Article

# Rome Establishes the Vision - Number Nine

Rooma vahvistaa näyn – numero yhdeksän

Rejecting the Foundations: The Controversy of ‘The Daily’ and the Consequences of Denying Truth in Adventist Prophecy

Perustusten hylkääminen: ”Jatkuvan” kiista ja totuuden kieltämisen seuraukset adventistisessa profetiassa

Author

Jeff Pippenger

Published

August 21, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We are currently addressing the prophetic line of the controversies within Advent history that have taken place concerning the various symbols of Rome. We are currently addressing “the daily” in the book of Daniel. That controversy represents a rejection of the foundations of Adventism, the rejection of the authority of the Spirit of Prophecy, and the rejection of the messenger that was chosen by God. Rejecting the work of Miller also represents a rejection of the instruction that had been given to Miller by heavenly angels, who led Miller to his understanding of the message produced by the increase of knowledge when the book of Daniel was unsealed in 1798.

Käsittelemme parhaillaan profeetallista linjaa niistä kiistoista adventtihistorian piirissä, jotka ovat koskeneet Rooman erilaisia symboleja. Käsittelemme parhaillaan Danielin kirjan ”jokapäiväistä”. Tuo kiista edustaa adventismin perustusten hylkäämistä, Profetian Hengen arvovallan hylkäämistä sekä Jumalan valitseman sanansaattajan hylkäämistä. Myös Millerin työn hylkääminen merkitsee niiden opetusten hylkäämistä, jotka taivaalliset enkelit olivat antaneet Millerille ja jotka johdattivat hänet ymmärtämään sen sanoman, joka syntyi tiedon lisääntymisen myötä, kun Danielin kirja avattiin vuonna 1798.

Those that reject the truth identifying the power (pagan Rome) that restrained the papal power from being revealed in 2 Thessalonians, manifest that they do not love the truth, and for rejecting the love of truth, they receive a lie. The lie in turn brings strong delusion upon them. The lie is the cause, and the strong delusion they receive is the effect. The lack of love of the truth is their motivation. The lie represents the choice of a pluralistic acceptance of biblical doctrine, as opposed to those who believe in absolute truth. This is why Isaiah’s representation of Paul’s strong delusion is represented as delusions, not simply a delusion. The other class are those who do love the truth, accept the premise of absolute truth, and are identified by Isaiah as those who tremble at God’s Word.

Ne, jotka hylkäävät totuuden, joka tunnistaa sen vallan (pakanallisen Rooman), joka 2. Tessalonikalaiskirjeessä pidätti paavillisen vallan ilmestymästä, osoittavat, etteivät he rakasta totuutta, ja koska he hylkäävät totuuden rakkauden, he ottavat vastaan valheen. Valhe puolestaan tuo heidän ylleen väkevän eksytyksen. Valhe on syy, ja väkevä eksytys, jonka he saavat osakseen, on seuraus. Totuuden rakkauden puute on heidän vaikuttimensa. Valhe edustaa valintaa hyväksyä raamatullinen oppi pluralistisesti, vastakohtana niille, jotka uskovat absoluuttiseen totuuteen. Tästä syystä Jesajan kuvaus Paavalin väkevästä eksytyksestä esitetään eksytyksinä, ei vain yhtenä eksytyksenä. Toinen ryhmä taas on niitä, jotka rakastavat totuutta, hyväksyvät absoluuttisen totuuden lähtökohdan ja jotka Jesaja tunnistaa niiksi, jotka vapisevat Jumalan sanan edessä.

> Thus saith the Lord, The heaven is my throne, and the earth is my footstool: where is the house that ye build unto me? and where is the place of my rest? For all those things hath mine hand made, and all those things have been, saith the Lord: but to this man will I look, even to him that is poor and of a contrite spirit, and trembleth at my word. He that killeth an ox is as if he slew a man; he that sacrificeth a lamb, as if he cut off a dog’s neck; he that offereth an oblation, as if he offered swine’s blood; he that burneth incense, as if he blessed an idol. Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before mine eyes, and chose that in which I delighted not. Hear the word of the Lord, ye that tremble at his word; Your brethren that hated you, that cast you out for my name’s sake, said, Let the Lord be glorified: but he shall appear to your joy, and they shall be ashamed. Isaiah 66:1–5.

> Näin sanoo Herra: Taivas on minun valtaistuimeni, ja maa minun jalkojeni astinlauta. Missä on se huone, jonka te minulle rakennatte, ja missä on minun lepopaikkani? Sillä kaiken tämän on minun käteni tehnyt, ja niin ovat kaikki nämä tulleet olemaan, sanoo Herra. Mutta tähän minä katson: siihen, joka on nöyrä ja hengeltään murtunut ja vapisee minun sanani edessä. Joka teurastaa härän, on kuin surmaisi ihmisen; joka uhraa karitsan, on kuin katkaisisi koiralta kaulan; joka tuo ruokauhrin, on kuin uhraisi sian verta; joka polttaa suitsuketta, on kuin ylistäisi epäjumalaa. Niin, he ovat valinneet omat tiensä, ja heidän sielunsa mielistyy heidän kauhistuksiinsa. Niinpä minäkin valitsen heille harhakuvat ja saatan heidän pelkonsa tulemaan heidän päälleen, koska silloin kun minä kutsuin, ei kukaan vastannut, silloin kun minä puhuin, he eivät kuulleet; vaan he tekivät sitä, mikä oli pahaa minun silmieni edessä, ja valitsivat sen, mihin minä en mielistynyt. Kuulkaa Herran sana, te, jotka vapisette hänen sanansa edessä: Teidän veljenne, jotka vihaavat teitä, jotka karkottavat teidät minun nimeni tähden, sanovat: ”Olkoon Herra kirkastettu”; mutta hän on ilmestyvä teidän iloksenne, ja he joutuvat häpeään. Jesaja 66:1–5.

Those who tremble at God’s Word are the outcasts of Israel, who in the last days are those who are represented as the ensign.

Ne, jotka vapisevat Jumalan sanan edessä, ovat Israelin karkotetut, jotka viimeisinä päivinä ovat ne, joita lippumerkki edustaa.

> And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:12.

> Ja hän pystyttää kansoille lipun ja kokoaa Israelin karkotetut sekä kerää yhteen Juudan hajotetut maan neljältä ääreltä. Jesaja 11:12.

God identifies that it is He who made the house that the class who are presenting corrupted offerings claim to have made. It is that house they trust in when they proclaim “the temple of the Lord are these.”

Jumala osoittaa, että juuri hän on tehnyt sen huoneen, jonka niiden turmeltuneita uhreja esittävien ryhmä väittää tehneensä. Juuri siihen huoneeseen he turvaavat julistaessaan: ”Tämä on Herran temppeli.”

> Stand in the gate of the Lord’s house, and proclaim there this word, and say, Hear the word of the Lord, all ye of Judah, that enter in at these gates to worship the Lord. Thus saith the Lord of hosts, the God of Israel, Amend your ways and your doings, and I will cause you to dwell in this place. Trust ye not in lying words, saying, The temple of the Lord, The temple of the Lord, The temple of the Lord, are these. Jeremiah 7:2–4.

> Asetu Herran huoneen porttiin ja julista siellä tämä sana ja sano: Kuulkaa Herran sana, kaikki te Juudan väki, jotka kuljette näistä porteista sisään kumartaaksenne Herraa. Näin sanoo Herra Sebaot, Israelin Jumala: Parantakaa tienne ja tekonne, niin minä annan teidän asua tässä paikassa. Älkää luottako valheellisiin sanoihin sanoen: Herran temppeli, Herran temppeli, Herran temppeli nämä ovat. Jeremia 7:2–4.

Those who “trust” in lying words, are those who believe a lie. The house which the Lord built was raised upon the foundation which He also made. The class who refused to answer when God called, chose their own ways and delighted in abominations. They chose “ways,” and “abominations,” in the plural, when Jeremiah stated that there was only one way to walk within.

