Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Seven

Joelin kirja ja laodikealainen seitsemännen päivän adventistikirkko – Numero seitsemän

Number Seven

Luku seitsemän

Author

Jeff Pippenger

Published

December 9, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the first few articles we included the passage from The Desire of Ages which addresses Christ presenting the parable of the vineyard to the quibbling Jews. The parable of the song of the vineyard is also the song of Moses and the Lamb which the one hundred and forty-four thousand, and inspiration informs us that a “song” in prophecy represents an “experience.” The one hundred and forty-four thousand follow the Lamb whithersoever He goeth, so they will walk through the same experience as did Christ and Moses. Christ as the omega of ancient Israel’s prophetic history and Moses the alpha of ancient Israel’s prophetic history both lived in parallel periods when a former covenant people were being passed by and as a new covenant people were being chosen. The one hundred and forty-four thousand sing the song of Moses and of the Lamb by experiencing a history when a former covenant people are being passed by—while the Lord enters into covenant with His final covenant people.

Ensimmäisissä muutamissa kirjoituksissa sisällytimme mukaan kohdan teoksesta *Aikakausien Toivo*, jossa käsitellään sitä, kuinka Kristus esitti viinitarhan vertauksen väitteleville juutalaisille. Vertaus viinitarhan laulusta on myös Mooseksen ja Karitsan laulu, jonka sataneljäkymmentäneljätuhatta laulavat, ja inspiraatio ilmoittaa meille, että ”laulu” edustaa profetiassa ”kokemusta”. Sataneljäkymmentäneljätuhatta seuraavat Karitsaa, minne ikinä Hän meneekin, joten he käyvät läpi saman kokemuksen kuin Kristus ja Mooses. Kristus, muinaisen Israelin profeetallisen historian omegana, ja Mooses, muinaisen Israelin profeetallisen historian alfana, elivät kumpikin rinnakkaisina ajanjaksoina, jolloin entinen liittokansa sivuutettiin ja uusi liittokansa valittiin. Sataneljäkymmentäneljätuhatta laulavat Mooseksen ja Karitsan laulun kokemalla historian, jossa entinen liittokansa sivuutetaan — samalla kun Herra tekee liiton lopullisen liittokansansa kanssa.

Prophetically when Christ was presenting the parable it aligns with Peter addressing the quibbling Jews at Pentecost. In the final crisis, Jesus presenting the parable to the quibbling Jews, represents those who are singing the song of the vineyard to the drunkards of Ephraim. Peter is presenting the same song at Pentecost, only he is singing in the key of Joel. The song of the vineyard is the song of a former covenant people being divorced during the same time that a new covenant people are being married to the Lord. The virgins who were disappointed and entered into the tarrying time were waiting for the marriage, and the perfect fulfillment would be that they are waiting for the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Profeetallisesti katsottuna, kun Kristus esitti vertauksen, se vastaa sitä, että Pietari helluntaina puhutteli väitteleviä juutalaisia. Viimeisessä kriisissä Jeesuksen esittäessä vertauksen väitteleville juutalaisille hän edustaa niitä, jotka laulavat viinitarhan laulua Efraimin juopoille. Pietari esittää helluntaina saman laulun, ainoastaan hän laulaa sen Joelin sävellajissa. Viinitarhan laulu on laulu siitä, kuinka entinen liittokansa hylätään samanaikaisesti, kun uusi liittokansa vihitään Herralle. Neitsyet, jotka pettyivät ja astuivat viipymisen aikaan, odottivat avioliittoa, ja täydellinen täyttymys olisi, että he odottavat niiden sadanneljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimistä.

The book of Joel begins with its first chapter describing how God’s vineyard has been destroyed by the drinkers of wine and strong drink, who have had the “new wine” cut off from their mouths. As soon as Jesus informed the Jews their kingdom would be taken from them and given to a group of husbandmen who will bring forth the genuine fruits of the vineyard, Jesus switched gears and cited the cornerstone in the temple that was set aside, but which was destined to become the capstone. The beginning was going to be repeated at the end, and when this truth is set forth, it is represented as “marvelous.”

Joelin kirja alkaa siten, että sen ensimmäinen luku kuvaa, kuinka viinin ja väkijuoman juojat ovat hävittäneet Jumalan viinitarhan, he, joiden suusta ”uusi viini” on katkaistu pois. Heti kun Jeesus ilmoitti juutalaisille, että heidän valtakuntansa otettaisiin heiltä pois ja annettaisiin joukolle viinitarhureita, jotka tuottaisivat viinitarhan aidot hedelmät, Jeesus muutti puheensa suuntaa ja viittasi temppelin kulmakiveen, joka oli syrjään pantu mutta jonka oli määrä tulla huippukiveksi. Alku oli toistuva lopussa, ja kun tämä totuus esitetään, sitä kuvataan ”ihmeelliseksi”.

The “rule of first mention” in God’s Word informs us that because Joel first addresses the destruction of the vineyard that it is the primary point of his testimony. Joel is not alone for every major prophet begins their testimony addressing the sins and lost condition of Israel.

Jumalan sanan ”ensimmäisen maininnan sääntö” osoittaa meille, että koska Joel ensiksi käsittelee viinitarhan hävitystä, se on hänen todistuksensa ensisijainen painopiste. Joel ei ole yksin, sillä jokainen merkittävä profeetta aloittaa todistuksensa käsittelemällä Israelin syntejä ja sen kadotettua tilaa.

In Isaiah twenty-eight the “scornful men which rule” “Jerusalem” are represented as the “drunkards of Ephraim,” and as the “crown of pride.” “Crown” represents leadership and “pride” represents a satanic character.

Jesajan kahdennessakymmenennessäkahdeksannessa luvussa “pilkkaajamiehet, jotka hallitsevat” “Jerusalemissa” esitetään “Efraimin juoppoina” ja “ylpeyden kruununa”. “Kruunu” merkitsee johtajuutta ja “ylpeys” merkitsee saatanallista luonnetta.

The drunkards are contrasted with the remnant (“residue”) who become God’s “crown” of glory, for during the latter rain the Lord sets up His “kingdom of glory” as typified by Him setting up the “kingdom of grace” at the cross. The kingdom of grace at the cross typifies the kingdom of glory at the Sunday law.

Juomarit asetetaan vastakkain jäännöksen (“residue”) kanssa, josta tulee Jumalan kirkkauden “kruunu”, sillä myöhäissateen aikana Herra pystyttää kirkkauden “valtakuntansa”, niin kuin sitä esikuvallisesti kuvasi se, että Hän pystytti armon “valtakunnan” ristillä. Armon valtakunta ristillä on esikuva kirkkauden valtakunnasta sunnuntailaissa.

The latter rain began on 9/11 when the sealing of the one hundred and forty-four thousand and the judgment of the living also began. In the sealing time the outpouring of the Holy Spirit began at 9/11, as Jesus breathed a few drops. It is the foundation and the outpouring of the Holy Spirit at the Midnight Cry that is the capstone. “Marvelous” is a symbol of the period of the outpouring of the spirit from “9/11 unto the Sunday law.”

Jälkisade alkoi 9/11, jolloin myös sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöiminen ja elävien tuomio alkoivat. Sinetöimisen aikana Pyhän Hengen vuodatus alkoi 9/11, kun Jeesus puhalsi muutamia pisaroita. Se on perustus, ja Pyhän Hengen vuodatus Keskiyön huudon aikana on lakikivi. ”Ihmeellinen” on vertauskuva Hengen vuodatuksen ajanjaksosta ”9/11:stä sunnuntailakiin asti”.

The parallel, yet opposite symbolism of the “crown” representing leadership is set forth in the narrative of Isaiah twenty-eight when the drunkards who rule Jerusalem are passed by and the leadership of God’s church is given to the residue. This illustrates the parable of the vineyard. The drunkard’s crown is removed and the one hundred and forty-four thousand are then the crown which represents Christ’s kingdom. Isaiah teaches the same truth in chapter twenty-two when Shebna is cast into a far country and replaced with Eliakim. Whether it is the drunkards of Ephraim or Shebna in chapter twenty-two they both represent the leadership of God’s former covenant people being passed by.

Johtajuutta edustavan ”kruunun” rinnakkainen, mutta vastakkainen symboliikka esitetään Jesajan kahdennessakymmenennessä kahdeksannessa luvussa olevassa kertomuksessa, jossa Jerusalemia hallitsevat juomarit sivuutetaan ja Jumalan seurakunnan johto annetaan jäännökselle. Tämä havainnollistaa viinitarhan vertausta. Juomarin kruunu poistetaan, ja sitten sataneljäkymmentäneljätuhatta ovat se kruunu, joka edustaa Kristuksen valtakuntaa. Jesaja opettaa saman totuuden kahdennessakymmenennessä toisessa luvussa, kun Sebna heitetään kaukaiseen maahan ja hänen tilalleen asetetaan Eljakim. Olivatpa kyseessä Efraimin juomarit tai kahdennessakymmenennessä toisessa luvussa mainittu Sebna, he molemmat edustavat sitä, että Jumalan entisen liiton kansan johto sivuutetaan.

Zechariah identifies the Triumphal Entry, which is also the Midnight Cry, and the verses that follow agree with Isaiah by identifying God’s people as a crown.

Sakarja yksilöi riemusaaton, joka on myös keskiyön huuto, ja sitä seuraavat jakeet ovat Jesajan kanssa yhtä mieltä siinä, että ne osoittavat Jumalan kansan kruunuksi.

