Article

# The Book of Daniel - Number Ten

Danielin kirja – numero kymmenen

The Process

Prosessi

Author

Jeff Pippenger

Published

December 5, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

In Daniel chapter one, Daniel was carried into the captivity of seventy years prophesied by Jeremiah, and continued until the first year of Cyrus.

Danielin ensimmäisessä luvussa Daniel vietiin siihen seitsemänkymmenen vuoden pakkosiirtolaisuuteen, josta Jeremia oli profetoinut, ja hän jatkoi siellä Kyyroksen ensimmäiseen hallitusvuoteen asti.

> And Daniel continued even unto the first year of king Cyrus. Daniel 1:21.

> Ja Daniel pysyi siellä kuningas Kooreksen ensimmäiseen vuoteen asti. Daniel 1:21.

Thus, Daniel lived through the entire history of the seventy years of captivity, until the decree that allowed the return of ancient Israel to rebuild and restore Jerusalem.

Näin Daniel eli läpi koko seitsemänkymmentä vuotta kestäneen pakkosiirtolaisuuden historian aina siihen asetukseen saakka, joka salli muinaisen Israelin palata jälleenrakentamaan ja ennallistamaan Jerusalemin.

> Now in the first year of Cyrus king of Persia, that the word of the Lord by the mouth of Jeremiah might be fulfilled, the Lord stirred up the spirit of Cyrus king of Persia, that he made a proclamation throughout all his kingdom, and put it also in writing, saying. Ezra 1:1.

> Persian kuninkaan Kyyroksen ensimmäisenä vuonna, jotta Herran sana Jeremian suun kautta kävisi toteen, Herra herätti Persian kuninkaan Kyyroksen hengen, niin että hän kuulutti koko valtakunnassaan ja pani sen myös kirjallisesti sanoen: Esra 1:1.

Daniel therefore is the symbol of the testing process of the one hundred and forty-four thousand that began on September 11, 2001, and continues until the “decree,” which marks the call out of Babylon.

Daniel on näin ollen symboli niiden sadan neljänkymmenen neljän tuhannen koetusprosessista, joka alkoi 11. syyskuuta 2001 ja jatkuu aina ”asetukseen” saakka, joka merkitsee kutsua ulos Babylonista.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Revelation 18:4, 5.

> Ja minä kuulin toisen äänen taivaasta sanovan: Lähtekää siitä ulos, te minun kansani, ettette tulisi osallisiksi hänen synneistään ja ettette saisi osaksenne hänen vitsauksiaan. Sillä hänen syntinsä ulottuvat taivaaseen asti, ja Jumala on muistanut hänen vääryytensä. Ilmestys 18:4, 5.

The seventy years of captivity is the testing and purification period of the one hundred and forty-four thousand. On September 11, 2001 the third Woe of Islam arrived. This is only recognized by those who accept the foundational truths of Adventism. The first Woe and the second Woe were both correctly identified as Islam by the pioneers. On both the 1843 and the 1850 pioneer charts, which Ellen White endorsed, and which are identified as a fulfillment of Habakkuk chapter two, Islam is identified as the fifth and sixth Trumpets. The last three Trumpets are Woe Trumpets.

Seitsemänkymmentä vuotta kestävä vankeus on sadan neljänkymmenenneljän tuhannen koetuksen ja puhdistuksen aika. Syyskuun 11. päivänä 2001 saapui islamin kolmas voi. Tämän tunnistavat ainoastaan ne, jotka hyväksyvät adventismin perustavanlaatuiset totuudet. Ensimmäinen voi ja toinen voi tunnistettiin molemmat oikein islamiksi pioneerien toimesta. Sekä vuoden 1843 että vuoden 1850 pioneerikartoissa, jotka Ellen White hyväksyi ja jotka on tunnistettu Habakukin toisen luvun täyttymykseksi, islam on tunnistettu viidenneksi ja kuudenneksi pasuunaksi. Kolme viimeistä pasuunaa ovat voipasuunoita.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> Ja minä näin ja kuulin erään enkelin lentävän keskitaivaan halki ja sanovan suurella äänellä: Voi, voi, voi maan päällä asuvia niiden kolmen enkelin pasuunan muiden äänten tähden, jotka vielä ovat puhaltamatta! Ilmestys 8:13.

If there are three Woe Trumpets, and the first and second Woe Trumpets are Islam, it is pretty simple to recognize that the third Woe Trumpet is also Islam. An element of the symbol of Islam as Woe Trumpets, is their restraint, and then when they’re released. Sister White identifies the four winds of Revelation seven, as an “angry horse,” seeking to “break loose” and “bring death and destruction” in its wake.

Jos Voi-trumpetteja on kolme ja ensimmäinen ja toinen Voi-trumpetti ovat islam, on varsin yksinkertaista tunnistaa, että myös kolmas Voi-trumpetti on islam. Eräs osa islamin symboliikkaa Voi-trumpetteina on niiden pidättäminen ja sitten se, kun ne päästetään valloilleen. Sis. White tunnistaa Ilmestyskirjan seitsemännen luvun neljä tuulta ”vihaiseksi hevoseksi”, joka pyrkii ”pääsemään irti” ja ”tuomaan kuolemaa ja hävitystä” kulkiessaan.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> „Enkelit pidättävät neljää tuulta, jota kuvataan vihaisena hevosena, joka pyrkii pääsemään irti ja syöksymään yli koko maan pinnan, tuho ja kuolema jäljessään.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> ”Nukummeko aivan ikuisen maailman kynnyksellä? Olemmeko turtat, kylmät ja kuolleet? Oi, että kirkoissamme olisi Jumalan Henki ja henkäys puhallettuna Hänen kansaansa, jotta he nousisivat jaloilleen ja eläisivät. Meidän on nähtävä, että tie on kapea ja portti ahdas. Mutta kun kuljemme ahtaasta portista, sen avaruus on rajaton.” Manuscript Releases, osa 20, 217.

