Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Thirty-Eight

Danielin kirja – sata kolmekymmentäkahdeksan

Unveiling Daniel 11: A Prophetic Journey through History

Daniel 11:n avaaminen: profeetallinen matka historian halki

Author

Jeff Pippenger

Published

March 15, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Verse forty of Daniel chapter eleven, represents one of the most profound verses of God’s Word. The prophetic histories that are represented therein are where the wheels within the wheels of Ezekiel’s vision are brought together. With the time of the end of the Millerite movement in 1798, and also the time of the end of the movement of the third angel in 1989, the internal and external histories of God’s people of the last days are portrayed. Within the verse is the announcement of the approaching judgment which arrived with the first angel in 1798, all the way until the Sunday law of verse forty-one. The verse therefore represents the investigative judgment of God’s church beginning with the dead, through to the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and God spewing Laodicean Adventism out of His mouth.

Danielin kirjan yhdennentoista luvun neljäskymmenes jae edustaa yhtä Jumalan sanan syvällisimmistä jakeista. Siinä esitetyt profeetalliset historiat ovat ne, joissa Hesekielin näyn pyörät pyörien sisällä tuodaan yhteen. Milleriläisen liikkeen lopun ajan vuonna 1798 sekä myös kolmannen enkelin liikkeen lopun ajan vuonna 1989 myötä kuvataan Jumalan viimeisten päivien kansan sisäiset ja ulkoiset historiat. Jakeessa on ilmoitus lähestyvästä tuomiosta, joka saapui ensimmäisen enkelin mukana vuonna 1798, aina neljännenkymmenennen ensimmäisen jakeen sunnuntailaista saakka. Jae edustaa sen tähden Jumalan seurakunnan tutkivaa tuomiota, joka alkaa kuolleista ja ulottuu aina sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimiseen sekä siihen, että Jumala oksentaa laodikealaisen adventismin suustansa.

The history where the papacy received its deadly wound in 1798, until the deadly wound is healed in verse forty-one is represented in the history of the verse. Verse forty-one onward is set within the context of the escalating executive judgments of God, which begin in that verse. In this prophetic sense, verse forty is the end of Daniel chapter eleven, and verses one and two, of the chapter are the beginning. Chapter eleven presents the rebellion of the antichrist, and chapter ten represents the beginning of the Hiddekel River vision, and chapter twelve represents the end. Chapters ten and twelve represent the first and the last, and chapter eleven is the rebellion in the middle.

Historia, jossa paavius sai kuolettavan haavansa vuonna 1798, siihen saakka kunnes kuolettava haava paranee jakeessa neljäkymmentäyksi, esitetään jakeen historiassa. Jae neljäkymmentäyhdestä eteenpäin sijoittuu Jumalan voimistuvien toimeenpanevien tuomioiden asiayhteyteen, jotka alkavat tuossa jakeessa. Tässä profeetallisessa merkityksessä jae neljäkymmentä on Danielin kirjan yhdennentoista luvun loppu, ja luvun jakeet yksi ja kaksi ovat sen alku. Yhdestoista luku esittää antikristuksen kapinan, kymmenes luku kuvaa Hiddekel-joen näyn alkua, ja kahdestoista luku sen loppua. Kymmenes ja kahdestoista luku edustavat ensimmäistä ja viimeistä, ja yhdestoista luku on keskellä oleva kapina.

Chapters ten and twelve are the same, for, unlike chapter eleven, they represent Daniel’s experience in relation to the vision, and chapter eleven is the vision. Chapter ten is the first letter of the Hebrew alphabet, chapter eleven is the thirteenth rebellious letter of the Hebrew alphabet, and chapter twelve is the last letter of the alphabet. The Hiddekel River vision is the “Truth.”

Luvut kymmenen ja kaksitoista ovat samaa, sillä toisin kuin luku yksitoista, ne esittävät Danielin kokemuksen suhteessa näkyyn, ja luku yksitoista on itse näky. Luku kymmenen on heprealaisen aakkoston ensimmäinen kirjain, luku yksitoista on heprealaisen aakkoston kolmastoista kapinallinen kirjain, ja luku kaksitoista on aakkoston viimeinen kirjain. Hiddekel-joen näky on ”Totuus”.

In chapter eleven, the beginning illustrates the end, for Christ never changes. The final history represented in verse forty, is the testing time of the image of the beast. That testing time concludes with the mark of the beast, which is represented in verse forty-one. Verses one and two, must therefore address the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, for that period of time is also the period of the formation of the image of the beast.

Yhdestoista luku osoittaa alussaan lopun, sillä Kristus ei koskaan muutu. Jakeessa neljäkymmentä esitetty viimeinen historia on pedon kuvan koetuksen aika. Tuo koetuksen aika päättyy pedon merkkiin, jota edustaa jae neljäkymmentäyksi. Jakeiden yksi ja kaksi täytyy sen vuoksi käsitellä sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen aikaa, sillä tuo ajanjakso on myös pedon kuvan muodostumisen ajanjakso.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. . ..

> “Herra on osoittanut minulle selvästi, että pedon kuva muodostetaan ennen kuin koetusaika päättyy; sillä siitä tulee Jumalan kansalle suuri koetus, jonka perusteella heidän iankaikkinen kohtalonsa ratkaistaan....”

