Article

# The Book of Daniel - Number Thirty-Three

Danielin kirja - numero kolmekymmentäkolme

The “Seal” of God Impressed at the Sunday Law Decree: A Prophetic Analysis of Daniel Chapter 6

Jumalan ”sinetti” painettuna sunnuntailain säätämisen hetkellä: profeetallinen analyysi Danielin 6. luvusta

Author

Jeff Pippenger

Published

December 28, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The “seal” of God that can be seen, is impressed at the Sunday law decree.

Jumalan ”sinetti”, joka voidaan nähdä, painetaan sunnuntailakiasetuksen yhteydessä.

> “Not one of us will ever receive the seal of God while our characters have one spot or stain upon them. It is left with us to remedy the defects in our characters, to cleanse the soul temple of every defilement. Then the latter rain will fall upon us as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost. . ..

> ”Kukaan meistä ei koskaan saa Jumalan sinettiä, niin kauan kuin luonteessamme on yksikin tahra tai lika. Meidän tehtäväksemme jää korjata luonteemme viat, puhdistaa sielun temppeli kaikesta saastaisuudesta. Silloin myöhäissade lankeaa meidän päällemme, niin kuin varhaissade lankesi opetuslasten ylle helluntaipäivänä....”

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.” Testimonies, volume 5, 214, 216.

> ”Mitä teette, veljet, tässä suuressa valmistautumisen työssä? Ne, jotka liittyvät maailmaan, omaksuvat maailmallisen muotin ja valmistautuvat pedon merkkiä varten. Ne, jotka eivät luota itseensä, jotka nöyrtyvät Jumalan edessä ja puhdistavat sielunsa totuutta tottelemalla, omaksuvat taivaallisen muotin ja valmistautuvat Jumalan sinettiä varten otsaansa. Kun käsky käy ulos ja leima painetaan, heidän luonteensa pysyy puhtaana ja tahrattomana iankaikkisesti.” Testimonies, osa 5, 214, 216.

Daniel receives the seal that can be seen, when he is thrown into the lion’s den, so the chapter is representing the Sunday law decree.

Daniel saa sinetin, joka voidaan nähdä, kun hänet heitetään leijonain luolaan; siten tämä luku kuvaa sunnuntailakiasetusta.

> Then these men assembled unto the king, and said unto the king, Know, O king, that the law of the Medes and Persians is, That no decree nor statute which the king establisheth may be changed. Then the king commanded, and they brought Daniel, and cast him into the den of lions. Now the king spake and said unto Daniel, Thy God whom thou servest continually, he will deliver thee. And a stone was brought, and laid upon the mouth of the den; and the king sealed it with his own signet, and with the signet of his lords; that the purpose might not be changed concerning Daniel. Daniel 6:15–17.

> Silloin nämä miehet ryntäsivät kuninkaan luo ja sanoivat kuninkaalle: Tiedä, oi kuningas, että meedialaisten ja persialaisten laki on se, ettei mitään kuninkaan vahvistamaa säädöstä tai asetusta voida muuttaa. Silloin kuningas käski, ja Daniel tuotiin ja heitettiin leijonain luolaan. Niin kuningas puhui ja sanoi Danielille: Sinun Jumalasi, jota sinä lakkaamatta palvelet, hän on pelastava sinut. Ja kivi tuotiin ja pantiin luolan suulle; ja kuningas sinetöi sen omalla sinettisormuksellaan ja ylimystensä sineteillä, ettei Danielia koskevaa päätöstä muutettaisi. Daniel 6:15–17.

The story does not end there, but it does end where it starts. The line of Daniel chapter six illustrates the confederacy that was primarily led by the one hundred and twenty princes, and the two lesser presidents, but included the counselors, captains and governors. The five-fold alliance was formed to deceive the king into persecuting Daniel. The story ends with their judgment, for they are illustrating a special judgment that occurs at the Sunday law; a judgment that is not directed at those representing Daniel or the king, but at those who deceived the king.

Kertomus ei pääty siihen, mutta se päättyy siihen, mistä se alkaa. Danielin kuudennen luvun tapahtumakulku havainnollistaa liittoumaa, jota johtivat ensisijaisesti satakaksikymmentä ruhtinasta ja kaksi alempaa presidenttiä, mutta johon kuuluivat myös neuvonantajat, päälliköt ja käskynhaltijat. Tämä viisiosainen liitto muodostettiin pettämään kuningasta, jotta tämä ryhtyisi vainoamaan Danielia. Kertomus päättyy heidän tuomioonsa, sillä he havainnollistavat erityistä tuomiota, joka tapahtuu sunnuntailain yhteydessä; tuomiota, joka ei kohdistu niihin, jotka edustavat Danielia tai kuningasta, vaan niihin, jotka pettivät kuninkaan.

> And the king commanded, and they brought those men which had accused Daniel, and they cast them into the den of lions, them, their children, and their wives; and the lions had the mastery of them, and brake all their bones in pieces or ever they came at the bottom of the den. Daniel 6:24.

> Ja kuningas käski, ja ne miehet, jotka olivat syyttäneet Danielia, tuotiin esiin, ja heidät heitettiin leijonain luolaan, sekä he itse, heidän lapsensa että heidän vaimonsa; ja leijonat saivat heistä vallan ja murskasivat kaikki heidän luunsa jo ennen kuin he ennättivät luolan pohjalle. Daniel 6:24.

