Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Two

Danielin kirja – numero satakaksi

The Triple Application of the Messenger: Unveiling Prophetic Dynamics

सन्देशवाहक का त्रिविध अनुप्रयोग: भविष्यवाणीगत गतिकी का उद्घाटन

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The triple application of Elijah addresses the message, the messenger and the movement during the time period of God’s executive judgment, which begins at the Sunday law in the United States and continues until the close of probation. The executive judgment escalates from a period where God’s judgment is mixed with mercy unto the time when His judgments are poured out without mercy in the seven last plagues.

Elian kolminkertainen sovellus kohdistuu sanomaan, sanansaattajaan ja liikkeeseen Jumalan toimeenpanevan tuomion ajanjakson aikana, joka alkaa Yhdysvalloissa annettavasta sunnuntailaista ja jatkuu armonajan päättymiseen saakka. Toimeenpaneva tuomio voimistuu ajanjaksosta, jolloin Jumalan tuomio on sekoittunut laupeuteen, siihen aikaan, jolloin Hänen tuomionsa vuodatetaan ilman laupeutta seitsemässä viimeisessä vitsauksessa.

The triple application of the messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant addresses the message, the messenger and the movement during the closing period of God’s investigative judgment, that identifies the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That period ends at the soon-coming Sunday law in the United States, which is when God’s executive judgments begin.

Sen sanansaattajan, joka valmistaa tien liiton Sanansaattajalle, kolminkertainen sovellus kohdistuu sanomaan, sanansaattajaan ja liikkeeseen Jumalan tutkivan tuomion päättymisvaiheen aikana; tämä määrittää sen ajanjakson, jolloin sata neljäkymmentäneljä tuhatta sinetöidään. Tuo ajanjakso päättyy Yhdysvalloissa pian voimaan tulevaan sunnuntailakiin, jolloin Jumalan toimeenpanevat tuomiot alkavat.

John the Baptist prepared the way for Christ, the Messenger of the Covenant to confirm the covenant in fulfillment of Daniel chapter nine, verse twenty-seven. In so doing he also prepared the way for Christ to suddenly come to His temple and purify the sons of Levi, which He did at the beginning and ending of His ministry of three and a half years. The cleansing of the literal temple was the symbol of His work of cleansing the soul temple of those represented as the sons of Levi.

Johannes Kastaja valmisti tien Kristukselle, liiton sanansaattajalle, vahvistamaan liiton Danielin kirjan yhdeksännen luvun kahdennenkymmenennenseitsemännen jakeen täyttymykseksi. Näin tehdessään hän valmisti myös tietä sille, että Kristus äkisti tulisi temppeliinsä ja puhdistaisi Leevin pojat, minkä Hän teki kolmen ja puolen vuoden palvelutyönsä alussa ja lopussa. Kirjaimellisen temppelin puhdistaminen oli vertauskuva Hänen työstään puhdistaa niiden sielun temppeli, joita Leevin pojat edustivat.

His literal work of cleansing the temple was a fulfillment of prophecy, and when He accomplished the work in John chapter two, verses thirteen through twenty-two, the Holy Spirit led the disciples to remember a passage from the Old Testament that was part of His work of purifying and purging the disciples in fulfillment of Malachi three.

Hänen kirjaimellinen työnsä temppelin puhdistamiseksi oli profetian täyttymys, ja kun Hän suoritti tämän työn Johanneksen evankeliumin luvussa kaksi, jakeissa 13–22, Pyhä Henki johdatti opetuslapset muistamaan Vanhan testamentin kohdan, joka oli osa Hänen työtään opetuslasten puhdistamiseksi ja perkaamiseksi Malakian kirjan kolmannen luvun täyttymykseksi.

In the passage in John, Christ identified that when His body temple was destroyed, He would raise it up in three days. The interaction with the quibbling Jews added that the remodeling of the literal temple that had been carried out by Herod, and which had finished that very year, had taken forty-six years. Jesus was purifying His disciples through an example of one of the rules associated with the prophetic word that Jesus had enshrined within His Word, through the work of angels, the Holy Spirit and the prophets.

Johanneksen kohdassa Kristus ilmoitti, että kun Hänen ruumiinsa temppeli hajotettaisiin, Hän pystyttäisi sen kolmessa päivässä. Sananvaihto saivartelevien juutalaisten kanssa lisäsi, että Herodeksen suorittama kirjaimellisen temppelin uudistustyö, joka oli valmistunut juuri sinä vuonna, oli kestänyt neljäkymmentäkuusi vuotta. Jeesus puhdisti opetuslapsiaan esimerkin kautta yhdestä niistä säännöistä, jotka liittyvät profeetalliseen sanaan ja jotka Jeesus oli enkelien, Pyhän Hengen ja profeettojen työn kautta tallettanut Sanaansa.

He provided the prophetic example that the literal represents the spiritual. He put in place the prophetic key of the number “forty-six,” as a symbol of the temple. “Forty-six” had been the amount of days Moses was on the mount receiving the instructions for the temple. “Forty-six,” is the number of chromosomes that make up the human temple. “Forty-six” is the number of years (1798 to 1844) that were accomplished in restoring the spiritual temple which had been trampled down by paganism and then papalism.