The four angels who are restraining the four winds are restraining the “angry horse” of Bible prophecy that produces death and destruction. In Revelation chapter nine, where the first and second Woe Trumpet are identified, there is a king that is identified. He is identified in Revelation “nine-eleven”.

Ne neljä enkeliä, jotka pidättävät neljää tuulta, pidättävät raamatullisen profetian ”vihasta hevosta”, joka tuottaa kuolemaa ja hävitystä. Ilmestyskirjan yhdeksännessä luvussa, jossa ensimmäinen ja toinen voi-huutoon liittyvä pasuuna tunnistetaan, tunnistetaan myös kuningas. Hänet tunnistetaan Ilmestyskirjassa ”yhdeksän-yksitoista”.

> And they had a king over them, which is the angel of the bottomless pit, whose name in the Hebrew tongue is Abaddon, but in the Greek tongue hath his name Apollyon. as being over them. Revelation 9:11.

> Ja heidän kuninkaanaan oli syvyyden kuilun enkeli, jonka nimi hepreaksi on Abaddon, mutta kreikaksi hänen nimensä on Apollyon, heidän ylitseen asetettuna. Ilmestys 9:11.

The name, and therefore the character of the king of Islam is Abaddon in the Hebrew and Apollyon in the Greek. In both the Old and New Testaments, represented by the Hebrew and the Greek, the character of Islam is found in the definition of the two names. In both words the definition is “death and destruction.” Sister White says the “angry horse” that the four angels are restraining while the one hundred and forty-four thousand are being sealed is seeking to break loose and bring “death and destruction” in its path.

Islamin kuninkaan nimi, ja sen tähden myös hänen luonteensa, on hepreaksi Abaddon ja kreikaksi Apollyon. Sekä Vanhassa että Uudessa testamentissa, joita heprea ja kreikka edustavat, islamin luonne ilmenee näiden kahden nimen merkityksessä. Molempien sanojen määritelmä on ”kuolema ja hävitys”. Sisaret White sanoo, että ”vihainen hevonen”, jota neljä enkeliä pidättävät samalla kun sataneljäkymmentäneljätuhatta sinetöidään, pyrkii pääsemään irti ja tuomaan jälkeensä ”kuolemaa ja hävitystä”.

The first reference in the Scriptures to Islam is Ishmael, the father of those who uphold the religion of Islam. In that first reference he is identified as a wild man, and the word translated as “wild” means “the wild Arabian ass”. The first prophetic reference to Islam, is a symbol of the horse family, and a horse is how the pioneers illustrated Islam of the first and second Woes on the two sacred charts. The four winds of Revelation chapter seven, are held in check, or “restrained”, until God seals His people. The sealing process of the one hundred and forty-four thousand is also the testing process and purification process.

Ensimmäinen viittaus islamiin Raamatussa on Ismael, niiden isä, jotka pitävät yllä islamin uskontoa. Tuossa ensimmäisessä viittauksessa hänet tunnistetaan villiksi mieheksi, ja sana, joka on käännetty sanalla ”villi”, merkitsee ”villiaasialaista aasia”. Ensimmäinen profeetallinen viittaus islamiin on hevoseläinten sukuun kuuluva vertauskuva, ja hevonen on se, kuinka tienraivaajat kuvasivat ensimmäisen ja toisen Voi-huudon islamia kahdessa pyhässä kartassa. Ilmestyskirjan seitsemännen luvun neljää tuulta pidätellään eli ”hillitään”, kunnes Jumala sinetöi kansansa. Sinetöimisprosessi, joka koskee sataa neljääkymmentäneljää tuhatta, on myös koetusprosessi ja puhdistusprosessi.

All these prophetic illustrations are represented by Daniel’s captivity for seventy years, beginning with Jehoiakim, the symbol of the empowerment of the first message, until the “decree” that calls men and women out of Babylon. The restraining and then the releasing of Islam is a prophetic characteristic of Islam as a symbol of biblical prophecy.

Kaikkia näitä profeetallisia vertauskuvia edustaa Danielin seitsemänkymmenen vuoden vankeus, joka alkaa Jojakimista, ensimmäisen sanoman voimaannuttamisen vertauskuvasta, ja ulottuu aina siihen asti, kunnes annetaan ”käsky”, joka kutsuu miehet ja naiset ulos Babylonista. Islamin pidättäminen ja sitten sen vapauttaminen on islamin profeetallinen ominaispiirre raamatullisen profetian vertauskuvana.

When they are referred to as the “four winds”, they are held in check while God’s servants are sealed. At the beginning of the second Woe, in the time prophecy of three hundred and ninety-one years and fifteen days that was fulfilled on August 11, 1840, four angels, representing Islam of the second Woe, were “loosed.” At the end of the prophecy, they were “restrained”.