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> ”Tämä on se koetus, joka Jumalan kansalla täytyy olla ennen kuin heidät sinetöidään.” Manuscript Releases, osa 15, 15.

There are always two waymarks that identify a time of the end. In the reform movement of Moses, it was Aaron’s birth followed three years later with Moses’ birth. In the reform movement to come out of Babylon and rebuild the temple it was king Darius, followed by king Cyrus. In the reform movement of Christ, it was the birth of John the Baptist, followed in six months by the birth of Christ. In the reform movement of the Millerites it was the death of the papal system in 1798, followed by the death of the pope in 1799. In the reform movement of the third angel, it was president Reagan and president Bush the first, who both represented 1989. In Daniel chapter ten, verse one, we find king Cyrus identified.

Aina on olemassa kaksi tienviittaa, jotka tunnistavat lopun ajan. Mooseksen uudistusliikkeessä se oli Aaronin syntymä, jota seurasi kolme vuotta myöhemmin Mooseksen syntymä. Uudistusliikkeessä, jonka tehtävänä oli lähteä Babylonista ja jälleenrakentaa temppeli, se oli kuningas Dareios, jota seurasi kuningas Kyyros. Kristuksen uudistusliikkeessä se oli Johannes Kastajan syntymä, jota kuusi kuukautta myöhemmin seurasi Kristuksen syntymä. Milleriittien uudistusliikkeessä se oli paavillisen järjestelmän kuolema vuonna 1798, jota seurasi paavin kuolema vuonna 1799. Kolmannen enkelin uudistusliikkeessä se oli presidentti Reagan ja presidentti Bush vanhempi, jotka molemmat edustivat vuotta 1989. Danielin kirjan kymmenennen luvun ensimmäisessä jakeessa havaitsemme, että kuningas Kyyros tunnistetaan.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> Persian kuninkaan Kyyroksen kolmantena hallitusvuotena ilmoitettiin Danielille, jonka nimeksi oli annettu Beltesassar, eräs asia; ja se asia oli tosi, mutta määräaika oli pitkä; ja hän ymmärsi asian ja sai ymmärryksen näystä. Daniel 10:1.

In the following verses of chapter ten, we see the experience of Daniel represented in advance of Gabriel delivering the vision of prophetic history in chapter eleven. Cyrus marks the time of the end, for previously Cyrus, Darius’ nephew, had been Darius’ general who slew Belshazzar, thus marking the end of the seventy years of captivity, which typified the twelve-hundred and sixty-year captivity of spiritual Israel in spiritual Babylon from 538 unto 1798.

Kymmenennen luvun seuraavissa jakeissa näemme Danielin kokemuksen kuvattuna etukäteen ennen kuin Gabriel esittää yhdettätoista lukua koskevan profeetallisen historian näyn. Koores merkitsee lopun aikaa, sillä aikaisemmin Koores, Daarejaveksen veljenpoika, oli ollut Daarejaveksen kenraali, joka surmasi Belsassarin, ja siten merkitsi seitsemänkymmenen vankeusvuoden päättymistä, mikä oli esikuva hengellisen Israelin tuhannen kahdensadan kuudenkymmenen vuoden vankeudesta hengellisessä Babylonissa vuosista 538 vuoteen 1798.

> “God’s church on earth was as verily in captivity during this long period of relentless persecution as were the children of Israel held captive in Babylon during the period of the exile.” Prophets and Kings, 714.

> ”Jumalan seurakunta maan päällä oli tämän pitkän, hellittämättömän vainon ajan yhtä todellisesti vankeudessa kuin Israelin lapset, jotka pakkosiirtolaisuuden aikana pidettiin vankeina Babylonissa.” Prophets and Kings, 714.

The end of the twelve hundred and sixty years in 1798, marked the time of the end, so the end of the seventy years marked the “time of the end” for that history. Both Darius and Cyrus are represented at the death of Belshazzar and end of the kingdom of Babylon, for as Darius’s general who accomplished the work, Cyrus was representing Darius. When George Bush the first was inaugurated on January 20, 1989, Reagan had been president for the first nineteen days of 1989.

Tuhannen kahdensadan kuudenkymmenen vuoden päättyminen vuonna 1798 merkitsi lopun aikaa; samoin seitsemänkymmenen vuoden päättyminen merkitsi tuon historian ”lopun aikaa”. Sekä Daarius että Koores esitetään Belsassarin kuolemassa ja Babylonin valtakunnan lopussa, sillä Daariuksen kenraalina, joka toteutti työn, Koores edusti Daariusta. Kun George Bush vanhempi vihittiin virkaansa 20. tammikuuta 1989, Reagan oli ollut presidenttinä vuoden 1989 ensimmäiset yhdeksäntoista päivää.

The vision of the Hiddekel began at the time of the end, in the third year of Cyrus. When Gabriel begins to unfold to Daniel the prophetic history of chapter eleven, he first references the first year of Darius, to establish clearly that the vision of prophetic history that he was about to present to Daniel begins in the last time of the end, in 1989, for all the prophets speak more of the last days than the days in which they lived.