> Rejoice greatly, O daughter of Zion; shout, O daughter of Jerusalem: behold, thy King cometh unto thee: he is just, and having salvation; lowly, and riding upon an ass, and upon a colt the foal of an ass. And I will cut off the chariot from Ephraim, and the horse from Jerusalem, and the battle bow shall be cut off: and he shall speak peace unto the heathen: and his dominion shall be from sea even to sea, and from the river even to the ends of the earth.

> Iloitse suuresti, tytär Siion; riemuhuuda, tytär Jerusalem: katso, sinun kuninkaasi tulee sinun tykösi: hän on vanhurskas, ja hänellä on pelastus; nöyrä, ja hän ratsastaa aasilla, aasinvarsalla, aasin tammavarsalla. Ja minä hävitän vaunut Efraimista ja hevoset Jerusalemista, ja sotajousi hävitetään; ja hän julistaa rauhaa pakanoille: ja hänen valtansa ulottuu merestä mereen ja virrasta maan ääriin asti.

> As for thee also, by the blood of thy covenant I have sent forth thy prisoners out of the pit wherein is no water.

> Ja sinunkin osaltasi minä olen liittosi veren tähden päästänyt vankisi vedettömästä kuopasta.

> Turn you to the strong hold, ye prisoners of hope: even today do I declare that I will render double unto thee; When I have bent Judah for me, filled the bow with Ephraim, and raised up thy sons, O Zion, against thy sons, O Greece, and made thee as the sword of a mighty man.

> Palatkaa turvapaikkaan, te toivon vangit; jo tänä päivänä minä julistan, että annan sinulle kaksinkertaisesti takaisin. Sillä minä jännitän Juudan kuin jousen itselleni, asetan Efraimin siihen nuoleksi, herätän sinun poikasi, Siion, sinun poikiasi vastaan, Kreikka, ja teen sinut väkevän miehen miekan kaltaiseksi.

> And the Lord shall be seen over them, and his arrow shall go forth as the lightning: and the Lord God shall blow the trumpet, and shall go with whirlwinds of the south. The Lord of hosts shall defend them; and they shall devour, and subdue with sling stones; and they shall drink, and make a noise as through wine; and they shall be filled like bowls, and as the corners of the altar. And the Lord their God shall save them in that day as the flock of his people: for they shall be as the stones of a crown, lifted up as an ensign upon his land. For how great is his goodness, and how great is his beauty! corn shall make the young men cheerful, and new wine the maids. Zechariah 9:9–17.

> Ja Herra on ilmestyvä heidän ylitseen, ja hänen nuolensa lähtee kuin salama; ja Herra, Herra, puhaltaa pasuunaan ja käy etelän myrskytuulissa. Herra Sebaot on suojeleva heitä; ja he syövät ja tallaavat jalkoihinsa linkokivet; he juovat ja metelöivät niin kuin viinistä; he tulevat täyteen kuin maljat, kuin alttarin kulmat. Ja Herra, heidän Jumalansa, pelastaa heidät sinä päivänä kansansa laumana; sillä he ovat kuin kruunun kivet, kohotettuina kuin lippumerkki hänen maassansa. Sillä kuinka suuri onkaan hänen hyvyytensä, ja kuinka suuri hänen kauneutensa! vilja virvoittaa nuorukaiset ja uusi viini neitsyet. Sakarja 9:9–17.

Verse eleven (9/11) states, “As for thee also, by the blood of thy covenant I have sent forth thy prisoners out of the pit wherein is no water.” Christ confirmed the covenant with many for one week, and the week began at His baptism. For three and a half years Christ walked among men and in the concluding period of those three and a half years Christ fulfilled Zechariah’s prediction identifying the triumphal entry of the Messiah into Jerusalem. The Midnight Cry began a period which led to Christ’s death, burial and resurrection. Christ’s baptism represents His death, burial and resurrection, so the beginning and ending of the period of three and a half years are the same.

Jae yksitoista (9/11) kuuluu: ”Myös sinun tähtesi, liittosi veren tähden, minä päästän vankisi vedettömästä kuopasta.” Kristus vahvisti liiton monien kanssa yhdeksi viikoksi, ja viikko alkoi Hänen kasteestaan. Kolmen ja puolen vuoden ajan Kristus vaelsi ihmisten keskellä, ja noiden kolmen ja puolen vuoden päättävässä vaiheessa Kristus täytti Sakarjan ennustuksen, joka osoitti Messiaan voittoisan tulon Jerusalemiin. Keskiyön huuto aloitti ajanjakson, joka johti Kristuksen kuolemaan, hautaamiseen ja ylösnousemukseen. Kristuksen kaste edustaa Hänen kuolemaansa, hautaamistaan ja ylösnousemustaan, joten kolmen ja puolen vuoden ajanjakson alku ja loppu ovat sama asia.

Christ’s baptism typifies 9/11, and 9/11 marks the beginning of a period that ends at the Sunday law. At 9/11 the latter rain began to sprinkle and at the Sunday law it is poured out without measure as typified by Christ breathing upon the disciples a few drops of rain in advance of the outpouring at Pentecost.

Kristuksen kaste on esikuva 9/11:stä, ja 9/11 merkitsee sellaisen ajanjakson alkua, joka päättyy sunnuntailakiin. 9/11:n hetkellä myöhäissade alkoi tihkua, ja sunnuntailain aikana se vuodatetaan ilman mittaa, kuten Kristuksen opetuslasten päälle puhaltamat muutamat sadepisarat ennakoivat helluntaina tapahtuvaa vuodattamista.

Zechariah 9:11 aligns with 9/11 and also the Midnight Cry which leads to the Sunday law. At 9/11 the Laodicean message arrived as present truth as it had done in 1856 and 1888. The Laodicean message is given to people who are unaware that they are dead. They are in a “pit” with no latter rain message, for their pit has no water. If Laodicea would just respond to the knocking on their hearts the Lord would raise them out of the pit, for until probation closes at the Sunday law they are “prisoners of hope.”

Sakarja 9:11 on yhdenmukainen 9/11:n sekä myös keskiyön huudon kanssa, joka johtaa sunnuntailakiin. 9/11:n aikaan Laodikean sanoma saapui nykyisenä totuutena, niin kuin se oli tehnyt vuonna 1856 ja 1888. Laodikean sanoma annetaan ihmisille, jotka eivät tiedosta olevansa kuolleita. He ovat ”kuopassa” ilman myöhäissateen sanomaa, sillä heidän kuopassaan ei ole vettä. Jos Laodikea vain vastaisi sydämillään tapahtuvaan kolkutukseen, Herra nostaisi heidät ylös kuopasta, sillä siihen saakka, kunnes koetusaika päättyy sunnuntailaissa, he ovat ”toivon vankeja”.

> As for thee also, by the blood of thy covenant I have sent forth thy prisoners out of the pit wherein is no water. Turn you to the strong hold, ye prisoners of hope: even to day do I declare that I will render double unto thee. Zechariah 9:11, 12.

> Ja sinunkin tähtesi, liittosi veren kautta minä päästän vankisi vedettömästä kuopasta. Palatkaa turvapaikkaan, te toivon vangit; jo tänä päivänä minä julistan, että annan sinulle kaksinkertaisesti takaisin. Sakarja 9:11, 12.

9/11 empowered the message which arrived in 1989. That message is the third angel’s message, but in the structure and terms of the Millerite reformatory movement, 1989 marked the arrival of the first angel. The first angel’s message was empowered on August 11, 1840 by a fulfillment of a prophecy concerning Islam, and it identifies that 1989’s arrival of the third angel would be empowered by a fulfillment of a prophecy concerning Islam.

9/11 vahvisti sanoman, joka saapui vuonna 1989. Tuo sanoma on kolmannen enkelin sanoma, mutta milleriittisen uudistusliikkeen rakenteessa ja käsittein ilmaistuna vuosi 1989 merkitsi ensimmäisen enkelin saapumista. Ensimmäisen enkelin sanoma vahvistettiin 11. elokuuta 1840 Islamia koskevan profetian täyttymyksellä, ja se osoittaa, että vuonna 1989 tapahtunut kolmannen enkelin saapuminen vahvistettaisiin Islamia koskevan profetian täyttymyksellä.

When the prophecy of Islam was confirmed on August 11, 1840 the angel of Revelation ten descended, thus typifying the descent of the angel of Revelation eighteen on 9/11. The empowerment of the first angel in 1840, and the empowerment of the second angel in 1844 both typify the empowerment of the third angel on 9/11. July 18, 2020 was the arrival of the second angel as typified by the first disappointment of the Millerites on April 19, 1844. The histories of both empowerments of the first and second angels of Millerite history, and also the history of the empowerment of the third angel on 9/11 provide witnesses to the empowerment of the message of the Midnight Cry that arrived in July 2023.

Kun islamia koskeva profetia vahvistettiin 11. elokuuta 1840, Ilmestyskirjan kymmenes enkeli laskeutui alas, esikuvaten siten Ilmestyskirjan kahdeksannentoista enkelin laskeutumista 9/11. Ensimmäisen enkelin voimaannuttaminen vuonna 1840 ja toisen enkelin voimaannuttaminen vuonna 1844 esikuvaavat molemmat kolmannen enkelin voimaannuttamista 9/11. Heinäkuun 18. päivä 2020 oli toisen enkelin saapuminen, kuten sitä esikuvasi milleriittojen ensimmäinen pettymys 19. huhtikuuta 1844. Sekä milleriittien historian ensimmäisen ja toisen enkelin voimaannuttamisen vaiheet että myös kolmannen enkelin voimaannuttamisen historia 9/11 tarjoavat todistajat Keskiyön huudon sanoman voimaannuttamiselle, joka saapui heinäkuussa 2023.

