaan petä, ja se sanoo suoraan, että neljännessä sukupolvessa Jumala sulkee kirjat niiden kansakuntien osalta, jotka ovat kapinoineet Hänen ilmoitettua tahtoaan vastaan.

> And God spake all these words, saying, I am the Lord thy God, which have brought thee out of the land of Egypt, out of the house of bondage. Thou shalt have no other gods before me. Thou shalt not make unto thee any graven image, or any likeness of anything that is in heaven above, or that is in the earth beneath, or that is in the water under the earth: Thou shalt not bow down thyself to them, nor serve them: for I the Lord thy God am a jealous God, visiting the iniquity of the fathers upon the children unto the third and fourth generation of them that hate me; And showing mercy unto thousands of them that love me, and keep my commandments. Exodus 20:1.

> Ja Jumala puhui kaikki nämä sanat sanoen: Minä olen Herra, sinun Jumalasi, joka vein sinut pois Egyptin maasta, orjuuden pesästä. Älä pidä muita jumalia minun rinnallani. Älä tee itsellesi jumalankuvaa äläkä mitään kuvaa siitä, mikä on ylhäällä taivaassa, tai siitä, mikä on alhaalla maan päällä, tai siitä, mikä on vesissä maan alla. Älä kumarra niitä äläkä palvele niitä; sillä minä, Herra, sinun Jumalasi, olen kiivas Jumala, joka kostan isien pahat teot lapsille kolmanteen ja neljänteen polveen niille, jotka minua vihaavat, mutta teen laupeuden tuhansille, jotka minua rakastavat ja pitävät minun käskyni. 2. Moos. 20:1.

In the final generation, and therefore the prophetic “fourth generation” of ancient Israel, both John the Baptist and Christ identified that generation, as a generation of vipers.

Viimeisessä sukupolvessa, ja näin ollen muinaisen Israelin profeetallisessa ”neljännessä sukupolvessa”, sekä Johannes Kastaja että Kristus määrittelivät tuon sukupolven kyiden sukupolveksi.

> O generation of vipers, how can ye, being evil, speak good things? for out of the abundance of the heart the mouth speaketh. A good man out of the good treasure of the heart bringeth forth good things: and an evil man out of the evil treasure bringeth forth evil things. But I say unto you, That every idle word that men shall speak, they shall give account thereof in the day of judgment. For by thy words thou shalt be justified, and by thy words thou shalt be condemned. Matthew 12:34–37.

> Te kyykäärmeitten sukupolvi, kuinka te, jotka olette pahoja, voisitte puhua hyvää? Sillä sydämen kyllyydestä suu puhuu. Hyvä ihminen tuo sydämensä hyvästä varastosta esiin hyvää, ja paha ihminen tuo pahasta varastosta esiin pahaa. Mutta minä sanon teille: jokaisesta turhasta sanasta, jonka ihmiset puhuvat, heidän on tehtävä siitä tili tuomiopäivänä. Sillä sanoistasi sinut vanhurskautetaan, ja sanoistasi sinut tuomitaan. Matteus 12:34–37.

In the final generation of the earth beast, it speaks as a dragon (a viper). From 1863, through until the Sunday law, the Republican horn has turned away from the Constitution of the United States. The blessings that God bestowed upon the nation turned the hearts of the citizens and leaders away from their responsibility to protect the principles that produced the wealth and affluence they had come to enjoy, and they forgot the motivation that directed the founding fathers in producing the sacred document that produced the wealth and affluence that they thereafter allowed to seduce them. They not only forgot the purpose of the sacred document, but they also forgot their responsibility to preserve the principles contained within the document.

Maapetoon viimeisessä sukupolvessa se puhuu kuin lohikäärme (kyykäärme). Vuodesta 1863 aina sunnuntailakiin saakka republikaaninen sarvi on kääntynyt pois Yhdysvaltain perustuslaista. Ne siunaukset, jotka Jumala soi kansakunnalle, käänsivät kansalaisten ja johtajien sydämet pois heidän velvollisuudestaan suojella niitä periaatteita, jotka olivat tuottaneet sen varallisuuden ja vaurauden, joista he olivat tulleet osallisiksi, ja he unohtivat sen vaikuttimen, joka oli ohjannut perustajaisia heidän laatiessaan pyhän asiakirjan, joka oli tuottanut sen varallisuuden ja vaurauden, jonka he sittemmin sallivat vietellä itseään. He eivät ainoastaan unohtaneet pyhän asiakirjan tarkoitusta, vaan he unohtivat myös velvollisuutensa säilyttää ne periaatteet, jotka sisältyivät siihen asiakirjaan.

From 1863, through until the Sunday law, the true Protestant horn (Adventism), has turned away from its foundational truths established by God through the ministry of William Miller. The blessings that God bestowed upon Adventism, turned the hearts of the citizens and leaders away from their responsibility to protect the principles that produced the spiritual wealth they had come to enjoy, and they forgot the purpose of the pioneers in producing the message represented upon the two sacred charts, that was designed to establish the prophetic wealth they were to guard and proclaim.

Vuodesta 1863 aina sunnuntailakiin saakka todellinen protestanttinen sarvi (adventismi) on kääntynyt pois niistä perustotuuksista, jotka Jumala vahvisti William Millerin palvelutyön kautta. Ne siunaukset, jotka Jumala soi adventismille, käänsivät kansalaisten ja johtajien sydämet pois heidän velvollisuudestaan suojella niitä periaatteita, jotka olivat tuottaneet sen hengellisen rikkauden, josta he olivat tulleet osallisiksi, ja he unohtivat tienraivaajien tarkoituksen sen sanoman esiin tuomisessa, jota kaksi pyhää karttaa edustivat ja jonka tarkoituksena oli vahvistaa se profeetallinen rikkaus, jota heidän tuli varjella ja julistaa.

When the Lord entered into covenant with ancient Israel at Mount Sinai, He provided two sacred tables containing His ten laws, that were to be the symbol of His covenant relationship with His people. When He instituted the annual festivals, He directed that at Pentecost there was to be an offering of two loaves, that were to be lifted up. The wave offering of the two loaves was the only offering in the sanctuary service that was to have leaven (a symbol of human sin, malice, wickedness and hypocrisy), included in its preparation.

Kun Herra solmi liiton muinaisen Israelin kanssa Siinain vuorella, Hän antoi kaksi pyhää taulua, jotka sisälsivät Hänen kymmenen lakiaan ja joiden tuli olla Hänen liittosuhteensa symboli kansansa kanssa. Kun Hän sääti vuotuiset juhlat, Hän määräsi, että helluntaina tuli olla kahden leivän uhri, jotka tuli nostaa ylös. Kahden leivän heilutusuhri oli ainoa pyhäkköpalveluksen uhri, jonka valmistukseen tuli sisältyä hapatetta (ihmisen synnin, pahuuden, jumalattomuuden ja ulkokultaisuuden vertauskuva).