Hiddekelin näky alkoi lopun aikana, Kyyroksen kolmantena vuonna. Kun Gabriel alkaa avata Danielille yhdestoista luvun profeetallista historiaa, hän viittaa ensin Dariuksen ensimmäiseen vuoteen osoittaakseen selvästi, että se profeetallisen historian näky, jonka hän oli esittämäisillään Danielille, alkaa viimeisessä lopunajassa, vuonna 1989, sillä kaikki profeetat puhuvat enemmän viimeisistä päivistä kuin niistä päivistä, joissa he elivät.

> But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Also I in the first year of Darius the Mede, even I, stood to confirm and to strengthen him. Daniel 10:21, 11:1.

> Mutta minä ilmoitan sinulle, mitä totuuden kirjoitukseen on merkitty; eikä ole ketään, joka pysyisi minun rinnallani näissä asioissa, paitsi Miikael, teidän ruhtinaanne. Myös minä meedialaisen Daariuksen ensimmäisenä hallitusvuotena, juuri minä, seisoin vahvistaakseni ja tukeakseni häntä. Daniel 10:21, 11:1.

In the first year of Darius, which represents the time of the end in 1989, Gabriel “stood”, thus identifying that at a “time of the end”, an angel arrives. In 1798 the first angel arrived, and in 1989, the third angel arrived. It wasn’t until the message of the third angel was empowered in 2001 that the sealing of the third angel began, but the movement of the third angel arriving in 1989, is represented by Gabriel standing at the time of the end. Gabriel is going to show Daniel “that which is noted in the scripture of truth,” and the vision of the Hiddekel possesses the signature of “Truth,” which Gabriel is about to set forth.

Daarioksen ensimmäisenä vuotena, joka edustaa lopun aikaa vuonna 1989, Gabriel ”astui esiin” ja näin osoitti, että ”lopun aikana” enkeli saapuu. Vuonna 1798 saapui ensimmäinen enkeli, ja vuonna 1989 saapui kolmas enkeli. Vasta sitten, kun kolmannen enkelin sanoma sai voiman vuonna 2001, kolmannen enkelin sinetöiminen alkoi, mutta kolmannen enkelin saapumisen liike vuonna 1989 esitetään Gabrielin esiin astumisena lopun aikana. Gabriel on näyttävä Danielille ”sen, mikä on merkitty totuuden kirjoitukseen”, ja Hiddekelin näky kantaa ”Totuuden” tunnusmerkkiä, jonka Gabriel on aikeissa esittää.

In verse fourteen of chapter ten Gabriel had already informed Daniel that what he was addressing in the vision of the Hiddekel was “what would happen to God’s people in the last days.”

Luvun kymmenennen neljännessätoista jakeessa Gabriel oli jo ilmoittanut Danielille, että se, mitä hän käsitteli Hiddekelin näyssä, koski sitä, ”mitä Jumalan kansalle tapahtuisi viimeisinä päivinä”.

> Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:14.

> Nyt minä olen tullut tehdäkseni sinulle ymmärrettäväksi, mitä sinun kansallesi tapahtuu viimeisinä päivinä; sillä näky koskee vielä monia päiviä. Daniel 10:14.

Verse two of Daniel chapter eleven represents the knowledge that was unsealed at the time of the end in 1989, and which identifies what “shall befall” God’s people “in the latter days”.

Danielin kirjan yhdennentoista luvun toinen jae edustaa sitä tietoa, joka sinetöitiin auki lopun aikana vuonna 1989 ja joka ilmaisee, mitä Jumalan kansalle ”tulee tapahtumaan” ”viimeisinä päivinä”.

> And now will I show thee the truth. Behold, there shall stand up yet three kings in Persia; and the fourth shall be far richer than they all: and by his strength through his riches he shall stir up all against the realm of Grecia. Daniel 11:2.

> Ja nyt minä ilmoitan sinulle totuuden. Katso, Persiassa on vielä nouseva kolme kuningasta; ja neljäs on oleva paljon rikkaampi kuin he kaikki; ja voimansa turvin rikkautensa kautta hän nostattaa kaikki Javanin valtakuntaa vastaan. Daniel 11:2.

Cyrus prefigures the second king since 1989. He is the king of the Medo-Persian Empire, which represents the kingdom of Bible prophecy in the last days that is made up of two horns, represented by the Medes and the Persians. After the second king of the kingdom of the two-horned earth beast at the time of the end in 1989, there would yet be three kings (Clinton, Bush the last, Obama), and then there would be a king that was far richer than they all were. The three kings that followed Bush the first, got wealthy after their presidencies, and only because they had become president. Trump, the fourth that was far richer, and was the wealthiest president ever, did not make his money because he had been president, but primarily through his work in real estate investments, well before he ran for president.

Kyyros on vuoden 1989 jälkeisen toisen kuninkaan esikuva. Hän on Meedo-Persian valtakunnan kuningas, joka edustaa Raamatun profetian viimeisten päivien valtakuntaa, joka koostuu kahdesta sarvesta, meedialaisten ja persialaisten edustamina. Kahdensarvisen maasta nousevan pedon valtakunnan toisen kuninkaan jälkeen lopun aikana vuonna 1989 olisi vielä kolme kuningasta (Clinton, Bush viimeinen, Obama), ja sitten olisi kuningas, joka olisi paljon rikkaampi kuin he kaikki. Ne kolme kuningasta, jotka seurasivat ensimmäistä Bushia, vaurastuivat presidenttikautensa jälkeen, ja ainoastaan siksi, että heistä oli tullut presidentti. Trump, neljäs, joka oli paljon rikkaampi ja kaikkien aikojen rikkain presidentti, ei ansainnut varallisuuttaan siksi, että oli ollut presidentti, vaan ensisijaisesti kiinteistösijoitustoimintansa kautta, jo kauan ennen kuin hän asettui ehdolle presidentiksi.