Kun niihin viitataan ”neljänä tuulena”, niitä pidetään pidätettyinä sillä aikaa, kun Jumalan palvelijat sinetöidään. Toisen voi-huudon alussa, kolmensadankahdeksankymmenenyhden vuoden ja viidentoista päivän aikaprofetiassa, joka täyttyi 11. elokuuta 1840, neljä enkeliä, jotka edustivat toisen voi-huudon islamia, ”päästettiin irti”. Profetian lopussa ne olivat ”pidätettyinä”.

> Saying to the sixth angel which had the trumpet, Loose the four angels which are bound in the great river Euphrates. And the four angels were loosed, which were prepared for an hour, and a day, and a month, and a year, for to slay the third part of men. Revelation 9:14, 15.

> Sanoen kuudennelle enkelille, jolla oli pasuuna: ”Päästä irti ne neljä enkeliä, jotka ovat sidottuina suuren Eufrat-virran ääreen.” Ja ne neljä enkeliä päästettiin irti, ne jotka olivat valmiiksi varatut hetkeksi, päiväksi, kuukaudeksi ja vuodeksi surmaamaan kolmannen osan ihmisistä. Ilmestys 9:14, 15.

On September 11, 2001, the first message in the history of the one hundred and forty-four thousand was empowered, when Islam of the third Woe was “loosed.” But it was immediately “restrained”. Sister White explains why this happened, but first we should remember that the purpose of Islam in its first biblical reference was to anger the nations, for Ishmael’s hand would be against every man, and every man’s hand would be against Islam.

Syyskuun 11. päivänä vuonna 2001 sadan neljänkymmenenneljän tuhannen historian ensimmäinen sanoma sai voiman, kun kolmannen voi-huudon islam ”päästettiin irti”. Mutta se ”pidätettiin” välittömästi. Sisär White selittää, miksi näin tapahtui, mutta ensin meidän tulisi muistaa, että islamin tarkoitus sen ensimmäisessä raamatullisessa viittauksessa oli saattaa kansat vihaan, sillä Ismaelin käsi oli oleva kaikkia vastaan, ja kaikkien käsi oli oleva islamia vastaan.

> And the angel of the Lord said unto her, Behold, thou art with child, and shalt bear a son, and shalt call his name Ishmael; because the Lord hath heard thy affliction. And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:11, 12.

> Ja Herran enkeli sanoi hänelle: Katso, sinä olet raskaana ja synnytät pojan, ja anna hänelle nimeksi Ismael, sillä Herra on kuullut sinun kurjuutesi. Ja hänestä tulee villi mies; hänen kätensä on kaikkia vastaan, ja kaikkien käsi häntä vastaan; ja hän asuu kaikkien veljiensä nähden. 1. Moos. 16:11, 12.

The purpose of Islam in Bible prophecy is to unite all nations against Islam, in advance of the United Nations turning their wrath upon Sabbath keepers. On September 11, 2001 everyone who understands 9/11 as marking the beginning of the repeat of the sequence of the Millerite events has become as “Daniel” when he was taken to Babylon for seventy years. Jehoiakim identifies the starting of that testing process, and Islam of the third Woe was then released, but immediately held in check, so God could seal His people.

Islamin tarkoitus raamatullisessa profetiassa on yhdistää kaikki kansat Islamia vastaan ennen kuin Yhdistyneet kansakunnat kohdistavat vihansa sapatinpitäjiin. Syyskuun 11. päivänä 2001 jokainen, joka ymmärtää 11. syyskuuta merkitsevän milleriläisten tapahtumien sarjan toistumisen alkua, on tullut “Danielin” kaltaiseksi silloin, kun hänet vietiin Babyloniin seitsemäksikymmeneksi vuodeksi. Jojakim osoittaa tuon koetusprosessin alkamisen, ja kolmannen Voi-huudon Islam päästettiin silloin irti, mutta se pidettiin välittömästi kurissa, jotta Jumala voisi sinetöidä kansansa.

> “This view was given in 1847 when there were but very few of the Advent brethren observing the Sabbath, and of these but few supposed that its observance was of sufficient importance to draw a line between the people of God and unbelievers. Now the fulfillment of that view is beginning to be seen. ‘The commencement of that time of trouble,’ here mentioned does not refer to the time when the plagues shall begin to be poured out, but to a short period just before they are poured out, while Christ is in the sanctuary. At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> ”Tämä näky annettiin vuonna 1847, jolloin sapattia noudattavia adventtiveljiä oli vain hyvin vähän, ja heistäkin vain harvat katsoivat, että sen noudattaminen oli kyllin tärkeää vetämään rajan Jumalan kansan ja epäuskoisten välille. Nyt tämän näyn täyttymys alkaa tulla näkyviin. Tässä mainittu ’tuon ahdistuksen ajan alku’ ei viittaa aikaan, jolloin vitsaukset alkavat vuodattaa, vaan lyhyeen ajanjaksoon juuri ennen kuin ne vuodatetaan, samalla kun Kristus on pyhäkössä. Tuona aikana, samalla kun pelastustyö on päättymässä, ahdistus on tuleva maan päälle, ja kansat vihastuvat, mutta niitä pidetään aisoissa niin, etteivät ne estä kolmannen enkelin työtä. Tuona aikana on tuleva ’myöhäissade’ eli virvoitus Herran kasvojen edestä antamaan voimaa kolmannen enkelin voimalliselle huudolle ja valmistamaan pyhiä kestämään sinä aikana, jolloin ne seitsemän viimeistä vitsausta vuodatetaan.” Early Writings, 85.