> Your glorying is not good. Know ye not that a little leaven leaveneth the whole lump? Purge out therefore the old leaven, that ye may be a new lump, as ye are unleavened. For even Christ our passover is sacrificed for us: Therefore let us keep the feast, not with old leaven, neither with the leaven of malice and wickedness; but with the unleavened bread of sincerity and truth. 1 Corinthians 5:6–8.

> Teidän kerskauksenne ei ole hyvä. Ettekö tiedä, että vähäinen hapatus hapattaa koko taikinan? Puhdistakaa siis pois vanha hapatus, että olisitte uusi taikina, niin kuin te olette happamattomat. Sillä myös Kristus, meidän pääsiäislampaamme, on uhrattu meidän edestämme. Sentähden viettäkäämme juhlaa, ei vanhassa hapatuksessa eikä pahuuden ja ilkeyden hapatuksessa, vaan puhtauden ja totuuden happamattomuudessa. 1 Korinttolaiskirje 5:6–8.

> In the mean time, when there were gathered together an innumerable multitude of people, insomuch that they trode one upon another, he began to say unto his disciples first of all, Beware ye of the leaven of the Pharisees, which is hypocrisy. Luke 12:1.

> Sillä välin, kun koolla oli koolla lukematon kansanjoukko, niin että he polkivat toisiaan, hän alkoi ennen kaikkea sanoa opetuslapsilleen: Kavahtakaa fariseusten hapatusta, joka on ulkokultaisuutta. Luuk. 12:1.

The two wave loaves that were lifted up as a wave offering, were the symbol of the ensign of the one hundred and forty-four thousand, who, though sinners, had, through the power of God, purged out their leaven of malice, wickedness and hypocrisy. The leaven that was in the loaves represented men (sinners), who had overcome sin through the purification process represented as being “baked” by the furnace fire of the messenger of the covenant in Malachi chapter three. The loaves also represented the “bread of heaven”, for when offered, they were to be lifted up to heaven as a wave offering.

Ne kaksi heilutusleipää, jotka nostettiin ylös heilutusuhrina, olivat sadanneneljänkymmenenneljän tuhannen lipun vertauskuva; he olivat, vaikka olivatkin syntisiä, Jumalan voimasta puhdistaneet pois happamensa pahuudesta, ilkeydestä ja ulkokultaisuudesta. Se happamuus, joka oli leivissä, edusti ihmisiä (syntisiä), jotka olivat voittaneet synnin sen puhdistusprosessin kautta, jota kuvataan ”paistamisena” liiton sanansaattajan ahjon tulessa Malakian kirjan kolmannessa luvussa. Leivät edustivat myös ”taivaan leipää”, sillä uhrattaessa ne oli nostettava taivasta kohti heilutusuhrina.

At Pentecost, when the fulfillment of the typification of the two loaves that had been offered through the years at the Pentecostal festival arrived, Christ’s disciples began the work of calling another group (the second loaf) out from the Gentile world. There would then be two loaves that were both purified from sin (leaven).

Helluntaina, kun niiden kahden leivän esikuvallisen merkityksen täyttymys, joita oli vuosien ajan uhrattu helluntaijuhlassa, tuli, Kristuksen opetuslapset alkoivat työn kutsua esiin toisen ryhmän (toisen leivän) pakanamaailmasta. Tällöin olisi kaksi leipää, jotka molemmat oli puhdistettu synnistä (hapatteesta).

The two tables of the Ten Commandments became the symbol of the covenant relationship of ancient Israel, and the two wave loaves represent the covenant relationship with the early Christian church. In the beginning of the history of the earth beast, the two sacred tables of Habakkuk were given as the symbol of the covenant relationship of modern Israel, the true Protestant horn, just as the sacred Constitution was given to the Republican horn. The Lord is now calling the one hundred and forty-four thousand to stand up as a mighty army, and when they do, they will be lifted up as a wave offering (ensign) as they are thrown into the furnace heated seven times hotter.

Kymmenen käskyn kaksi taulua tulivat muinaisen Israelin liittosuhteen vertauskuvaksi, ja kaksi heilutusleipää edustavat liittosuhdetta varhaisen kristillisen seurakunnan kanssa. Maapetohistorian alussa Habakukin kaksi pyhää taulua annettiin nykyajan Israelin, todellisen protestanttisen sarven, liittosuhteen vertauskuvaksi, aivan kuten pyhä perustuslaki annettiin republikaaniselle sarvelle. Herra kutsuu nyt sataneljäkymmentäneljätuhatta nousemaan mahtavana sotajoukkona, ja kun he tekevät niin, heidät korotetaan heilutusuhriksi (lipuksi), kun heidät heitetään seitsemän kertaa kuumemmaksi kuumennettuun pätsiin.

That ensign represents the law of the Ten Commandments, it also represents those who walk in the furnace fire with the living Bread of Heaven beside them, and also those who uphold the foundational teachings symbolized on Habakkuk’s two sacred tables. Those emblems are all represented in the two witnesses of Revelation chapter eleven.

Tuo lippumerkki edustaa kymmenen käskyn lakia; se edustaa myös niitä, jotka vaeltavat tulisessa pätsissä, kun elävä taivaan leipä on heidän rinnallaan, sekä niitä, jotka pitävät yllä Habakukin kahdella pyhällä taululla symboloituja perustavanlaatuisia opetuksia. Kaikki nämä tunnusmerkit tulevat edustetuiksi Ilmestyskirjan yhdennentoista luvun kahdessa todistajassa.

Belshazzar’s judgment represents the testimony against both horns of the earth beast. In the time of that judgment, there was one woman (a church), that understood that the only man in the kingdom that could recognize and interpret the handwriting was Daniel.

Belsassarin tuomio edustaa todistusta maan pedon molempia sarvia vastaan. Tämän tuomion aikana oli yksi nainen (seurakunta), joka ymmärsi, että Daniel oli valtakunnan ainoa mies, joka saattoi tunnistaa ja tulkita käsialan.

> And I have heard of thee, that thou canst make interpretations, and dissolve doubts: now if thou canst read the writing, and make known to me the interpretation thereof, thou shalt be clothed with scarlet, and have a chain of gold about thy neck, and shalt be the third ruler in the kingdom. Then Daniel answered and said before the king, Let thy gifts be to thyself, and give thy rewards to another; yet I will read the writing unto the king, and make known to him the interpretation.

> Ja minä olen kuullut sinusta, että sinä voit antaa selityksiä ja ratkaista arvoituksia; jos nyt voit lukea kirjoituksen ja saattaa minulle tiettäväksi sen selityksen, sinut puetaan purppuraan, kaulaasi pannaan kultaketju, ja sinä olet oleva valtakunnan kolmas hallitsija. Silloin Daniel vastasi ja sanoi kuninkaan edessä: Pidä lahjasi itse, ja anna palkkiosi toiselle; kuitenkin minä luen kirjoituksen kuninkaalle ja saatan hänelle tiettäväksi sen selityksen.