The period of the sealing begins at 9/11 and ends at the Sunday law. It begins with Christ breathing a few drops of the latter rain and ends with tongues of fire carrying a message to the world at Pentecost. Peter identified Pentecost as a fulfillment of Joel. That being the fact of the matter it establishes that Christ’s breathing was also a fulfillment of Joel, for the Pentecostal season has a specific beginning and ending that demonstrates that the alpha is also the omega. The day of Christ’s resurrection the barley first fruit offering was made, and fifty days later on Pentecost the wheat first fruit offering was lifted up. 9/11 typifies the Midnight Cry that arrives just before and leads to the Sunday law. The perfect fulfillment of Zechariah 9:9 representation of the Midnight Cry is post-July 2023.

Sinetöimisen ajanjakso alkaa 11.9.:stä ja päättyy sunnuntailakiin. Se alkaa sillä, että Kristus puhaltaa muutamia pisaroita myöhäissadetta, ja päättyy siihen, että tuliset kielet kantavat sanoman maailmalle helluntaina. Pietari osoitti helluntain olevan Joelin täyttymys. Koska asia on näin, se vahvistaa, että myös Kristuksen puhaltaminen oli Joelin täyttymys, sillä helluntaikaudella on määrätty alku ja loppu, mikä osoittaa, että alfa on myös oomega. Kristuksen ylösnousemuksen päivänä annettiin ohran esikoislyhdeuhri, ja viisikymmentä päivää myöhemmin helluntaina kohotettiin vehnän esikoisuhri. 11.9. on esikuva keskiyön huudosta, joka saapuu juuri ennen sunnuntailakia ja johtaa siihen. Sakarja 9:9:n täydellinen täyttymys keskiyön huudon esikuvana sijoittuu heinäkuun 2023 jälkeiseen aikaan.

> Rejoice greatly, O daughter of Zion; shout, O daughter of Jerusalem: behold, thy King cometh unto thee: he is just, and having salvation; lowly, and riding upon an ass, and upon a colt the foal of an ass. Zechariah 9:9.

> Iloitse suuresti, Siionin tytär; riemuitse, Jerusalemin tytär: katso, sinun kuninkaasi tulee sinun tykösi: hän on vanhurskas, ja hänellä on pelastus; nöyrä, ja hän ratsastaa aasilla, aasintamman varsalla. Sakarja 9:9.

So Zechariah agrees with Isaiah’s symbolization of God’s people being a crown, but he adds that the crown is also the ensign when he recorded, “for they shall be as the stones of a crown, lifted up as an ensign upon his land“, and Zechariah further echoes the joy associated with Joel’s symbols of “corn” and “new wine,” by stating, “corn shall make the young men cheerful, and new wine the maids.” As we consider the record of the drunkards of Ephraim in chapter twenty-eight, take note that this is the biblical chapter that identifies the “rest and the refreshing.” This is one of the primary passages in the Scriptures concerning the latter rain, so these drunkards of Ephraim must be the same drunks Joel speaks of.

Siten Sakarja on yhtä mieltä Jesajan kanssa siinä, että Jumalan kansaa kuvataan kruunuksi, mutta hän lisää, että kruunu on myös lippumerkki, kun hän kirjoitti: ”sillä he ovat oleva kuin kruunun kivet, nostetut kuin lippumerkki hänen maallansa”, ja Sakarja edelleen kaikuu sitä iloa, joka liittyy Joelin vertauskuviin ”viljasta” ja ”uudesta viinistä”, sanoessaan: ”vilja on ilahduttava nuorukaiset ja uusi viini neitsyet.” Kun tarkastelemme kertomusta Efraimin juomareista kahdennessakymmenennessä kahdeksannessa luvussa, pankaamme merkille, että tämä on se raamatunluku, joka yksilöi ”levon ja virvoituksen”. Tämä on yksi Raamatun keskeisistä kohdista, jotka koskevat myöhäissadetta, joten näiden Efraimin juomareiden täytyy olla samat juomarit, joista Joel puhuu.

> Woe to the crown of pride, to the drunkards of Ephraim, whose glorious beauty is a fading flower, which are on the head of the fat valleys of them that are overcome with wine! Behold, the Lord hath a mighty and strong one, which as a tempest of hail and a destroying storm, as a flood of mighty waters overflowing, shall cast down to the earth with the hand. The crown of pride, the drunkards of Ephraim, shall be trodden under feet: And the glorious beauty, which is on the head of the fat valley, shall be a fading flower, and as the hasty fruit before the summer; which when he that looketh upon it seeth, while it is yet in his hand he eateth it up. In that day shall the Lord of hosts be for a crown of glory, and for a diadem of beauty, unto the residue of his people, And for a spirit of judgment to him that sitteth in judgment, and for strength to them that turn the battle to the gate. But they also have erred through wine, and through strong drink are out of the way; the priest and the prophet have erred through strong drink, they are swallowed up of wine, they are out of the way through strong drink; they err in vision, they stumble in judgment. For all tables are full of vomit and filthiness, so that there is no place clean. …

> Voi ylpeyden kruunua, Efraimin juomareita, joiden loistava kauneus on kuihtuva kukka, rehevien laaksojen kukkuloilla, viinistä voipuneiden yllä! Katso, Herralla on väkevä ja voimallinen, joka kuin raesade ja turmiomyrsky, kuin maahan syöksyvä valtavien, tulvivan vetten vyöry, paiskaa maahan väkevällä kädellä. Ylpeyden kruunu, Efraimin juomarit, tallataan jalkoihin. Ja loistava kauneus, joka on rehevän laakson kukkulalla, on oleva kuin kuihtuva kukka, kuin varhaisviikuna ennen kesää; joka, kun joku sen näkee, nielee sen heti, sen vielä kädessään ollessa. Sinä päivänä on Herra Sebaot oleva kunnian kruunu ja kauneuden diadeemi kansansa jäännökselle, ja tuomion henki sille, joka istuu tuomiolla, ja voima niille, jotka torjuvat taistelun takaisin portille. Mutta nämäkin hoippuvat viinistä ja horjuvat väkijuomasta; pappi ja profeetta hoippuvat väkijuomasta, viini on heidät niellyt, he horjuvat väkijuomasta; he erehtyvät näyissä, he kompastelevat tuomiossa. Sillä kaikki pöydät ovat täynnä oksennusta ja saastaa, niin ettei puhdasta paikkaa ole. …

> Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned.

> Pysähtykää ja ihmetelkää; huutakaa ja vaikeroikaa: he ovat juovuksissa, mutta eivät viinistä; he horjuvat, mutta eivät väkijuomasta. Sillä Herra on vuodattanut teidän päällenne syvän unen hengen ja sulkenut teidän silmänne; profeetat ja teidän hallitsijanne, näkijät, hän on peittänyt. Ja kaiken näky on tullut teille kuin sinetöidyn kirjan sanat, jonka he antavat oppineelle sanoen: ”Lue tämä, minä pyydän”; ja hän sanoo: ”En voi, sillä se on sinetöity.” Ja kirja annetaan sille, joka ei ole oppinut, sanoen: ”Lue tämä, minä pyydän”; ja hän sanoo: ”En ole oppinut.”

> Wherefore the Lord said, Forasmuch as this people draw near me with their mouth, and with their lips do honour me, but have removed their heart far from me, and their fear toward me is taught by the precept of men: Therefore, behold, I will proceed to do a marvellous work among this people, even a marvellous work and a wonder: for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, Who seeth us? and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 28:1–8; 29:9–16.

> Sen tähden Herra sanoi: Koska tämä kansa lähestyy minua suullaan ja kunnioittaa minua huulillaan, mutta on siirtänyt sydämensä kauas minusta, ja heidän minua kohtaan tuntemansa pelko on ihmisiltä opittua käskyjen noudattamista, sentähden, katso, minä teen jälleen tälle kansalle ihmeellisen teon, ihmeellisen teon ja ihmeen; sillä heidän viisaittensa viisaus katoaa, ja heidän ymmärtäväistensä ymmärrys peittyy. Voi niitä, jotka syvälle kätkevät aikeensa Herralta, joiden teot tapahtuvat pimeässä ja jotka sanovat: Kuka meidät näkee? ja kuka meidät tuntee? Totisesti, teidän asioidenne ylösalaisin kääntäminen on katsottava samaksi kuin savi savenvalajan kädessä; sillä sanoisiko teko tekijästään: Hän ei ole minua tehnyt? tahi sanoisiko valmistettu siitä, joka sen valmisti: Hänellä ei ollut ymmärrystä? Jesaja 28:1–8; 29:9–16.

The Lord is going to do a “marvelous work” among the drunkards of Ephraim as he removes their wisdom and understanding, the very two elements associated with understanding the increase of knowledge when a prophetic message is unsealed. It is the wise who understand. Part of the “marvelous work” is removing the knowledge that is unsealed by the Lion of the tribe of Judah from the minds of the drunkards of Ephraim. The separation of the wise and wicked is part of the Lord’s “marvelous work.” It is the everlasting gospel. After Christ led the quibbling Jews through the parable of the vineyard and thus trapped them into pronouncing their own judgment, He asked a question from Psalm 118:

Herra on tekevä ”ihmeellisen työn” Efraimin juopuneiden keskuudessa poistaessaan heiltä viisauden ja ymmärryksen, juuri ne kaksi tekijää, jotka liittyvät tiedon lisääntymisen ymmärtämiseen silloin, kun profeetallinen sanoma avataan sineteistään. Viisaat ovat ne, jotka ymmärtävät. Osa ”ihmeellisestä työstä” on sen tiedon poistaminen Efraimin juopuneiden mielistä, jonka Juudan sukukunnan Leijona avaa sineteistään. Viisaiden ja jumalattomien erottaminen toisistaan on osa Herran ”ihmeellistä työtä”. Se on iankaikkinen evankeliumi. Johdatettuaan saivartelevat juutalaiset viinitarhan vertauksen kautta ja siten saatettuaan heidät julistamaan oman tuomionsa, hän esitti kysymyksen Psalmista 118:

> The stone which the builders refused is become the head stone of the corner. This is the Lord’s doing; it is marvelous in our eyes. This is the day which the Lord hath made; we will rejoice and be glad in it. Psalms 118:22–24.