Daniel’s seventy years began on September 11, 2001 when Islam was released and angered the nations by suddenly and unexpectedly striking the earth beast of Revelation thirteen. Islam was then restrained, so the work of the third angel can be finished. The work of the third angel is the sealing of God’s people, and when that work began on September 11, 2001 the Latter Rain began to “sprinkle”. Daniel chapter one is illustrating the testing process of the one hundred and forty-four thousand, beginning on September 11, 2001, and continuing until the second “voice” of Revelation eighteen calls God’s other flock out of Babylon. Daniel therefore represents a people who are now in spiritual captivity, until the very conclusion of the testing process. The conclusion of the testing period in Daniel chapter one is identified as the “end of the days.”

Danielin seitsemänkymmentä vuotta alkoivat 11. syyskuuta 2001, jolloin islam päästettiin irti ja se vihastutti kansakunnat iskemällä äkillisesti ja odottamatta Ilmestyskirjan kolmattatoista lukua kuvaavaan maanpetoan. Tämän jälkeen islam pidätettiin, jotta kolmannen enkelin työ voitaisiin saattaa päätökseen. Kolmannen enkelin työ on Jumalan kansan sinetöiminen, ja kun tuo työ alkoi 11. syyskuuta 2001, myöhäissade alkoi ”vihmoa”. Danielin ensimmäinen luku kuvaa sadan neljänkymmenenneljän tuhannen koettelemisprosessia, joka alkaa 11. syyskuuta 2001 ja jatkuu siihen asti, kunnes Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun toinen ”ääni” kutsuu Jumalan toisen lauman ulos Babylonista. Daniel edustaa näin ollen kansaa, joka on nyt hengellisessä vankeudessa aina koettelemisprosessin aivan päättymiseen saakka. Danielin ensimmäisen luvun koetusajan päättyminen määritellään ilmauksella ”päivien loppu”.

> Now at the end of the days that the king had said he should bring them in, then the prince of the eunuchs brought them in before Nebuchadnezzar. And the king communed with them; and among them all was found none like Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: therefore stood they before the king. And in all matters of wisdom and understanding, that the king enquired of them, he found them ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm. Daniel 1:18–20.

> Ja niiden päivien päättyessä, joiden jälkeen kuningas oli käskenyt tuoda heidät eteensä, hoviherrain päämies toi heidät Nebukadnessarin eteen. Ja kuningas puhutteli heitä; eikä heidän kaikkien joukosta löytynyt ketään Danielin, Hananjan, Miisaelin ja Asarjan veroista; sen tähden he saivat seistä kuninkaan edessä. Ja kaikissa viisauden ja ymmärryksen asioissa, joista kuningas heiltä tiedusteli, hän havaitsi heidät kymmenen kertaa paremmiksi kuin kaikki noidat ja tähdistäennustajat, joita oli koko hänen valtakunnassaan. Daniel 1:18–20.

The third test, which represents a prophetic litmus test for Daniel and the three worthies, was when they were judged by Nebuchadnezzar, and found to be “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm.” The third test is represented by judgment, and the judgment occurred at “the end of the days.” In the book of Daniel, the “end of the days,” is where Daniel stands in his lot.

Kolmas koetus, joka edustaa Danielille ja kolmelle urhealle miehelle profeetallista koetinkiveä, oli se, kun Nebukadnessar arvioi heidät ja havaitsi heidän olevan ”kymmenen kertaa parempia kuin kaikki noidat ja tähdistäennustajat, joita oli koko hänen valtakunnassaan”. Kolmatta koetusta edustaa tuomio, ja tuomio tapahtui ”päivien lopussa”. Danielin kirjassa ”päivien loppu” on se paikka, jossa Daniel seisoo omassa osassaan.

> “‘Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand…. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou (Daniel) thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days.’

> ”Monet puhdistetaan, valkaistaan ja koetellaan; mutta jumalattomat tekevät jumalattomasti, eikä yksikään jumalattomista ymmärrä, mutta ymmärtäväiset ymmärtävät…. Autuas se, joka odottaa ja saavuttaa tuhat kolmesataa kolmekymmentäviisi päivää. Mutta mene sinä (Daniel) tietäsi loppuun asti; sillä sinä saat levätä ja nousta osaasi päivien lopussa.”

> “The time has come for Daniel to stand in his lot. The time has come for the light given him to go to the world as never before. If those for whom the Lord has done so much will walk in the light, their knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased as they near the close of this earth’s history.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1174.

> ”Aika on tullut Danielin astua osaansa. Aika on tullut sille, että hänelle annettu valo menee maailmaan niin kuin ei koskaan ennen. Jos ne, joiden hyväksi Herra on tehnyt niin paljon, vaeltavat valossa, heidän tuntemuksensa Kristuksesta ja Häneen liittyvistä profetioista kasvaa suuresti heidän lähestyessään tämän maan historian loppua.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, osa 4, 1174.