Formerly the richest president in American history, relatively speaking, was the first president of the United States. Prior to Donald Trump, George Washington was the richest president in American history, and he made his money as did Donald Trump, through real estate investments. Both Washington and Trump came to the presidency from non-traditional political backgrounds. Washington was primarily a military leader before becoming president, and Trump was a businessman and television personality, who like unto Washington was without any prior political experience.

Aiemmin Yhdysvaltain historian rikkain presidentti oli suhteellisesti tarkastellen Yhdysvaltain ensimmäinen presidentti. Ennen Donald Trumpia George Washington oli Yhdysvaltain historian rikkain presidentti, ja hän hankki varallisuutensa samoin kuin Donald Trump, kiinteistösijoitusten kautta. Sekä Washington että Trump nousivat presidentiksi epäperinteisistä poliittisista taustoista. Washington oli ennen presidentiksi tuloaan ensisijaisesti sotilasjohtaja, ja Trump oli liikemies ja televisiopersoona, joka Washingtonin tavoin oli vailla minkäänlaista aiempaa poliittista kokemusta.

Both presidents were known for their strong personalities and leadership styles, although they manifested these traits quite differently. Washington was known for his stoic, calm, and confident leadership and unifying presence during the Revolutionary War and the early years of the Republic, while Trump is known for his assertive approach to leadership and governance. Both Washington and Trump were figures of significant controversy, albeit for very different reasons. Washington, while widely revered, faced criticism during his time for various issues, including his views on slavery. Trump’s presidency was marked by numerous controversies, including his use of “mean tweets” on social media, his America-first policy decisions, and his own self-awareness.

Molemmat presidentit tunnettiin vahvoista persoonallisuuksistaan ja johtamistyyleistään, vaikka nämä piirteet ilmenivät heissä varsin eri tavoin. Washington tunnettiin tyynestä, rauhallisesta ja itsevarmasta johtajuudestaan sekä yhdistävästä läsnäolostaan vallankumoussodan aikana ja tasavallan varhaisina vuosina, kun taas Trump tunnetaan määrätietoisesta lähestymistavastaan johtamiseen ja hallitsemiseen. Sekä Washington että Trump olivat huomattavan kiistanalaisia henkilöitä, joskin hyvin eri syistä. Washington, vaikka häntä laajalti kunnioitettiin, joutui omana aikanaan arvostelun kohteeksi monista kysymyksistä, mukaan lukien hänen näkemyksensä orjuudesta. Trumpin presidenttikautta leimasivat lukuisat kiistat, mukaan lukien hänen ”ilkeiden twiittiensä” käyttö sosiaalisessa mediassa, hänen America-first-politiikkaa ilmentävät päätöksensä sekä hänen oma itsetietoisuutensa.

The richest and sixth president was to stir up the globalist dragon powers. When we lay the history of verse two of chapter eleven, upon the history of the period of 1776, 1789, and 1798, we find further information addressing the last president of the earth beast, for Jesus illustrates the end with the beginning. The first two periods represented by 1776, and 1789, provide two witnesses that the final president, will be the eighth president, who was of the seven. Trump was the sixth president after Reagan, and as the eighth president, he will be “of the seven”. The final, and eighth president will rule when the United States forms the image “to and of” the beast.

Rikkaimman ja kuudennen presidentin tuli yllyttää globalistisen lohikäärmeen voimat liikkeelle. Kun asetamme luvun yksitoista jakeen kaksi historian vuosien 1776, 1789 ja 1798 ajanjakson historian rinnalle, löydämme lisätietoa, joka koskee maapetoon viimeistä presidenttiä, sillä Jeesus havainnollistaa lopun alun kautta. Kaksi ensimmäistä ajanjaksoa, joita vuodet 1776 ja 1789 edustavat, antavat kaksi todistajaa siitä, että viimeinen presidentti on oleva kahdeksas presidentti, joka oli niistä seitsemästä. Trump oli kuudes presidentti Reaganin jälkeen, ja kahdeksantena presidenttinä hän on oleva ”niistä seitsemästä”. Viimeinen ja kahdeksas presidentti hallitsee silloin, kun Yhdysvallat tekee pedon kuvan ”pedolle ja pedosta”.

The president who rules when the image of the beast is formed by the United States, must be the eighth, that is of the seven, as witnessed to by Peyton Randolph, and John Hancock. The papacy is the eighth head that was of the seven, and it received a prophetic deadly wound. To be an image of the papacy, the eighth president that is of the seven, must also have a prophetic identification of being prophetically “wounded” or “killed”.

Sen presidentin, joka hallitsee silloin, kun Yhdysvallat muodostaa pedon kuvan, täytyy olla kahdeksas, se, joka on niistä seitsemästä, kuten Peyton Randolphin ja John Hancockin todistus osoittaa. Paavius on kahdeksas pää, joka oli niistä seitsemästä, ja se sai profeetallisen kuolinhaavan. Ollakseen paaviuden kuva kahdeksannen presidentin, joka on niistä seitsemästä, täytyy myös olla profeetallisesti tunnistettavissa sellaiseksi, joka on profeetallisesti ”haavoitettu” tai ”tapettu”.