Hän antoi profeetallisen esimerkin siitä, että kirjaimellinen edustaa hengellistä. Hän asetti profeetallisen avaimen luvulle ”neljäkymmentäkuusi” temppelin vertauskuvana. ”Neljäkymmentäkuusi” oli niiden päivien määrä, jonka Mooses oli vuorella vastaanottamassa temppeliä koskevia ohjeita. ”Neljäkymmentäkuusi” on niiden kromosomien lukumäärä, joista inhimillinen temppeli muodostuu. ”Neljäkymmentäkuusi” on niiden vuosien määrä (1798–1844), jotka kuluivat sen hengellisen temppelin ennalleen asettamiseen, jonka pakanuus ja sitten paavillisuus olivat tallanneet maahan.

The two temple cleansings include the symbolism that three days equals forty-six years. It includes the principle that the literal represents the spiritual. It represented both a fulfillment and a prediction of prophecy. The two cleansings represent a truth that is misunderstood by one class, and revealed unto another class.

Kaksi temppelin puhdistamista sisältää sen vertauskuvan, että kolme päivää vastaa neljääkymmentäkuutta vuotta. Siihen sisältyy periaate, että kirjaimellinen edustaa hengellistä. Se kuvasi sekä profetian täyttymystä että sen ennustusta. Nuo kaksi puhdistamista edustavat totuutta, jonka yksi ihmisryhmä ymmärtää väärin ja joka paljastetaan toiselle ihmisryhmälle.

The two cleansings identify a period of time when God’s church has been corrupted to the point where it is “an adulterous generation of vipers,” who are seeking for a sign, when the sign is being directly explained to them, for the only sign to be given is the sign of the destruction of the temple that is raised up in three days.

Nuo kaksi puhdistamista osoittavat ajanjakson, jolloin Jumalan seurakunta on turmeltunut siihen pisteeseen, että se on ”kyykäärmeiden avionrikkojasukupolvi”, joka etsii merkkiä, vaikka merkkiä selitetään heille suoraan, sillä ainoa annettava merkki on sen temppelin hävityksen merkki, joka pystytetään jälleen kolmessa päivässä.

> O generation of vipers, how can ye, being evil, speak good things? for out of the abundance of the heart the mouth speaketh. . . . Then certain of the scribes and of the Pharisees answered, saying, Master, we would see a sign from thee. But he answered and said unto them, An evil and adulterous generation seeketh after a sign; and there shall no sign be given to it, but the sign of the prophet Jonas: For as Jonas was three days and three nights in the whale’s belly; so shall the Son of man be three days and three nights in the heart of the earth. Matthew 12:34, 38–40.

> Kyykäärmeiden sukupolvi, kuinka te, jotka olette pahoja, voisitte puhua hyvää? sillä sydämen kyllyydestä suu puhuu.... Silloin muutamat kirjanoppineista ja fariseuksista vastasivat hänelle sanoen: Opettaja, me tahdomme nähdä sinulta merkin. Mutta hän vastasi ja sanoi heille: paha ja avionrikkoja sukupolvi tavoittelee merkkiä; eikä sille anneta muuta merkkiä kuin profeetta Joonaan merkki. Sillä niin kuin Joona oli kolme päivää ja kolme yötä suuren kalan vatsassa, niin on Ihmisen Poika oleva kolme päivää ja kolme yötä maan sydämessä. Matteus 12:34, 38–40.

All these prophetic dynamics are represented in all three fulfillments of the Messenger of the Covenant suddenly coming to His temple, as He did in John chapter two.

Kaikki nämä profeetalliset dynamiikat ovat edustettuina kaikissa kolmessa sen täyttymyksessä, että liiton Enkeli äkisti tulee temppeliinsä, niin kuin Hän teki Johanneksen evankeliumin toisessa luvussa.

> And the Jews’ passover was at hand, and Jesus went up to Jerusalem, And found in the temple those that sold oxen and sheep and doves, and the changers of money sitting: And when he had made a scourge of small cords, he drove them all out of the temple, and the sheep, and the oxen; and poured out the changers’ money, and overthrew the tables; And said unto them that sold doves, Take these things hence; make not my Father’s house an house of merchandise. And his disciples remembered that it was written, The zeal of thine house hath eaten me up. Then answered the Jews and said unto him, What sign shewest thou unto us, seeing that thou doest these things? Jesus answered and said unto them, Destroy this temple, and in three days I will raise it up. Then said the Jews, Forty and six years was this temple in building, and wilt thou rear it up in three days? But he spake of the temple of his body. When therefore he was risen from the dead, his disciples remembered that he had said this unto them; and they believed the scripture, and the word which Jesus had said. John 2:13–22.