> O thou king, the most high God gave Nebuchadnezzar thy father a kingdom, and majesty, and glory, and honour: And for the majesty that he gave him, all people, nations, and languages, trembled and feared before him: whom he would he slew; and whom he would he kept alive; and whom he would he set up; and whom he would he put down. But when his heart was lifted up, and his mind hardened in pride, he was deposed from his kingly throne, and they took his glory from him: And he was driven from the sons of men; and his heart was made like the beasts, and his dwelling was with the wild asses: they fed him with grass like oxen, and his body was wet with the dew of heaven; till he knew that the most high God ruled in the kingdom of men, and that he appointeth over it whomsoever he will.

> Oi kuningas, Korkein Jumala antoi isällesi Nebukadnessarille valtakunnan, suuruuden, kunnian ja loiston. Ja sen suuruuden tähden, jonka hän hänelle antoi, kaikki kansat, kansakunnat ja kielet vapisivat ja pelkäsivät hänen edessään: kenet hän tahtoi, sen hän surmasi; ja kenet hän tahtoi, sen hän jätti eloon; ja kenet hän tahtoi, sen hän korotti; ja kenet hän tahtoi, sen hän alensi. Mutta kun hänen sydämensä ylpistyi ja hänen mielensä paatui ylpeydessä, hänet syöstiin kuninkaalliselta valtaistuimeltaan, ja hänen kunniansa otettiin häneltä pois. Ja hänet karkotettiin pois ihmisten joukosta; ja hänen sydämensä tehtiin eläinten kaltaiseksi, ja hänen asuinsijansa oli villiaasien luona: häntä ruokittiin ruoholla niin kuin härkiä, ja hänen ruumiinsa kastui taivaan kasteesta, kunnes hän oppi tuntemaan, että Korkein Jumala hallitsee ihmisten valtakuntaa ja asettaa sen yli kenet tahtoo.

> And thou his son, O Belshazzar, hast not humbled thine heart, though thou knewest all this; But hast lifted up thyself against the Lord of heaven; and they have brought the vessels of his house before thee, and thou, and thy lords, thy wives, and thy concubines, have drunk wine in them; and thou hast praised the gods of silver, and gold, of brass, iron, wood, and stone, which see not, nor hear, nor know: and the God in whose hand thy breath is, and whose are all thy ways, hast thou not glorified: Then was the part of the hand sent from him; and this writing was written. And this is the writing that was written, MENE, MENE, TEKEL, UPHARSIN. This is the interpretation of the thing: MENE; God hath numbered thy kingdom, and finished it. TEKEL; Thou art weighed in the balances, and art found wanting. PERES; Thy kingdom is divided, and given to the Medes and Persians.

> Ja sinä, hänen poikansa, oi Belsassar, et ole nöyryyttänyt sydäntäsi, vaikka tiesit kaiken tämän; vaan olet korottanut itsesi taivaan Herraa vastaan; ja hänen huoneensa astiat on tuotu sinun eteensi, ja sinä, ylimyksesi, vaimosi ja sivuvaimosi olette juoneet niistä viiniä; ja sinä olet ylistänyt hopeaisia, kultaisia, vaskisia, rautaisia, puisia ja kivisiä jumalia, jotka eivät näe eivätkä kuule eivätkä tiedä; mutta sitä Jumalaa, jonka kädessä sinun henkesi on ja jonka vallassa ovat kaikki sinun tiesi, et ole kirkastanut. Silloin lähetettiin hänen luotaan käden osa, ja tämä kirjoitus kirjoitettiin. Ja tämä on se kirjoitus, joka kirjoitettiin: MENE, MENE, TEKEL, UPHARSIN. Tämä on asian selitys: MENE: Jumala on lukenut sinun valtakuntasi päivät ja tehnyt siitä lopun. TEKEL: sinut on punnittu vaa’alla, ja sinut on havaittu vajavaiseksi. PERES: sinun valtakuntasi on jaettu ja annettu meedialaisille ja persialaisille.

> Then commanded Belshazzar, and they clothed Daniel with scarlet, and put a chain of gold about his neck, and made a proclamation concerning him, that he should be the third ruler in the kingdom. In that night was Belshazzar the king of the Chaldeans slain. And Darius the Median took the kingdom, being about threescore and two years old. Daniel 5:16–31.

> Silloin Belsassar käski, ja Daniel puettiin purppuraan, hänen kaulaansa pantiin kultainen kaulaketju, ja hänestä julistettiin, että hän oli oleva valtakunnan kolmas hallitsija. Sinä samana yönä Belsassar, kaldealaisten kuningas, surmattiin. Ja meedialainen Daarius otti valtakunnan haltuunsa noin kuudenkymmenen kahden vuoden ikäisenä. Daniel 5:16–31.

At the Sunday law in the United States the cup of iniquity and the cup of probationary time will be full, for the nation and for the apostate Republican horn and the apostate Protestant horn, for God will have “numbered” (the sixth) “kingdom, and finished it.” Both horns, and the nation will have been “weighed in the balances” (of the judgment taking place in the sanctuary) “and found wanting”. The United States will then be “divided,” as civil war and despotism ensues, and then be given to the seventh and eighth kingdoms of Bible prophecy.

Yhdysvalloissa annettavan sunnuntailain aikana vääryyden malja ja koetusajan malja tulevat täyteen, kansakunnan sekä luopiorepublikaanisen sarven ja luopumusprotestanttisen sarven osalta, sillä Jumala on ”lukenut” (kuudennen) ”valtakunnan päivät ja tehnyt siitä lopun”. Molemmat sarvet sekä kansakunta on ”punnittu vaa’alla” (pyhäkössä tapahtuvan tuomion vaa’alla) ”ja havaittu vajavaisiksi”. Yhdysvallat tullaan silloin ”jakamaan”, kun sisällissota ja itsevaltius seuraavat, ja sen jälkeen se annetaan raamatullisen profetian seitsemännelle ja kahdeksannelle valtakunnalle.

> “Of the Amorites the Lord said: ‘In the fourth generation they shall come hither again: for the iniquity of the Amorites is not yet full.’ Although this nation was conspicuous because of its idolatry and corruption, it had not yet filled up the cup of its iniquity, and God would not give command for its utter destruction. The people were to see the divine power manifested in a marked manner, that they might be left without excuse. The compassionate Creator was willing to bear with their iniquity until the fourth generation. Then, if no change was seen for the better, His judgments were to fall upon them.