The papacy received its deadly wound from a dragon power (France), a dragon power who the papacy had been struggling against since the time when Paul identified that, the mystery of iniquity (the man of sin), did already work at that time. The dragon of paganism was restraining the papacy from taking the throne, which it did in 538.

Paavius sai kuolinhaavansa lohikäärmevallalta (Ranskalta), lohikäärmevallalta, jota vastaan paavius oli kamppaillut siitä ajasta lähtien, jolloin Paavali osoitti, että laittomuuden salaisuus (synnin ihminen) vaikutti jo tuolloin. Pakanallisuuden lohikäärme pidätti paaviutta ottamasta valtaistuinta, minkä se teki vuonna 538.

From the beginning of the papacy unto its final demise it struggles against dragon powers. An image of the papacy requires that the image struggles with a dragon power. In Revelation seventeen the papacy, who is the eighth head, that is of the seven heads, is ultimately burned with fire and her flesh is eaten by the ten kings. In both deaths (1798 and the last days), the papal beast is killed by a dragon power. In order for the United States to form an image of the beast, the eighth president would also need to be killed by a dragon power that it was at war with, and the sixth king after the time of the end in 1989, is the king that stirred up all the dragon powers.

Paaviuden alusta aina sen lopulliseen tuhoon asti se kamppailee lohikäärmeen valtoja vastaan. Paaviuden kuvan edellytetään, että kuva kamppailee lohikäärmeen valtaa vastaan. Ilmestyskirjan seitsemännessätoista luvussa paavius, joka on kahdeksas pää ja kuuluu niihin seitsemään päähän, poltetaan lopulta tulella, ja kymmenen kuningasta syövät hänen lihansa. Kummassakin kuolemassa (1798 ja viimeisinä päivinä) paavillinen peto surmataan lohikäärmeen vallan toimesta. Jotta Yhdysvallat muodostaisi pedon kuvan, kahdeksannen presidentin olisi samoin tultava surmatuksi sellaisen lohikäärmeen vallan toimesta, jonka kanssa se oli sodassa, ja kuudes kuningas vuoden 1989 lopun ajan jälkeen on se kuningas, joka yllytti kaikki lohikäärmeen vallat.

Ronald Reagan was an apostate Protestant, but George Bush the first, was a classic globalist. One of his famous quotes is where he lied by saying, on August 18, 1988, “And I’m the one who will not raise taxes. My opponent now says he’ll raise them as a last resort, or a third resort. But when a politician talks like that, you know that’s one resort he’ll be checking into. My opponent won’t rule out raising taxes. But I will. And the Congress will push me to raise taxes and I’ll say no. And they’ll push, and I’ll say no, and they’ll push again, and all I can say to them is: read my lips: no new taxes.”

റോണൾഡ് റെഗൻ ഒരു ധർമ്മത്യാഗിയായ പ്രൊട്ടസ്റ്റന്റായിരുന്നു; എന്നാൽ ജോർജ് ബുഷ് സീനിയർ ഒരു പരമ്പരാഗത ആഗോളവാദിയായിരുന്നു. 1988 ഓഗസ്റ്റ് 18-ന് അദ്ദേഹം പറഞ്ഞ് കള്ളം പറഞ്ഞതായി അറിയപ്പെടുന്ന പ്രസിദ്ധമായ ഉദ്ധരണികളിലൊന്ന് ഇതാണ്: “And I’m the one who will not raise taxes. My opponent now says he’ll raise them as a last resort, or a third resort. But when a politician talks like that, you know that’s one resort he’ll be checking into. My opponent won’t rule out raising taxes. But I will. And the Congress will push me to raise taxes and I’ll say no. And they’ll push, and I’ll say no, and they’ll push again, and all I can say to them is: read my lips: no new taxes.”

Other than that public lie, which is an attribute of a representative of the dragon power, his most famous quote was at a joint session of Congress on September 11, 1990, where he said, “Now, we can see a new world coming into view. A world in which there is the very real prospect of a new world order. In the words of Winston Churchill, a ‘world order’ in which ‘the principles of justice and fair play … protect the weak against the strong …’ A world where the United Nations, freed from cold war stalemate, is poised to fulfill the historic vision of its founders.” Bush the senior was a globalist, even if he identified as a Republican.

Tuota julkista valhetta lukuun ottamatta, joka on lohikäärmeen vallan edustajan ominaispiirre, hänen kuuluisin lausuntonsa annettiin kongressin yhteisistunnossa 11. syyskuuta 1990, jolloin hän sanoi: ”Nyt voimme nähdä uuden maailman tulevan näkyviin. Maailman, jossa on hyvin todellinen mahdollisuus uuteen maailmanjärjestykseen. Winston Churchillin sanoin, ’maailmanjärjestykseen’, jossa ’oikeudenmukaisuuden ja reilun pelin periaatteet … suojelevat heikkoja vahvoja vastaan …’ Maailman, jossa Yhdistyneet Kansakunnat, kylmän sodan umpikujasta vapautuneena, on valmiina toteuttamaan perustajiensa historiallisen näyn.” Bush vanhempi oli globalisti, vaikka hän määritteli itsensä republikaaniksi.