> Ja juutalaisten pääsiäinen oli lähellä, ja Jeesus meni ylös Jerusalemiin. Ja hän tapasi temppelissä ne, jotka myivät härkiä ja lampaita ja kyyhkysiä, sekä rahanvaihtajat istumassa. Ja tehtyään ruoskasta pienistä nuorista hän ajoi heidät kaikki ulos temppelistä, sekä lampaat että härät; ja hän kaatoi maahan rahanvaihtajien rahat ja kumosi pöydät. Ja hän sanoi kyyhkysten myyjille: Viekää pois nämä täältä; älkää tehkö minun Isäni huoneesta kauppahuonetta. Ja hänen opetuslapsensa muistivat, että on kirjoitettu: Kiivaus sinun huoneesi puolesta on kuluttava minut. Niin juutalaiset vastasivat ja sanoivat hänelle: Minkä merkin sinä näytät meille, koska teet näitä? Jeesus vastasi ja sanoi heille: Hajottakaa maahan tämä temppeli, niin minä kolmessa päivässä pystytän sen. Niin juutalaiset sanoivat: Tätä temppeliä on rakennettu neljäkymmentä kuusi vuotta, ja sinäkö pystytät sen kolmessa päivässä? Mutta hän puhui ruumiinsa temppelistä. Kun hän siis oli noussut kuolleista, hänen opetuslapsensa muistivat, että hän oli sanonut tämän heille; ja he uskoivat Raamatun ja sen sanan, jonka Jeesus oli sanonut. Johannes 2:13–22.

The Messenger of the Covenant was to purify and also purge the sons of Levi as “silver” which represents God’s Word, and “gold,” which represents faith. The Messenger of the Covenant would purify His disciples by increasing their “faith” in His prophetic “word”. That prophetic word was designed to purify, but also to purge. His prophetic Word always represents a test, and it is through His prophetic Word that the sons of Levi’s are purged in the period when He suddenly comes to His temple.

Liiton Sanansaattajan oli puhdistettava ja myös perattava Leevin pojat, kuten ”hopea”, joka edustaa Jumalan Sanaa, ja ”kulta”, joka edustaa uskoa. Liiton Sanansaattaja puhdistaisi opetuslapsensa lisäämällä heidän ”uskoaan” Hänen profeetalliseen ”sanaansa”. Tuo profeetallinen sana oli tarkoitettu puhdistamaan, mutta myös perkaamaan. Hänen profeetallinen Sanansa merkitsee aina koetusta, ja juuri Hänen profeetallisen Sanansa kautta Leevin pojat perataan aikana, jolloin Hän äkisti tulee temppeliinsä.

> “‘Whose fan is in His hand, and He will throughly purge His floor, and gather His wheat into the garner.’ Matthew 3:12. This was one of the times of purging. By the words of truth, the chaff was being separated from the wheat. Because they were too vain and self-righteous to receive reproof, too world-loving to accept a life of humility, many turned away from Jesus. Many are still doing the same thing. Souls are tested today as were those disciples in the synagogue at Capernaum. When truth is brought home to the heart, they see that their lives are not in accordance with the will of God. They see the need of an entire change in themselves; but they are not willing to take up the self-denying work. Therefore they are angry when their sins are discovered. They go away offended, even as the disciples left Jesus, murmuring, ‘This is an hard saying; who can hear it?’” The Desire of Ages, 392.

> ”Jolla on viskin kädessään, ja Hän puhdistaa tarkoin puimatantereensa ja kokoaa vehnänsä aittaan.” Matteus 3:12. Tämä oli yksi puhdistamisen ajoista. Totuuden sanojen kautta akanat erotettiin vehnästä. Koska monet olivat liian turhamaisia ja omavanhurskaita ottaakseen vastaan nuhdetta, liian maailmaa rakastavia hyväksyäkseen nöyryyden elämän, he kääntyivät pois Jeesuksesta. Monet tekevät yhä samoin. Sieluja koetellaan tänään niin kuin noita opetuslapsia Kapernaumin synagogassa koeteltiin. Kun totuus tuodaan sydämeen saakka, he näkevät, ettei heidän elämänsä ole sopusoinnussa Jumalan tahdon kanssa. He näkevät itsessään täydellisen muutoksen tarpeen, mutta eivät ole halukkaita ryhtymään itsensä kieltämisen työhön. Sen tähden he vihastuvat, kun heidän syntinsä paljastetaan. He menevät pois pahastuneina, aivan kuten opetuslapset jättivät Jeesuksen, mutisten: ”Tämä on kova puhe; kuka voi sitä kuulla?” Alfa ja omega, 392.

Those “souls that were tested” in “the synagogue at Capernaum,” refused to understand that when Christ told them they must eat His flesh and drink His blood, that He was employing His literal body to convey a spiritual truth. It was the identical prophetic representation He made of the temple in John chapter two. When the principle that the literal precedes and represents the spiritual was recognized as “an hard saying” which they were unwilling to “hear,” they turned and walked with Him never again. That took place in John chapter six, verse sixty-six (666), which represents the soon-coming Sunday law, which was typified by October 22, 1844, which in turn was typified by the cross of Calvary.