In the prophetic scenario it is always the church that deceives the state, and chapter six is identifying the deception carried out against the king. After Ahab had witnessed the mighty manifestation of God’s power on Mount Carmel, Elijah led him through the rain back to Jezebel. Ahab had no reason to think that Jezebel would not be impressed with the powerful testimony of God’s power, but Ahab had been deceived concerning Jezebel’s deep-seated hatred of Elijah. The story of Elijah in confrontation with Ahab and Jezebel is again repeated in the story of John the Baptist (who was Elijah), and Herod and Herodias.

Profetallisessa tapahtumakulussa valtio joutuu aina kirkon pettämäksi, ja kuudes luku osoittaa sen petoksen, joka toteutettiin kuningasta vastaan. Sen jälkeen kun Ahab oli nähnyt Jumalan voiman väkevän ilmestyksen Karmelinvuorella, Elia johdatti hänet sateen halki takaisin Iisebelin luo. Ahabilla ei ollut mitään syytä ajatella, ettei Iisebeliin tekisi vaikutusta Jumalan voiman voimallinen todistus, mutta Ahabia oli petetty suhteessa Iisebelin syvälle juurtuneeseen vihaan Eliaa kohtaan. Kertomus Eliasta vastakkainasettelussa Ahabin ja Iisebelin kanssa toistuu jälleen kertomuksessa Johannes Kastajasta (joka oli Elia), Herodeksesta ja Herodiaasta.

When on his birthday, the drunken Herod promised half his kingdom to Salome, (Herodias’ daughter), he did not expect that Herodias would demand the head of John. The kings, whether it be Ahab, Herod or Darius are deceived by the impure woman through the dance of Jezebel’s false prophets, or the dance of Herodias’ daughter, or the five-fold confederacy in the story of Daniel. Pilate was also deceived by a corrupt priesthood, which represented the Jewish “church”, and a church symbolizes a woman.

Kun juopunut Herodes syntymäpäivänään lupasi Salomelle (Herodiaan tyttärelle) puolet valtakunnastaan, hän ei odottanut, että Herodias vaatisi Johanneksen päätä. Kuninkaat, olipa kyse Ahabista, Herodeksesta tai Dariuksesta, joutuvat epäpuhtaan naisen pettämiksi Iisebelin väärien profeettojen tanssin, Herodiaan tyttären tanssin tai Danielin kertomuksessa esiintyvän viisinkertaisen liittouman kautta. Myös Pilatus joutui turmeltuneen papiston pettämäksi; se edusti juutalaista ”kirkkoa”, ja kirkko symboloi naista.

The deception is a characteristic of the prophetic scenario, and Islam of the third Woe is the lie that is employed to deceive the United Nations in the last days through fear. Both the “deception” and the “lie” that produces the deception, are identified in God’s prophetic Word. The role of Islam, and the papacy becoming the eighth head of the seven heads, have already been identified as part of the message that is unsealed in the last days, which is the Revelation of Jesus Christ. Therefore, exposing the deception of Darius in Daniel chapter six is part of the message that makes up the message of the Midnight Cry. The deception is the element that fully heals the deadly wound, thus resurrecting the papacy as the eighth and final kingdom. In the deception of Darius, the two apostate presidents and the one hundred and twenty princes are the representatives of the confederacy of deception who are contrasted with Daniel.

Petos on profeetallisen skenaarion ominaispiirre, ja kolmannen Vitsauksen islam on se valhe, jota käytetään viimeisinä päivinä pelon kautta Yhdistyneiden kansakuntien pettämiseksi. Sekä ”petos” että petoksen aikaansaava ”valhe” on yksilöity Jumalan profeetallisessa Sanassa. Islamin rooli sekä paaviuden tuleminen seitsemän pään kahdeksanneksi pääksi on jo tunnistettu osaksi sitä sanomaa, joka viimeisinä päivinä avataan sineteistään ja joka on Jeesuksen Kristuksen ilmestys. Sen tähden Dareioksen petoksen paljastaminen Danielin kirjan kuudennessa luvussa on osa sitä sanomaa, joka muodostaa Keskiyön huudon sanoman. Petos on se tekijä, joka täysin parantaa kuolettavan haavan ja siten herättää paaviuden henkiin kahdeksantena ja viimeisenä valtakuntana. Dareioksen petoksessa nuo kaksi luopiopresidenttiä ja sata kaksikymmentä ruhtinasta ovat petoksen liittouman edustajia, jotka asetetaan Danielia vastaan.

One hundred and twenty is a symbol of God’s disciples at Pentecost.

Sata kaksikymmentä on Jumalan opetuslasten symboli helluntaina.

> And in those days Peter stood up in the midst of the disciples, and said, (the number of names together were about an hundred and twenty.) Acts 1:15.

> Ja niinä päivinä Pietari nousi ylös opetuslasten keskellä ja sanoi (ja nimiä oli koolla noin sata kaksikymmentä). Ap. t. 1:15.

Pentecost typifies the Sunday law when the seal is impressed, and the one hundred and twenty princes who deceived Darius, are a symbol of false priesthood at the Sunday law. Two categories of those who deceive the king are presented by the two apostate presidents and the one hundred and twenty apostate princes. The two presidents are classed with Daniel, who is the prophet. The two classes that deceive Darius represent a group of false prophets and a group of corrupted priests.