Ne, jotka “luottavat” valheellisiin sanoihin, ovat niitä, jotka uskovat valheen. Talo, jonka Herra rakensi, pystytettiin sille perustukselle, jonka Hän myös itse oli tehnyt. Se joukko, joka kieltäytyi vastaamasta, kun Jumala kutsui, valitsi omat tiensä ja mielistyi kauhistuksiin. He valitsivat “teitä” ja “kauhistuksia” monikossa, vaikka Jeremia ilmoitti, että sisällä vaellettavaksi oli vain yksi tie.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Therefore hear, ye nations, and know, O congregation, what is among them. Hear, O earth: behold, I will bring evil upon this people, even the fruit of their thoughts, because they have not hearkened unto my words, nor to my law, but rejected it. To what purpose cometh there to me incense from Sheba, and the sweet cane from a far country? your burnt offerings are not acceptable, nor your sacrifices sweet unto me. Jeremiah 6:16–20.

> Näin sanoo Herra: Seisokaa teillä ja katsokaa, ja kysykää ikivanhoja polkuja, missä on hyvä tie, ja vaeltakaa sitä, niin te löydätte levon sieluillenne. Mutta he sanoivat: Emme vaella sitä. Minä asetin myös vartijoita teidän ylitsenne, sanoin: Kuulkaa pasuunan ääntä. Mutta he sanoivat: Emme kuule. Sentähden kuulkaa, te kansakunnat, ja tiedä, oi seurakunta, mitä heidän keskuudessaan on. Kuule, oi maa: katso, minä tuon onnettomuuden tämän kansan päälle, heidän ajatustensa hedelmän, sillä he eivät ole kuulleet minun sanojani eivätkä minun lakiani, vaan ovat hylänneet sen. Mitä varten minulle tulee suitsuketta Sebasta ja hyvänhajuista kalmoruokoa kaukaisesta maasta? Teidän polttouhrinne eivät ole otolliset, eivätkä teidän teurasuhrinne ole minulle mieluisat. Jeremia 6:16–20.

In chapter fifteen, Jeremiah calls the evil congregation that would not hearken, though they had ears, the “assembly of mockers.” This congregation was given a “watchman” in both the history of the first and second angels’ messages, and again in the history of the third angel, but they refused to walk in the good way, which is the old paths. Instead, they walked in the “ways.” For this reason, Isaiah identifies that God will choose multiple delusions, for they chose a plurality of false paths instead of the absolute way of the old paths. As with Isaiah’s testimony the assembly of mockers’ worship is rejected by the Lord. Sister White directly associates Isaiah’s plurality of delusions with Paul’s strong delusion, and she places it in the context of the rejection of the foundational truths, the foundation which the Lord built and builds His house upon.

Viidennessätoista luvussa Jeremia kutsuu pahaa seurakuntaa, joka ei tahtonut kuulla, vaikka sillä oli korvat, ”pilkkaajien seurakunnaksi”. Tälle seurakunnalle annettiin ”vartija” sekä ensimmäisen että toisen enkelin sanoman historiassa ja jälleen kolmannen enkelin historian aikana, mutta he kieltäytyivät vaeltamasta hyvää tietä, joka on vanhat polut. Sen sijaan he vaelsivat ”teitä”. Tästä syystä Jesaja osoittaa, että Jumala valitsee moninaiset eksytykset, koska he valitsivat useiden väärien polkujen moninaisuuden vanhojen polkujen ehdottoman tien sijasta. Jesajan todistuksen mukaisesti Herra hylkää pilkkaajien seurakunnan jumalanpalveluksen. Sister White yhdistää suoraan Jesajan eksytysten moninaisuuden Paavalin väkevään eksytykseen, ja hän sijoittaa sen perustotuuksien hylkäämisen yhteyteen, sen perustuksen, jonka varaan Herra rakensi ja rakentaa huoneensa.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> ”Hän, joka näkee pinnan alle, joka lukee kaikkien ihmisten sydämet, sanoo niistä, joilla on ollut suuri valo: ’He eivät ole murheellisia eivätkä hämmästyneet moraalisen ja hengellisen tilansa tähden.’ Niin, he ovat valinneet omat tiensä, ja heidän sielunsa mielistyy heidän kauhistuksiinsa. Minäkin valitsen heidän eksytyksensä ja saatan heidän pelkonsa heidän päälleen; sillä kun minä kutsuin, ei kukaan vastannut; kun minä puhuin, he eivät kuulleet, vaan tekivät pahaa minun silmieni edessä ja valitsivat sen, mihin minä en mieltynyt.’ ’Jumala lähettää heille väkevän eksytyksen, niin että he uskovat valheen’, koska ’he eivät ottaneet vastaan totuuden rakkautta pelastuakseen’, ’vaan mielistyivät vääryyteen’. Jesaja 66:3, 4; 2. Tessalonikalaiskirje 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> ”Taivaallinen Opettaja kysyi: ’Mikä voimakkaampi harha voi pettää mieltä kuin se, että teeskentelet rakentavasi oikealle perustukselle ja että Jumala hyväksyy tekosi, vaikka todellisuudessa toimit monessa asiassa maailmallisen menettelytavan mukaan ja teet syntiä Jehovaa vastaan? Voi, se on suuri petos, kiehtova harhakuva, joka ottaa vallan mielistä, kun ihmiset, jotka ovat kerran tunteneet totuuden, erehtyvät pitämään jumalisuuden muotoa sen hengenä ja voimana; kun he luulevat olevansa rikkaita, rikastuneita eivätkä mitään tarvitsevia, vaikka todellisuudessa he tarvitsevat kaikkea.’”

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> ”Jumala ei ole muuttunut uskollisia palvelijoitaan kohtaan, jotka pitävät vaatteensa tahrattomina. Mutta monet huutavat: ’Rauha ja turvallisuus’, vaikka äkillinen perikato on tulossa heidän päälleen. Ellei tapahdu perusteellista parannusta, elleivät ihmiset nöyryytä sydäntään tunnustamalla syntinsä ja ota vastaan totuutta sellaisena kuin se on Jeesuksessa, he eivät koskaan pääse taivaaseen. Kun puhdistus tapahtuu meidän keskuudessamme, emme enää lepää huolettomina ja kerskaa olevamme rikkaita ja rikastuneita, vailla mitään tarvetta.

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> ”Kuka voi totuudenmukaisesti sanoa: ’Meidän kultamme on tulessa koeteltu; meidän vaatteemme ovat maailmasta tahraantumattomat’? Näin Opettajamme osoittavan niin sanotun vanhurskauden vaatteita. Riisuttuaan ne pois Hän paljasti niiden alta saastaisuuden. Sitten Hän sanoi minulle: ’Etkö näe, kuinka he ulkokultaisesti ovat peittäneet saastaisuutensa ja luonteensa mädännäisyyden? ”Kuinka onkaan uskollinen kaupunki tullut portoksi!” Minun Isäni huone on tehty kauppahuoneeksi, paikaksi, josta jumalallinen läsnäolo ja kirkkaus ovat poistuneet! Tämän tähden on heikkoutta, ja voimaa ei ole.’” Testimonies, osa 8, 249, 250.

In the passage, Jeremiah’s assembly of mockers is identified as Laodiceans, who are foolish virgins.

Kyseisessä kohdassa Jeremian pilkkaajien joukko samaistetaan laodikealaisiin, jotka ovat tyhmiä neitsyitä.

> “The state of the Church represented by the foolish virgins, is also spoken of as the Laodicean state.” Review and Herald, August 19, 1890.

> ”Kirkon tilasta, jota tyhmät neitsyet edustavat, puhutaan myös Laodikean tilana.” Review and Herald, 19. elokuuta 1890.

The foolish virgins manifest their lack of oil at the arrival of the Midnight Cry, when they receive a delusion that aligns with their own previous choice of which way to take, while rejecting Jeremiah’s old paths. The old paths are where rest and refreshing are to be found, and the rest and refreshing is the latter rain.

Tyhmät neitsyet ilmaisevat öljyn puutteensa keskiyön huudon saapuessa, kun he vastaanottavat eksytyksen, joka vastaa heidän omaa aikaisempaa valintaansa siitä, mitä tietä kulkea, samalla kun he hylkäävät Jeremian vanhat polut. Vanhat polut ovat se paikka, josta lepo ja virvoitus löytyvät, ja lepo ja virvoitus ovat myöhäissade.

> “I was pointed down to the time when the third angel’s message was closing. The power of God had rested upon His people; they had accomplished their work and were prepared for the trying hour before them. They had received the latter rain, or refreshing from the presence of the Lord, and the living testimony had been revived. The last great warning had sounded everywhere, and it had stirred up and enraged the inhabitants of the earth who would not receive the message.” Early Writings, 279.