Ne ”sielut, joita koeteltiin” ”Kapernaumin synagogassa”, kieltäytyivät ymmärtämästä, että kun Kristus sanoi heille, että heidän täytyi syödä Hänen lihansa ja juoda Hänen verensä, Hän käytti kirjaimellista ruumistaan välittääkseen hengellisen totuuden. Se oli täsmälleen sama profeetallinen esitys, jonka Hän antoi temppelistä Johanneksen evankeliumin toisessa luvussa. Kun periaate, että kirjaimellinen edeltää hengellistä ja edustaa sitä, tunnustettiin ”kovaksi puheeksi”, jota he eivät olleet halukkaita ”kuulemaan”, he kääntyivät pois eivätkä enää koskaan vaeltaneet Hänen kanssaan. Tämä tapahtui Johanneksen evankeliumin kuudennen luvun jakeessa kuusikymmentäkuusi (666), joka edustaa pian tulevaa sunnuntailakia, jota puolestaan esikuvasi 22. lokakuuta 1844, jota taas esikuvasi Golgatan risti.

> From that time many of his disciples went back, and walked no more with him. John 6:66.

> Siitä ajasta lähtien monet hänen opetuslapsistaan vetäytyivät pois eivätkä enää vaeltaneet hänen kanssaan. Joh. 6:66.

In John chapter two, the Holy Spirit had led the minds of the disciples to “remember” the prophecy describing God’s zeal, and the word “zealous” is the same word as “jealous” in both the Hebrew and Greek.

Johanneksen evankeliumin toisessa luvussa Pyhä Henki oli johdattanut opetuslasten mielet ”muistamaan” Jumalan kiivautta kuvaavan profetian, ja sana ”kiivas” on sama sana kuin ”mustasukkainen” sekä hepreaksi että kreikaksi.

> For the zeal of thine house hath eaten me up; and the reproaches of them that reproached thee are fallen upon me. Psalms 69:9.

> Sillä sinun huoneesi kiivaus on kuluttanut minut, ja niiden herjaukset, jotka sinua herjaavat, ovat sattuneet minuun. Psalmit 69:9.

God’s zeal, which is His jealousy, represents the element of God’s character as a jealous God, whose jealousy is manifested in the third and fourth generation upon those that hate Him. In John chapter two, the Holy Spirit was putting in place that the purification accomplished by the Messenger of the Covenant occurs in the fourth and final generation, though there are always some of the third generation still standing when the cup of the final generation is filled. That generation is an adulterous generation of vipers.

Jumalan kiivaus, joka on Hänen kiivautensa, edustaa sitä Jumalan luonteen piirrettä, että Hän on kiivas Jumala, jonka kiivaus kohtaa kolmanteen ja neljänteen sukupolveen asti niitä, jotka Häntä vihaavat. Johanneksen evankeliumin toisessa luvussa Pyhä Henki asetti esille sen, että liiton Sanansaattajan toimittama puhdistus tapahtuu neljännessä ja viimeisessä sukupolvessa, vaikka kolmannesta sukupolvesta on aina vielä joitakuita jäljellä, kun viimeisen sukupolven malja täyttyy. Tuo sukupolvi on avionrikkojien ja kyykäärmeiden sukupolvi.

Moses represented the fourth generation, and it was then that Moses, during forty-six days, received instruction on erecting the temple. In those days He received the law, which in the second commandment identifies that God’s jealousy is manifested in the third and fourth generations.

Mooses edusti neljättä sukupolvea, ja juuri silloin Mooses sai neljänkymmenen kuuden päivän aikana opetuksen temppelin pystyttämisestä. Noina päivinä hän sai lain, jossa toisessa käskyssä osoitetaan, että Jumalan kiivaus ilmenee kolmannessa ja neljännessä sukupolvessa.

> And he said unto Abram, Know of a surety that thy seed shall be a stranger in a land that is not theirs, and shall serve them; and they shall afflict them four hundred years; And also that nation, whom they shall serve, will I judge: and afterward shall they come out with great substance. And thou shalt go to thy fathers in peace; thou shalt be buried in a good old age. But in the fourth generation they shall come hither again: for the iniquity of the Amorites is not yet full. Genesis 15:13–16.

> Ja hän sanoi Abramille: Tiedä varmasti, että sinun jälkeläisesi joutuvat muukalaisiksi maassa, joka ei ole heidän omansa, ja heitä orjuutetaan; ja heitä vaivataan neljäsataa vuotta. Mutta myös sen kansan, jota he palvelevat, minä tuomitsen; ja sen jälkeen he lähtevät sieltä suuren omaisuuden kanssa. Ja sinä saat mennä isiesi tykö rauhassa; sinut haudataan hyvässä vanhuudessa. Mutta neljännessä polvessa he tulevat tänne takaisin; sillä amorilaisten syntivelka ei ole vielä täyttynyt. 1. Mooseksen kirja 15:13–16.