> Amorilaisista Herra sanoi: ”Neljännessä polvessa he palaavat tänne, sillä amorilaisten synnin mitta ei ole vielä täysi.” Vaikka tämä kansa oli silmiinpistävä epäjumalanpalveluksensa ja turmeluksensa tähden, se ei ollut vielä täyttänyt syntiensä maljaa, eikä Jumala antanut käskyä sen perinpohjaisesta hävittämisestä. Kansan tuli nähdä jumalallisen voiman ilmenevän erityisen selvästi, jotta he jäisivät ilman puolustusta. Laupias Luoja oli halukas kärsivällisesti sietämään heidän pahuuttaan neljänteen polveen asti. Sitten, ellei muutosta parempaan näkyisi, Hänen tuomionsa kohtaisivat heitä.

> “With unerring accuracy the Infinite One still keeps an account with all nations. While His mercy is tendered with calls to repentance, this account will remain open; but when the figures reach a certain amount which God has fixed, the ministry of His wrath commences. The account is closed. Divine patience ceases. There is no more pleading of mercy in their behalf.

> “Erehtymättömällä tarkkuudella Ääretön pitää yhä lukua kaikkien kansakuntien kanssa. Niin kauan kuin Hänen armonsa tarjotaan yhdessä parannukseen kutsuvien vetoomusten kanssa, tämä tili pysyy avoinna; mutta kun luvut saavuttavat sen määrän, jonka Jumala on määrännyt, Hänen vihansa toiminta alkaa. Tili suljetaan. Jumalallinen kärsivällisyys lakkaa. Heidän puolestaan ei enää vedota armoon.

> “The prophet, looking down the ages, had this time presented before his vision. The nations of this age have been the recipients of unprecedented mercies. The choicest of heaven’s blessings have been given them, but increased pride, covetousness, idolatry, contempt of God, and base ingratitude are written against them. They are fast closing up their account with God.

> Profeetalle, joka katseli aikakausien halki, esitettiin tämä aika hänen näkynsä eteen. Tämän ajan kansakunnat ovat olleet ennenkuulumattomien armolahjojen vastaanottajia. Taivaan valituimmat siunaukset on annettu niille, mutta lisääntynyt ylpeys, ahneus, epäjumalanpalvelus, Jumalan halveksunta ja alhainen kiittämättömyys on merkitty niitä vastaan. Ne ovat nopeasti sulkemassa tiliään Jumalan kanssa.

> “But that which causes me to tremble is the fact that those who have had the greatest light and privileges have become contaminated by the prevailing iniquity. Influenced by the unrighteous around them, many, even of those who profess the truth, have grown cold and are borne down by the strong current of evil. The universal scorn thrown upon true piety and holiness leads those who do not connect closely with God to lose their reverence for His law. If they were following the light and obeying the truth from the heart, this holy law would seem even more precious to them when thus despised and set aside. As the disrespect for God’s law becomes more manifest, the line of demarcation between its observers and the world becomes more distinct. Love for the divine precepts increases with one class according as contempt for them increases with another class.

> Mutta se, mikä saa minut vapisemaan, on se tosiasia, että ne, joilla on ollut suurin valo ja etuoikeudet, ovat saastuneet vallitsevasta vääryydestä. Heitä ympäröivien jumalattomien vaikutuksesta monet, vieläpä monet niistäkin, jotka tunnustavat totuuden, ovat kylmenneet ja joutuneet pahan voimakkaan virran vietäviksi. Todelliseen jumalisuuteen ja pyhyyteen kohdistuva yleinen halveksunta johtaa ne, jotka eivät liity läheisesti Jumalaan, menettämään kunnioituksensa Hänen lakiaan kohtaan. Jos he seuraisivat valoa ja olisivat sydämestään kuuliaisia totuudelle, tämä pyhä laki näyttäytyisi heille sitäkin kalliimpana silloin, kun sitä näin halveksitaan ja syrjään asetetaan. Kun epäkunnioitus Jumalan lakia kohtaan käy yhä ilmeisemmäksi, sen noudattajien ja maailman välinen rajalinja tulee yhä selvemmin näkyviin. Rakkaus jumalallisia säädöksiä kohtaan kasvaa yhdessä ryhmässä samassa määrin kuin halveksunta niitä kohtaan kasvaa toisessa ryhmässä.

> “The crisis is fast approaching. The rapidly swelling figures show that the time for God’s visitation has about come. Although loath to punish, nevertheless He will punish, and that speedily. Those who walk in the light will see signs of the approaching peril; but they are not to sit in quiet, unconcerned expectancy of the ruin, comforting themselves with the belief that God will shelter His people in the day of visitation. Far from it. They should realize that it is their duty to labor diligently to save others, looking with strong faith to God for help. ‘The effectual fervent prayer of a righteous man availeth much.’

> ”Kriisi lähestyy nopeasti. Nopeasti kasvavat luvut osoittavat, että Jumalan etsikkoaika on lähes tullut. Vaikka Hän vastahakoisesti rankaisee, kuitenkin Hän rankaisee, ja sen pian. Ne, jotka vaeltavat valossa, näkevät lähestyvän vaaran merkit; mutta heidän ei tule istua hiljaa, välinpitämättömässä odotuksessa tuhon varalta lohduttautuen sillä uskolla, että Jumala suojelee kansaansa etsikonpäivänä. Kaukana siitä. Heidän tulee ymmärtää, että heidän velvollisuutensa on ahkeroida uutterasti muiden pelastamiseksi, katsellen vahvassa uskossa Jumalaan saadakseen apua. ’Vanhurskaan harras rukous saa paljon aikaan.’”

> “The leaven of godliness has not entirely lost its power. At the time when the danger and depression of the church are greatest, the little company who are standing in the light will be sighing and crying for the abominations that are done in the land. But more especially will their prayers arise in behalf of the church because its members are doing after the manner of the world.

> Jumalallisuuden hapate ei ole kokonaan menettänyt voimaansa. Aikana, jolloin seurakunnan vaara ja masennus ovat suurimmat, se pieni joukko, joka seisoo valossa, huokaa ja valittaa niiden kauhistusten tähden, joita maassa tehdään. Mutta erityisesti heidän rukouksensa kohoavat seurakunnan puolesta, koska sen jäsenet menettelevät maailman tavan mukaan.

> “The earnest prayers of this faithful few will not be in vain. When the Lord comes forth as an avenger, He will also come as a protector of all those who have preserved the faith in its purity and kept themselves unspotted from the world. It is at this time that God has promised to avenge His own elect which cry day and night unto Him, though He bear long with them.

> Tämän uskollisen harvalukuisen joukon vilpittömät rukoukset eivät ole turhat. Kun Herra astuu esiin kostajana, Hän tulee myös kaikkien niiden suojelijana, jotka ovat säilyttäneet uskon sen puhtaudessa ja varjelleet itsensä maailman saastasta. Juuri tänä aikana Jumala on luvannut hankkia oikeuden omille valituilleen, jotka huutavat Hänen puoleensa päivät ja yöt, vaikka Hän pitkämielisesti viivyttää heidän asiassaan.