Helluntai on sunnuntailain esikuva silloin, kun sinetti painetaan, ja ne sata kaksikymmentä ruhtinasta, jotka pettivät Dareioksen, ovat väärän papiston vertauskuva sunnuntailain aikana. Kahta niiden ryhmää, jotka pettävät kuninkaan, edustavat kaksi luopiopresidenttiä ja sata kaksikymmentä luopioruhtinasta. Nämä kaksi presidenttiä luetaan Danielin joukkoon, hänen, joka on profeetta. Ne kaksi luokkaa, jotka pettävät Dareioksen, edustavat väärien profeettojen ryhmää ja turmeltuneiden pappien ryhmää.

> Woe be unto the pastors that destroy and scatter the sheep of my pasture! saith the Lord. Therefore thus saith the Lord God of Israel against the pastors that feed my people; Ye have scattered my flock, and driven them away, and have not visited them: behold, I will visit upon you the evil of your doings, saith the Lord. And I will gather the remnant of my flock out of all countries whither I have driven them, and will bring them again to their folds; and they shall be fruitful and increase. And I will set up shepherds over them which shall feed them: and they shall fear no more, nor be dismayed, neither shall they be lacking, saith the Lord. Behold, the days come, saith the Lord, that I will raise unto David a righteous Branch, and a King shall reign and prosper, and shall execute judgment and justice in the earth. In his days Judah shall be saved, and Israel shall dwell safely: and this is his name whereby he shall be called, THE LORD OUR RIGHTEOUSNESS. Therefore, behold, the days come, saith the Lord, that they shall no more say, The Lord liveth, which brought up the children of Israel out of the land of Egypt; But, The Lord liveth, which brought up and which led the seed of the house of Israel out of the north country, and from all countries whither I had driven them; and they shall dwell in their own land. Mine heart within me is broken because of the prophets; all my bones shake; I am like a drunken man, and like a man whom wine hath overcome, because of the Lord, and because of the words of his holiness. For the land is full of adulterers; for because of swearing the land mourneth; the pleasant places of the wilderness are dried up, and their course is evil, and their force is not right. For both prophet and priest are profane; yea, in my house have I found their wickedness, saith the Lord. Wherefore their way shall be unto them as slippery ways in the darkness: they shall be driven on, and fall therein: for I will bring evil upon them, even the year of their visitation, saith the Lord. Jeremiah 23:1–12.

> Voi paimenia, jotka hävitätte ja hajotatte minun laitumeni lampaat! sanoo Herra. Sentähden näin sanoo Herra, Israelin Jumala, paimenista, jotka kaitsevat minun kansaani: Te olette hajottaneet minun laumani ja karkoittaneet heidät pois ettekä ole pitäneet heistä huolta; katso, minä pidän teistä huolen teidän pahojen tekojenne tähden, sanoo Herra. Ja minä kokoan laumani tähteen kaikista maista, joihin olen heidät karkoittanut, ja tuon heidät takaisin heidän laitumilleen; ja he ovat hedelmälliset ja lisääntyvät. Ja minä asetan heille paimenia, jotka kaitsevat heitä; eivätkä he enää pelkää eivätkä säikähdy, eikä heistä ketään puutu, sanoo Herra. Katso, päivät tulevat, sanoo Herra, jolloin minä herätän Daavidille vanhurskaan Vesan, ja kuningas on hallitseva ja menestyvä, ja hän on toteuttava oikeuden ja vanhurskauden maassa. Hänen päivinänsä Juuda pelastetaan, ja Israel on asuva turvallisesti; ja tämä on hänen nimensä, jolla häntä kutsutaan: HERRA MEIDÄN VANHURSKAUTEMME. Sentähden, katso, päivät tulevat, sanoo Herra, jolloin ei enää sanota: Niin totta kuin Herra elää, joka johdatti israelilaiset pois Egyptin maasta; vaan: Niin totta kuin Herra elää, joka toi ja johdatti Israelin heimon siemenen pohjoisesta maasta ja kaikista maista, joihin minä olin heidät karkoittanut; ja he saavat asua omassa maassansa. Minun sydämeni on murtunut sisimmässäni profeettain tähden; kaikki minun luuni vapisevat; minä olen kuin juopunut mies ja kuin mies, jonka viini on voittanut, Herran tähden ja hänen pyhien sanojensa tähden. Sillä maa on täynnä avionrikkojia; sillä kirouksen tähden maa suree; erämaan ihanat laitumet ovat kuivuneet, ja heidän menonsa on pahaa, eikä heidän voimansa ole oikea. Sillä sekä profeetta että pappi ovat saastaisia; jopa minun huoneessani minä olen havainnut heidän pahuutensa, sanoo Herra. Sentähden heidän tiensä on oleva heille kuin liukkaat polut pimeydessä: heitä sysätään eteenpäin, ja he kaatuvat niillä; sillä minä tuotan heille onnettomuuden, heidän rangaistuksensa vuonna, sanoo Herra. Jeremia 23:1–12.

Jeremiah’s “year of visitation” is the judgment of the conspirators that deceived Darius. The judgment of the false prophets and priests is a subject of the prophetic Word. And just as a corrupt priesthood led out and deceived the Roman authorities against Christ, the conspiracy in Daniel six is addressing that very prophetic truth.

Jeremian ”etsikon vuosi” on niiden salaliittolaisten tuomio, jotka pettivät Dareioksen. Väärien profeettojen ja pappien tuomio on profeetallisen Sanan aihe. Ja aivan kuten turmeltunut papisto johti Rooman viranomaisia harhaan Kristusta vastaan, Danielin kuudennen luvun salaliitto käsittelee juuri tätä samaa profeetallista totuutta.