In the final generation of ancient Israel, the temple of the Christian church, which Peter called a “spiritual house,” was erected. During that history God manifested His jealousy twice when in His zeal He cleansed the temple. In 1844 God had raised up the spiritual temple of the Millerites, and once again He had passed by the former chosen people. In that history the Messenger of the Covenant came suddenly on October 22, 1844.

Muinaisen Israelin viimeisessä sukupolvessa pystytettiin kristillisen seurakunnan temppeli, jota Pietari kutsui ”hengelliseksi huoneeksi”. Tuon historian aikana Jumala ilmaisi kiivautensa kahdesti, kun Hän kiivaudessaan puhdisti temppelin. Vuonna 1844 Jumala oli pystyttänyt milleriittien hengellisen temppelin, ja jälleen kerran Hän oli kulkenut entisten valittujen kansojen ohi. Tuossa historiassa liiton Sanansaattaja tuli äkisti 22. lokakuuta 1844.

His appearance had been prepared for through the ministry of William Miller. As the Protestants and Millerites approached October 22, 1844, two classes were tested. The Protestant’s test arrived at the time of the end at the arrival of the first angel in 1798. After the message that was to both “purify and purge” the sons of Levi was formalized in 1831, the testing of the Protestants began when the message of the first angel was empowered on August 11, 1840. On April 19, 1844, the Protestants failed the test, and became the daughters of Babylon.

Hänen ilmestymisensä oli valmistettu William Millerin palvelutyön kautta. Kun protestantit ja milleriläiset lähestyivät 22. lokakuuta 1844, kahta luokkaa koeteltiin. Protestanttien koetus tuli lopun aikana ensimmäisen enkelin saapuessa vuonna 1798. Sen jälkeen kun sanoma, jonka tuli sekä ”puhdistaa että perata” Leevin pojat, oli muotoiltu vuonna 1831, protestanttien koetus alkoi, kun ensimmäisen enkelin sanoma sai voiman 11. elokuuta 1840. Protestantit epäonnistuivat koetuksessa 19. huhtikuuta 1844 ja tulivat Babylonin tyttäriksi.

The second angel then arrived and the Millerites faith was then tested, and a purification and purging was accomplished. When the message of the second angel was empowered at the Exeter camp meeting on August twelfth through the seventeenth, the testing of the Millerites’ separation of the wise and foolish Millerites was accomplished.

Sitten saapui toinen enkeli, ja milleriittien usko pantiin silloin koetukselle, ja puhdistus sekä karsiminen toteutettiin. Kun toisen enkelin sanoma sai voimansa Exeterin leirikokouksessa kahdentenatoista–seitsemäntenätoista elokuuta, toteutui milleriittien koettelemus viisaiden ja tyhmien milleriittien erottamiseksi toisistaan.

The distinction between the wise and foolish was the oil, which was the prophetic message of the Midnight Cry. When the third angel arrived on October 22, 1844, the temple had been erected (in forty-six years). At that point the Messenger of the Covenant came suddenly to His temple.

Viisaiden ja tyhmien välinen ero oli öljy, joka oli keskiyön huudon profeetallinen sanoma. Kun kolmas enkeli saapui 22. lokakuuta 1844, temppeli oli rakennettu (neljässäkymmenessäkuudessa vuodessa). Tuolloin liiton Sanansaattaja tuli äkisti temppeliinsä.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> ”Kristuksen tuleminen meidän ylimmäiseksi papiksemme kaikkeinpyhimpään pyhäkön puhdistamista varten, josta Danielin kirjassa 8:14 annetaan näky; Ihmisen Pojan tuleminen Vanhaikäisen tykö, kuten Danielin kirjassa 7:13 esitetään; ja Herran tuleminen temppeliinsä, josta Malakia ennusti, ovat saman tapahtuman kuvauksia; ja samaa kuvataan myös yljän tulemisella häihin, josta Kristus kertoo vertauksessa kymmenestä neitsyestä Matteuksen evankeliumin 25. luvussa.” Suuri taistelu, s. 426.

It was then that the Messenger of the Covenant began His work of purifying and purging the Millerite disciples, identified in Malachi chapter three, as the sons of Levi.

Silloin liiton Sanansaattaja alkoi työnsä puhdistaakseen ja karsiakseen milleriläiset opetuslapset, jotka Malakian kolmannessa luvussa on tunnistettu Leevin pojiksi.

> “Many who went forth to meet the Bridegroom under the messages of the first and second angels, refused the third, the last testing message to be given to the world, and a similar position will be taken when the last call is made.

> ”Monet, jotka ensimmäisen ja toisen enkelin sanomien vaikutuksesta lähtivät ylkää vastaan, hylkäsivät kolmannen, viimeisen koetussanoman, joka maailmalle on annettava, ja samanlainen kanta tullaan omaksumaan, kun viimeinen kutsu esitetään.

> “Every specification of this parable should be carefully studied. We are represented either by the wise or by the foolish virgins.” Review and Herald, October 31, 1899.

> ”Tämän vertauksen jokaista yksityiskohtaa tulee tutkia huolellisesti. Meitä kuvataan joko viisaina tai tyhminä neitsyinä.” Review and Herald, 31. lokakuuta 1899.