> ”Minulle osoitettiin aika, jolloin kolmannen enkelin sanoma oli päättymässä. Jumalan voima oli levännyt Hänen kansansa yllä; he olivat saattaneet työnsä päätökseen ja olivat valmistautuneet edessään olevaan koetuksen hetkeen. He olivat saaneet myöhäissateen eli virvoituksen Herran kasvojen edestä, ja elävä todistus oli elvytetty. Viimeinen suuri varoitus oli kaikunut kaikkialla, ja se oli kuohuttanut ja raivostuttanut maan asukkaat, jotka eivät tahtoneet ottaa sanomaa vastaan.” Early Writings, 279.

It is during the outpouring of the Holy Spirit that the strong delusion is poured out upon the foolish Laodicean virgins who do not love the truth, and therefore chose a lie to believe instead of the truth. The rejection of the truth is equated with rejecting the law, for God’s law is embodied in His prophetic rules.

Pyhän Hengen vuodatuksen aikana voimallinen eksytys vuodatetaan tyhmien laodikealaisten neitsyeiden päälle, niiden, jotka eivät rakasta totuutta ja valitsivat sen tähden uskoa valheen totuuden sijasta. Totuuden hylkääminen rinnastetaan lain hylkäämiseen, sillä Jumalan laki on ruumiillistunut Hänen profeetallisissa säännöissään.

> “Revelation is not the creation or invention of something new, but the manifestation of what was, until revealed, unknown to human beings. The great and eternal truths contained in the gospel are revealed through diligent searching and humbling of ourselves before God. The divine Teacher leads the mind of the humble seeker for truth; and by the Holy Spirit’s guidance, the truths of the Word are made known to him. And there can be no more certain and efficient way of knowledge than in being thus guided. The promise of the Saviour was, ‘When he, the Spirit of truth, is come, he will guide you into all truth.’ It is through the impartation of the Holy Spirit that we are made to understand the Word of God.

> ”Ilmoitus ei ole jonkin uuden luomista tai keksimistä, vaan sen ilmenemistä, mikä ennen paljastamistaan oli ihmisille tuntematonta. Evankeliumiin sisältyvät suuret ja ikuiset totuudet paljastuvat uutteran tutkimisen ja itsemme nöyryyttämisen kautta Jumalan edessä. Jumalallinen Opettaja johtaa nöyrän totuuden etsijän mieltä; ja Pyhän Hengen johdatuksen kautta Sanan totuudet tehdään hänelle tunnetuiksi. Eikä voi olla varmempaa eikä tehokkaampaa tiedon tietä kuin se, että näin tullaan johdetuksi. Vapahtajan lupaus oli: ’Mutta kun hän tulee, totuuden Henki, hän johdattaa teidät kaikkeen totuuteen.’ Pyhän Hengen lahjan kautta meidät saatetaan ymmärtämään Jumalan Sana.”

> “The psalmist writes, ‘Wherewithal shall a young man cleanse his way? by taking heed thereto according to thy word. With my whole heart have I sought thee: O let me not wander from thy commandments. . . . Open thou mine eyes, that I may behold wondrous things out of thy law.’

> Psalminlaulaja kirjoittaa: ”Kuinka nuorukainen pitää tiensä puhtaana? Noudattamalla sinun sanaasi. Koko sydämestäni minä etsin sinua; älä salli minun eksyä sinun käskyistäsi.... Avaa minun silmäni, että minä näkisin sinun laistasi ihmeellisiä asioita.”

> “We are admonished to seek for the truth as for hid treasure. The Lord opens the understanding of the true seeker after truth; and the Holy Spirit enables him to grasp the truths of revelation. This is what the psalmist means when he asks that his eyes may be opened to behold wondrous things out of the law. When the soul pants after the excellencies of Jesus Christ, the mind is enabled to grasp the glories of the better world. Only by the aid of the divine Teacher can we understand the truths of the Word of God. In Christ’s school we learn to be meek and lowly because there is given to us an understanding of the mysteries of godliness.” Sabbath School Worker, December 1, 1909.

> ”Meitä kehotetaan etsimään totuutta niin kuin kätkettyä aarretta. Herra avaa totuuden vilpittömän etsijän ymmärryksen, ja Pyhä Henki tekee hänet kykeneväksi käsittämään ilmoituksen totuudet. Tätä psalminkirjoittaja tarkoittaa rukoillessaan, että hänen silmänsä avattaisiin näkemään lain ihmeellisiä asioita. Kun sielu huokaa Jeesuksen Kristuksen täydellisyyksien puoleen, mieli tulee kykeneväksi käsittämään paremman maailman kirkkaudet. Vain jumalallisen Opettajan avulla voimme ymmärtää Jumalan sanan totuudet. Kristuksen koulussa opimme olemaan sävyisiä ja nöyriä, koska meille annetaan ymmärrys jumalisuuden salaisuuksista.” Sabbath School Worker, 1. joulukuuta 1909.

To reject the message or the methodology of the latter rain is to reject the law of God. When Jeremiah stated that “they have not hearkened unto my words, nor to my law, but rejected it,” he is agreeing with Hosea.

Hylätä myöhäissateen sanoma tai menetelmä on sama kuin hylätä Jumalan laki. Kun Jeremia sanoi, että ”he eivät ole kuulleet minun sanojani eivätkä minun lakiani, vaan ovat hylänneet sen”, hän on Hosean kanssa samaa mieltä.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Minun kansani joutuu häviöön tiedon puutteen tähden. Koska sinä olet hyljännyt tiedon, minäkin hylkään sinut, niin ettet enää ole minun pappini; koska olet unohtanut Jumalasi lain, minäkin unohdan sinun lapsesi. Hoos. 4:6.

The knowledge the foolish reject is the increase of knowledge, identified by Daniel as occurring at the time of the end. At the time of the end in 1798, and then again at the time of the end in 1989, there was an increase of knowledge that was formalized by the messenger which God chose to employ as He erected the foundation for each of those two parallel generations. Those foundational truths were organized by certain biblical rules which were revealed to the chosen messengers of their respective histories, and those foundational truths are Jeremiah’s old paths, and they are the truths which ultimately represent the oil of the midnight and the loud cry messages. The latter rain, produces the Midnight Cry message in the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and thereafter produces the loud cry message in the history of the gathering of God’s other flock that is still in Babylon. The latter rain is both a message and the methodology that produces the message. Daniel’s increase of knowledge initiates a three-step testing process.

Tieto, jonka tyhmät hylkäävät, on tiedon lisääntyminen, jonka Daniel osoittaa tapahtuvan lopun aikana. Lopun aikana vuonna 1798 ja sitten jälleen lopun aikana vuonna 1989 tapahtui tiedon lisääntyminen, joka muotoiltiin sen sanansaattajan kautta, jonka Jumala valitsi käyttääkseen, kun Hän rakensi perustuksen kummallekin näistä kahdesta rinnakkaisesta sukupolvesta. Nuo perustavat totuudet järjestettiin tiettyjen raamatullisten sääntöjen mukaisesti, jotka ilmoitettiin valituille sanansaattajille heidän omissa historianvaiheissaan, ja nuo perustavat totuudet ovat Jeremian vanhat polut, ja ne ovat totuuksia, jotka lopulta edustavat keskiyön huudon ja suuren huudon sanomien öljyä. Myöhäissade synnyttää Keskiyön huuto -sanoman sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen historiassa, ja sen jälkeen se synnyttää suuren huudon sanoman siinä historiassa, jossa kootaan Jumalan toinen lauma, joka on vielä Babylonissa. Myöhäissade on sekä sanoma että se menetelmä, joka synnyttää sanoman. Danielin tiedon lisääntyminen käynnistää kolmivaiheisen koetuksen.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> Ja hän sanoi: Mene tietäsi, Daniel, sillä nämä sanat pysyvät suljettuina ja sinetöityinä lopun aikaan asti. Monet puhdistetaan, valkaistaan ja koetellaan; mutta jumalattomat harjoittavat jumalattomuutta, eikä yksikään jumalattomista ymmärrä; mutta viisaat ymmärtävät. Daniel 12:9, 10.

Daniel’s wicked are Matthew’s foolish virgins who choose to retain their Laodicean condition. Their condition is manifested in the third step of Daniel’s three tests, when both the wise and wicked are tried. The final test is where judgment is executed, and both classes manifest whether they have the oil.