Sister White identifies the “end of the days” in association with the purification process of verse ten of Daniel chapter twelve. She often employs verse ten, with verse thirteen’s, “end of the days.”

Sisär White yhdistää ”päivien lopun” Danielin kirjan kahdennentoista luvun kymmenennen jakeen puhdistusprosessiin. Hän käyttää usein kymmenettä jaetta yhdessä kolmattatoista jaetta koskevan ilmauksen ”päivien loppu” kanssa.

> “‘Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand…. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou (Daniel) thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days.’

> ”Monet puhdistetaan, valkaistaan ja koetellaan; mutta jumalattomat tekevät jumalattomasti, eikä yksikään jumalattomista ymmärrä; mutta viisaat ymmärtävät…. Autuas se, joka odottaa ja saavuttaa tuhat kolmesataa kolmekymmentäviisi päivää. Mutta mene sinä (Daniel) tietäsi loppuun asti; sillä sinä saat levätä ja nousta osaasi päivien lopussa.”

> “Daniel is today standing in his lot, and we are to give him place to speak to the people. Our message is to go forth as a lamp that burneth. ‘At that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars forever and ever.’

> ”Daniel seisoo tänä päivänä omalla paikallaan, ja meidän tulee antaa hänelle tila puhua kansalle. Sanomamme on lähtevä eteenpäin palavana lamppuna. ’Siihen aikaan nousee Miikael, se suuri ruhtinas, joka seisoo sinun kansasi lasten suojana; ja on oleva ahdistuksen aika, jonka kaltaista ei ole ollut siitä saakka, kun kansoja on ollut, siihen samaan aikaan asti; mutta siihen aikaan sinun kansasi pelastuu, jokainen, joka havaitaan kirjaan kirjoitetuksi. Ja monet maan tomussa nukkuvista heräävät, toiset iankaikkiseen elämään, toiset häpeään ja iankaikkiseen kauhistukseen. Ja ymmärtäväiset loistavat niin kuin taivaanvahvuuden kirkkaus, ja ne, jotka saattavat monet vanhurskauteen, niin kuin tähdet aina ja iankaikkisesti.’

> “These words present the work that we are to do in these last days. We are not one-half awake. We have not the power that is essential to the doing of the work that must be done. We must come into life, come into union. Now, just now, we must stand in that position where repentance and pardon shall be the striking features of our work. There must be no quarrelling. It is too late to engage with Satan in his work of blinding eyes. It is too late to give heed to seducing spirits and doctrines of devils.

> ”Nämä sanat esittävät sen työn, jota meidän on tehtävä näinä viimeisinä päivinä. Me emme ole edes puoliksi hereillä. Meiltä puuttuu se voima, joka on välttämätön sen työn tekemiseen, joka täytyy tehdä. Meidän on tultava elämään, tultava yhteyteen. Nyt, juuri nyt, meidän on seisottava siinä asemassa, jossa parannus ja anteeksianto ovat työmme silmiinpistävät tuntomerkit. Ei saa olla riitelyä. On liian myöhäistä ryhtyä Saatanan kanssa hänen työhönsä silmien sokaistamiseksi. On liian myöhäistä ottaa vaarin villitsevistä hengistä ja riivaajien opeista.”

> “I am instructed to say that when the Holy Spirit gives tongue and utterance, we shall see a work done similar to that done on the day of Pentecost. The representatives of Christ will work intelligently. There will not be found one man here and another there seeking to tear down and destroy.

> Minua on kehotettu sanomaan, että kun Pyhä Henki antaa kielen ja lausunnon, saamme nähdä tehtävän työn, joka on samankaltainen kuin helluntaipäivänä tehty työ. Kristuksen edustajat työskentelevät ymmärtäväisesti. Ei löydy yhtä miestä täältä ja toista tuolta, jotka pyrkisivät repimään maahan ja hävittämään.

> “‘Before the decree bring forth, before the day pass as the chaff, before the fierce anger of the Lord come upon you, before the day of the Lord’s anger come upon you, seek ye the Lord, all ye meek of the earth, which have wrought His judgment; seek righteousness, seek meekness: it may be ye shall be hid in the day of the Lord’s anger.’” Australian Union Conference Record, March 11, 1907.

> “’Ennen kuin säädös käy täytäntöön, ennen kuin päivä kiitää ohi kuin akanat, ennen kuin Herran hehkuva viha tulee teidän yllenne, ennen kuin Herran vihan päivä tulee teidän yllenne, etsikää Herraa, kaikki te maan nöyrät, jotka olette toteuttaneet Hänen oikeutensa; etsikää vanhurskautta, etsikää nöyryyttä: ehkä teidät kätketään Herran vihan päivänä.’” Australian Union Conference Record, 11. maaliskuuta 1907.

The sealing of the one hundred and forty-four thousand that is represented by the seventy years of Daniel’s captivity in Babylon, is represented in Daniel chapter twelve, and verse ten. The verse possesses the signature of “truth” for it identifies the three-steps that are the characteristics of the Hebrew word “truth.” Many shall be purified, made white and then tried. Daniel and the three worthies were purified by the fear of God in chapter one, for they determined not to eat the Babylonian diet. They then demonstrated a countenance that was made fairer and fatter than those who ate the Babylonian food. Their countenance was the righteousness of Christ which is the white garments. They then were tried when they went into the judgment of Nebuchadnezzar, at the end of the days.