The prophetic lines of chapter five of Daniel, set forth the executive judgment carried out upon the Republican horn and the nation of the United States at the Sunday law. That judgment is accomplished by Islam of the third Woe, that has snuck into the kingdom through the unguarded southern wall. The line of the Sunday law in chapter three of Daniel, identifies God’s people being lifted up as an ensign to the entire world at that very time. Chapter six is focusing upon the judgment carried out upon the false prophets in that very same history.

Danielin viidennen luvun profeetalliset kehityslinjat esittävät toimeenpanevan tuomion, joka pannaan täytäntöön republikaanisen sarven ja Yhdysvaltain kansakunnan ylle sunnuntailaissa. Tuo tuomio toteutetaan kolmannen voi-huudon islamin kautta, joka on livahtanut valtakuntaan vartioimattoman eteläisen muurin kautta. Danielin kolmannen luvun sunnuntailain kehityslinja osoittaa, että Jumalan kansa korotetaan juuri tuona aikana lipuksi koko maailmalle. Kuudes luku keskittyy tuomioon, joka pannaan täytäntöön väärien profeettojen ylle tässä samassa historiassa.

At the Sunday law in the United States the apostate Protestant horn is made up of two classes, one that upholds Sunday as the day of worship, and the other that vainly professes to uphold Sabbath as the day of worship. Their counterparts within the Republican horn are the Democrat and Republican parties. Each of the two apostate horns were typified by the Sadducees and Pharisees in the time of Christ. The two apostate presidents and one hundred and twenty priests in the deception of Darius also represent the two categories of the apostate horn of Protestantism. Though they were actually political figures in the time when the story took place, the prophetic context identifies that it is the apostate religious power that deceives the state.

Yhdysvalloissa sunnuntailain yhteydessä luopiosta protestanttisesta sarvesta muodostuu kaksi luokkaa: toinen, joka pitää sunnuntaita jumalanpalveluspäivänä, ja toinen, joka turhaan tunnustautuu pitävänsä sapattia jumalanpalveluspäivänä. Niiden vastineet republikaanisessa sarvessa ovat demokraatti- ja republikaanipuolueet. Kumpaakin näistä kahdesta luopiosta sarvesta esikuvallisesti kuvasivat saddukeukset ja fariseukset Kristuksen aikana. Myös kaksi luopiopresidenttiä ja satakaksikymmentä pappia Dariuksen eksytyksessä edustavat protestantismin luopiosarven kahta kategoriaa. Vaikka he olivatkin tosiasiallisesti poliittisia henkilöitä aikana, jolloin kertomuksen tapahtumat sijoittuvat, profeetallinen asiayhteys osoittaa, että juuri luopunut uskonnollinen valta eksyttää valtiota.

The story, as illustrated at Mount Carmel, identifies two classes of false prophets; the prophets of Baal and the prophets of the grove (Ashtaroth). Together they typify the combination of church and state, for Baal is a male deity and Ashtaroth is a female deity. Elijah ultimately executed the false prophets of Mount Carmel, just as the confederacy of Daniel chapter six were thrown into the lion’s den.

Kertomus, sellaisena kuin se on kuvattuna Karmelinvuorella, osoittaa kaksi väärien profeettojen ryhmää: Baalin profeetat ja metsikön profeetat (Astarot). Yhdessä ne ovat seurakunnan ja valtion liiton esikuva, sillä Baal on miespuolinen jumaluus ja Astarot naispuolinen jumaluus. Elia lopulta teloitti Karmelinvuoren väärät profeetat, samoin kuin Danielin kuudennen luvun salaliittoon liittyneet heitettiin leijonain luolaan.

> And Elijah said unto them, Take the prophets of Baal; let not one of them escape. And they took them: and Elijah brought them down to the brook Kishon, and slew them there. 1 Kings 18:40.

> Ja Elia sanoi heille: Ottakaa Baalin profeetat kiinni; älköön yksikään heistä pääskö pakoon. Ja he ottivat heidät; ja Elia vei heidät alas Kisonin purolle ja surmasi heidät siellä. 1. Kun. 18:40.

In the same Mount Carmel story, represented by John the Baptist, the power that deceives is the daughter. Both stories identify the deceivers as dancing, whether around their offering on Mount Carmel, or at Herod’s drunken birthday party, where Salome did her dance of deception. Together the two lines identify the combination of church and state that is fully formed at the Sunday law, and that the apostate churches of the United States are the daughters of Herodias, who is Jezebel, who both represent Catholicism. Herod’s birthday marks the end of the sixth kingdom of the earth beast, but simultaneously marks the birthday of the seventh kingdom of Bible prophecy (the United Nations).

Samassa Karmelvuoren kertomuksessa, jota Johannes Kastaja edustaa, pettävä valta on tytär. Molemmissa kertomuksissa pettäjät tunnistetaan tanssiviksi, joko uhrilahjansa ympärillä Karmelvuorella tai Herodeksen juopuneilla syntymäpäiväjuhlilla, joissa Salome esitti petoksen tanssinsa. Yhdessä nämä kaksi linjaa osoittavat kirkon ja valtion yhdistelmän, joka saa täyden muotonsa sunnuntailaissa, sekä sen, että Yhdysvaltojen luopuneet kirkot ovat Herodiaan tyttäriä; Herodias on Iisebel, ja molemmat edustavat katolisuutta. Herodeksen syntymäpäivä merkitsee maan pedon kuudennen valtakunnan loppua, mutta samanaikaisesti se merkitsee raamatullisen profetian seitsemännen valtakunnan (Yhdistyneet Kansakunnat) syntymäpäivää.