> “The command is: ‘Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof.’ These sighing, crying ones had been holding forth the words of life; they had reproved, counseled, and entreated. Some who had been dishonoring God repented and humbled their hearts before Him. But the glory of the Lord had departed from Israel; although many still continued the forms of religion, His power and presence were lacking.” Testimonies, volume 5, 208–210.

> ”Käsky kuuluu: ’Kulje kaupungin keskeltä, Jerusalemin keskeltä, ja merkitse niiden miesten otsat, jotka huokaavat ja valittavat kaikkien niiden kauhistusten tähden, joita sen keskellä tehdään.’ Nämä huokaavat ja valittavat olivat pitäneet esillä elämän sanoja; he olivat nuhdelleet, neuvoneet ja vedonneet. Jotkut niistä, jotka olivat saattaneet Jumalaa häpeään, tekivät parannuksen ja nöyryyttivät sydämensä Hänen edessään. Mutta Herran kirkkaus oli poistunut Israelista; vaikka monet yhä edelleen noudattivat uskonnon muotoja, Hänen voimansa ja läsnäolonsa puuttuivat.” Testimonies, osa 5, 208–210.

Those represented by Daniel as he stood before Belshazzar, who know the “Future for America“, will then receive Daniel’s “scarlet robe”, a “necklace of gold”, and be proclaimed as “the third ruler in the kingdom.” Scarlet is the sign and color of the first born, who receive a double portion of the Father’s inheritance, who are the one hundred and forty-four thousand.

Ne, joita Daniel edusti seisoessaan Belsassarin edessä ja jotka tuntevat ”Future for America” -sanoman, saavat silloin Danielin ”tulipunaisen viitan”, ”kultaisen kaulaketjun”, ja heidät julistetaan ”valtakunnan kolmanneksi hallitsijaksi”. Tulipunainen on esikoisten merkki ja väri; heidän, jotka saavat kaksinkertaisen osan Isän perinnöstä, ja jotka ovat ne sata neljäkymmentäneljä tuhatta.

> These are they which were not defiled with women; for they are virgins. These are they which follow the Lamb whithersoever he goeth. These were redeemed from among men, being the firstfruits unto God and to the Lamb. Revelation 14:4.

> Nämä ovat ne, jotka eivät ole saastuttaneet itseään naisten kanssa; sillä he ovat neitsyitä. Nämä ovat ne, jotka seuraavat Karitsaa, minne ikinä hän menee. Nämä on lunastettu ihmisistä esikoishedelminä Jumalalle ja Karitsalle. Ilmestys 14:4.

Of the two loaves that are lifted up as an ensign, it is the first born (the first fruits), who has a scarlet thread placed upon their hand.

Kahdesta viiriksi kohotetusta leivästä esikoisella (esikoishedelmillä) on käteensä sidottu helakanpunainen lanka.

> And it came to pass, when she travailed, that the one put out his hand: and the midwife took and bound upon his hand a scarlet thread, saying, This came out first. And it came to pass, as he drew back his hand, that, behold, his brother came out: and she said, How hast thou broken forth? this breach be upon thee: therefore his name was called Pharez. And afterward came out his brother, that had the scarlet thread upon his hand: and his name was called Zarah. Genesis 38:28–30.

> Ja tapahtui, kun hän synnytti, että toinen ojensi kätensä; ja kätilö otti ja sitoi hänen käteensä helakanpunaisen langan sanoen: Tämä tuli ulos ensin. Mutta tapahtui, kun hän veti kätensä takaisin, että katso, hänen veljensä tuli ulos; ja hän sanoi: Kuinka oletkaan murtautunut esiin? Tämä murtuma tulkoon sinun osaksesi; sentähden hän sai nimekseen Peres. Sen jälkeen tuli ulos hänen veljensä, jolla oli helakanpunainen lanka kädessään; ja hänen nimekseen tuli Serah. 1. Mooseksen kirja 38:28–30.

The first mention of “scarlet” in the Scriptures is when “Zarah,” who is the first born, and whose name means ‘a rising light,’ came out first, from the twins that were fathered by Judah. The mother, Tamar (who had played the harlot), was the wife of Judah’s deceased, wicked son. Zarah, the ‘rising light,’ came from the tribe of Judah, and had a scarlet thread upon his hand. “Pharez” means to break out, and he represents those that break away from the papacy, and come out of Babylon during the Sunday law crisis.

Pyhissä Kirjoituksissa ”helakanpunaisen” ensimaininta on siinä, kun ”Serah”, joka on esikoinen ja jonka nimi merkitsee ’nousevaa valoa’, tuli ensimmäisenä ulos niistä kaksosista, joiden isä oli Juuda. Äiti, Tamar (joka oli harjoittanut haureutta), oli Juudan kuolleen, jumalattoman pojan vaimo. Serah, tuo ’nouseva valo’, tuli Juudan sukukunnasta, ja hänen kädessään oli helakanpunainen lanka. ”Peres” merkitsee murtautua esiin, ja hän edustaa niitä, jotka irtautuvat paaviudesta ja tulevat ulos Babylonista sunnuntailain kriisin aikana.

The “scarlet line” was also the sign that protected the harlot of Jericho, when the city of Jericho was destroyed.

”Punainen nauha” oli myös se merkki, joka suojeli Jerikon porttoa, kun Jerikon kaupunki hävitettiin.

> Behold, when we come into the land, thou shalt bind this line of scarlet thread in the window which thou didst let us down by: and thou shalt bring thy father, and thy mother, and thy brethren, and all thy father’s household, home unto thee. And it shall be, that whosoever shall go out of the doors of thy house into the street, his blood shall be upon his head, and we will be guiltless: and whosoever shall be with thee in the house, his blood shall be on our head, if any hand be upon him. And if thou utter this our business, then we will be quit of thine oath which thou hast made us to swear. And she said, According unto your words, so be it. And she sent them away, and they departed: and she bound the scarlet line in the window. Joshua 2:18–21.

> Katso, kun me tulemme maahan, niin sido tämä helakanpunainen lankanuora siihen ikkunaan, josta laskit meidät alas; ja kokoa luoksesi kotiin isäsi ja äitisi, veljesi ja koko isäsi perhekunta. Ja tapahtukoon niin, että jokaisen, joka lähtee ulos talosi ovesta kadulle, veri olkoon hänen oman päänsä päällä, ja me olemme siitä vapaat; mutta jokaisen, joka on kanssasi talossa, hänen verensä olkoon meidän päämme päällä, jos joku käsi koskee häneen. Mutta jos ilmaiset tämän meidän asiamme, silloin me olemme vapaat siitä valasta, jonka olet vannotuttanut meidät. Ja hän sanoi: Teidän sanojenne mukaan tapahtukoon niin. Sitten hän lähetti heidät pois, ja he lähtivät; ja hän sitoi helakanpunaisen nuoran ikkunaan. Joosua 2:18–21.