Bill Clinton was the first president to hold his inauguration ceremony at the Lincoln Memorial, which means he turned his back to Lincoln and faced the obelisk of Washington’s monument, an obelisk that is internally filled with symbols of Freemasonry. Both the obelisk and the symbols of Freemasonry he chose to face as he falsely swore his allegiance to the Constitution, represented not only that he had turned his back upon the anti-slavery symbol of the Lincoln Memorial, but Clintons’ chosen historic positioning, agrees with his acceptance speech, where he praised a professor whom he had studied under in the Jesuit University that he had attended.

Bill Clinton oli ensimmäinen presidentti, joka piti virkaanastujaisseremoniansa Lincolnin muistomerkillä, mikä merkitsee sitä, että hän käänsi selkänsä Lincolnille ja suuntasi kasvonsa Washingtonin monumentin obeliskia kohti, obeliskia, joka on sisäisesti täynnä vapaamuurariuden symboleja. Sekä obeliski että vapaamuurariuden symbolit, joita kohti hän päätti kääntyä vannoessaan valheellisesti uskollisuuttaan perustuslaille, ilmaisivat paitsi sitä, että hän oli kääntänyt selkänsä Lincolnin muistomerkin orjuuden vastaiselle symbolille, myös sitä, että Clintonin valitsema historiallinen asemoituminen on sopusoinnussa hänen vastaanottopuheensa kanssa, jossa hän ylisti professoria, jonka oppilaana hän oli ollut siinä jesuiittayliopistossa, jota hän oli käynyt.

That professor, Carroll Quigley, wrote the book: Tragedy and Hope: A History of the World in Our Time, which was published in 1966, and is correctly and widely understood to represent “the Bible for globalist ideas”. As the Koran is to Islam, and as Morals and Dogma of the Ancient and Accepted Scottish Rite of Freemasonry, written by Albert Pike, and published in 1871, is considered the most comprehensive exposition of the esoteric teachings of Freemasonry; or as The Book of Mormon is to the Latter Day Saints, Quigley’s book is the Bible of globalist philosophy. Most would have known if Clinton praised Mohammed of the Koran, or if he praised Joseph Smith of The Book of Mormon, and some would have known who Albert Pike was, but few knew that Clinton’s praise of Quigley was consistent with his own globalist agenda, and his rejection of the principles represented by Abraham Lincoln.

Tuo professori, Carroll Quigley, kirjoitti kirjan Tragedy and Hope: A History of the World in Our Time, joka julkaistiin vuonna 1966 ja jonka ymmärretään oikein ja laajalti edustavan ”globalististen ajatusten Raamattua”. Niin kuin Koraani on islamille ja niin kuin Albert Piken kirjoittamaa ja vuonna 1871 julkaistua teosta Morals and Dogma of the Ancient and Accepted Scottish Rite of Freemasonry pidetään vapaamuurariuden esoteeristen opetusten kattavimpana esityksenä, tai niin kuin The Book of Mormon on Myöhempien Aikojen Pyhille, Quigleyn kirja on globalistisen filosofian Raamattu. Useimmat olisivat tienneet, jos Clinton olisi ylistänyt Koraanin Muhammedia tai The Book of Mormonin Joseph Smithiä, ja jotkut olisivat tienneet, kuka Albert Pike oli, mutta harvat tiesivät, että Clintonin Quigleylle osoittama ylistys oli johdonmukainen hänen oman globalistisen ohjelmansa kanssa ja hänen hylkäämisensä kanssa niiden periaatteiden, joita Abraham Lincoln edusti.

In the speech, Clinton said: “As a teenager, I heard John Kennedy’s summons to citizenship. And then, as a student at Georgetown, I heard that call clarified by a professor named Carroll Quigley, who said to us that America was the greatest nation in history because our people have always believed in two things: that tomorrow can be better than today and that every one of us has a personal moral responsibility to make it so.” Carroll Quigley’s idea on how to “make America great again”, was for the United States to surrender its national sovereignty to the United Nations. Clinton was a Democrat, globalist, representative of the dragon.

Puheessaan Clinton sanoi: ”Teini-ikäisenä kuulin John Kennedyn kutsun kansalaisuuteen. Ja sitten Georgetownissa opiskelijana kuulin, kuinka professori nimeltä Carroll Quigley täsmensi tuon kutsun sanoessaan meille, että Amerikka oli historian suurin kansakunta, koska kansamme on aina uskonut kahteen asiaan: että huominen voi olla parempi kuin tämä päivä ja että jokaisella meistä on henkilökohtainen moraalinen vastuu tehdä siitä sellainen.” Carroll Quigleyn käsitys siitä, kuinka ”tehdä Amerikasta jälleen suuri”, oli, että Yhdysvaltojen tuli luovuttaa kansallinen suvereniteettinsa Yhdistyneille Kansakunnille. Clinton oli demokraatti, globalisti, lohikäärmeen edustaja.

“Like father, like son”, George Bush the last, was a globalist, and just as was his father, a globalist who professed to be Republican. The apple does not fall far from the tree. The Bible raises the rhetorical question, “Can two walk together, except they be agreed?” One simply needs to track the many enterprises that Bush the last, accomplished together with Bill and Hillary Clinton to see who Bush the last agreed with.