> Se kivi, jonka rakentajat hylkäsivät, on tullut kulmakiven pääkiveksi. Herralta tämä on tullut; se on ihmeellistä meidän silmissämme. Tämä on se päivä, jonka Herra on tehnyt; iloitkaamme ja riemuitkaamme siitä. Psalmit 118:22–24.

The Lord is to accomplish “a marvelous work and a wonder” upon the drunkards of Ephraim and it includes removing their ability to recognize truth. The “head stone of the corner” is marvelous in the eyes of those who possess Joel’s “new wine.”

Herra on tekevä Efraimin juopuneille ”ihmeellisen teon, ihmeen”, ja siihen sisältyy heidän kykynsä tunnistaa totuus poistaminen. ”Kulman pääkivi” on ihmeellinen niiden silmissä, joilla on Joelin ”uusi viini”.

The drunkards cannot read the book that is sealed whether it is the leadership represented as “learned” or the laity represented by the “not learned.” It is impossible for the drunkards to understand rightly the prophetic testimony of Scriptures as represented as “the book that is sealed.” The drunkards are also twice identified as being “out of the way.” Once again this is recorded in Isaiah twenty-eight a premier latter rain passage of Scripture, where Isaiah identifies the “rest and refreshing” that the drunkards would not hear. The “rest and refreshing” is a message, for it can be heard.

Juopuneet eivät kykene lukemaan sinetöityä kirjaa, olipa kyse johdosta, jota edustavat ”oppineet”, tai maallikoista, joita edustavat ”oppimattomat”. Juopuneiden on mahdotonta ymmärtää oikein Raamatun profeetallista todistusta, jota kuvataan ”sinetöidyksi kirjaksi”. Juopuneet samastetaan myös kahdesti niihin, jotka ovat ”poissa tieltä”. Tämä on jälleen kirjattu Jesajan kahdennessakymmenennessäkahdeksannessa luvussa, eräässä ensisijaisen tärkeässä myöhäissadetta käsittelevässä raamatunkohdassa, jossa Jesaja osoittaa, mikä on se ”lepo ja virvoitus”, jota juopuneet eivät tahtoneet kuulla. ”Lepo ja virvoitus” on sanoma, sillä se voidaan kuulla.

That drunkenness has taken the drunkards out of the way of Jeremiah’s “old paths” which is the “way” to walk in and find the latter rain, represented as “rest” by Jeremiah. The rejection of the latter rain message by the drunkards of Ephraim is a specific subject of God’s Word. They are drunk because they refused to return to the foundational history which provides the blueprint for the history of the one hundred and forty-four thousand which is the history of the latter rain.

Tuo juopumus on vienyt juopuneet pois Jeremian ”ikivanhoilta poluilta”, joka on se ”tie”, jolla tulee vaeltaa ja jolla löydetään myöhäissade, jota Jeremia kuvaa ”lepoksi”. Myöhäissateen sanoman hylkääminen Efraimin juopuneiden taholta on Jumalan Sanan erityinen aihe. He ovat juopuneita, koska he kieltäytyivät palaamasta perustavaan historiaan, joka tarjoaa esikuvan sadan neljänkymmenen neljän tuhannen historialle, joka on myöhäissateen historia.

The “marvelous work” that is accomplished upon the drunkards of Ephraim occurs during the outpouring of the latter rain. During the latter rain a testing message produces two classes of worshippers, which are illustrated by the “wine” which they partake of. The wicked have refused to base their prophetic application upon the lines of sacred history and those who employ the “line upon line” methodology of Isaiah twenty-eight partake of the “new wine.” The wicked’s drunkenness is manifested by their inability to understand prophecy, and their blind condition was caused by an unwillingness to return to the foundational old paths. Jesus rebuked the quibbling Jews by asking if they had ever read about the stone which is rejected, and becomes the head of the corner.

”Ihmeellinen työ”, joka suoritetaan Efraimin juopuneiden kohdalla, tapahtuu myöhäissateen vuodattamisen aikana. Myöhäissateen aikana koetteleva sanoma synnyttää kaksi palvojien luokkaa, joita havainnollistaa se ”viini”, jota he juovat. Jumalattomat ovat kieltäytyneet perustamasta profeetallista sovellustaan pyhän historian linjoille, ja ne, jotka käyttävät Jesajan kahdeksannenkolmatta luvun ”rivi rivin päälle” -menetelmää, juovat ”uutta viiniä”. Jumalattomien juopumus ilmenee heidän kyvyttömyydessään ymmärtää profetiaa, ja heidän sokea tilansa aiheutui haluttomuudesta palata perustaviin vanhoihin polkuihin. Jeesus nuhteli saivartelevia juutalaisia kysymällä, olivatko he koskaan lukeneet kivestä, joka hylätään ja joka tulee kulmakiven pääksi.

The stone which becomes the head of the corner represents that the prophetic truth that the foundation or cornerstone is duplicated in the capstone. The alpha stone is also the omega stone. The primary prophetic principle which establishes and upholds the methodology of line upon line, (which is the methodology of the latter rain) is that the beginning of a thing illustrates the end of a thing. The primary prophetic principle in the Millerite movement was the day for a year principle that was confirmed when the angel of Revelation ten descended. The primary prophetic principle in the movement of the one hundred and forty-four thousand is that the beginning illustrates the end which was confirmed when the angel of Revelation eighteen descended.

Kivi, josta tulee kulmakiven pää, ilmaisee sen, että profeetallinen totuus, jonka mukaan perustus eli kulmakivi kahdentuu päätöskivessä. Alfa-kivi on myös omega-kivi. Ensisijainen profeetallinen periaate, joka vahvistaa ja ylläpitää menetelmää rivi rivin päälle (joka on myöhäissateen metodologia), on se, että asian alku havainnollistaa asian lopun. Ensisijainen profeetallinen periaate milleriittiliikkeessä oli päivä-vuosi-periaate, joka vahvistettiin, kun Ilmestyskirjan kymmenennen luvun enkeli astui alas. Ensisijainen profeetallinen periaate sadan neljänkymmenenneljän tuhannen liikkeessä on se, että alku havainnollistaa loppua, mikä vahvistettiin, kun Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun enkeli astui alas.

God’s prophetic Word is very detailed in its explanation of the factors involved with the latter rain. One of those facts is that the drunkards of Ephraim are not capable of recognizing the latter rain, and this was typified by the Jews who were suggesting to Peter that the disciples were drunk. The main principle of the methodology is directly set forth as Alpha and Omega repeatedly within God’s Word, but the Word has been sealed unto them. The methodology, the main prophetic rule and the message of the latter rain are some of the sanctified themes in a prophetic line of history that is represented as a “marvelous work.”

Jumalan profeetallinen Sana on hyvin yksityiskohtainen selityksessään niistä tekijöistä, jotka liittyvät myöhäissateeseen. Yksi näistä tosiasioista on se, etteivät Efraimin juomarit kykene tunnistamaan myöhäissadetta, ja tätä esikuvasi se, että juutalaiset väittivät Pietarille opetuslasten olevan juovuksissa. Menetelmän pääperiaate esitetään suoraan Alfana ja Omegana toistuvasti kautta Jumalan Sanan, mutta Sana on ollut heille sinetöity. Menetelmä, pääasiallinen profeetallinen sääntö ja myöhäissateen sanoma ovat eräitä pyhitetyistä teemoista profeetallisessa historian linjassa, jota kuvataan ”ihmeelliseksi työksi”.

> Again the word of the Lord of hosts came to me, saying, Thus saith the Lord of hosts; I was jealous for Zion with great jealousy, and I was jealous for her with great fury. Thus saith the Lord; I am returned unto Zion, and will dwell in the midst of Jerusalem: and Jerusalem shall be called a city of truth; and the mountain of the Lord of hosts the holy mountain. Thus saith the Lord of hosts; There shall yet old men and old women dwell in the streets of Jerusalem, and every man with his staff in his hand for very age. And the streets of the city shall be full of boys and girls playing in the streets thereof.

> Ja jälleen minulle tuli Herran Sebaotin sana, joka sanoi: Näin sanoo Herra Sebaot: Minä kiivailin Siionin puolesta suurella kiivaudella, ja suurella vihalla minä kiivailin hänen puolestaan. Näin sanoo Herra: Minä olen palannut Siioniin ja asun Jerusalemin keskellä; ja Jerusalemia kutsutaan totuuden kaupungiksi, ja Herran Sebaotin vuorta pyhäksi vuoreksi. Näin sanoo Herra Sebaot: Vielä on vanhoja miehiä ja vanhoja naisia asuva Jerusalemin kaduilla, kukin sauva kädessään korkean ikänsä tähden. Ja kaupungin kadut ovat täynnä poikia ja tyttöjä leikkimässä sen kaduilla.

> Thus saith the Lord of hosts; If it be marvellous in the eyes of the remnant of this people in these days, should it also be marvellous in mine eyes? saith the Lord of hosts. Thus saith the Lord of hosts; Behold, I will save my people from the east country, and from the west country; And I will bring them, and they shall dwell in the midst of Jerusalem: and they shall be my people, and I will be their God, in truth and in righteousness. Thus saith the Lord of hosts; Let your hands be strong, ye that hear in these days these words by the mouth of the prophets, which were in the day that the foundation of the house of the Lord of hosts was laid, that the temple might be built. For before these days there was no hire for man, nor any hire for beast; neither was there any peace to him that went out or came in because of the affliction: for I set all men every one against his neighbour. But now I will not be unto the residue of this people as in the former days, saith the Lord of hosts. Zechariah 8:1–11.