Danielin jumalattomat ovat Matteuksen tyhmiä neitsyitä, jotka päättävät pitää kiinni laodikealaisesta tilastaan. Heidän tilansa tulee ilmi Danielin kolmen koetuksen kolmannessa vaiheessa, jolloin sekä viisaita että jumalattomia koetellaan. Viimeinen koetus on se, jossa tuomio pannaan täytäntöön, ja molemmat ryhmät ilmaisevat, onko heillä öljyä.

> “Again these parables teach that there is to be no probation after the judgment. When the work of the gospel is completed, there immediately follows the separation between the good and the evil, and the destiny of each class is forever fixed.” Christ’s Object Lessons, 123.

> ”Nämä vertaukset opettavat jälleen, ettei tuomion jälkeen ole koetusaikaa. Kun evankeliumin työ on saatettu päätökseen, seuraa välittömästi erottaminen hyvien ja pahojen välillä, ja kummankin ryhmän kohtalo on ikuisesti määrätty.” Christ’s Object Lessons, 123.

The manifestation of character at the third test identifies the worshippers as either a foolish Laodicean or a wise Philadelphian. The final test is accomplished in conjunction with the latter rain message, which has been brought to light by the methodology of the latter rain. To reject the methodology of the latter rain places a soul in the position where they cannot understand the message of the latter rain. The message and methodology are identified by Isaiah as the final test.

Luonteen ilmeneminen kolmannessa koetuksessa osoittaa palvojat joko tyhmiksi laodikealaisiksi tai viisaiksi filadelfialaisiksi. Viimeinen koetus toteutuu yhdessä myöhäissateen sanoman kanssa, joka on tuotu valoon myöhäissateen metodologian avulla. Myöhäissateen metodologian hylkääminen asettaa sielun sellaiseen asemaan, ettei se voi ymmärtää myöhäissateen sanomaa. Jesaja osoittaa, että sanoma ja metodologia muodostavat viimeisen koetuksen.

> Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts. For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little: For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves: Therefore thus saith the Lord God, Behold, I lay in Zion for a foundation a stone, a tried stone, a precious corner stone, a sure foundation: he that believeth shall not make haste. Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:9–18.

> Ketä hän opettaisi tuntemaan tiedon, ja kenelle hän tekisi opin ymmärrettäväksi? Niillekö, jotka on vieroitettu maidosta ja erotettu rinnoilta? Sillä käsky käskyn päälle, käsky käskyn päälle; sääntö säännön päälle, sääntö säännön päälle; vähän täällä, vähän tuolla. Totisesti änkyttävin huulin ja vieraalla kielellä hän puhuu tälle kansalle. Hän, joka sanoi heille: Tässä on lepo, antakaa uupuneen levätä; ja tässä on virvoitus — mutta he eivät tahtoneet kuulla. Niin Herran sana oli heille: käsky käskyn päälle, käsky käskyn päälle; sääntö säännön päälle, sääntö säännön päälle; vähän täällä, vähän tuolla; että he menisivät ja kaatuisivat selälleen ja murskaantuisivat ja joutuisivat paulaan ja tulisivat vangituiksi. Sentähden kuulkaa Herran sana, te pilkkaajat, tämän kansan hallitsijat Jerusalemissa. Koska te sanotte: Me olemme tehneet liiton kuoleman kanssa, ja tuonelan kanssa meillä on sopimus; kun tulviva ruoska käy läpi, ei se meihin ulotu; sillä me olemme tehneet valheesta turvamme ja petokseen me olemme kätkeytyneet. Sentähden, näin sanoo Herra, Herra: Katso, minä lasken Siioniin peruskiveksi kiven, koetellun kiven, kalliin kulmakiven, lujasti perustetun; joka uskoo, se ei pakene. Ja minä panen oikeuden mittanuoraksi ja vanhurskauden luotilangaksi; ja rakeet pyyhkäisevät pois valheen turvan, ja vedet tulvivat piilopaikan yli. Ja teidän liittonne kuoleman kanssa pyyhitään pois, eikä sopimuksenne tuonelan kanssa kestä; kun tulviva ruoska käy läpi, te jäätte sen tallattaviksi. Jesaja 28:9–18.

The “overflowing scourge” of Bible prophecy is the progressive Sunday law crisis which begins at the soon-coming Sunday law in the United States. Those foolish, wicked Laodiceans who do not possess the “love of the truth,” and therefore reject the increase of knowledge, believe the “overflowing scourge” will “not come” upon them, for among other things, they chose to accept a false definition of a symbol of Rome in Bible prophecy. In doing so, they produced a false prophetic model based upon their own prophetic foundation. Their foundation is built upon sand, which represents a multitude of tiny crushed rocks. The foundation of the wise is built upon the singular Rock.

Raamatun profetian ”tulviva vitsaus” on asteittain etenevä sunnuntailakikriisi, joka alkaa pian tulevasta sunnuntailaista Yhdysvalloissa. Ne tyhmät, jumalattomat laodikealaiset, joilla ei ole ”rakkautta totuuteen” ja jotka sen vuoksi hylkäävät tiedon lisääntymisen, uskovat, ettei ”tulviva vitsaus” ”tule” heidän ylitseen, sillä muun muassa he ovat valinneet hyväksyä väärän määritelmän eräästä Roomaa kuvaavasta symbolista Raamatun profetiassa. Näin tehdessään he ovat tuottaneet väärän profeetallisen mallin oman profeetallisen perustuksensa varaan. Heidän perustuksensa on rakennettu hiekalle, joka kuvaa lukemattomia pieniä murskattuja kiviä. Viisasten perustus on rakennettu yhden Kallion varaan.

> According to the grace of God which is given unto me, as a wise masterbuilder, I have laid the foundation, and another buildeth thereon. But let every man take heed how he buildeth thereupon. For other foundation can no man lay than that is laid, which is Jesus Christ. Now if any man build upon this foundation gold, silver, precious stones, wood, hay, stubble; Every man’s work shall be made manifest: for the day shall declare it, because it shall be revealed by fire; and the fire shall try every man’s work of what sort it is. 1 Corinthians 3:10–13.

> Sen armon mukaan, joka minulle on annettu, minä olen taitavan rakennusmestarin tavoin laskenut perustuksen, ja toinen rakentaa sille. Mutta katsokoon kukin, kuinka hän sille rakentaa. Sillä muuta perustusta ei kukaan voi laskea kuin sen, joka on laskettu, ja se on Jeesus Kristus. Mutta jos joku rakentaa tälle perustukselle kultaa, hopeaa, jalokiviä, puita, heinää, olkia, niin kunkin teko on tuleva ilmi; sillä se päivä on sen osoittava, koska se ilmestyy tulessa, ja tuli on koetteleva, millainen kunkin teko on. 1. Korinttolaiskirje 3:10–13.

The false foundations are contrasted with the true foundation, which is Christ Jesus—the Rock. The true or false foundation is revealed in the final of Daniel’s three tests. It is “revealed by fire”—the fire of the Messenger of the Covenant, who will suddenly come to His temple. Then a class is manifested who have made a covenant with death, and a class is manifested who have made a covenant of life.

Väärät perustukset asetetaan vastakkain todellisen perustuksen kanssa, joka on Kristus Jeesus — Kallio. Todellinen tai väärä perustus paljastuu Danielin kolmesta koetuksesta viimeisessä. Se ”paljastetaan tulessa” — liiton Sanansaattajan tulessa, hänen, joka on äkisti tuleva temppeliinsä. Silloin käy ilmi luokka, joka on tehnyt liiton kuoleman kanssa, ja luokka, joka on tehnyt elämän liiton.

> Behold, I will send my messenger, and he shall prepare the way before me: and the Lord, whom ye seek, shall suddenly come to his temple, even the messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, he shall come, saith the Lord of hosts. But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. And I will come near to you to judgment; and I will be a swift witness against the sorcerers, and against the adulterers, and against false swearers, and against those that oppress the hireling in his wages, the widow, and the fatherless, and that turn aside the stranger from his right, and fear not me, saith the Lord of hosts. Malachi 3:1–5.