In the very promise to Salome, Herod agrees to give half his kingdom to Salome, identifying the seventh kingdom represents a combination of one-half church and one-half state. The kingdom begins when John’s head is delivered to Herodias. For this reason, the seventh kingdom is represented in Revelation chapter seventeen, as continuing but a short space. It is at the Sunday law that the three-fold union is put in place, for there the ten kings agree to give their short-lived kingdom unto the beast for one “hour.” The one “hour,” is the “hour” of the Sunday law crisis, that begins in the United States and ends when Michael stands up.

Juuri siinä lupauksessa, jonka Herodes antaa Salomelle, hän suostuu antamaan Salomelle puolet valtakunnastaan, mikä osoittaa, että seitsemäs valtakunta edustaa yhdistelmää, jossa on puolet kirkkoa ja puolet valtiota. Valtakunta alkaa, kun Johanneksen pää annetaan Herodiaalle. Tästä syystä seitsemännen valtakunnan esitetään Ilmestyskirjan seitsemännessätoista luvussa jatkuvan vain vähän aikaa. Juuri sunnuntailaissa kolminkertainen liitto pannaan toimeen, sillä siinä ne kymmenen kuningasta suostuvat antamaan lyhytikäisen valtakuntansa pedolle yhdeksi ”hetkeksi”. Tuo yksi ”hetki” on sunnuntailakriisin ”hetki”, joka alkaa Yhdysvalloissa ja päättyy, kun Miikael nousee.

> And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. These have one mind, and shall give their power and strength unto the beast. These shall make war with the Lamb, and the Lamb shall overcome them: for he is Lord of lords, and King of kings: and they that are with him are called, and chosen, and faithful. Revelation 17:12–14.

> Ja ne kymmenen sarvea, jotka näit, ovat kymmenen kuningasta, jotka eivät vielä ole saaneet valtakuntaa; mutta he saavat vallan kuninkaina yhdeksi hetkeksi pedon kanssa. Näillä on yksi mieli, ja he antavat voimansa ja valtansa pedolle. Nämä käyvät sotaa Karitsaa vastaan, ja Karitsa voittaa heidät; sillä hän on herrain Herra ja kuningasten Kuningas; ja ne, jotka ovat hänen kanssaan, ovat kutsutut ja valitut ja uskolliset. Ilmestys 17:12–14.

The ten kings, represented by Herod, agree at the birthday of the seventh kingdom to give half their kingdom unto the beast during the Sunday law crisis, which is represented as “one hour.” In that “hour,” the handwriting is written on Belshazzar’s wall. In that “hour,” Shadrach, Meshach and Abednego are cast into the furnace and are lifted up in a cloud as are the two witnesses of Revelation chapter eleven. The three-fold union is brought together by the deception carried out by the earth beast, who brings fire down out of heaven in sight of men.

Kymmenen kuningasta, joita Herodes edustaa, sopivat seitsemännen valtakunnan syntymäpäivänä antavansa puolet valtakunnastaan pedolle sunnuntailakikriisin aikana, jota kuvataan ”yhdeksi hetkeksi”. Tuona ”hetkenä” käsiala kirjoitetaan Belsassarin seinälle. Tuona ”hetkenä” Sadrak, Meesak ja Abed-Nego heitetään pätsiin ja korotetaan pilvessä, niin kuin Ilmestyskirjan yhdennentoista luvun kaksi todistajaa. Kolminkertainen liitto saatetaan kokoon maan pedon toimeenpaneman petoksen avulla, sen pedon, joka saa tulen lankeamaan taivaasta ihmisten nähden.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed. And he doeth great wonders, so that he maketh fire come down from heaven on the earth in the sight of men, And deceiveth them that dwell on the earth by the means of those miracles which he had power to do in the sight of the beast; saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live. Revelation 13:11–14.

> Ja minä näin toisen pedon nousevan maasta; ja sillä oli kaksi sarvea niin kuin karitsalla, ja se puhui niin kuin lohikäärme. Ja se käyttää kaikkea ensimmäisen pedon valtaa sen nähden, ja saattaa maan ja siinä asuvaiset kumartamaan ensimmäistä petoa, sitä, jonka kuolinhaava parani. Ja se tekee suuria ihmeitä, niin että saa tulenkin lankeamaan taivaasta maahan ihmisten nähden, ja eksyttää maan päällä asuvaiset niillä ihmeillä, joita sen sallittiin tehdä pedon nähden; sanoen maan päällä asuvaisille, että heidän tuli tehdä kuva pedolle, jolla oli miekanhaava ja joka virkosi eloon. Ilmestys 13:11–14.

The world is deceived, not so much by the miracles, as it is by “the means of those miracles” which he had power to do. The expression “means of those miracles” is an added phrase, but it places the correct emphasis on the miracles, that should be carefully noted. The way in which the false message (fire from heaven), deceives the world is important to recognize, for we are now in the very history where the populations of planet earth are being hypnotized through an “information super-highway” that is controlled and manipulated by the globalist merchants of the earth. That subject we will leave off until later articles, but we are simply noting now that the deceit of the presidents and princes that was carried out upon Darius, is a specific prophetic subject, containing several connected elements that need to be recognized.