> Näin sanoo Herra Sebaot: Jos tämä on ihmeellistä tämän kansan jäännöksen silmissä näinä päivinä, olisiko se ihmeellistä myös minun silmissäni? sanoo Herra Sebaot. Näin sanoo Herra Sebaot: Katso, minä pelastan kansani idän maasta ja lännen maasta; ja minä tuon heidät takaisin, ja he saavat asua Jerusalemin keskellä; ja he ovat minun kansani, ja minä olen heidän Jumalansa, totuudessa ja vanhurskaudessa. Näin sanoo Herra Sebaot: Vahvistukoot teidän kätenne, te, jotka näinä päivinä kuulette nämä sanat niiden profeettain suusta, jotka olivat siellä sinä päivänä, jolloin Herra Sebaotin huoneen perustus laskettiin, että temppeli rakennettaisiin. Sillä ennen näitä päiviä ei ollut palkkaa ihmiselle eikä palkkaa eläimelle; eikä ollut rauhaa lähtijälle eikä tulijalle ahdistuksen tähden; sillä minä panin kaikki ihmiset, kunkin lähimmäistään vastaan. Mutta nyt en ole tämän kansan jäännökselle niin kuin entisinä päivinä, sanoo Herra Sebaot. Sakarja 8:1–11.

Zechariah states, “Let your hands be strong, ye that hear in these days these words by the mouth of the prophets, which were in the day that the foundation of the house of the Lord of hosts was laid, that the temple might be built.” What strengthens God’s people is the message of the foundation that becomes the headstone. That message is that the Millerite history is repeated in the history of the one hundred and forty-four thousand.

Sakarja sanoo: ”Olkoon kätenne lujat, te, jotka näinä päivinä kuulette nämä sanat profeettojen suusta, niiden, jotka olivat siellä sinä päivänä, jona Herran Sebaotin huoneen perustus laskettiin, jotta temppeli rakennettaisiin.” Se, mikä vahvistaa Jumalan kansaa, on sanoma perustuksesta, joka tulee kulmakiveksi. Tuo sanoma on se, että milleriittien historia toistuu sadan neljänkymmenenneljän tuhannen historiassa.

Christ askes, “If it be marvellous in the eyes of the remnant of this people in these days, should it also be marvellous in mine eyes?” That question identifies the prophetic period of God’s “marvelous work” that is the subject of every prophet, but it also identifies when the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand changes unto the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand. It is the same point as when they are sealed, and the same point the movement changes from militant to triumphant, which is also where the work of combining divinity with humanity among this group of people is finalized as the sanctuary is truly cleansed. This can be recognized in the verses for the prophetic history represented by His “marvelous work” is marvelous in God’s eyes and the eyes of the remnant, and eye to eye is a symbol of unity. The unity here represented is speaking of the sealing of God’s people who follow the Lamb withersoever He goeth who have reached a point that they would die rather than sin and misrepresent the character of Christ.

Kristus kysyy: ”Jos se on ihmeellinen tämän kansan jäännöksen silmissä näinä päivinä, olisiko sen oltava ihmeellinen myös minun silmissäni?” Tuo kysymys yksilöi Jumalan ”ihmeellisen työn” profeetallisen ajanjakson, joka on jokaisen profeetan aiheena, mutta se yksilöi myös sen, milloin sadanneljänkymmenenneljännentuhannen laodikealainen liike muuttuu sadanneljänkymmenenneljännentuhannen filadelfialaiseksi liikkeeksi. Se on sama hetki, jolloin heidät sinetöidään, ja sama hetki, jolloin liike muuttuu taistelevasta voittavaksi; samalla siinä saavutetaan päätökseen jumaluuden ja ihmisyyden yhdistämisen työ tässä ihmisjoukossa, kun pyhäkkö todella puhdistetaan. Tämä voidaan havaita jakeista, sillä Hänen ”ihmeellisen työnsä” edustama profeetallinen historia on ihmeellinen Jumalan silmissä ja jäännöksen silmissä, ja silmästä silmään on ykseyden vertauskuva. Tässä kuvattu ykseys puhuu Jumalan kansan sinetöimisestä, niiden, jotka seuraavat Karitsaa, mihin ikinä Hän meneekin, ja jotka ovat saavuttaneet sellaisen kohdan, että he mieluummin kuolisivat kuin tekisivät syntiä ja esittäisivät väärin Kristuksen luonteen.

Micah identifies the foundational history of ancient Israel as “marvelous things.”

Miika tunnistaa muinaisen Israelin perustavan historian ”ihmeellisiksi teoiksi”.

> According to the days of thy coming out of the land of Egypt will I show unto him marvellous things. Micah 7:15.

> Niiden päivien mukaan, jolloin sinä lähdit Egyptin maasta, minä näytän hänelle ihmeellisiä tekoja. Miika 7:15.

The “marvelous works” are foundational history which is “marvelous” because the foundational history is repeated in the ending history, represented by the capstone. The “marvelous works” are the history that begins with the corner stone and ends with the “cap stone.” His “marvelous works” were manifested in the history of Moses and repeated in the history of Christ. Moses was the corner stone and Christ was the cap stone. Moses is alpha and Christ omega prophetically.

„Ihmeelliset teot” ovat perustavaa historiaa, joka on „ihmeellistä”, koska perustava historia toistuu lopun historiassa, jota päällyskivi edustaa. „Ihmeelliset teot” ovat sitä historiaa, joka alkaa kulmakivestä ja päättyy „päällyskiveen”. Hänen „ihmeelliset tekonsa” tulivat ilmi Mooseksen historiassa ja toistuivat Kristuksen historiassa. Mooses oli kulmakivi ja Kristus oli päällyskivi. Profeetallisesti Mooses on alfa ja Kristus omega.

> “Beginning at Moses, the very Alpha of Bible history, Christ expounded in all the Scriptures the things concerning Himself.” The Desire of Ages, 797.

> ”Mooseksesta alkaen, joka on Raamatun historian varsinainen Alfa, Kristus selitti kaikista Kirjoituksista itseään koskevat asiat.” Aikakausien Toivo, 797.

Moses taught, and Peter used Moses’ words at Pentecost to identify that Moses typified Christ.

Mooses opetti, ja Pietari käytti helluntaina Mooseksen sanoja osoittaakseen, että Mooses oli Kristuksen esikuva.

> But those things, which God before had showed by the mouth of all his prophets, that Christ should suffer, he hath so fulfilled. Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; And he shall send Jesus Christ, which before was preached unto you: Whom the heaven must receive until the times of restitution of all things, which God hath spoken by the mouth of all his holy prophets since the world began. For Moses truly said unto the fathers, A prophet shall the Lord your God raise up unto you of your brethren, like unto me; him shall ye hear in all things whatsoever he shall say unto you. And it shall come to pass, that every soul, which will not hear that prophet, shall be destroyed from among the people. Yea, and all the prophets from Samuel and those that follow after, as many as have spoken, have likewise foretold of these days. Acts 3:18–24.

> Mutta näin Jumala on täyttänyt sen, minkä hän ennalta oli kaikkien profeettojensa suun kautta ilmoittanut: että Kristuksen tuli kärsiä. Tehkää siis parannus ja kääntykää, että syntinne pyyhittäisiin pois, jotta virvoituksen ajat tulisivat Herran kasvoista, ja että hän lähettäisi teille Jeesuksen Kristuksen, joka oli teille edeltä julistettu. Taivaan tulee ottaa hänet vastaan niihin aikoihin asti, jolloin kaikki jälleen asetetaan kohdalleen, mistä Jumala on puhunut kaikkien pyhien profeettainsa suun kautta maailman alusta asti. Sillä Mooses todella sanoi isille: ’Profeetan on Herra, teidän Jumalanne, herättävä teille veljienne joukosta, minun kaltaiseni; häntä kuulkaa kaikessa, mitä hän teille puhuu. Ja on tapahtuva, että jokainen sielu, joka ei kuule sitä profeettaa, hävitetään kansan keskuudesta.’ Ja myös kaikki profeetat Samuelista alkaen ja hänen jälkeensä tulleet, kaikki jotka ovat puhuneet, ovat samoin ennustaneet näistä päivistä. Apostolien teot 3:18–24.

Moses as alpha and Christ as omega was established by Peter’s second witness of Moses at the Pentecostal outpouring, and in so doing Peter is emphasizing and identifying that a primary component of the latter rain message (and the controversy raised against it) is the prophetic principle of “alpha and omega.” That principle is the one hundred and forty-four thousand’s counterpart to the year/day principle in Millerite history. The principle of “alpha and omega” is the principle of ‘the foundation becoming the cap stone,’ it is the principles of ‘Moses and the Lamb;’ and therefore is identified by inspiration as one of the verses in the song of the vineyard, which is also the song of Moses and the Lamb.

Mooses alfana ja Kristus omegana vahvistettiin Pietarin toisella Moosesta koskevalla todistuksella helluntaivuodatuksen yhteydessä, ja näin tehdessään Pietari korostaa ja osoittaa, että myöhemmän sateen sanoman (ja sitä vastaan nostetun kiistan) ensisijainen osatekijä on profeetallinen periaate ”alfa ja omega”. Tämä periaate on sadan neljänkymmenenneljän tuhannen vastine vuoden/päivän periaatteelle milleriittien historiassa. ”Alfa ja omega” -periaate on periaate, jossa ’perustuksesta tulee kulmakivi’; se on ’Mooseksen ja Karitsan’ periaatteet; ja sen vuoksi inspiraatio osoittaa sen yhdeksi viinitarhan laulun jakeista, joka on myös Mooseksen ja Karitsan laulu.