Daniel’s scarlet garment identifies that he then represents the one hundred and forty-four thousand, the first of two wave loaves that are lifted up. As loaves of bread they represent the Bread of heaven, who was given a scarlet robe in the common hall on His way to the crucifixion. In Belshazzar’s banquet hall, which typified the common hall where Jesus was given a robe of scarlet, it is given to those that understand the crisis that is just ahead in the “Future for America”.

Danielin helakanpunainen vaate osoittaa, että hän edustaa silloin niitä sataa neljääkymmentäneljää tuhatta, ensimmäistä kahdesta huojutusleivästä, jotka kohotetaan ylös. Leipinä ne edustavat taivaan Leipää, jolle annettiin helakanpunainen viitta palatsin esipihassa hänen ollessaan matkalla ristiinnaulitsemiseen. Belsassarin juhlasalissa, joka oli esikuva siitä palatsin esipihasta, jossa Jeesukselle annettiin helakanpunainen viitta, se annetaan niille, jotka ymmärtävät kriisin, joka on aivan edessäpäin “Future for America” -teoksessa.

> Then the soldiers of the governor took Jesus into the common hall, and gathered unto him the whole band of soldiers. And they stripped him, and put on him a scarlet robe. Matthew 27:27, 28.

> Silloin maaherran sotamiehet veivät Jeesuksen käskynhaltijan palatsiin ja kokosivat hänen ympärilleen koko sotilasjoukon. Ja he riisuivat hänet ja pukivat hänen ylleen helakanpunaisen viitan. Matteus 27:27, 28.

The robe given to those represented by Daniel is Christ’s robe of righteousness, which is white.

Danielin edustamille annettu vaippa on Kristuksen vanhurskauden vaippa, joka on valkoinen.

> Let us be glad and rejoice, and give honour to him: for the marriage of the Lamb is come, and his wife hath made herself ready. And to her was granted that she should be arrayed in fine linen, clean and white: for the fine linen is the righteousness of saints. Revelation 19:7, 8.

> Iloitkaamme ja riemuitkaamme ja antakaamme kunnia hänelle, sillä Karitsan häät ovat tulleet, ja hänen vaimonsa on valmistanut itsensä. Ja hänen sallittiin pukeutua hienoon pellavaan, puhtaaseen ja valkeaan; sillä se hieno pellava on pyhien vanhurskaus. Ilmestys 19:7, 8.

The robe given to those represented as Daniel is both scarlet and white, for their robes have been washed with fuller’s soap, by the fuller of Malachi chapter three, when he purifies the sons of Levi.

Niille, joita Daniel edustaa, annettu viitta on sekä helakanpunainen että valkoinen, sillä heidän viittansa on pesty vaatturin saippualla sen vaatturin toimesta, josta puhutaan Malakian kolmannessa luvussa, kun hän puhdistaa Leevin pojat.

> But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Malachi 3:2, 3.

> Mutta kuka kestää hänen tulemisensa päivän, ja kuka pysyy pystyssä, kun hän ilmestyy? Sillä hän on kuin sulattajan tuli ja kuin vaatteenvalkaisijain saippua. Ja hän istuu hopean sulattajana ja puhdistajana; ja hän puhdistaa Leevin pojat ja kirkastaa heidät niin kuin kullan ja hopean, jotta he voisivat tuoda Herralle uhrilahjan vanhurskaudessa. Malakia 3:2, 3.

The robe is white, but only because it was washed in the scarlet blood of the lamb.

Viitta on valkoinen, mutta ainoastaan siksi, että se on pesty Karitsan tulipunaisessa veressä.

> And from Jesus Christ, who is the faithful witness, and the first begotten of the dead, and the prince of the kings of the earth. Unto him that loved us, and washed us from our sins in his own blood, And hath made us kings and priests unto God and his Father; to him be glory and dominion for ever and ever. Amen. Revelation 1:5, 6.

> Ja Jeesukselta Kristukselta, joka on uskollinen todistaja, kuolleista esikoinen ja maan kuningasten hallitsija. Hänelle, joka on meitä rakastanut ja pessyt meidät synneistämme omassa veressään, ja tehnyt meidät kuninkaiksi ja papeiksi Jumalalle ja Isälleen, hänelle kunnia ja valta aina ja iankaikkisesti. Aamen. Ilmestys 1:5, 6.

The first mention of a golden chain, is when Joseph is appointed to the leadership of Egypt.

Kultainen kaulaketju mainitaan ensimmäisen kerran silloin, kun Joosef asetetaan Egyptin hallitusvaltaan.

> And Pharaoh said unto Joseph, See, I have set thee over all the land of Egypt. And Pharaoh took off his ring from his hand, and put it upon Joseph’s hand, and arrayed him in vestures of fine linen, and put a gold chain about his neck; And he made him to ride in the second chariot which he had; and they cried before him, Bow the knee: and he made him ruler over all the land of Egypt. And Pharaoh took off his ring from his hand, and put it upon Joseph’s hand, and arrayed him in vestures of fine linen, and put a gold chain about his neck. Genesis 41:41–43.

> Ja farao sanoi Joosefille: Katso, minä olen asettanut sinut kaiken Egyptin maan hallitsijaksi. Ja farao otti sormuksensa kädestään ja pani sen Joosefin käteen, ja vaatetti hänet hienoihin pellavavaatteisiin sekä pani kultaketjun hänen kaulaansa; ja hän antoi hänen ajaa toisissa vaunuissaan, jotka hänellä olivat, ja hänen edellään huudettiin: Notkistakaa polvenne! Näin hän asetti hänet koko Egyptin maan hallitsijaksi. Ja farao otti sormuksensa kädestään ja pani sen Joosefin käteen, ja vaatetti hänet hienoihin pellavavaatteisiin sekä pani kultaketjun hänen kaulaansa. 1. Moos. 41:41–43.

The reason Joseph was appointed by Pharaoh as the ruler over Egypt, was that Joseph could interpret Pharaoh’s dream of “seven times,” in connection with the destructive blast of the “east wind.”

Syynä siihen, että farao asetti Joosefin Egyptin hallitsijaksi, oli se, että Joosef kykeni tulkitsemaan faraon unen ”seitsemästä ajasta” yhteydessä ”itätuulen” tuhoisaan puhallukseen.

> And Pharaoh said unto Joseph, In my dream, behold, I stood upon the bank of the river: And, behold, there came up out of the river seven kine, fatfleshed and well favoured; and they fed in a meadow: And, behold, seven other kine came up after them, poor and very ill favoured and leanfleshed, such as I never saw in all the land of Egypt for badness: And the lean and the ill favoured kine did eat up the first seven fat kine: And when they had eaten them up, it could not be known that they had eaten them; but they were still ill favoured, as at the beginning. So I awoke. And I saw in my dream, and, behold, seven ears came up in one stalk, full and good: And, behold, seven ears, withered, thin, and blasted with the east wind, sprung up after them: And the thin ears devoured the seven good ears: and I told this unto the magicians; but there was none that could declare it to me. And Joseph said unto Pharaoh, The dream of Pharaoh is one: God hath showed Pharaoh what he is about to do. Genesis 41:17–25.