Maailmaa eksytetään, ei niinkään ihmeillä, vaan ”niiden ihmeiden keinoin”, joita hänellä oli valta tehdä. Ilmaus ”niiden ihmeiden keinoin” on lisätty sanamuoto, mutta se asettaa ihmeet oikeaan painotukseen, mikä on syytä panna tarkoin merkille. Tapa, jolla väärä sanoma (tuli taivaasta) eksyttää maailman, on tärkeä tunnistaa, sillä elämme nyt juuri siinä historian vaiheessa, jossa maapallon väestöjä hypnotisoidaan ”tiedon valtatiellä”, jota maailmanlaajuiset maan kauppiaat hallitsevat ja manipuloivat. Tämän aiheen jätämme myöhempiin artikkeleihin, mutta panemme nyt yksinkertaisesti merkille, että se presidenttien ja ruhtinaiden eksytys, joka kohdistettiin Dareiokseen, on erityinen profeetallinen aihe, joka sisältää useita toisiinsa liittyviä osatekijöitä, jotka on tunnistettava.

The three-fold union is brought together by the deception of Salome’s sensuous dance before the rulers at Herod’s birthday party. The deception that was forced upon Pilate, that was two-fold in nature, which was the accusation that Christ was causing and promoting sedition against the state power, and also that He was blaspheming against the religious power. In that history three antagonists came together. The Roman power (the state), Barabbas, a false Christ (the false prophet), and the apostate Jewish church (the beast). The apostate church deceived the Roman authority (the state), with the two-fold lie of sedition and blasphemy.

Kolminkertainen liitto kootaan yhteen Salomen aistillisen tanssin petoksen kautta hallitsijain edessä Herodeksen syntymäpäiväjuhlassa. Se petos, joka pakotettiin Pilatuksen eteen ja joka oli luonteeltaan kaksinkertainen, oli syytös siitä, että Kristus aiheutti ja yllytti kapinaa valtiovaltaa vastaan, ja myös siitä, että Hän pilkkasi uskonnollista valtaa vastaan. Tuossa historiassa kolme vastustajaa tuli yhteen. Roomalainen valta (valtio), Barabbas, väärä Kristus (väärä profeetta), ja luopunut juutalainen kirkko (peto). Luopunut kirkko petti Rooman vallanpitäjän (valtion) kaksinkertaisella valheella kapinasta ja jumalanpilkasta.

When Darius is finally awakened to the motivation of his deceivers, he is forced to throw Daniel into the lion’s den. Daniel broke the law of the state by his obedience to the law of God. The lie presented to Darius, was accomplished by exalting Darius’ pride, thus preventing him from recognizing the motivation of his deceivers. The lie and the deception in the story of Daniel and the lion’s den, identifies obedience to God as blasphemy and sedition, which was the same two-fold deception of the cross, and the waymark of the cross aligns with the waymark of the Sunday law.

Kun Darius viimein havahtuu pettäjiensä motiiviin, hänet pakotetaan heittämään Daniel leijonien luolaan. Daniel rikkoi valtion lakia olemalla kuuliainen Jumalan laille. Dareiokselle esitetty valhe toteutettiin korottamalla Dareioksen ylpeyttä ja estämällä näin häntä tunnistamasta pettäjiensä motiivia. Valhe ja petos Danielin ja leijonien luolan kertomuksessa määrittävät kuuliaisuuden Jumalalle jumalanpilkaksi ja kapinaksi, mikä oli sama kaksitahoinen petos ristillä, ja ristin tienviitta on linjassa sunnuntailain tienviitan kanssa.

The punishment of the religious deceiving power is a subject of Bible prophecy, as is the fact that the religious power deceives the state power.

Uskonnollista eksyttävää valtaa kohtaava rangaistus on Raamatun profetian aihe, samoin kuin sekin, että uskonnollinen valta eksyttää valtiollisen vallan.

> “The people see that they have been deluded. They accuse one another of having led them to destruction; but all unite in heaping their bitterest condemnation upon the ministers. Unfaithful pastors have prophesied smooth things; they have led their hearers to make void the law of God and to persecute those who would keep it holy. Now, in their despair, these teachers confess before the world their work of deception. The multitudes are filled with fury. ‘We are lost!’ they cry, ‘and you are the cause of our ruin;’ and they turn upon the false shepherds. The very ones that once admired them most will pronounce the most dreadful curses upon them. The very hands that once crowned them with laurels will be raised for their destruction. The swords which were to slay God’s people are now employed to destroy their enemies. Everywhere there is strife and bloodshed.” The Great Controversy, 655.

> ”Kansa näkee, että sitä on petetty. He syyttävät toinen toistaan siitä, että ovat johtaneet heidät perikatoon; mutta kaikki yhtyvät kasaamaan katkerimman tuomionsa palvelijoiden päälle. Uskottomat paimenet ovat ennustaneet miellyttäviä asioita; he ovat johtaneet kuulijansa tekemään mitättömäksi Jumalan lain ja vainoamaan niitä, jotka tahtoisivat pitää sen pyhänä. Nyt nämä opettajat tunnustavat epätoivossaan koko maailman edessä petostyönsä. Kansanjoukot ovat raivon vallassa. ’Me olemme hukassa!’ he huutavat, ’ja te olette meidän turmiomme syy;’ ja he käyvät väärien paimenten kimppuun. Juuri ne, jotka kerran ihailivat heitä eniten, lausuvat heidän ylitseen mitä kauheimpia kirouksia. Juuri ne kädet, jotka kerran seppelöivät heidät laakeriseppeleillä, kohotetaan heidän tuhokseen. Miekat, joiden oli määrä surmata Jumalan kansa, käytetään nyt heidän vihollistensa tuhoamiseen. Kaikkialla on riitaa ja verenvuodatusta.” Suuri taistelu, 655.