The beginning and ending that is represented by the various prophetic lines represent the history where God accomplishes His “marvelous works,” and it is the light that is brought out from recognizing what the symbol of “marvelous works” represents that transforms a Laodicean unto a Philadelphia thus becoming a stone in a temple that is being built, as was the Millerite temple built in 46 years leading up to October 22, 1844 when the Lord suddenly came to His temple.

Se alku ja loppu, jota eri profeetalliset linjat edustavat, kuvaa sitä historiaa, jossa Jumala toteuttaa ”ihmeelliset tekonsa”; ja se valo, joka tulee esiin, kun ymmärretään, mitä ”ihmeellisten tekojen” vertauskuva edustaa, muuttaa laodikealaisen filadelfialaiseksi, niin että hänestä tulee kivi rakenteilla olevaan temppeliin, samoin kuin milleriläinen temppeli rakennettiin 46 vuoden aikana, jotka johtivat 22. lokakuuta 1844, jolloin Herra äkisti tuli temppeliinsä.

> If so be ye have tasted that the Lord is gracious. To whom coming, as unto a living stone, disallowed indeed of men, but chosen of God, and precious, Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. Wherefore also it is contained in the scripture, Behold, I lay in Sion a chief corner stone, elect, precious: and he that believeth on him shall not be confounded. Unto you therefore which believe he is precious: but unto them which be disobedient, the stone which the builders disallowed, the same is made the head of the corner, And a stone of stumbling, and a rock of offence, even to them which stumble at the word, being disobedient: whereunto also they were appointed. But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should show forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:3–10.

> Jos olette maistaneet, että Herra on hyvä. Tulkaa hänen tykönsä, elävän kiven tykö, jonka ihmiset tosin ovat hylänneet, mutta joka Jumalan edessä on valittu, kallis; ja rakentukaa itsekin elävinä kivinä hengelliseksi huoneeksi, pyhäksi papistoksi, uhraamaan hengellisiä uhreja, jotka Jeesuksen Kristuksen kautta ovat Jumalalle otollisia. Sentähden myös Raamatussa sanotaan: Katso, minä panen Siioniin kulmakiven, valitun, kalliin, eikä se, joka häneen uskoo, joudu häpeään. Teille siis, jotka uskotte, hän on kallis; mutta tottelemattomille: se kivi, jonka rakentajat hylkäsivät, on tullut kulmakiveksi, ja kompastuskiveksi ja pahennuksen kallioksi niille, jotka sanaan kompastuvat, koska ovat tottelemattomia; ja siihen heidät myös on pantu. Mutta te olette valittu suku, kuninkaallinen papisto, pyhä kansa, omaisuuskansa, julistaaksenne sen jaloja tekoja, joka on kutsunut teidät pimeydestä ihmeelliseen valkeuteensa; te, jotka ennen ette olleet mikään kansa, mutta nyt olette Jumalan kansa, jotka ette ennen olleet armahdetut, mutta nyt olette armahdetut. 1 Piet. 2:3–10.

To be called into His marvelous light identifies when the call is made, for the waymark of 1888, which is aligned by inspiration as the rebellion of Korah in the alpha history of Moses is brought to the last days it aligns with 9/11, when the Laodicean message arrives with the third angel according to inspiration. Laodiceans in prophecy are “blind,” meaning they are in darkness, and the call to come out of darkness began when the Laodicean message arrived in 1856, 1888 and 9/11. At 9/11 the “call out of darkness” was not only a call to understand the light of the angel of Revelation eighteen, but also a call to the hearer into the very history where God’s “marvelous works” will find their perfect fulfillments.

Kutsuminen Hänen ihmeelliseen valoonsa osoittaa, milloin kutsu esitetään, sillä vuoden 1888 tienviitta, joka innoituksen kautta rinnastetaan Koorahin kapinaan Mooseksen alfahistoriassa, tuodaan viimeisiin päiviin, jolloin se asettuu linjaan 9/11:n kanssa, jolloin Laodikean sanoma saapuu kolmannen enkelin mukana innoituksen mukaan. Laodikealaiset ovat profetiassa ”sokeita”, mikä merkitsee, että he ovat pimeydessä, ja kutsu tulla ulos pimeydestä alkoi, kun Laodikean sanoma saapui vuosina 1856, 1888 ja 9/11. 9/11:ssa ”kutsu ulos pimeydestä” ei ollut ainoastaan kutsu ymmärtää Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun enkelin valoa, vaan myös kutsu kuulijalle itse siihen historiaan, jossa Jumalan ”ihmeelliset teot” löytävät täydelliset täyttymyksensä.

It has been demonstrated repeatedly over the past three decades that the prophetic definition of the “everlasting gospel” is a history where a prophetic truth is unsealed which initiates a three-step testing process, with two characteristics of distinction in the three tests. The first two tests are different in nature than the third, for the third is a litmus test which demonstrates whether you passed the first and second tests. The other distinction in the everlasting gospel is that you must pass the current test to be involved with the following test.

Viimeisten kolmen vuosikymmenen aikana on toistuvasti osoitettu, että ”iankaikkisen evankeliumin” profeetallinen määritelmä on historia, jossa profeetallinen totuus avataan sineteistään, mikä käynnistää kolmivaiheisen koetusprosessin, jossa kolmessa koetuksessa on kaksi erottavaa tunnuspiirrettä. Kaksi ensimmäistä koetusta ovat luonteeltaan erilaisia kuin kolmas, sillä kolmas on koetinkivi, joka osoittaa, läpäisitkö ensimmäisen ja toisen koetuksen. Toinen iankaikkisen evankeliumin erottava piirre on se, että sinun on läpäistävä kulloinkin käsillä oleva koetus voidaksesi olla osallinen seuraavasta koetuksesta.

The history of the “marvelous works” is also the history where the “everlasting gospel” reaches its climax, for the hour of judgment that is announced by the first angel and identified as the everlasting gospel finds its perfect fulfillment beginning at 9/11. The judgment that is being warned about for the Millerites was October 22, 1844 when the door closed in the parable of the ten virgins, thus typifying the Sunday law when the door closes again in the parable of the ten virgins. 9/11 is announcing that the hour of God’s executive judgment begins at the Sunday law, just as the Millerites announced that the hour of the investigative judgment began on October 22, 1844.

“ihmeellisten tekojen” historia on myös se historia, jossa “iankaikkinen evankeliumi” saavuttaa huippukohtansa, sillä tuomion hetki, jonka ensimmäinen enkeli julistaa ja joka yksilöidään iankaikkiseksi evankeliumiksi, löytää täydellisen täyttymyksensä alkaen 11. syyskuuta 2001. Tuomio, josta milleriläisiä varoitettiin, oli 22. lokakuuta 1844, jolloin ovi sulkeutui kymmenen neitsyen vertauksessa; tämä esikuvallistaa sunnuntailakia, jolloin ovi sulkeutuu jälleen kymmenen neitsyen vertauksessa. 11. syyskuuta 2001 ilmoittaa, että Jumalan toimeenpanevan tuomion hetki alkaa sunnuntailain aikana, aivan kuten milleriläiset julistivat, että tutkivan tuomion hetki alkoi 22. lokakuuta 1844.

From 9/11 unto the Sunday law is a period that is represented as “Gods’ marvelous works,” and just as the foundational stone that becomes “the head of the corner,” and just as the “Pentecostal season,” and just as “Habakkuk chapter two,” and as “the sealing time of the one hundred and forty-four thousand,” and as “the image of the beast testing time,” and as “the everlasting gospel,” and as “the sacred history of 1840 to 1844,” and as the history of “Revelation chapter ten,” and as “the history from Christ’s baptism unto His death.”

Ajanjakso 9/11:stä sunnuntailakiin on ajanjakso, jota kuvataan ”Jumalan ihmeellisiksi teoiksi”, ja samoin kuin peruskivi, josta tulee ”kulmakiven pää”, ja samoin kuin ”helluntaikausi”, ja samoin kuin ”Habakukin toinen luku”, ja samoin kuin ”sinetöimisen aika, joka koskee sataa neljääkymmentäneljää tuhatta”, ja samoin kuin ”pedon kuvan koetuksen aika”, ja samoin kuin ”iankaikkinen evankeliumi”, ja samoin kuin ”vuosien 1840–1844 pyhä historia”, ja samoin kuin ”Ilmestyskirjan kymmenennen luvun historia”, ja samoin kuin ”historia Kristuksen kasteesta Hänen kuolemaansa asti”.

The history represented in a fractal by His baptism began the period of 2520 days that ended at the cross. Christ’s baptism represented His death, burial and resurrection which was literally fulfilled at the end of the 1260 days.

Hänen kasteensa, joka fraktaalissa kuvasi tätä historiaa, aloitti 2520 päivän ajanjakson, joka päättyi ristillä. Kristuksen kaste edusti Hänen kuolemaansa, hautaamistaan ja ylösnousemustaan, mikä täyttyi kirjaimellisesti 1260 päivän lopussa.

When the Holy Spirit descended at Christ’s baptism it typified the descent of the angel of Revelation eighteen on 9/11. 1260 prophetic days later the events symbolized by baptism were literally fulfilled at the cross. The history from the baptism to the cross contains a symbolic alpha history which is fulfilled literally at the end of the period. The alpha and omega histories are fractals of the entire overall history. The history from the baptism to the cross is “God’s marvelous works,” and that history is also represented by “Christ’s baptism” and also by His literal “death, burial and resurrection,” and therefore also by “the baptism of ancient Israel at the Red Sea,” and also by “the baptism of the eight souls during the history of Noah.” All of these periods represent the history of His “marvelous works.”