When the first angels’ message was empowered on August 11, 1840, multitudes joined the Millerite movement. Then on April 19, 1844, a large class left the movement. On October 22, 1844, the traditional view is that there were about fifty souls that entered by faith into the Most Holy Place. Assuming the number is roughly fifty souls that initially followed the light of the third angel, what does it mean when we are informed “many” who had accepted the first and second angel’s messages, “refused the third, the last testing message”?

Kun ensimmäisen enkelin sanoma sai voiman 11. elokuuta 1840, suuret joukot liittyivät milleriittiliikkeeseen. Sitten 19. huhtikuuta 1844 suuri joukko jätti liikkeen. Perinteisen näkemyksen mukaan 22. lokakuuta 1844 oli noin viisikymmentä sielua, jotka uskon kautta astuivat kaikkeinpyhimpään. Jos oletetaan, että noin viisikymmentä sielua oli se määrä, joka aluksi seurasi kolmannen enkelin valoa, mitä merkitsee se, että meille ilmoitetaan, että ”monet”, jotka olivat ottaneet vastaan ensimmäisen ja toisen enkelin sanomat, ”kieltäytyivät kolmannesta, viimeisestä koettelevasta sanomasta”?

The Messenger of the Covenant suddenly came to His temple and opened the light of the sanctuary in heaven and the third angel’s message to the fifty that followed on into the experience of the third angel, but they were initially scattered. Their disappointment then was greater than the first disappointment, though we are informed by Sister White their disappointment was not as great as the disciples after the cross.

Liiton enkeli tuli äkisti temppeliinsä ja avasi taivaallisen pyhäkön valon sekä kolmannen enkelin sanoman niille viidellekymmenelle, jotka seurasivat edelleen kolmannen enkelin kokemukseen, mutta he hajaantuivat aluksi. Heidän pettymyksensä oli silloin suurempi kuin ensimmäinen pettymys, vaikka sisar Whiten kautta meille ilmoitetaan, ettei heidän pettymyksensä ollut niin suuri kuin opetuslasten ristin jälkeen.

In both parallel histories, Christ opened His prophetic Word to the disappointed ones, and by 1850, Sister White states that she was shown that the Lord was then stretching forth His hand again to gather His people.

Molemmissa rinnakkaisissa historioissa Kristus avasi pettyneille profeetallisen Sanansa, ja vuoteen 1850 mennessä sisar White toteaa, että hänelle näytettiin Herran tuolloin ojentavan kätensä jälleen kootakseen kansansa.

> “September 23d, [1850] the Lord showed me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering time Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was a shame for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached.” Review and Herald, November 1, 1850.

> ”23. syyskuuta [1850] Herra näytti minulle, että hän oli ojentanut kätensä toisen kerran lunastaakseen kansansa jäännöksen, ja että ponnistukset oli kaksinkertaistettava tänä kokoamisen aikana. Hajottamisen aikana Israelia lyötiin ja raadeltiin; mutta nyt kokoamisen aikana Jumala parantaa kansansa ja sitoo sen haavat. Hajottamisen aikana totuuden levittämiseksi tehdyt ponnistelut vaikuttivat vain vähän, saivat aikaan vain vähän tai eivät mitään; mutta kokoamisen aikana, kun Jumala on ojentanut kätensä kootakseen kansansa, ponnistuksilla totuuden levittämiseksi on oleva niille tarkoitettu vaikutus. Kaikkien tulee olla yksimielisiä ja innokkaita työssä. Näin, että oli häpeällistä kenenkään vedota hajottamisen aikaan esimerkkeinä, joiden tulisi nyt hallita meitä kokoamisen aikana; sillä jos Jumala ei tee meille nyt enempää kuin hän teki silloin, Israelia ei koskaan koottaisi. On yhtä välttämätöntä, että totuus julkaistaan lehdessä, kuin että sitä saarnataan.” Review and Herald, 1. marraskuuta 1850.

At the cross the disciples had been scattered, and in that history, three days later He began to gather His scattered disciples. It was roughly three years after the end of 1844, that Christ began to gather His scattered flock. In that history He led His people to begin the publishing work and to publish the second of Habakkuk’s two tables, which was manufactured at the end of 1850, and then began to be offered for sale in the Review and Herald, in January of 1851.

Ristillä opetuslapset oli hajotettu, ja tuossa historiassa, kolme päivää myöhemmin, Hän alkoi koota hajalleen joutuneita opetuslapsiaan. Noin kolme vuotta vuoden 1844 lopun jälkeen Kristus alkoi koota hajallaan olevaa laumaansa. Tuossa historiassa Hän johti kansaansa aloittamaan julkaisutyön ja julkaisemaan Habakukin kahdesta taulusta toisen, joka valmistettiin vuoden 1850 lopussa ja jota sitten alettiin tarjota myytäväksi Review and Heraldissa tammikuussa 1851.