The religious leaders are turned upon after probation closes, for their flocks recognize that they had been deceived by a lie propagated by the religious leaders. The presidents and princes, along with their families, all suffered the same retributive judgment for the lie they propagated. When Elijah slew the false prophets at Mount Carmel, that same retribution is represented at “the great earthquake” of Revelation chapter eleven, when “seven thousand” are overthrown.

Uskonnollisia johtajia vastaan käännytään armonajan päätyttyä, sillä heidän laumansa ymmärtävät, että heitä oli petetty uskonnollisten johtajien levittämällä valheella. Presidentit ja ruhtinaat perheineen kärsivät kaikki saman kostavan tuomion sen valheen tähden, jota he levittivät. Kun Elia surmasi väärät profeetat Karmelinvuorella, sama kosto kuvataan Ilmestyskirjan yhdestoista luvun ”suuressa maanjäristyksessä”, jolloin ”seitsemän tuhatta” kukistuu.

> And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. Revelation 11:13.

> Ja samalla hetkellä tapahtui suuri maanjäristys, ja kaupungin kymmenes osa sortui, ja maanjäristyksessä sai surmansa seitsemäntuhatta ihmistä; ja jäljelle jääneet pelästyivät ja antoivat kunnian taivaan Jumalalle. Ilmestys 11:13.

In the fulfillment of the great earthquake of the French Revolution the seven thousand that were slain represented the royalty of France. At the “hour” of the great earthquake that is the Sunday law, the seven thousand that are slain represent Seventh-day Adventists who bow to Rome, for only those that understand the accountability of the Seventh-day Sabbath receive the mark of the beast when the Sunday law arrives.

Ranskan vallankumouksen suuren maanjäristyksen täyttymyksessä ne seitsemän tuhatta, jotka surmattiin, edustivat Ranskan kuninkaallista valtaa. Suuren maanjäristyksen ”hetkellä”, joka on sunnuntailaki, ne seitsemän tuhatta, jotka surmataan, edustavat seitsemännen päivän adventisteja, jotka kumartavat Roomaa, sillä vain ne, jotka ymmärtävät seitsemännen päivän sapatin vastuullisuuden, saavat pedon merkin, kun sunnuntailaki tulee voimaan.

> “The change of the Sabbath is the sign or mark of the authority of the Roman church. Those who, understanding the claims of the fourth commandment, choose to observe the false Sabbath in the place of the true, are thereby paying homage to that power by which alone it is commanded. The mark of the beast is the papal Sabbath, which has been accepted by the world in the place of the day of God’s appointment.

> Sapattikäskyn muuttaminen on Rooman kirkon vallan merkki tai tunnus. Ne, jotka neljännen käskyn vaatimukset ymmärtäen valitsevat viettää väärää sapattia oikean sijasta, osoittavat siten kunnioitusta sille vallalle, jonka yksinomaisesta määräyksestä sitä vietetään. Pedon merkki on paavillinen sapatti, jonka maailma on ottanut vastaan Jumalan määräämän päivän sijaan.

> “But the time to receive the mark of the beast, as designated in prophecy, has not yet come. The testing time has not yet come. There are true Christians in every church, not excepting the Roman Catholic communion. None are condemned until they have had the light and have seen the obligation of the fourth commandment. But when the decree shall go forth enforcing the counterfeit Sabbath, and when the loud cry of the third angel shall warn men against the worship of the beast and his image, the line will be clearly drawn between the false and the true. Then those who still continue in transgression will receive the mark of the beast in their foreheads or in their hands.

> ”Mutta pedon merkin vastaanottamisen aika, sellaisena kuin se on profetiassa määrätty, ei ole vielä tullut. Koetuksen aika ei ole vielä tullut. Jokaisessa kirkossa on tosi kristittyjä, roomalaiskatolinen yhteisö mukaan luettuna. Ketään ei tuomita, ennen kuin hän on saanut valon ja nähnyt neljännen käskyn velvoittavuuden. Mutta kun annetaan asetus, joka pakottaa viettämään väärennettyä sapattia, ja kun kolmannen enkelin voimallinen huuto varoittaa ihmisiä pedon ja sen kuvan palvomisesta, raja väärän ja todellisen välillä vedetään selvästi. Silloin ne, jotka yhä edelleen pysyvät rikkomuksessa, saavat pedon merkin otsaansa tai käteensä.

> “With rapid steps we are approaching this period. When Protestant churches shall unite with the secular power to sustain a false religion, for opposing which their ancestors endured the fiercest persecution, then will the papal Sabbath be enforced by the combined authority of church and state. There will be a national apostasy, which will end only in national ruin.” Bible Training School, February 2, 1913.

> ”Nopein askelin me lähestymme tätä aikaa. Kun protestanttiset kirkot yhtyvät maalliseen valtaan ylläpitääkseen väärää uskontoa, jonka vastustamisen vuoksi heidän esi-isänsä kärsivät ankarinta vainoa, silloin paavillinen sapatti tullaan panemaan täytäntöön kirkon ja valtion yhdistetyllä vallalla. Tapahtuu kansallinen luopumus, joka päättyy ainoastaan kansalliseen perikatoon.” Bible Training School, February 2, 1913.