> Katso, minä lähetän sanansaattajani, ja hän on valmistava tien minun eteeni. Ja Herra, jota te etsitte, on äkisti tuleva temppeliinsä, liiton sanansaattaja, jota te halajatte; katso, hän tulee, sanoo Herra Sebaot. Mutta kuka kestää hänen tulemisensa päivän, ja kuka pysyy pystyssä, kun hän ilmestyy? Sillä hän on niin kuin sulattajan tuli ja niin kuin vaatteidenvalkaisijain saippua. Ja hän istuu sulattajana ja hopean puhdistajana; hän puhdistaa Leevin pojat ja kirkastaa heidät niin kuin kullan ja hopean, että he voivat tuoda Herralle uhrilahjan vanhurskaudessa. Silloin Juudan ja Jerusalemin uhrilahja on oleva Herralle otollinen niin kuin muinaisina päivinä ja niin kuin entisinä vuosina. Ja minä lähestyn teitä tuomiolle ja olen nopea todistaja velhoja vastaan ja avionrikkojia vastaan ja väärin vannojia vastaan ja niitä vastaan, jotka sortavat palkkalaista hänen palkassaan, leskeä ja orpoa, ja jotka vääntävät muukalaisen oikeuden, eivätkä pelkää minua, sanoo Herra Sebaot. Malakia 3:1–5.

The Messenger of the Covenant comes near in judgment when the testing process of Daniel reaches the third test, and the wise and wicked are tried. The three-step testing process of Daniel begins at the time of the end, when the book of Daniel is unsealed and knowledge is increased. The increase of knowledge is brought into clarity through the work of the chosen messenger who sounds a trumpet. That messenger is addressed by Malachi as the “messenger” that “prepares the way” before the arrival of the Messenger of the Covenant who reveals by fire who has entered into covenant with Him, or who chose to make a covenant with death. In Millerite history Christ came suddenly to His temple on October 22, 1844, a waymark which prefigures the soon-coming Sunday law.

Liiton sanansaattaja lähestyy tuomiolla, kun Danielin koetusprosessi saavuttaa kolmannen koetuksen ja viisaat sekä jumalattomat pannaan koetukselle. Danielin kolmivaiheinen koetusprosessi alkaa lopun aikana, jolloin Danielin kirja avataan sineteistään ja tieto lisääntyy. Tiedon lisääntyminen tulee selvästi esiin valitun sanansaattajan työn kautta, hänen, joka puhaltaa pasuunaan. Malakia puhuttelee tuota sanansaattajaa ”sanansaattajaksi”, joka ”valmistaa tien” ennen Liiton sanansaattajan saapumista, hänen, joka tulen kautta paljastaa, kuka on astunut liittoon Hänen kanssaan tai kuka on valinnut tehdä liiton kuoleman kanssa. Milleriläisessä historiassa Kristus tuli äkisti temppeliinsä 22. lokakuuta 1844, tienviitta, joka on esikuva pian tulevasta sunnuntailaista.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> ”Kristuksen tuleminen meidän ylimmäisenä pappinamme kaikkeinpyhimpään pyhäkön puhdistamista varten, sellaisena kuin se esitetään Danielin kirjassa 8:14; Ihmisen Pojan tuleminen Vanhaikäisen tykö, sellaisena kuin se kuvataan Danielin kirjassa 7:13; ja Herran tuleminen temppeliinsä, josta Malakia ennusti, ovat saman tapahtuman kuvauksia; ja tätä esittää myös yljän tuleminen häihin, niin kuin Kristus kuvaa Matteuksen evankeliumin 25. luvun vertauksessa kymmenestä neitsyestä.” Suuri taistelu, s. 426.

The final of Daniel’s three tests occurs at the soon-coming Sunday law, when the Messenger of the Covenant arrives to reveal by fire who has made a covenant with life or death which is placed in the context of the Levites. When Malachi describes Matthew’s wise and foolish virgins, who are John’s Laodicean's and Philadelphian's, and Daniel’s wise and wicked, both groups are tested by fire, and they then manifest who is, or who is not, a Levite.

Danielin kolmesta koetuksesta viimeinen tapahtuu pian tulevan sunnuntailain aikana, jolloin liiton Sanansaattaja saapuu ilmaisemaan tulen kautta, kuka on tehnyt liiton elämän tai kuoleman kanssa; tämä asetetaan leeviläisten asiayhteyteen. Kun Malakia kuvaa Matteuksen viisaita ja tyhmiä neitsyitä, jotka ovat Johanneksen laodikealaiset ja filadelfialaiset sekä Danielin viisaat ja jumalattomat, molemmat ryhmät koetellaan tulella, ja silloin he ilmaisevat, kuka on tai kuka ei ole leeviläinen.

The Levites are the symbol of those who stood faithfully in the two rebellions of the golden calves. The first rebellion being that of Aaron, and the second being the rebellion of Jeroboam. In both illustrations the Levites represented the faithful, and both illustrations provide two witnesses of the faithfulness of a group represented by the Levites at the soon coming Sunday law. Aaron made a golden calf. Gold is the symbol of Babylon, and a calf is an image of a beast. He then ordained a feast and the foolish people danced naked around the calf. All their rebellion was premised and motivated in their rejection of Moses, the chosen messenger.

Leeviläiset ovat niiden vertauskuva, jotka pysyivät uskollisina kultaisiin vasikoihin liittyneissä kahdessa kapinassa. Ensimmäinen kapina oli Aaronin kapina, ja toinen Jerobeamin kapina. Molemmissa esikuvissa leeviläiset edustivat uskollisia, ja molemmat esikuvat tarjoavat kaksi todistajaa pian tulevan sunnuntailain aikana leeviläisten edustaman ryhmän uskollisuudesta. Aaron teki kultaisen vasikan. Kulta on Babylonin vertauskuva, ja vasikka on pedon kuva. Sen jälkeen hän määräsi juhlan, ja tyhmät ihmiset tanssivat alastomina vasikan ympärillä. Koko heidän kapinansa perustui heidän valitun sanansaattajan, Mooseksen, hylkäämiseensä ja sai siitä käyttövoimansa.

> And Moses said unto Aaron, What did this people unto thee, that thou hast brought so great a sin upon them? And Aaron said, Let not the anger of my lord wax hot: thou knowest the people, that they are set on mischief. For they said unto me, Make us gods, which shall go before us: for as for this Moses, the man that brought us up out of the land of Egypt, we wot not what is become of him. And I said unto them, Whosoever hath any gold, let them break it off. So they gave it me: then I cast it into the fire, and there came out this calf. And when Moses saw that the people were naked; (for Aaron had made them naked unto their shame among their enemies:) Then Moses stood in the gate of the camp, and said, Who is on the Lord’s side? let him come unto me. And all the sons of Levi gathered themselves together unto him. And he said unto them, Thus saith the Lord God of Israel, Put every man his sword by his side, and go in and out from gate to gate throughout the camp, and slay every man his brother, and every man his companion, and every man his neighbour. And the children of Levi did according to the word of Moses: and there fell of the people that day about three thousand men. Exodus 32:21–28.

> Ja Mooses sanoi Aaronille: Mitä tämä kansa on sinulle tehnyt, että olet saattanut heidän päällensä näin suuren synnin? Niin Aaron sanoi: Älköön herrani viha syttykö; sinä tiedät tämän kansan, että se on taipuvainen pahaan. Sillä he sanoivat minulle: Tee meille jumalat, jotka kulkevat meidän edellämme; sillä me emme tiedä, mitä on tapahtunut tälle Moosekselle, sille miehelle, joka toi meidät pois Egyptin maasta. Niin minä sanoin heille: Kenellä hyvänsä on kultaa, irrottakoon sen. Ja he antoivat sen minulle; sitten minä heitin sen tuleen, ja tästä tuli tämä vasikka. Ja kun Mooses näki, että kansa oli hillitön; (sillä Aaron oli tehnyt sen hillittömäksi häpeäksi heidän vihollistensa silmissä:) silloin Mooses asettui leirin portille ja sanoi: Kuka on Herran puolella? Tulkoon minun luokseni. Ja kaikki Leevin pojat kokoontuivat hänen luoksensa. Ja hän sanoi heille: Näin sanoo Herra, Israelin Jumala: Pankoon jokainen miekkansa kupeelleen ja kulkekoon edestakaisin portista porttiin halki leirin ja surmatkoon kukin veljensä ja kukin toverinsa ja kukin lähimmäisensä. Ja leeviläiset tekivät Mooseksen sanan mukaan; ja sinä päivänä kaatui kansasta noin kolmetuhatta miestä. 2. Mooseksen kirja 32:21–28.

Those who danced were Laodiceans who manifested the “shame of their nakedness,” which is the warning of the sixth plague, a warning of the necessity to correctly understand the threefold makeup of modern Rome as the dragon, the beast and the false prophet. That warning sharply contradicts Uriah Smith’s private interpretation that destroyed the truths associated with the six plague and Armageddon.