Sadanneljäkymmenentuhannen sinetöiminen, jota Danielin Babylonian vankeuden seitsemänkymmentä vuotta esittävät, kuvataan Danielin kirjan kahdennessatoista luvussa ja kymmenennessä jakeessa. Jakeessa on ”totuuden” tunnusmerkki, sillä se yksilöi ne kolme askelta, jotka ovat heprealaisen sanan ”totuus” ominaispiirteitä. Monet puhdistetaan, valkaistaan ja sitten koetellaan. Daniel ja ne kolme urhoollista puhdistettiin Jumalan pelon kautta ensimmäisessä luvussa, sillä he päättivät olla syömättä Babylonian ruokaa. Sen jälkeen he osoittivat kasvonmuodon, joka oli kauniimpi ja lihavampi kuin niillä, jotka söivät Babylonian ruokaa. Heidän kasvonmuotonsa oli Kristuksen vanhurskaus, joka on valkeat vaatteet. Sen jälkeen heitä koeteltiin, kun he menivät Nebukadnessarin tuomioon päivien lopussa.

At “the end of the days,” when Daniel stands “in his lot”, “knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased” for God’s people. Nebuchadnezzar noted that in “all matters of wisdom and understanding,” Daniel and the three worthies were “found” to be “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm.”

”Päivien lopulla”, kun Daniel seisoo ”arpansa osassa”, ”Kristuksen tuntemus ja Häneen liittyvät profetiat lisääntyvät suuresti” Jumalan kansan keskuudessa. Nebukadnessar pani merkille, että ”kaikissa viisauden ja ymmärryksen asioissa” Daniel ja kolme uskollista havaittiin ”kymmenen kertaa paremmiksi kuin kaikki tietäjät ja astrologit, joita oli koko hänen valtakunnassaan”.

Daniel chapter one is illustrating the experience of the one hundred and forty-four thousand, who go through a three-step testing process. Commenting on that process, Sister White says, “These words present the work that we are to do in these last days. We are not one-half awake. We have not the power that is essential to the doing of the work that must be done. We must come into life, come into union. Now, just now, we must stand in that position where repentance and pardon shall be the striking features of our work. There must be no quarrelling.”

Danielin ensimmäinen luku havainnollistaa niiden sadanneljänkymmenenneljän tuhannen kokemusta, jotka käyvät läpi kolmivaiheisen koetusprosessin. Tätä prosessia kommentoidessaan sisar White sanoo: ”Nämä sanat esittävät sen työn, joka meidän on tehtävä näinä viimeisinä päivinä. Emme ole puoliksikaan hereillä. Meiltä puuttuu se voima, joka on välttämätön sen työn tekemiseen, joka täytyy tehdä. Meidän on tultava elämään, tultava yhteyteen. Nyt, juuri nyt, meidän on seisottava siinä asemassa, jossa katumus ja anteeksianto ovat työmme silmiinpistävät tunnuspiirteet. Ei saa olla riitelyä.”

The testing process that leads to the “end of the days,” leads to the resurrection of the two witnesses in Revelation chapter eleven. The work we are to do now is to accept the message of September 11, 2001 and wake up, as represented by the dead dry bones. “We must come to life, come into union.” When we do this, the striking features of our work will be our “repentance and pardon.” The striking feature of our work is represented by Daniel in chapter nine, when he prays the Leviticus twenty-six prayer, asking for forgiveness of his sins, and the sins of his fathers, while also acknowledging that he had been walking contrary to God ever since the disappointment that marked the beginning of the tarrying time on July 18, 2020. He must also acknowledge that God had been walking contrary to him during that same period. Daniel represents those that have gone through a captivity of “seventy years”, ever since July 18, 2020.

Koettelemusprosessi, joka johtaa ”päivien loppuun”, johtaa Ilmestyskirjan yhdennessätoista luvussa kuvattujen kahden todistajan ylösnousemukseen. Työ, joka meidän on nyt tehtävä, on ottaa vastaan syyskuun 11. päivän 2001 sanoma ja herätä, niin kuin kuolleet kuivat luut sitä kuvaavat. ”Meidän on tultava eloon, tultava yhteyteen.” Kun teemme tämän, työmme silmiinpistävät piirteet ovat oleva ”parannus ja anteeksianto”. Työmme silmiinpistävä piirre esitetään Danielissa yhdeksännessä luvussa, kun hän rukoilee 3. Mooseksen kirjan kahdennenkymmenennen kuudennen luvun rukouksen pyytäen anteeksi omia syntejään ja isiensä syntejä, samalla tunnustaen, että hän oli vaeltanut Jumalaa vastaan siitä pettymyksestä lähtien, joka merkitsi viivytysajan alkua 18. heinäkuuta 2020. Hänen on myös tunnustettava, että Jumala oli vaeltanut häntä vastaan saman ajanjakson aikana. Daniel edustaa niitä, jotka ovat käyneet läpi ”seitsemänkymmenen vuoden” vankeuden 18. heinäkuuta 2020 lähtien.

The seventy years is a symbol of the “seven times” of Leviticus twenty-six. The book of Chronicles informs us that the seventy years was the period that the land would “enjoy” the sabbaths which she was not allowed to enjoy due to ancient Israel’s rebellion against the covenant of Leviticus twenty-five.