> Ja farao sanoi Joosefille: ”Minä seisoin unessani virran rannalla. Ja katso, virrasta nousi seitsemän lehmää, lihavaa ja hyvännäköistä, ja ne kävivät laitumella. Ja katso, niiden jälkeen nousi seitsemän muuta lehmää, köyhää ja hyvin pahannäköistä ja laihaa, joiden kaltaisen kurjuutta en ollut nähnyt koko Egyptin maassa. Ja laihat ja pahannäköiset lehmät söivät ne ensimmäiset seitsemän lihavaa lehmää. Ja kun ne olivat syöneet ne, ei voinut huomata, että ne olivat syöneet ne; vaan ne olivat yhä pahannäköisiä niin kuin alussa. Silloin minä heräsin. Ja minä näin unessani, ja katso, yhdestä korresta nousi seitsemän tähkää, täyttä ja hyvää. Ja katso, niiden jälkeen kasvoi seitsemän tähkää, kuihtunutta, ohutta ja itätuulen polttamaa. Ja ohuet tähkät nielivät ne seitsemän hyvää tähkää. Ja minä kerroin tämän tietäjille, mutta ei ollut ketään, joka olisi voinut selittää sitä minulle.” Ja Joosef sanoi faraolle: ”Faraon uni on yksi: Jumala on näyttänyt faraolle, mitä hän aikoo tehdä.” 1. Moos. 41:17–25.

Joseph interpreted Pharaoh’s dream with the principle of “line upon line”, for he first informed Pharaoh the two dreams were one. He then interpreted the word “seven,” that was associated with the “kine,” and the “ears,” as symbols. The word “seven” in the passage is the same word translated as “seven times,” in Leviticus twenty-six. Joseph interpreted the “seven” as a symbol of seven years, or twenty-five hundred and twenty days. Joseph and Daniel were both interpreting a symbol of the “seven times” of Leviticus twenty-six.

Joosef tulkitsi faraon unen ”rivi rivin päälle” -periaatteen mukaisesti, sillä hän ilmoitti faraolle ensin, että ne kaksi unta olivat yksi. Sitten hän tulkitsi sanan ”seitsemän”, joka liittyi ”lehmiin” ja ”tähkiin”, vertauskuviksi. Kohdassa esiintyvä sana ”seitsemän” on sama sana, joka on käännetty ”seitsemäksi ajaksi” 3. Mooseksen kirjassa 26. Joosef tulkitsi ”seitsemän” seitsemän vuoden eli kahdentuhannen viidensadan kahdenkymmenen päivän vertauskuvaksi. Sekä Joosef että Daniel tulkitsivat 3. Mooseksen kirjan 26:n ”seitsemän ajan” vertauskuvaa.

In Pharaoh’s dream, the famine was produced by the ears of corn being “blasted with the east wind.” Line upon line, as Joseph directly employs, the “east wind” identifies that it is Islam that produces the period of famine and economic crash that begins when Joseph and Daniel are given the golden necklace, representing the lifting up of the ensign to the world (Joseph’s Egypt), and to call God’s other flock out of (Daniel’s) Babylon.

Faraon unessa nälänhätä aiheutui siitä, että tähkäpäät olivat ”itätuulen polttamat”. Rivi riviltä, kuten Joosef sitä suoranaisesti käyttää, ”itätuuli” osoittaa, että juuri islam tuottaa nälänhädän ja taloudellisen romahduksen ajanjakson, joka alkaa silloin, kun Joosefille ja Danielille annetaan kultainen kaulaketju, mikä kuvaa lipun korottamista maailmalle (Joosefin Egyptille) sekä Jumalan toisen lauman kutsumista ulos (Danielin) Babylonista.

The two horns of the United States are represented by all the powers of Bible prophecy that are represented as two nations. This would include France, which consists prophetically of Sodom and Egypt, and of Israel that consisted of the northern and southern kingdoms, and also of the Medo-Persian Empire. The two horns of Medo-Persia in Daniel chapter eight, identify that one of the horns of the kingdom comes up last.

Yhdysvaltojen kahta sarvea edustavat kaikki ne Raamatun profetian vallat, jotka esitetään kahtena kansakuntana. Tähän sisältyy Ranska, joka profeetallisesti koostuu Sodomasta ja Egyptistä, sekä Israel, joka koostui pohjoisesta ja eteläisestä valtakunnasta, samoin kuin Meedo-Persian valtakunta. Meedo-Persian kaksi sarvea Danielin kirjan kahdeksannessa luvussa osoittavat, että toinen valtakunnan sarvista nousee esiin viimeisenä.

> Then I lifted up mine eyes, and saw, and, behold, there stood before the river a ram which had two horns: and the two horns were high; but one was higher than the other, and the higher came up last. Daniel 8:3.

> Sitten minä nostin silmäni ja näin, ja katso, virran rannalla seisoi oinas, jolla oli kaksi sarvea; ja ne molemmat sarvet olivat korkeat, mutta toinen oli korkeampi kuin toinen, ja korkeampi nousi viimeksi. Daniel 8:3.

The two horns of Medo-Persia represent the two horns of the earth beast, and one of the horns of the earth beast must therefore be higher and come up last. At the time of the end in 1798, the reign of the earth beast began, and the horn of Protestantism was taken to Mount Carmel by Elijah the prophet, represented by William Miller. There was to be a contest that manifested a distinction between the true prophet and false prophet, which would be accomplished at the test of Mount Carmel, that took place from August 11, 1840 through to October 22, 1844.

Meedo-Persian kaksi sarvea edustavat maapetoon kahta sarvea, ja sen tähden toisen maapetoon sarvista tulee olla korkeampi ja nousta viimeiseksi. Lopun aikana vuonna 1798 maapetoon hallituskausi alkoi, ja protestantismin sarvi vietiin Karmelvuorelle profeetta Elian toimesta, jota William Miller edusti. Oli määrä olla kilpailu, joka ilmensi eron todellisen profeetan ja väärän profeetan välillä, ja tämä oli toteutuva Karmelvuoren koetuksessa, joka tapahtui 11. elokuuta 1840–22. lokakuuta 1844.

Millerite Adventism was providentially identified as the true prophet, at the same time that the Protestant denominations of the United States returned to, and became the daughters of papal Rome. In 1863, the true Protestant horn of Millerite Adventism returned to the same communion as apostate Protestantism by returning to the corrupt method of Bible study as apostate Protestantism, as they began their progressive work of rejecting the message of Elijah. In the same period of time the U.S. Civil War began. (Note that when the Holy Spirit is rejected, then the other spirit takes over, and war is always the result.) The nation was then literally, politically and prophetically divided. The horn of Republicanism, from that point on, would be in an escalating struggle between two primary political parties.