”Isänsä kaltainen, poikansa”, viimeinen George Bush, oli globalisti, aivan kuten hänen isänsäkin, globalisti, joka tunnustautui republikaaniksi. Omena ei putoa kauas puusta. Raamattu esittää retorisen kysymyksen: ”Voivatko kaksi yhdessä vaeltaa, elleivät ole siitä sopineet?” Riittää, että seuraa niitä monia hankkeita, jotka viimeinen Bush toteutti yhdessä Billin ja Hillary Clintonin kanssa, nähdäkseen, kenen kanssa viimeinen Bush oli yhtä mieltä.

Barack Hussein Obama made a statement about fundamentally transforming the United States during a campaign rally shortly before he was elected as President. On October 30, 2008, in Columbia, Missouri, Obama said: “We are five days away from fundamentally transforming the United States of America.” The statement was part of Obama’s broader message of “hope and change”, which was a central theme of his 2008 presidential campaign, emphasizing his commitment to significant policy reforms and a different direction for the country. The direction he turned the country was into the dragon policies of globalism, anti-white, pro-abortion, anti-carbon fuels, anti-America pro-globalism, Diversity, Equity, Inclusion, the false history of Critical Race Theory, and on and on. Obama was not simply a community organizer; he was and still is a representative of the dragon power’s globalist agenda.

Barack Hussein Obama antoi lausunnon Yhdysvaltojen perusteellisesta muuttamisesta vaalitilaisuudessa vähän ennen kuin hänet valittiin presidentiksi. Columbia, Missourissa, 30. lokakuuta 2008, Obama sanoi: ”Olemme viiden päivän päässä Yhdysvaltojen perusteellisesta muuttamisesta.” Lausunto oli osa Obaman laajempaa ”toivon ja muutoksen” sanomaa, joka oli hänen vuoden 2008 presidentinvaalikampanjansa keskeinen teema ja korosti hänen sitoutumistaan merkittäviin poliittisiin uudistuksiin sekä maan viemiseen toiseen suuntaan. Se suunta, johon hän käänsi maan, oli globalismin lohikäärmepolitiikka, valkoisvastaisuus, abortin kannattaminen, hiilipohjaisten polttoaineiden vastustaminen, Amerikan vastaisuus ja globalismin kannattaminen, monimuotoisuus, yhdenvertaisuus, osallisuus, kriittisen rotuteorian väärä historia ja niin edelleen. Obama ei ollut pelkästään yhteisöorganisaattori; hän oli ja on yhä lohikäärmeen vallan globalistisen ohjelman edustaja.

Trump however, unlike a typical modern politician, kept more promises than all the other seven presidents in the period beginning in 1989, combined. He was committed to making America great again, and in so attempting, he stirred up the globalist powers that be, not only in the United States, but in the entire world.

Trump kuitenkin, toisin kuin tyypillinen moderni poliitikko, piti enemmän lupauksia kuin kaikki muut seitsemän presidenttiä vuoden 1989 alusta alkaneena ajanjaksona yhteensä. Hän oli sitoutunut tekemään Amerikasta jälleen suuren, ja pyrkiessään siihen hän kuohutti vallassa olevia globalistisia voimia, ei ainoastaan Yhdysvalloissa, vaan koko maailmassa.

Joe Biden has no evidence whatsoever that he is anything other than another globalist.

Joe Bidenilla ei ole minkäänlaista näyttöä siitä, että hän olisi mitään muuta kuin jälleen yksi globalisti.

The beast of Catholicism waged a long-drawn-out war with the dragon powers, and the president that is reigning when the United States forms an image of the papacy, will, of prophetic necessity, be in a struggle with the dragon powers. None of the living presidents, other than Donald Trump, would wage war with the dragon powers, for the Democrats are openly globalist (dragons), and George Bush the last, was, as his father was (a professed Republican, that is actually a globalist dragon), for Jesus always illustrates the last with the first.

Katolilaisuuden peto kävi pitkäksi venyneen sodan lohikäärmeen valtoja vastaan, ja sen presidentin, joka hallitsee silloin, kun Yhdysvallat muodostaa kuvan paaviudesta, täytyy profeetallisen välttämättömyyden mukaan olla kamppailussa lohikäärmeen valtoja vastaan. Kukaan elossa olevista presidenteistä, Donald Trumpia lukuun ottamatta, ei kävisi sotaa lohikäärmeen valtoja vastaan, sillä demokraatit ovat avoimesti globalisteja (lohikäärmeitä), ja George Bush nuorempi oli, niin kuin hänen isänsäkin oli (nimellisesti republikaani, joka todellisuudessa on globalistinen lohikäärme), sillä Jeesus havainnollistaa aina viimeisen ensimmäisen avulla.

We will continue this study in the next article.

Jatkamme tätä tutkistelua seuraavassa artikkelissa.

> “A great crisis awaits the people of God. A crisis awaits the world. The most momentous struggle of all the ages is just before us. Events which for more than forty years we have upon the authority of the prophetic word declared to be impending are now taking place before our eyes. Already the question of an amendment to the Constitution restricting liberty of conscience has been urged upon the legislators of the nation. The question of enforcing Sunday observance has become one of national interest and importance. We well know what the result of this movement will be. But are we ready for the issue? Have we faithfully discharged the duty which God has committed to us of giving the people warning of the danger before them?