Tanssineet olivat laodikealaisia, jotka ilmaisivat ”alastomuutensa häpeän”, mikä on kuudennen vitsauksen varoitus, varoitus siitä välttämättömyydestä, että modernin Rooman kolmijakoinen olemus lohikäärmeenä, petona ja vääränä profeettana on ymmärrettävä oikein. Tuo varoitus on jyrkässä ristiriidassa Uriah Smithin yksityisen tulkinnan kanssa, joka turmeli ne totuudet, jotka liittyvät kuudenteen vitsaukseen ja Harmagedoniin.

Those who manifested their Laodicean condition had rejected the authority of the chosen messenger and manifested the same confused understanding as those who choose to identify the satanic symbol of “the daily” as the godly symbol of Christ’s sanctuary ministry. They attributed their deliverance to a symbolic god, but the god they chose to worship was a symbol of the god of Egypt, and Egypt is a symbol of the dragon. As with Laodicean Adventism they rejected the truth that “the daily” is a symbol of pagan Rome, the dragon, and identified the satanic symbol as a symbol of Christ.

Ne, jotka ilmensivät laodikealaista tilaansa, olivat hylänneet valitun sanansaattajan arvovallan ja ilmensivät samaa sekavaa ymmärrystä kuin ne, jotka päättävät tunnistaa saatanallisen ”jokapäiväisen” vertauskuvan Kristuksen pyhäkköpalveluksen jumalalliseksi vertauskuvaksi. He katsoivat vapautuksensa johtuneen vertauskuvallisesta jumalasta, mutta jumala, jota he valitsivat palvoa, oli Egyptin jumalan vertauskuva, ja Egypti on lohikäärmeen vertauskuva. Kuten laodikealainen adventismi, he hylkäsivät totuuden, että ”jokapäiväinen” on pakanallisen Rooman, lohikäärmeen, vertauskuva, ja tunnistivat saatanallisen vertauskuvan Kristuksen vertauskuvaksi.

> Son of man, set thy face against Pharaoh king of Egypt, and prophesy against him, and against all Egypt: Speak, and say, Thus saith the Lord God; Behold, I am against thee, Pharaoh king of Egypt, the great dragon that lieth in the midst of his rivers, which hath said, My river is mine own, and I have made it for myself. Ezekiel 29:2, 3.

> Ihmislapsi, käännä kasvosi faraota, Egyptin kuningasta, vastaan ja profetoi häntä vastaan ja koko Egyptiä vastaan. Puhu ja sano: Näin sanoo Herra Jumala: Katso, minä olen sinua vastaan, farao, Egyptin kuningas, sinä suuri lohikäärme, joka makaat virtojensa keskellä, sinä, joka sanot: Minun virrani on minun omani, ja minä olen tehnyt sen itselleni. Hesekiel 29:2, 3.

Aaron’s rebels believed the lie that a symbol of the dragon, represented by the golden calf was the god that had delivered them from the bondage of Egypt. Laodicean Adventism believes the lie that a symbol of pagan Rome (the dragon), represented by “the daily,” is a symbol of Christ whose work is to deliver men from the bondage of sin in His ministry in the heavenly sanctuary. They also rejected the chosen messenger, as did Laodicean Adventism in the controversy over the symbolism of “the daily.”

Aaronin kapinalliset uskoivat valheen, että lohikäärmeen vertauskuva, jota kultainen vasikka edusti, oli se jumala, joka oli vapauttanut heidät Egyptin orjuudesta. Laodikealainen adventismi uskoo valheen, että pakanallisen Rooman (lohikäärmeen) vertauskuva, jota ”jokapäiväinen” edustaa, on Kristuksen vertauskuva, jonka tehtävänä on vapauttaa ihmiset synnin orjuudesta Hänen palvelutyössään taivaallisessa pyhäkössä. He hylkäsivät myös valitun sanansaattajan, samoin kuin laodikealainen adventismi teki kiistassa ”jokapäiväisen” symboliikasta.

In the first generation (1844 to 1888) of Laodicean Adventism, they rejected Miller’s work in identifying the seven times. In the second generation (1888 to 1919) they began the process of rejecting the truth of “the daily.” In their third generation (1919 to 1957) they had reverted to the understanding of apostate Protestantism that the robbers of thy people is Antiochus Epiphanes. On September 11, 2001 they rejected the role of Islam in Bible prophecy when the third woe arrived on that date. Each of those four truths were upheld by Miller and are represented upon Habakkuk’s two tables, and each are foundational truths attributed to the work of Miller, who Sister White calls the “chosen one.”

Laodikealaisen adventismin ensimmäisessä sukupolvessa (1844–1888) he hylkäsivät Millerin työn seitsemän ajan tunnistamisessa. Toisessa sukupolvessaan (1888–1919) he alkoivat hylätä ”jokapäiväisen” totuutta. Kolmannessa sukupolvessaan (1919–1957) he olivat palanneet luopio-protestantismin käsitykseen, jonka mukaan sinun kansasi ryöstäjät on Antiochus Epiphanes. Syyskuun 11. päivänä 2001 he hylkäsivät islamin roolin Raamatun profetiassa, kun kolmas voi saapui tuona päivänä. Miller piti yllä jokaista näistä neljästä totuudesta, ja ne on esitetty Habakukin kahdella taululla; kukin niistä on Millerin työhön liitetty perustotuus, ja sisar White kutsuu häntä ”valituksi”.

Jeroboam’s rebellion began at the beginning of the northern kingdom which consisted of the ten tribes who made Jeroboam their first king. Jeroboam made two golden calves and placed one in Bethel, meaning house of God, and the other at Dan, meaning judgment. Together Bethel and Dan represent the combination of church (Bethel) and state (Dan.) And as with Aaron’s rebellion the calves were made of gold, a symbol of Babylon, and both were an image of a beast. As with Aaron, Jeroboam ordained an annual feast and identified the calves as the god’s that delivered God’s people out of Egypt.

Jerobeamin kapina alkoi pohjoisvaltakunnan alkuvaiheessa; tämä valtakunta koostui kymmenestä heimosta, jotka tekivät Jerobeamista ensimmäisen kuninkaansa. Jerobeam teki kaksi kultaista vasikkaa ja asetti toisen Beeteliin, joka merkitsee Jumalan huonetta, ja toisen Daaniin, joka merkitsee tuomiota. Yhdessä Beetel ja Daan edustavat seurakunnan (Beetel) ja valtion (Daan) yhdistelmää. Ja kuten Aaronin kapinassa, vasikat tehtiin kullasta, Babylonin vertauskuvasta, ja kumpikin oli pedon kuva. Samoin kuin Aaron, Jerobeam sääti vuosittaisen juhlan ja esitti vasikat niiksi jumaliksi, jotka vapauttivat Jumalan kansan Egyptistä.

> And Jeroboam said in his heart, Now shall the kingdom return to the house of David: If this people go up to do sacrifice in the house of the Lord at Jerusalem, then shall the heart of this people turn again unto their lord, even unto Rehoboam king of Judah, and they shall kill me, and go again to Rehoboam king of Judah. Whereupon the king took counsel, and made two calves of gold, and said unto them, It is too much for you to go up to Jerusalem: behold thy gods, O Israel, which brought thee up out of the land of Egypt. And he set the one in Bethel, and the other put he in Dan. And this thing became a sin: for the people went to worship before the one, even unto Dan. And he made an house of high places, and made priests of the lowest of the people, which were not of the sons of Levi. And Jeroboam ordained a feast in the eighth month, on the fifteenth day of the month, like unto the feast that is in Judah, and he offered upon the altar. So did he in Bethel, sacrificing unto the calves that he had made: and he placed in Bethel the priests of the high places which he had made. So he offered upon the altar which he had made in Bethel the fifteenth day of the eighth month, even in the month which he had devised of his own heart; and ordained a feast unto the children of Israel: and he offered upon the altar, and burnt incense. 1 Kings 12:26–33.