Seitsemänkymmentä vuotta on symboli 3. Mooseksen kirjan kahdenkymmenennenkuudennen luvun ”seitsemästä ajasta”. Aikakirjojen kirja ilmoittaa meille, että seitsemänkymmentä vuotta oli se ajanjakso, jolloin maa ”saisi nauttia” niistä sapateista, joista se oli jäänyt osattomaksi muinaisen Israelin kapinan vuoksi 3. Mooseksen kirjan kahdennenkymmenennenviidennen luvun liittoa vastaan.

> To fulfil the word of the Lord by the mouth of Jeremiah, until the land had enjoyed her sabbaths: for as long as she lay desolate she kept sabbath, to fulfil threescore and ten years. 2 Chronicles 36:21.

> että Herran sana Jeremian suun kautta täyttyisi, kunnes maa oli saanut nauttia sapateistaan; niin kauan kuin se makasi autiona, se vietti sapattia täyttääkseen seitsemänkymmentä vuotta. 2. Aikakirja 36:21.

As a symbol of a prophetic “wilderness,” the “three and a half days” that the two witnesses of Revelation eleven were dead in the street after July 18, 2020 is a symbol of the “seventy years”, and also a symbol of the “seven times”. At the “end of the days,” is a symbol of the end of the prophetic days that were sealed up in the book of Daniel.

Profeetallisen ”erämaan” vertauskuvana ne ”kolme ja puoli päivää”, joiden ajan Ilmestyskirjan yhdennentoista luvun kaksi todistajaa olivat kuolleina kadulla 18. heinäkuuta 2020 jälkeen, ovat ”seitsemänkymmenen vuoden” vertauskuva ja myös ”seitsemän ajan” vertauskuva. ”Päivien lopussa” on vertauskuva niiden profeetallisten päivien lopusta, jotka oli sinetöity Danielin kirjaan.

In 1798, the book of Daniel was unsealed and Daniel stood in his lot, ready to fulfill his purpose.

Vuonna 1798 Danielin kirja avattiin, ja Daniel seisoi osassaan, valmiina täyttämään tarkoituksensa.

> “When God gives a man a special work to do, he is to stand in his lot and place as did Daniel, ready to answer the call of God, ready to fulfill His purpose.” Manuscript Releases, volume 6, 108.

> ”Kun Jumala antaa ihmiselle erityisen työn tehtäväksi, hänen tulee seistä omalla paikallaan ja osassaan niin kuin Daniel, valmiina vastaamaan Jumalan kutsuun, valmiina täyttämään Hänen tarkoituksensa.” Manuscript Releases, volume 6, 108.

On October 22, 1844, in fulfillment of Daniel chapter eight, and verse fourteen, the book of Daniel once again stood in its lot. 1798, and 1844, are the conclusion of the first and second indignations, and therefore mark the end of “seven times.” The “end of the days” in the book of Daniel is a symbol of the conclusion of a captivity that is represented by the “seven times.” In Daniel chapter four, Nebuchadnezzar lived as a beast while “seven times” passed over him. At “the end of the days,” his kingdom and reason was restored to him.

22. lokakuuta 1844, Danielin kirjan kahdeksannen luvun ja neljännentoista jakeen täyttymyksenä, Danielin kirja nousi jälleen osaansa. Vuodet 1798 ja 1844 ovat ensimmäisen ja toisen vihan päätös, ja merkitsevät sen vuoksi ”seitsemän ajan” loppua. Ilmaus ”päivien loppu” Danielin kirjassa on vertauskuva siitä vankeuden päättymisestä, jota ”seitsemän aikaa” edustavat. Danielin neljännessä luvussa Nebukadnessar eli kuin peto, kun ”seitsemän aikaa” kului hänen ylitseen. ”Päivien lopussa” hänen valtakuntansa ja ymmärryksensä palautettiin hänelle.

> And at the end of the days I Nebuchadnezzar lifted up mine eyes unto heaven, and mine understanding returned unto me, and I blessed the most High, and I praised and honoured him that liveth forever, whose dominion is an everlasting dominion, and his kingdom is from generation to generation: And all the inhabitants of the earth are reputed as nothing: and he doeth according to his will in the army of heaven, and among the inhabitants of the earth: and none can stay his hand, or say unto him, What doest thou? At the same time my reason returned unto me; and for the glory of my kingdom, mine honour and brightness returned unto me; and my counsellors and my lords sought unto me; and I was established in my kingdom, and excellent majesty was added unto me. Daniel 4:34–36.

> Ja päivien lopulla minä, Nebukadnessar, nostin silmäni taivasta kohti, ja ymmärrykseni palasi minulle, ja minä kiitin Korkeinta, ja ylistin ja kunnioitin häntä, joka elää iankaikkisesti, jonka valta on iankaikkinen valta ja jonka valtakunta pysyy sukupolvesta sukupolveen. Ja kaikki maan asukkaat ovat luetut tyhjän veroisiksi; ja hän tekee tahtonsa mukaan taivaan joukossa ja maan asukkaiden keskuudessa; eikä kukaan voi estää hänen kättänsä tai sanoa hänelle: Mitä sinä teet? Sillä hetkellä järkeni palasi minulle; ja valtakuntani kunniaksi myös arvoni ja loistoni palasivat minulle; ja neuvonantajani ja ylimykseni etsiytyivät luokseni; ja minut vahvistettiin valtakunnassani, ja minulle annettiin vielä suurempi majesteetti. Daniel 4:34–36.