> ”Suuri kriisi odottaa Jumalan kansaa. Kriisi odottaa maailmaa. Kaikkien aikakausien merkittävin taistelu on aivan edessämme. Tapahtumat, joiden olemme yli neljänkymmenen vuoden ajan profeetallisen sanan auktoriteettiin vedoten julistaneet olevan tulossa, tapahtuvat nyt silmiemme edessä. Jo kysymys omantunnonvapautta rajoittavasta perustuslain muutoksesta on saatettu kansakunnan lainsäätäjien käsiteltäväksi. Kysymyksestä sunnuntain vieton pakottamisesta on tullut kansallisesti kiinnostava ja tärkeä asia. Tiedämme hyvin, mikä tämän liikkeen lopputulos tulee olemaan. Mutta olemmeko valmiit siihen, mitä on tulossa? Olemmeko uskollisesti täyttäneet sen velvollisuuden, jonka Jumala on uskonut meille, varoittaa kansaa heidän edessään olevasta vaarasta?”

> “There are many, even of those engaged in this movement for Sunday enforcement, who are blinded to the results which will follow this action. They do not see that they are striking directly against religious liberty. There are many who have never understood the claims of the Bible Sabbath and the false foundation upon which the Sunday institution rests. Any movement in favor of religious legislation is really an act of concession to the papacy, which for so many ages has steadily warred against liberty of conscience. Sunday observance owes its existence as a so-called Christian institution to ‘the mystery of iniquity;’ and its enforcement will be a virtual recognition of the principles which are the very cornerstone of Romanism. When our nation shall so abjure the principles of its government as to enact a Sunday law, Protestantism will in this act join hands with popery; it will be nothing else than giving life to the tyranny which has long been eagerly watching its opportunity to spring again into active despotism.

> ”Monet, jopa niiden joukossa, jotka toimivat tässä sunnuntain vieton pakottamista edistävässä liikkeessä, ovat sokeita niille seurauksille, jotka tästä toimenpiteestä seuraavat. He eivät näe, että he iskevät suoraan uskonnonvapautta vastaan. Monet eivät ole koskaan ymmärtäneet Raamatun sapatin vaatimuksia eivätkä sitä väärää perustaa, jolle sunnuntailaitos rakentuu. Jokainen uskonnollisen lainsäädännön hyväksi tehty liike on todellisuudessa myönnytys paavikunnalle, joka niin monien aikakausien ajan on lakkaamatta käynyt sotaa omantunnon vapautta vastaan. Sunnuntain vietto on olemassaolonsa niin sanottuna kristillisenä laitoksena velkaa ‘laittomuuden salaisuudelle’; ja sen pakollinen toimeenpano on oleva tosiasiallinen niiden periaatteiden tunnustaminen, jotka ovat itse roomalaisuuden kulmakivi. Kun kansakuntamme näin hylkää hallitusmuotonsa periaatteet säätämällä sunnuntailain, protestantismi tässä teossa lyö kätensä yhteen paavinvallan kanssa; se ei ole mitään muuta kuin elämän antamista tyrannialle, joka on jo kauan innokkaasti odottanut tilaisuuttaan syöstäkseen itsensä jälleen toimivaan despotismiin.

> “The National Reform movement, exercising the power of religious legislation, will, when fully developed, manifest the same intolerance and oppression that have prevailed in past ages. Human councils then assumed the prerogatives of Deity, crushing under their despotic power liberty of conscience; and imprisonment, exile, and death followed for those who opposed their dictates. If popery or its principles shall again be legislated into power, the fires of persecution will be rekindled against those who will not sacrifice conscience and the truth in deference to popular errors. This evil is on the point of realization.

> “Kansallisen uudistusliikkeen, käyttäessään uskonnollisen lainsäädännön valtaa, tullessa täysin kehittyneeksi, on määrä ilmentää samaa suvaitsemattomuutta ja sortoa, jotka ovat vallinneet menneinä aikakausina. Ihmisten neuvostot ottivat silloin itselleen Jumaluudelle kuuluvat oikeudet ja murskasivat omantunnonvapauden despoottisen valtansa alle; ja vankeus, karkotus ja kuolema seurasivat niiden osaksi, jotka vastustivat niiden määräyksiä. Jos paavius tai sen periaatteet jälleen säädetään valtaan lailla, vainon tulet syttyvät uudelleen niitä vastaan, jotka eivät suostu uhraamaan omaatuntoaan ja totuutta kansanomaisten erehdysten tähden. Tämä paha on toteutumaisillaan.”

> “When God has given us light showing the dangers before us, how can we stand clear in His sight if we neglect to put forth every effort in our power to bring it before the people? Can we be content to leave them to meet this momentous issue unwarned?” Testimonies, volume 5, 711, 712.

> ”Kun Jumala on antanut meille valoa, joka osoittaa edessämme olevat vaarat, kuinka voimme olla puhtaat Hänen silmissään, jos laiminlyömme tehdä kaikkemme saattaaksemme sen kansan eteen? Voimmeko tyytyä jättämään heidät kohtaamaan tämän ratkaisevan asian ilman varoitusta?” Testimonies, vol. 5, 711, 712.

Back to Articles