The “seven thousand” who are overthrown at the “hour” of the great earthquake, that is the Sunday law, are also paralleled by the “seven thousand” who refused to bow to Jezebel in the time of Elijah.

Ne ”seitsemän tuhatta”, jotka kukistetaan suuren maanjäristyksen ”hetkellä”, toisin sanoen sunnuntailailla, rinnastuvat myös siihen ”seitsemään tuhanteen”, jotka Elian aikana kieltäytyivät kumartamasta Iisebeliä.

> Yet I have left me seven thousand in Israel, all the knees which have not bowed unto Baal, and every mouth which hath not kissed him. 1 Kings 19:18.

> Mutta minä olen jättänyt itselleni Israeliin seitsemäntuhatta, kaikki ne polvet, jotka eivät ole notkistuneet Baalille, ja jokaisen suun, joka ei ole häntä suudellut. 1. Kun. 19:18.

The first reference to seven thousand identifies a faithful group that refused to bow to Jezebel, and the last reference represents a remnant that do bow to Jezebel. When the papacy conquers the glorious land (the earth beast of Revelation thirteen), at the Sunday law, one class is “overthrown” and another class escapes the hand of Babylon’s control, for the message to come out of Babylon then begins.

Ensimmäinen viittaus seitsemään tuhanteen yksilöi uskollisen joukon, joka kieltäytyi kumartamasta Iisebeliä, ja viimeinen viittaus kuvaa jäännöstä, joka kumartaa Iisebeliä. Kun paavius sunnuntailaissa valloittaa ihanan maan (Ilmestyskirjan kolmannentoista luvun maapeto), yksi luokka “kukistetaan” ja toinen luokka pääsee Babylonin vallan käden ulottumattomiin, sillä silloin alkaa sanoma kehotuksesta lähteä ulos Babylonista.

> He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. Daniel 11:41.

> Hän tulee myös ihanaan maahan, ja monet maat kukistetaan; mutta nämä pelastuvat hänen kädestään: Edom, Moab ja ammonilaisten parhaimmisto. Daniel 11:41.

The word “countries” is an added word, for many countries are not “overthrown” at the Sunday law, but many individual Seventh-day Adventists are, for at that point they are the only ones held accountable to the light of the third angel. They are the “many,” for they were those called to be among those that received the seal of God, but they rejected that calling.

Sana ”countries” on lisätty sana, sillä monia maita ei sunnuntailain yhteydessä ”kukisteta”, mutta monet yksittäiset seitsemännen päivän adventistit kukistetaan, sillä siinä vaiheessa ainoastaan heidät pidetään vastuullisina kolmannen enkelin valosta. He ovat nuo ”monet”, sillä he olivat niitä, jotka oli kutsuttu olemaan niiden joukossa, jotka saivat Jumalan sinetin, mutta he hylkäsivät tuon kutsun.

> And he saith unto him, Friend, how camest thou in hither not having a wedding garment? And he was speechless. Then said the king to the servants, Bind him hand and foot, and take him away, and cast him into outer darkness; there shall be weeping and gnashing of teeth. For many are called, but few are chosen. Matthew 22:12–14.

> Ja hän sanoi hänelle: Ystävä, kuinka sinä olet tullut tänne sisälle ilman häävaatetta? Mutta hän jäi sanattomaksi. Silloin kuningas sanoi palvelijoille: Sitokaa hänet käsistä ja jaloista ja viekää hänet pois ja heittäkää ulos pimeyteen; siellä on oleva itku ja hammasten kiristys. Sillä monet ovat kutsutut, mutta harvat valitut. Matteus 22:12–14.

The deception of the princes and presidents in Daniel chapter six is identifying the punishment of the religious power that deceives the state power.

Ruhtinaiden ja päämiesten petos Danielin kuudennessa luvussa osoittaa sen uskonnollisen vallan rangaistuksen, joka pettää valtiollisen vallan.

> And the king commanded, and they brought those men which had accused Daniel, and they cast them into the den of lions, them, their children, and their wives; and the lions had the mastery of them, and brake all their bones in pieces or ever they came at the bottom of the den. Daniel 6:24.

> Ja kuningas käski, ja ne miehet, jotka olivat syyttäneet Danielia, tuotiin esiin, ja heidät heitettiin leijonain luolaan, he itse, heidän lapsensa ja heidän vaimonsa; ja leijonat valtasivat heidät ja murskasivat kaikki heidän luunsa, ennen kuin he olivat ehtineet luolan pohjalle. Daniel 6:24.

We shall continue the book of Daniel in the next article.

Jatkamme Danielin kirjaa seuraavassa artikkelissa.

> And what shall I more say? for the time would fail me to tell of Gedeon, and of Barak, and of Samson, and of Jephthae; of David also, and Samuel, and of the prophets: Who through faith subdued kingdoms, wrought righteousness, obtained promises, stopped the mouths of lions. Hebrews 11:32, 33.

> Ja mitä vielä sanoisin? Aika loppuisi minulta, jos kertoisin Gideonista ja Baarakista ja Simsonista ja Jeftasta, sekä Daavidista ja Samuelista ja profeetoista; jotka uskon kautta kukistivat valtakuntia, harjoittivat vanhurskautta, saavuttivat lupaukset, tukkivat leijonain kidat. Hepr. 11:32, 33.

Back to Articles