The 1843 chart had been the physical representation of the message that cleansed the temple that was erected in the history of the first and second angels’ messages. With the arrival of the third angel, God designed to finish His work and take His people home, but they rebelled as did ancient Israel, and both ancient and modern Israel were then assigned to wander in the wilderness. Had those Adventists who had initially accepted the light of the third angel followed on by faith, bearing the physical representation of their message which was the 1850 chart they could have ushered in the second coming of Jesus and gone home. But they were destined to repeat the history of Joshua and Caleb, and the ten unfaithful spies.

Vuoden 1843 kartta oli sen sanoman näkyvä esitys, joka puhdisti temppelin ja joka pystytettiin ensimmäisen ja toisen enkelin sanoman historian aikana. Kolmannen enkelin saapuessa Jumala aikoi saattaa työnsä päätökseen ja viedä kansansa kotiin, mutta he kapinoivat muinaisen Israelin tavoin, ja sekä muinainen että hengellinen Israel määrättiin vaeltamaan erämaassa. Jos ne adventistit, jotka olivat aluksi vastaanottaneet kolmannen enkelin valon, olisivat uskossa edenneet eteenpäin kantaen sanomansa näkyvää esitystä, joka oli vuoden 1850 kartta, he olisivat voineet jouduttaa Jeesuksen toista tulemusta ja mennä kotiin. Mutta heidän oli määrä toistaa Joosuan ja Kaalebin sekä kymmenen uskottoman vakoojan historia.

> “Had Adventists, after the great disappointment in 1844, held fast their faith and followed on unitedly in the opening providence of God, receiving the message of the third angel and in the power of the Holy Spirit proclaiming it to the world, they would have seen the salvation of God, the Lord would have wrought mightily with their efforts, the work would have been completed, and Christ would have come ere this to receive His people to their reward. But in the period of doubt and uncertainty that followed the disappointment, many of the advent believers yielded their faith. . . . Thus the work was hindered, and the world was left in darkness. Had the whole Adventist body united upon the commandments of God and the faith of Jesus, how widely different would have been our history!” Evangelism, 695.

> ”Jos adventistit suuren pettymyksen jälkeen vuonna 1844 olisivat pitäneet lujasti kiinni uskostaan ja yksimielisesti seuranneet edelleen Jumalan avautuvaa johdatusta, vastaanottaen kolmannen enkelin sanoman ja Pyhän Hengen voimassa julistaen sitä maailmalle, he olisivat nähneet Jumalan pelastuksen, Herra olisi vaikuttanut voimallisesti heidän ponnistelujensa kautta, työ olisi saatettu päätökseen, ja Kristus olisi tullut jo ennen tätä ottamaan kansansa palkkaansa. Mutta pettymyksen jälkeisen epäilyksen ja epätietoisuuden aikana monet adventtiuskovista luopuivat uskostaan.... Näin työ estyi, ja maailma jätettiin pimeyteen. Jos koko adventtikansa olisi yhdistynyt Jumalan käskyjen ja Jeesuksen uskon perustalle, kuinka perin erilainen olisikaan ollut historiamme!” Evangelism, 695.

John the Baptist and William Miller prepared the way for Christ to suddenly come and purify a people who would take the message of salvation under the power of the Holy Spirit to the entire world. The disciples of Christ accomplished their assignment, but the beginning of Adventism did not. By 1856 they had fallen into the condition of Laodicea, refused the advanced light of the “seven times,” and in 1863 began the process of escalating rebellion all the way through to the soon-coming Sunday law. The rebellion of 1863 was typified by the rebellion of the ten spies. At the end of the forty years of wilderness wandering ancient Israel was brought back to the same test, thus providing example of modern Israel being brought back to the beginning test.

Johannes Kastaja ja William Miller valmistivat tietä sille, että Kristus tulisi äkisti puhdistamaan kansan, joka veisi pelastuksen sanoman Pyhän Hengen voimassa koko maailmaan. Kristuksen opetuslapset suorittivat heille annetun tehtävän, mutta adventismin alku ei tehnyt niin. Vuoteen 1856 mennessä he olivat langenneet Laodikean tilaan, torjuneet ”seitsemän ajan” edistyneemmän valon ja vuonna 1863 aloittaneet yhä syvenevän kapinan prosessin aina pian tulevaan sunnuntailakiin saakka. Vuoden 1863 kapinaa esikuvasi kymmenen vakoojan kapina. Neljänkymmenen erämaavaelluksen vuoden päättyessä muinainen Israel tuotiin takaisin samaan koetukseen, tarjoten siten esikuvan siitä, että nykyajan Israel tuodaan takaisin alkuperäiseen koetukseen.

The rebellion of the ten spies at Kadesh, was repeated at Kadesh forty years later. The rebellion of the ten spies that brought about the forty years of wilderness wandering, that represents the rebellion of 1863, when modern Israel brought about their own wandering in the wilderness of Laodicea. At the end of the forty years ancient Israel was brought again to Kadesh, thus identifying that the test which purged Millerite Adventism at the rebellion of 1863, is to be repeated when the Messenger of the Covenant again suddenly comes to His temple again.