The end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand is represented as the “end of the days,” and therefore represents the symbolic conclusion of the “seventy years” and also of the “seven times.” At that time, “repentance and pardon” will be the features that represent the work of those who were previously dead in the street that runs through the valley of dead dry bones.

Sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen ajan päättyminen esitetään ”päivien loppuna”, ja sen vuoksi se merkitsee myös ”seitsemänkymmenen vuoden” sekä ”seitsemän ajan” vertauskuvallista päättymistä. Tuona aikana ”parannus ja anteeksianto” ovat tunnuspiirteitä, jotka kuvaavat niiden työtä, jotka olivat aikaisemmin kuolleina kadulla, joka kulkee kuolleiden kuivien luiden laakson halki.

The visible feature of the work of repentance of the one hundred and forty-four thousand is represented in Ezekiel chapter nine, as “sighing and crying.” When God’s people confess and put away their personal sins, when they acknowledge that they have repeated the same sins of their fathers, when they set aside their pride of opinion and admit that they have been walking contrary to God, and also that He has been walking contrary to them since the tarrying time arrived on July 18, 2020, they will then be found to have “ten times” more prophetic power than all the other professed wise men in the kingdom.

Niiden sadan neljänkymmenenneljän tuhannen parannustyön näkyvä piirre esitetään Hesekielin yhdeksännessä luvussa sanoilla ”huokaavat ja valittavat”. Kun Jumalan kansa tunnustaa ja hylkää henkilökohtaiset syntinsä, kun he myöntävät toistaneensa isiensä samat synnit, kun he panevat syrjään mielipiteensä ylpeyden ja tunnustavat vaeltaneensa Jumalaa vastaan, sekä myös sen, että Hän on vaeltanut heitä vastaan siitä asti, kun viipymisen aika alkoi 18. heinäkuuta 2020, silloin heidän havaitaan omaavan ”kymmenen kertaa” enemmän profeetallista voimaa kuin kaikkien muiden valtakunnassa olevien viisaiksi tunnustautuvien miesten.

The sealing process began with the loosing and then the restraining of Islam. That process ends as it began, when Islam is once again released. It is released at the end of the days of the sealing time, which for Daniel was the decree of Cyrus that called men out of Babylon. It is there, at the end of the days of purification, at the judgment of the Sunday law “decree” in the United States, that the faithful will be found to possess “ten times more” prophetic power.

Sinetöimisen prosessi alkoi islamin irtipäästämisellä ja sitten sen pidättämisellä. Tuo prosessi päättyy niin kuin se alkoi, kun islam jälleen kerran päästetään irti. Se päästetään irti sinetöimisen ajan päivien lopussa, mikä Danielille oli Kyyroksen asetus, joka kutsui ihmiset ulos Babylonista. Siellä, puhdistuksen päivien lopussa, sunnuntailain ”asetuksen” tuomiossa Yhdysvalloissa, uskollisten havaitaan omaavan ”kymmenen kertaa enemmän” profeetallista voimaa.

> “You are getting the coming of the Lord too far off. I saw the latter rain was coming as [suddenly as] the midnight cry, and with ten times the power.” Spalding and Magan, 5.

> ”Te sijoitatte Herran tulemuksen liian kauas tulevaisuuteen. Minä näin, että myöhäissade oli tulossa yhtä [äkillisesti kuin] keskiyön huuto, ja kymmenkertaisella voimalla.” Spalding and Magan, 5.

We will begin the consideration of Daniel chapter two in the next article.

Aloitamme Danielin toisen luvun tarkastelun seuraavassa artikkelissa.

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’ Those entrusted with the cry made haste, and in the power of the Holy Spirit sounded the message, and aroused their discouraged brethren. This work did not stand in the wisdom and learning of men, but in the power of God, and His saints who heard the cry could not resist it. The most spiritual received this message first, and those who had formerly led in the work were the last to receive and help swell the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’” Early Writings, 238.

> ”Tämä oli keskiyön huuto, jonka tuli antaa voima toisen enkelin sanomalle. Enkeleitä lähetettiin taivaasta herättämään lannistuneet pyhät ja valmistamaan heitä edessä olevaan suureen työhön. Lahjakkaimmat miehet eivät olleet ensimmäisiä, jotka ottivat tämän sanoman vastaan. Enkeleitä lähetettiin nöyrien, antautuneiden luo, ja heitä kehotettiin kohottamaan huuto: ’Katso, Ylkä tulee; menkää Häntä vastaan!’ Ne, joille huuto oli uskottu, riensivät ja Pyhän Hengen voimassa julistivat sanoman sekä herättivät lannistuneet veljensä. Tämä työ ei perustunut ihmisten viisauteen ja oppineisuuteen, vaan Jumalan voimaan, eivätkä Hänen pyhänsä, jotka kuulivat huudon, voineet sitä vastustaa. Hengellisimmät ottivat tämän sanoman vastaan ensimmäisinä, ja ne, jotka olivat aiemmin johtaneet työssä, olivat viimeisiä ottamaan sen vastaan ja auttamaan huudon voimistamisessa: ’Katso, Ylkä tulee; menkää Häntä vastaan!’” Early Writings, 238.

Back to Articles