Kun Pyhä Henki laskeutui Kristuksen kasteessa, se esikuvasi Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun enkelin laskeutumista 11. syyskuuta. 1260 profeetallista päivää myöhemmin kasteen symboloimat tapahtumat täyttyivät kirjaimellisesti ristillä. Kasteesta ristille ulottuva historia sisältää symbolisen alfa-historian, joka täyttyy kirjaimellisesti ajanjakson lopussa. Alfa- ja omega-historiat ovat koko yleisen historian fraktaaleja. Kasteesta ristille ulottuva historia on ”Jumalan ihmeelliset teot”, ja tätä historiaa edustaa myös ”Kristuksen kaste” sekä myös Hänen kirjaimellinen ”kuolemansa, hautaamisensa ja ylösnousemuksensa”, ja näin ollen myös ”muinaisen Israelin kaste Punaisellamerellä” sekä myös ”kahdeksan sielun kaste Nooan historian aikana”. Kaikki nämä ajanjaksot edustavat Hänen ”ihmeellisten tekojensa” historiaa.

When it comes to the number 8 as a symbol of resurrection it was those eight souls on the ark that are the first mention of the number eight as a symbol, and with the rule of first mention, all the prophetic details are in the first mention. The eight souls are going from the old earth to a new earth, are they not?

Mitä tulee lukuun 8 ylösnousemuksen vertauskuvana, juuri ne kahdeksan sielua arkissa muodostavat ensimmäisen maininnan luvusta kahdeksan vertauskuvana, ja ensimmäisen maininnan säännön mukaan kaikki profeetalliset yksityiskohdat sisältyvät ensimmäiseen mainintaan. Nuo kahdeksan sielua siirtyvät vanhasta maasta uuteen maahan, eikö niin?

Those eight souls lived through the time of the rain, but all who refused the warning message of the rain died, correct? The “8” souls that go to the new earth that are represented with the history of the rejected warning message, the closed door, the rain and the new earth went through a dispensational change from the old world to the new world.

Ne kahdeksan sielua elivät sateen ajan läpi, mutta kaikki ne, jotka kieltäytyivät sateen varoitussanomasta, kuolivat, eikö niin? Ne ”8” sielua, jotka menevät uuteen maahan ja joita kuvataan hylätyn varoitussanoman, suljetun oven, sateen ja uuden maan historian kautta, kulkivat armotaloudellisen muutoksen läpi vanhasta maailmasta uuteen maailmaan.

The dispensational change that marks the eight souls who are the one hundred and forty-four thousand is the transition from Laodicea unto Philadelphia, which is also the transition from the church militant composed of wheat and tares unto the church triumphant composed of only the first fruit wheat offering that is lifted up as an ensign offering for all the world to see, similar to viewing a lone boat upon stormy waters. Those people are the 8 that is of the 7, and the history of the ark crossing and the Red Sea crossing are both illustrations of His “marvelous works.”

Se taloudenhoidollinen muutos, joka leimaa ne kahdeksan sielua, jotka ovat ne sataneljäkymmentäneljätuhatta, on siirtyminen Laodikeasta Filadelfiaan; se on myös siirtyminen taistelevasta seurakunnasta, joka koostuu vehnästä ja lusteesta, voittoisaan seurakuntaan, joka koostuu yksinomaan ensihedelmävehnäuhrista, joka korotetaan lippu-uhriksi koko maailman nähtäväksi, samoin kuin yksinäistä venettä katseltaessa myrskyisillä vesillä. Nuo ihmiset ovat se 8, joka on siitä 7:stä, ja sekä arkin ylityksen historia että Punaisenmeren ylitys ovat molemmat Hänen ”ihmeellisten tekojensa” kuvauksia.

Those souls are they who were resurrected in fulfillment of Revelation 11:11. They are God’s covenant people, represented by their father Abraham who bore the token of the covenant through circumcision that was to take place on the eighth day.

Nuo sielos ovat ne, jotka herätettiin henkiin Ilmestyskirjan 11:11:n täyttymykseksi. He ovat Jumalan liittokansa, jota edustaa heidän isänsä Abraham, joka kantoi liiton merkkiä ympärileikkauksen kautta, joka oli toimitettava kahdeksantena päivänä.

All these lines represent the same period of time, and that period of time begins with the foundations of 9/11 and ends at the Sunday law. 9/11 is the foundation stone and the Sunday law is the cap stone. In the history of rebuilding Jerusalem in the time of Nehemiah and Ezra the foundation was completed during the history of the first decree and the temple itself was finished well before the third decree. In Millerite history the foundations were established in May of 1842 when the 1843 chart was published. The Millerite temple was to be forty-six years in erecting, from 1798 unto 1844. Before October 22, 1844 the Millerite temple was finished, the cap stone being the Midnight Cry. When the Midnight Cry concluded on October 22, 1844 the alpha and third decree of 457 BC had met its counterpart in the omega of 1844. 457 BC as the alpha to the 2300 years and 1844 as the omega. Both the same at one level, for a decree or an angel are both messages, and they both typify the Sunday law, where there will be a decree and where the third angel’s message swells to a loud cry.

Kaikki nämä linjat edustavat samaa ajanjaksoa, ja tuo ajanjakso alkaa 9/11:n perustuksista ja päättyy sunnuntailakiin. 9/11 on peruskivi ja sunnuntailaki on huippukivi. Jerusalemin jälleenrakentamisen historiassa Nehemian ja Esran aikana perustus valmistui ensimmäisen asetuksen historian kuluessa, ja itse temppeli valmistui hyvissä ajoin ennen kolmatta asetusta. Milleriläisessä historiassa perustukset laskettiin toukokuussa 1842, jolloin vuoden 1843 kartta julkaistiin. Milleriläisen temppelin oli määrä olla rakenteilla neljäkymmentäkuusi vuotta, vuodesta 1798 vuoteen 1844. Ennen 22. lokakuuta 1844 Milleriläinen temppeli oli valmis, ja huippukivenä oli Keskiyön huuto. Kun Keskiyön huuto päättyi 22. lokakuuta 1844, vuoden 457 eKr. alfa ja kolmas asetus olivat kohdanneet vastineensa vuoden 1844 omegassa. Vuosi 457 eKr. alfoina 2300 vuodelle ja vuosi 1844 omegana. Molemmat ovat yhdellä tasolla sama asia, sillä sekä asetus että enkeli ovat sanomia, ja kumpikin on sunnuntailain esikuva, jossa on oleva asetus ja jossa kolmannen enkelin sanoma paisuu suureksi huudoksi.

From 457 BC until 408 BC, forty-nine years were identified by Daniel as the period of time when the Jews would finish building “the street shall be built again, and the wall, even in troublous times.”

Vuodesta 457 eKr. vuoteen 408 eKr. asti Daniel osoitti neljänkymmenenyhdeksän vuoden ajanjakson ajaksi, jolloin juutalaiset saattaisivat rakennustyön päätökseen: ”katu rakennetaan jälleen ja muuri, ahdistavina aikoina.”

> Know therefore and understand, that from the going forth of the commandment to restore and to build Jerusalem unto the Messiah the Prince shall be seven weeks, and threescore and two weeks: the street shall be built again, and the wall, even in troublous times. Daniel 9:25.

> Tiedä siis ja ymmärrä: siitä hetkestä, jona annetaan käsky Jerusalemin ennalleen asettamisesta ja rakentamisesta, Messias, Ruhtinas, tulee seitsemän vuosiviikon ja kuudenkymmenenkahden vuosiviikon kuluttua; katu ja vallihauta rakennetaan jälleen, vaikka ahdistavina aikoina. Daniel 9:25.

457 BC and 1844 are the alpha and omega to the prophecy of the 2300 years. They both typify the Sunday law, for as an alpha and omega they are the same, and the disappointment of 1844 is aligned by inspiration with the disappointment of the cross. If 1844 typifies the cross, and it does, then its alpha counterpart (457 BC) does so as well. 1844 unto 1863 illustrates the testing process of the third angel. That testing process is represented by the 49 years between the third decree, the Sunday law decree and the finishing of the work of the street and the wall that takes place in troublous time.

457 eKr. ja 1844 ovat 2300 vuoden profetian alfa ja oomega. Molemmat ovat sunnuntailain esikuvia, sillä alfana ja omegana ne ovat sama asia, ja vuoden 1844 pettymys on inspiraation kautta rinnastettu ristin pettymykseen. Jos vuosi 1844 on ristin esikuva, ja sitä se on, silloin myös sen alfavastine (457 eKr.) on sitä. Ajanjakso vuodesta 1844 vuoteen 1863 havainnollistaa kolmannen enkelin koettelemusprosessia. Tätä koettelemusprosessia kuvaavat ne 49 vuotta, jotka sijoittuvat kolmannen säädöksen, sunnuntailakiasetuksen, sekä kadun ja muurin rakentamistyön valmistumisen väliin, mikä tapahtuu ahdistuksen aikana.

457 BC unto 408 BC is the alpha history of the 2300 years that illustrates the omega history of 1844 unto 1863. Those two histories illustrate the history of the one hundred and forty-four thousand after they are sealed at the Sunday law until human probation closes. The work of the one hundred and forty-four thousand is to call men and women back to the “old paths” which is portrayed by Isaiah as rebuilding the old waste places, and which Jeremiah identifies as the path that leads to the latter rain message. The “wall” is the law of God which the one hundred and forty-four thousand will represent unto the entire world as an ensign. This will take place in the troublous times of the third woe of Islam, for it is Islam that angers the nations. The work and the troublous times continue until Michael stands up.