Kymmenen vakoojan kapina Kadesissa toistui Kadesissa neljäkymmentä vuotta myöhemmin. Kymmenen vakoojan kapina, joka aiheutti neljänkymmenen vuoden erämaavaelluksen, edustaa vuoden 1863 kapinaa, jolloin nykyaikainen Israel aiheutti itse oman vaelluksensa Laodikean erämaassa. Neljänkymmenen vuoden lopussa muinainen Israel tuotiin jälleen Kadesiin, mikä osoittaa, että koetus, joka puhdisti milleriläisen adventismin vuoden 1863 kapinan yhteydessä, on toistuva, kun liiton Sanansaattaja jälleen äkisti tulee temppeliinsä.

We will continue this study in the next article.

Jatkamme tätä tutkimusta seuraavassa artikkelissa.

> “In the conquest of Gilead and Bashan there were many who recalled the events which nearly forty years before had, in Kadesh, doomed Israel to the long desert wandering. They saw that the report of the spies concerning the Promised Land was in many respects correct. The cities were walled and very great, and were inhabited by giants, in comparison with whom the Hebrews were mere pygmies. But they could now see that the fatal mistake of their fathers had been in distrusting the power of God. This alone had prevented them from at once entering the goodly land.

> "Gileadin ja Baasanin valloituksessa oli monia, jotka muistivat ne tapahtumat, jotka lähes neljäkymmentä vuotta aikaisemmin Kaadeksessa olivat tuominneet Israelin pitkään erämaavaellukseen. He näkivät, että vakoojien kertomus Luvatusta maasta oli monessa suhteessa oikea. Kaupungit olivat muurien ympäröimiä ja hyvin suuria, ja niissä asui jättiläisiä, joiden rinnalla heprealaiset olivat pelkkiä kääpiöitä. Mutta nyt he saattoivat nähdä, että heidän isiensä kohtalokas erehdys oli ollut siinä, että he eivät luottaneet Jumalan voimaan. Ainoastaan tämä oli estänyt heitä astumasta heti siihen hyvään maahan."

> “When they were at the first preparing to enter Canaan, the undertaking was attended with far less difficulty than now. God had promised His people that if they would obey His voice He would go before them and fight for them; and He would also send hornets to drive out the inhabitants of the land. The fears of the nations had not been generally aroused, and little preparation had been made to oppose their progress. But when the Lord now bade Israel go forward, they must advance against alert and powerful foes, and must contend with large and well-trained armies that had been preparing to resist their approach.

> ”Kun he ensimmäisellä kerralla valmistautuivat astumaan Kanaaniin, hankkeeseen liittyi paljon vähemmän vaikeuksia kuin nyt. Jumala oli luvannut kansalleen, että jos he kuulisivat Hänen ääntänsä, Hän kulkisi heidän edellään ja taistelisi heidän puolestaan; ja Hän lähettäisi myös herhiläisiä karkottamaan maan asukkaat. Kansojen pelko ei ollut vielä yleisesti herännyt, ja vain vähän valmisteluja oli tehty heidän etenemisensä vastustamiseksi. Mutta kun Herra nyt käski Israelia kulkemaan eteenpäin, heidän täytyi hyökätä valppaita ja voimakkaita vihollisia vastaan, ja heidän oli taisteltava suuria ja hyvin koulutettuja sotajoukkoja vastaan, jotka olivat valmistautuneet vastustamaan heidän lähestymistään.

> “In their contest with Og and Sihon the people were brought to the same test beneath which their fathers had so signally failed. But the trial was now far more severe than when God had commanded Israel to go forward. The difficulties in their way had greatly increased since they refused to advance when bidden to do so in the name of the Lord. It is thus that God still tests His people. And if they fail to endure the trial, He brings them again to the same point, and the second time the trial will come closer, and be more severe than the preceding. This is continued until they bear the test, or, if they are still rebellious, God withdraws His light from them and leaves them in darkness.” Patriarchs and Prophets, 436, 437.

> ”Kamppailussaan Oogia ja Sihonia vastaan kansa joutui saman koetuksen alaiseksi, jossa heidän isänsä olivat niin silmiinpistävästi epäonnistuneet. Mutta koetus oli nyt paljon ankarampi kuin silloin, kun Jumala oli käskenyt Israelia etenemään. Heidän tiellään olevat vaikeudet olivat suuresti lisääntyneet siitä lähtien, kun he kieltäytyivät etenemästä silloin, kun heitä oli käsketty tekemään niin Herran nimessä. Näin Jumala yhä koettelee kansaansa. Ja jos he eivät kestä koetusta, Hän vie heidät jälleen samaan kohtaan, ja toisella kerralla koetus käy lähemmäksi ja on ankarampi kuin edellinen. Tätä jatketaan, kunnes he kestävät koetuksen, tai, jos he yhä ovat uppiniskaisia, Jumala vetää valonsa pois heiltä ja jättää heidät pimeyteen.” Patriarchs and Prophets, 436, 437.

Back to Articles