> Ja Jerobeam sanoi sydämessään: Nyt valtakunta palautuu Daavidin huoneelle. Jos tämä kansa menee uhraamaan Herran temppeliin Jerusalemiin, silloin tämän kansan sydän kääntyy jälleen heidän herransa puoleen, Rehabeamin, Juudan kuninkaan, puoleen, ja he tappavat minut ja palaavat jälleen Rehabeamin, Juudan kuninkaan, luo. Niin kuningas piti neuvoa ja teki kaksi kultaista vasikkaa ja sanoi heille: On teille liikaa mennä ylös Jerusalemiin; katso, Israel, sinun jumalasi, jotka toivat sinut Egyptin maasta. Ja hän asetti toisen Beeteliin, ja toisen hän pani Daaniin. Ja tästä tuli synti; sillä kansa meni kumartamaan toista aina Daaniin asti. Ja hän teki uhrikukkuloiden temppelin ja asetti papeiksi kansan halvimpia, jotka eivät olleet Leevin pojista. Ja Jerobeam sääti juhlan kahdeksannessa kuussa, kuukauden viidentenätoista päivänä, Juudassa vietettävän juhlan kaltaisen, ja hän uhrasi alttarilla. Näin hän teki Beetelissä, uhraten niille vasikoille, jotka hän oli tehnyt; ja hän asetti Beeteliin niiden uhrikukkuloiden papit, jotka hän oli tehnyt. Niin hän uhrasi alttarilla, jonka hän oli tehnyt Beeteliin, kahdeksannen kuun viidentenätoista päivänä, siinä kuussa, jonka hän oli keksinyt omasta sydämestään; ja hän sääti juhlan Israelin lapsille; ja hän uhrasi alttarilla ja poltti suitsuketta. 1. Kun. 12:26–33.

Jeroboam “devised in his own heart,” which represents the work of Uriah Smith in introducing a “private interpretation” in which to build his prophetic model. Jeroboam followed the pattern of Aaron and thereby misrepresented a god of Egypt as the true God. The god that both Aaron and Jeroboam produced was based upon a misapplication of a symbol of Rome’s twofold nature as a symbol of statecraft and churchcraft. Aaron and Jeroboam were both identifying an image of the dragon power, with the symbolism of an image of a beast. Thus, both those sacred histories of rebellion represent the great test of the people of God, by which their eternal destiny will be decided. That test according to inspiration is the test of the formation of the image of the beast.

Jerobeam ”keksi omassa sydämessään”, mikä edustaa Uriah Smithin työtä hänen tuodessaan esiin ”omavaltaisen selityksen”, jonka varaan rakentaa profeetallinen mallinsa. Jerobeam seurasi Aaronin esikuvaa ja siten esitti väärin Egyptin jumalan tosi Jumalana. Se jumala, jonka sekä Aaron että Jerobeam tuottivat, perustui Rooman kaksitahoisen luonteen symbolin väärään soveltamiseen valtiovallan ja kirkkovallan symbolina. Aaron ja Jerobeam samastivat kumpikin lohikäärmeen vallan kuvan pedon kuvan symboliikkaan. Näin ollen molemmat nuo pyhät kapinahistoriat edustavat Jumalan kansan suurta koetusta, jonka perusteella heidän iankaikkinen kohtalonsa ratkaistaan. Tämä koetus on inspiraation mukaan pedon kuvan muodostamisen koetus.

The first controversy over the symbol of Rome as the robbers of thy people, which made its way on to the 1843 pioneer chart argued that Antiochus Epiphanes was the robber, in place of the fact that the robbers are Rome. The first controversy represented the last controversy over the robbers of thy people being Rome, where it is now argued that the United States is the robbers, and not Rome. However, Antiochus is a symbol of the United States in verses ten through fifteen of Daniel eleven, so the beginning lie and the ending lie about who is represented is identical.

Ensimmäinen kiista Roomaa koskevasta symbolista kansasi ryöstäjinä, joka päätyi vuoden 1843 tienraivaajataulukkoon, väitti Antiokhos Epifaneen olevan ryöstäjä sen tosiasian sijasta, että ryöstäjät ovat Rooma. Ensimmäinen kiista edusti viimeistä kiistaa siitä, että kansasi ryöstäjät ovat Rooma, jossa nyt väitetään, että Yhdysvallat on ryöstäjät eikä Rooma. Antiokhos on kuitenkin Yhdysvaltojen symboli Danielin yhdestoista luvun jakeissa kymmenestä viiteentoista, joten alkuvalhe ja loppuvalhe siitä, ketä esitetään, ovat identtiset.

The darkness and confusion over what Antiochus represented in the last days, produces a confusion over the image of the beast, as did the rebellion of Aaron and Jeroboam. The confusion over the image of the beast is occurring at the very time when the great test for the people of God is the formation of the image of the beast.

Pimeys ja epäselvyys siinä, mitä Antiokhos edusti viimeisinä päivinä, synnyttää epäselvyyttä pedon kuvasta, niin kuin tekivät myös Aaronin ja Jerobeamin kapinat. Epäselvyys pedon kuvasta ilmenee juuri sillä hetkellä, jolloin Jumalan kansan suuri koetus on pedon kuvan muodostuminen.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. Your position is such a jumble of inconsistencies that but few will be deceived.

> Herra on osoittanut minulle selvästi, että pedon kuva muodostetaan ennen armonajan päättymistä; sillä siitä on tuleva Jumalan kansalle suuri koetus, jonka perusteella heidän iankaikkinen kohtalonsa ratkaistaan. Teidän kantanne on niin sekava ristiriitaisuuksien vyyhti, että vain harvat joutuvat petetyiksi.

> “In Revelation 13 this subject is plainly presented; [Revelation 13:11–17, quoted].

> Ilmestyskirjan 13. luvussa tämä aihe esitetään selvästi; [Ilmestyskirja 13:11–17, lainattu].

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed. All who proved their loyalty to God by observing His law, and refusing to accept a spurious sabbath, will rank under the banner of the Lord God Jehovah, and will receive the seal of the living God. Those who yield the truth of heavenly origin and accept the Sunday sabbath, will receive the mark of the beast.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> ”Tämä on se koetus, joka Jumalan kansan on kohdattava ennen kuin heidät sinetöidään. Kaikki, jotka ovat osoittaneet uskollisuutensa Jumalalle noudattamalla Hänen lakiaan ja kieltäytymällä hyväksymästä väärää sapattia, asettuvat Herran Jumalan Jehovan lipun alle ja saavat elävän Jumalan sinetin. Ne, jotka luopuvat taivaallista alkuperää olevasta totuudesta ja hyväksyvät sunnuntaisapatin, saavat pedon merkin.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

When Sister White endorsed Miller’s view of “the daily” representing pagan Rome, she stated that since 1844, “other views”, in the plural, have been embraced which produced “darkness and confusion.” The confusion produced by false views of “the daily,” which is a symbol of pagan Rome, as the “robbers of thy people,” produces confusion and darkness concerning the distinction between Rome and Rome’s image.

Kun sisar White hyväksyi Millerin näkemyksen siitä, että ”jokapäiväinen” edustaa pakanallista Roomaa, hän totesi, että vuodesta 1844 lähtien oli omaksuttu ”muita näkemyksiä”, monikossa, jotka olivat tuottaneet ”pimeyttä ja sekavuutta”. Väärien näkemysten synnyttämä sekavuus ”jokapäiväisestä”, joka on pakanallisen Rooman vertauskuva samoin kuin ”sinun kansasi väkivaltaiset”, synnyttää sekavuutta ja pimeyttä koskien eroa Rooman ja Rooman kuvan välillä.

The first and last controversies over a symbol of Rome occurred between a former covenant people who were being passed by and a people who were then becoming the new covenant people of God. The controversy included an unwillingness to be governed by the established rules of grammar, for the word “also” in verse fourteen, was disallowed by the Protestants, thus claiming that the robbers must be the same power represented within the previous verses.

Ensimmäiset ja viimeiset kiistat Rooman vertauskuvasta tapahtuivat entisen liittokansan, joka oli syrjäytettävänä, ja kansan välillä, josta tuolloin oli tulossa Jumalan uusi liittokansa. Kiistaan sisältyi haluttomuus alistua vakiintuneille kieliopin säännöille, sillä jakeen neljätoista sana ”myös” Protestanttien taholta hylättiin, ja näin väitettiin, että ryövärien täytyi olla sama valta, jota edellisissä jakeissa esitettiin.

It represented a wresting of the Scriptures when Antiochus was forced to be the robbers. It was a private interpretation, for any false doctrine in opposition to truth is a private interpretation. The controversy itself became a foundational truth, for it was recorded upon the 1843 pioneer chart. The ratification of the chart by inspiration confirmed and validated “the robbers” as a symbol of Rome, and magnified the seriousness of the truth, for to reject the doctrine was to reject both, the foundations and the authority of the Spirit of Prophecy.