457 eKr. vuoteen 408 eKr. saakka on niiden 2300 vuoden alfa-historia, joka havainnollistaa omega-historiaa vuodesta 1844 vuoteen 1863. Nämä kaksi historiaa kuvaavat niiden sadan neljänkymmenenneljän tuhannen historiaa sen jälkeen, kun heidät on sinetöity sunnuntailain aikana, aina siihen asti kun ihmisen koeaika päättyy. Sadan neljänkymmenenneljän tuhannen tehtävänä on kutsua miehiä ja naisia takaisin ”vanhoille poluille”, mitä Jesaja kuvaa ikivanhojen raunioiden jälleenrakentamisena ja minkä Jeremia osoittaa olevan se polku, joka johtaa myöhäissateen sanomaan. ”Muuri” on Jumalan laki, jota sata neljäkymmentäneljätuhatta tulevat edustamaan koko maailmalle tunnusmerkkinä. Tämä tapahtuu islamin kolmannen voihuudon ahdistavina aikoina, sillä islam on se, joka vihastuttaa kansakunnat. Työ ja ahdistavat ajat jatkuvat, kunnes Miikael nousee.

So, if you can see it 457 BC to 408 BC is a prophetic period that began at the third decree and typified a prophetic period that began in 1844 with the arrival of the third angel and ended in 1863, then you can see that their connection with the 2300-year prophecy as either starting point or and ending point identifies them as alpha and omega in relation to each other. The troublous times of Nehemiah illustrate the troublous time leading up to and including the Civil War. The forty-nine-year period in the alpha history represents the 19-year-period in the omega history. That 19-year-period was also represented by the 19 years at the beginning of the 65-year prophecy of Isaiah.

Niinpä, jos voit nähdä, että ajanjakso 457 eKr. vuoteen 408 eKr. on profeetallinen ajanjakso, joka alkoi kolmannesta käskystä ja esikuvasi profeetallista ajanjaksoa, joka alkoi vuonna 1844 kolmannen enkelin saapumisen myötä ja päättyi vuonna 1863, silloin voit nähdä, että niiden yhteys 2300 vuoden profetiaan joko alkupisteenä tai päätepisteenä määrittää ne alfaksi ja omegaksi suhteessa toisiinsa. Nehemian ahdingon ajat havainnollistavat ahdingon aikaa, joka johti sisällissotaan ja sisälsi sen. Neljänkymmenenyhdeksän vuoden ajanjakso alfa-historiassa edustaa 19 vuoden ajanjaksoa omega-historiassa. Tätä 19 vuoden ajanjaksoa kuvattiin myös Jesajan 65 vuoden profetian alussa olevilla 19 vuodella.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. Isaiah 7:8.

> Sillä Aramin pää on Damaskos, ja Damaskoksen pää on Resin; ja kuudenkymmenenviiden vuoden kuluessa Efraim murskataan, niin ettei se enää ole kansa. Jesaja 7:8.

Isaiah set forth this prophecy in 742 BC and 19 years later in 723 BC the northern kingdom was carried away into captivity for 2520 years ending in 1798. The 19 years from 742 BC unto 723 BC align with the 19 years from 1844 unto 1863, for the first 19 years is the alpha of this prophecy and the last 19 is the omega. In the history of 19 years wicked king Ahaz was confronted by Isaiah with the message of the latter rain as represented in verse eight as the message of the “seven times.” Ahaz rejected the message, as did Laodicean Millerite Adventism in 1863.

Jesaja esitti tämän profetian vuonna 742 eKr., ja 19 vuotta myöhemmin, vuonna 723 eKr., pohjoinen valtakunta vietiin pakkosiirtolaisuuteen 2520 vuodeksi, jotka päättyivät vuonna 1798. Ne 19 vuotta vuodesta 742 eKr. vuoteen 723 eKr. vastaavat niitä 19 vuotta vuodesta 1844 vuoteen 1863, sillä ensimmäiset 19 vuotta ovat tämän profetian alfa ja viimeiset 19 vuotta ovat omega. Tämän 19 vuoden historian aikana jumalaton kuningas Aahas joutui Jesajan kohtaamaksi myöhempää sadetta koskevan sanoman kanssa, joka jakeessa kahdeksan esitetään ”seitsemän ajan” sanomana. Aahas hylkäsi sanoman, samoin kuin laodikealainen milleriläinen adventismi vuonna 1863.

During that period, Ahaz’s high priest visited Assyria, brought back the design of their pagan temple, and Ahaz had it constructed in the courtyard of the God’s temple. This line is parallel to the story of the disobedient prophet who was not to return to Judah the same way he came, but did and was deceived by a false and lying prophet, representing the return to apostate Protestant methodology in order to hide from the Millerite understanding of the “seven times” in a classic fulfillment of a dog returning to its own vomit.

Tuona ajanjaksona Aahaan ylimmäinen pappi kävi Assyriassa, toi sieltä mukanaan heidän pakanallisen temppelinsä esikuvan, ja Aahas rakennutti sen Jumalan temppelin esipihaan. Tämä rinnastuu kertomukseen tottelemattomasta profeetasta, jonka ei tullut palata Juudaan samaa tietä kuin jota hän oli tullut, mutta joka kuitenkin teki niin ja joutui väärän ja valheellisen profeetan pettämäksi, mikä kuvaa paluuta luopioprotestanttiseen metodologiaan, jotta voitaisiin kätkeytyä milleriläiseltä ”seitsemän ajan” ymmärrykseltä klassisena täyttymyksenä koiran palaamisesta oman oksennuksensa ääreen.

This was taking place while a Civil War between the northern kingdom and southern kingdom is getting under way, thus typifying the Civil War in the United States when the period of 19 years was repeated. 742 BC unto 723 BC represents the 19-year-period of 1844 unto 1863, which represents the period from the Sunday law until the close of probation. The history of 9/11 unto the Sunday law is the history of the image of the beast test within the United States that is duplicated in the world image of the beast test beginning at the Sunday law. For this reason, the 19-year periods that represent the Sunday law to the close of probation, also represent the history of 9/11 unto the Sunday law, which is the history of His “marvelous works.”

Tämä tapahtui samaan aikaan, kun sisällissota pohjoisen valtakunnan ja eteläisen valtakunnan välillä oli alkamassa, ja näin se esikuvallistaa Yhdysvaltain sisällissotaa, jolloin 19 vuoden ajanjakso toistui. Vuosi 742 eKr. vuoteen 723 eKr. asti edustaa 19 vuoden ajanjaksoa vuodesta 1844 vuoteen 1863, mikä edustaa ajanjaksoa sunnuntailaista armonajan päättymiseen. Historia 11. syyskuuta sunnuntailakiin asti on pedon kuvan koetuksen historia Yhdysvalloissa, joka toisintuu maailmanlaajuisessa pedon kuvan koetuksessa sunnuntailaista alkaen. Tästä syystä 19 vuoden ajanjaksot, jotka edustavat aikaa sunnuntailaista armonajan päättymiseen, edustavat myös historiaa 11. syyskuuta sunnuntailakiin asti, mikä on Hänen ”ihmeellisten tekojensa” historia.

We will continue in the next article.

Jatkamme seuraavassa artikkelissa.

> And the word of the Lord came unto me, saying, Son of man, what is that proverb that ye have in the land of Israel, saying, The days are prolonged, and every vision faileth? Tell them therefore, Thus saith the Lord God; I will make this proverb to cease, and they shall no more use it as a proverb in Israel; but say unto them, The days are at hand, and the effect of every vision. For there shall be no more any vain vision nr flattering divination within the house of Israel. For I am the Lord: I will speak, and the word that I shall speak shall come to pass; it shall be no more prolonged: for in your days, O rebellious house, will I say the word, and will perform it, saith the Lord God.

> Ja Herran sana tuli minulle, ja se kuului näin: Ihmislapsi, mikä on tuo sananlasku, jota teillä on Israelin maassa ja joka sanoo: Päivät pitkittyvät, ja jokainen näky raukeaa tyhjiin? Sano heille sen tähden: Näin sanoo Herra, Herra: Minä teen lopun tästä sananlaskusta, eikä sitä enää käytetä sananlaskuna Israelissa; vaan sano heille: Päivät ovat lähellä ja jokaisen näyn täyttymys. Sillä Israelin heimon keskellä ei enää ole yhtään turhaa näkyä eikä mielistelevää ennustelua. Sillä minä olen Herra: minä puhun, ja se sana, jonka minä puhun, toteutuu; sitä ei enää viivytetä. Sillä teidän päivinänne, oi kapinallinen heimo, minä sanon sanan ja toteutan sen, sanoo Herra, Herra.

> Again the word of the Lord came to me, saying, Son of man, behold, they of the house of Israel say, The vision that he seeth is for many days to come, and he prophesieth of the times that are far off. Therefore say unto them, Thus saith the Lord God; There shall none of my words be prolonged any more, but the word which I have spoken shall be done, saith the Lord God. Ezekiel 12:21–28.

> Ja taas tuli minulle Herran sana, sanoen: Ihmislapsi, katso, Israelin huone sanoo: Näky, jonka hän näkee, tarkoittaa monia päiviä vastaisuudessa, ja hän ennustaa kaukaisista ajoista. Sano heille siis: Näin sanoo Herra Jumala: Yhtäkään minun sanoistani ei enää viivytetä, vaan sana, jonka minä olen puhunut, toteutuu, sanoo Herra Jumala. Hesekiel 12:21–28.

Back to Articles