Millerilainen adventismi tunnistettiin kaitselmuksellisesti todeksi profeetaksi samanaikaisesti, kun Yhdysvaltojen protestanttiset kirkkokunnat palasivat paavilliseen Roomaan ja tulivat sen tyttäriksi. Vuonna 1863 millerilaisen adventismin todellinen protestanttinen sarvi palasi samaan yhteyteen luopioprotestantismin kanssa palaamalla samaan turmeltuneeseen Raamatun tutkimisen menetelmään kuin luopioprotestantismi, samalla kun ne alkoivat edistyvän työnsä Elian sanoman hylkäämisessä. Samana ajanjaksona Yhdysvaltain sisällissota alkoi. (Huomaa, että kun Pyhä Henki hylätään, toinen henki ottaa vallan, ja seurauksena on aina sota.) Kansakunta oli silloin kirjaimellisesti, poliittisesti ja profeetallisesti jakautunut. Republikaanisuuden sarvi olisi siitä lähtien yhä kärjistyvässä kamppailussa kahden ensisijaisen poliittisen puolueen välillä.

From 1863, a symbol of division, for the year was the very center of the civil war between North and South, there was brought about two political factions of the Republican horn and two factions of the Protestant horn that consisted of the Democratic and Republican parties, and Sunday-keeping and Sabbath-keeping apostate Protestants. The two-fold division of either horn was typified in the days of Christ by the Sadducees and the Pharisees. One class outright rejected the founding principles, and the other professed to uphold the founding principles, but ultimately replaced them with human traditions and customs.

Vuodesta 1863 alkaen, eripuraisuuden vertauskuvana, sillä tuo vuosi oli pohjoisen ja etelän välisen sisällissodan varsinainen keskus, syntyi kaksi poliittista ryhmittymää tasavaltalaisen sarven sisällä ja kaksi ryhmittymää protestanttisen sarven sisällä, nimittäin demokraattinen ja republikaaninen puolue sekä sunnuntaita viettävät ja sapattia viettävät luopioprotestantit. Kummankin sarven kaksijakoinen jakautuma sai esikuvansa Kristuksen päivinä saddukeuksissa ja fariseuksissa. Toinen ryhmä hylkäsi perustavat periaatteet avoimesti, ja toinen tunnustautui niitä ylläpitäväksi, mutta lopulta korvasi ne inhimillisillä perinnäissäännöillä ja tavoilla.

On September 11, 2001, the image of the beast testing period was prophetically initiated, and it reaches its climax at the Sunday law, or at Belshazzar’s drunken feast. The Sunday law is the mark that identifies that the combination of church and state is fully developed. At that point, the two horns of apostate Republicanism and apostate Protestantism become one apostate horn, and it is then that Daniel is made the third horn, or third ruler, or the true Protestant horn that comes up last and is higher, for it is then that he is lifted up as an ensign.

Syyskuun 11. päivänä 2001 pedon kuvan koetusaika käynnistettiin profeetallisesti, ja se saavuttaa huipennuksensa sunnuntailaissa eli Belsassarin juomingeissa. Sunnuntailaki on se merkki, joka osoittaa kirkon ja valtion yhdistelmän täysin kehittyneeksi. Tuossa vaiheessa luopuneen republikaanisuuden ja luopuneen protestantismin kaksi sarvea tulevat yhdeksi luopuneeksi sarveksi, ja juuri silloin Danielista tehdään kolmas sarvi eli kolmas hallitsija eli todellinen protestanttinen sarvi, joka nousee viimeisenä ja on korkeampi, sillä juuri silloin hänet korotetaan lippumerkiksi.

Joseph and Daniel are the same line of prophecy, for line upon line, all the prophets are identifying the last days. They both recognized the “seven times,” when they saw it. The “east wind” of Islam is coming in under the wall, as they provide their interpretation to Belshazzar and Pharaoh of what the “Future for America” is. They are wearing the “scarlet robe” of Christ’s righteousness, which is the “white robe” that is made so, by the blood of Christ. They are lifted up as an ensign and represented as a crown, or a golden chain, as they become the third ruler that comes up higher and comes up last.

Joosef ja Daniel ovat samaa profetian linjaa, sillä rivi rivin päälle kaikki profeetat osoittavat viimeiset päivät. He molemmat tunnistivat ”seitsemän aikaa”, kun näkivät sen. Islamin ”itätuuli” tulee sisään muurin alitse, samalla kun he antavat Belsassarille ja faraolle tulkintansa siitä, mikä on ”Amerikan tulevaisuus”. He ovat puetut Kristuksen vanhurskauden ”helakanpunaiseen viittaan”, joka on se ”valkoinen vaate”, joka on tehty sellaiseksi Kristuksen veren kautta. Heidät korotetaan lipuksi ja heidät esitetään kruununa tai kultaisena ketjuna, kun heistä tulee se kolmas hallitsija, joka kohoaa korkeammalle ja kohoaa esiin viimeisenä.

We will continue with Daniel chapter six, in the next article.

Jatkamme Danielin kuudennen luvun tarkastelua seuraavassa artikkelissa.

> “In that last night of mad folly, Belshazzar and his lords had filled up the measure of their guilt and the guilt of the Chaldean kingdom. No longer could God’s restraining hand ward off the impending evil. Through manifold providences, God had sought to teach them reverence for His law. ‘We would have healed Babylon,’ He declared of those whose judgment was now reaching unto heaven, ‘but she is not healed.’ Jeremiah 51:9. Because of the strange perversity of the human heart, God had at last found it necessary to pass the irrevocable sentence. Belshazzar was to fall, and his kingdom was to pass into other hands.” Prophets and Kings, 530.

> ”Tuona viimeisenä mielettömän houreisuuden yönä Belsassar ja hänen mahtimiehensä olivat täyttäneet syyllisyytensä mitan sekä kaldealaisen valtakunnan syyllisyyden mitan. Jumalan pidättävä käsi ei enää voinut torjua lähestyvää onnettomuutta. Moninaisten kaitselmuksellisten toimenpiteiden kautta Jumala oli pyrkinyt opettamaan heitä kunnioittamaan Hänen lakiaan. ”Me olemme tahtoneet parantaa Babylonin”, Hän julisti niistä, joiden tuomio nyt ulottui taivaaseen asti, ”mutta se ei ole parantunut.” Jeremia 51:9. Ihmissydämen oudon nurinkurisuuden tähden Jumala oli vihdoin katsonut välttämättömäksi langettaa peruuttamattoman tuomion. Belsassarin oli määrä kaatua, ja hänen valtakuntansa oli siirtyvä toisiin käsiin.” Profeetat ja kuninkaat, 530.

Back to Articles