Se merkitsi Raamatun vääristämistä, kun Antiokhoksen täytyi olla ryövärit. Se oli yksityinen selitys, sillä jokainen totuutta vastaan oleva väärä oppi on yksityinen selitys. Itse kiistasta tuli perustava totuus, sillä se merkittiin vuoden 1843 pioneerikarttaan. Kartan vahvistaminen inspiraation kautta vahvisti ja oikeutti “ryövärit” Rooman vertauskuvaksi sekä suurensi totuuden vakavuutta, sillä opin hylkääminen merkitsi sekä perustusten että Profetian Hengen auktoriteetin hylkäämistä.

The correct understanding of the robbers of thy people representing Rome, added to the prophetic model which angels gave unto William Miller, for it agreed with the prophetic model he came to understand and present, that being: that pagan and papal Rome were the foundation of all his prophetic applications.

Oikea ymmärrys siitä, että sinun kansasi ryövärit edustavat Roomaa, lisättynä siihen profeetalliseen malliin, jonka enkelit antoivat William Millerille, sillä se oli yhtäpitävä sen profeetallisen mallin kanssa, jonka hän tuli ymmärtämään ja esittämään, nimittäin sen, että pakanallinen ja paavillinen Rooma olivat kaikkien hänen profeetallisten sovellustensa perusta.

Uriah Smith’s private interpretation identifying the king of the north in verse thirty-six of Daniel eleven as France, and then as Turkey in verse forty, consisted of two false identifications of the king of the north. Smith’s rejection of the foundations in 1863, produced a blindness that disallowed him from seeing a most basic rule of prophecy, that being: that roughly at the time of Christ prophecy illustrated the modern spiritual entities that were typified by the ancient literal entities. Paul specifically taught this truth as he identified that what came first was the literal and afterward the spiritual.

Uriah Smithin yksityinen tulkinta, jossa hän samasti Danielin yhdestoista luvun jakeen kolmekymmentäkuusi pohjoisen kuninkaan Ranskaan ja sitten jakeessa neljäkymmentä Turkkiin, sisälsi kaksi väärää pohjoisen kuninkaan samastamista. Smithin perusteiden hylkääminen vuonna 1863 synnytti sokeuden, joka esti häntä näkemästä erästä kaikkein perustavinta profetian sääntöä, nimittäin tätä: että suunnilleen Kristuksen ajan kohdalla profetia kuvasi niitä nykyaikaisia hengellisiä toimijoita, joita muinaiset kirjaimelliset toimijat esikuvallisesti edustivat. Paavali opetti tämän totuuden nimenomaisesti osoittaessaan, että se, mikä tuli ensin, oli kirjaimellista ja sen jälkeen hengellistä.

> Howbeit that was not first which is spiritual, but that which is natural; and afterward that which is spiritual. 1 Corinthians 15:46.

> Mutta se, mikä on hengellinen, ei ole ensimmäinen, vaan se, mikä on luonnollinen; ja sen jälkeen se, mikä on hengellinen. 1. Korinttolaiskirje 15:46.

Smith was of the covenant people who had replaced apostate Protestantism as God’s people, but he championed their rebellion when he rejected the seven times, and introduced his 1863 chart. Applying his private interpretation produced a false understanding of Armageddon in Revelation chapter sixteen, which is another test over the correct understanding of Rome.

Smith kuului liittokansaan, joka oli korvannut luopioituneen protestantismin Jumalan kansana, mutta hän puolusti heidän kapinaansa, kun hän hylkäsi seitsemän ajan kauden ja esitteli vuoden 1863 kaavionsa. Hänen yksityisen tulkintansa soveltaminen synnytti väärän käsityksen Ilmestyskirjan kuudennentoista luvun Harmagedonista, mikä on jälleen yksi koetus Rooman oikean ymmärtämisen suhteen.

With the first controversy over the robbers, Smith represented those who had been involved with the first fulfillment of the parable of the ten virgins. Thus, with his personal view of the king of the north, he represents a covenant people who were being passed by between 1856 and 1863, as they became the Laodicean Seventh-day Adventist Church. As with the Protestants in the controversy of the robbers, Smith disregarded the grammatical authority of the passage he wrested with his private interpretation, because grammatically the king of the north from verse thirty-one to verse forty-five is always and only the papal power.

Ensimmäisessä kiistassa rosvoista Smith edusti niitä, jotka olivat olleet osallisina kymmenen neitsyen vertauksen ensimmäisessä täyttymyksessä. Näin ollen hän pohjoisen kuninkaan suhteen omaksumallaan henkilökohtaisella näkemyksellään edustaa liittokansaa, joka ohitettiin vuosien 1856 ja 1863 välillä heidän tullessaan Laodikean seitsemännen päivän adventtikirkoksi. Kuten protestantit rosvoja koskeneessa kiistassa, Smith sivuutti sen raamatunkohdan kieliopillisen auktoriteetin, jonka hän väänsi yksityisen tulkintansa mukaiseksi, sillä kieliopillisesti pohjoisen kuningas jakeesta kolmekymmentäyksi jakeeseen neljäkymmentäviisi on aina ja yksinomaan paavillinen valta.

With the controversy of “the daily,” lies were introduced into Advent history by Willie White and A. G. Daniells to uphold the old Protestant view that “the daily” represented Christ’s sanctuary ministry. That particular history has been identified in Habakkuk’s Tables, but is important to note the false witness associated with the promotion and establishment of the incorrect view, for the correct understanding was recognized by Miller in 2 Thessalonians, where the issue is the contrast between those who love the truth and those who believe a lie.

”Jatkuvaa” koskevan kiistan myötä Willie White ja A. G. Daniells toivat Adventin historiaan valheita tukeakseen vanhaa protestanttista näkemystä, jonka mukaan ”jatkuva” edusti Kristuksen pyhäkköpalvelusta. Tuo nimenomainen historia on tunnistettu Habakukin tauluissa, mutta on tärkeää panna merkille se väärä todistus, joka liittyi virheellisen näkemyksen edistämiseen ja vakiinnuttamiseen, sillä oikea ymmärrys tunnistettiin Millerin toimesta 2. Tessalonikalaiskirjeessä, jossa kysymys on niiden välisestä vastakohtaisuudesta, jotka rakastavat totuutta, ja niiden, jotka uskovat valheen.

“The daily” controversy adds to the line upon line understanding that the final controversy of Rome takes place in the time of the outpouring of the Holy Spirit. As the Holy Spirit is being poured out from above, a power from beneath is rising up and possessing those who receive it as the power of God, though it is a strong delusion.

”Jatkuvaa” koskeva kiista lisää rivin rivin päälle rakentuvaa ymmärrystä siitä, että Rooman viimeinen kiista tapahtuu Pyhän Hengen vuodatuksen aikana. Kun Pyhää Henkeä vuodatetaan ylhäältä, alhaalta nousee voima, joka valtaa ne, jotka ottavat sen vastaan Jumalan voimana, vaikka se on väkevä eksytys.

> “The two great powers in controversy are working, one from beneath, the other from above. Every man is under the secret influence of the one or the other, and his acts will reveal the character of the inspiration from which they proceed. Those who are united with Christ will work always in Christ’s lines. Those who are in union with Satan will work under the inspiration of their leader, opposed to the Holy Spirit’s power and action. The will of man is left free to act, and by action is revealed what spirit is moving upon the heart. ‘By their fruits ye shall know them.’” The 1888 Materials, 1508.

> ”Kaksi suurta kiistassa olevaa valtaa toimii, toinen alhaalta, toinen ylhäältä. Jokainen ihminen on jommankumman salaisen vaikutuksen alainen, ja hänen tekonsa paljastavat sen innoituksen luonteen, josta ne lähtevät. Ne, jotka ovat yhdistyneet Kristukseen, toimivat aina Kristuksen linjojen mukaisesti. Ne, jotka ovat yhteydessä Saatanaan, toimivat johtajansa innoituksen alaisina vastustaen Pyhän Hengen voimaa ja toimintaa. Ihmisen tahto on jätetty vapaaksi toimimaan, ja toiminnan kautta paljastuu, mikä henki vaikuttaa sydämessä. ‘Heidän hedelmistään te tunnette heidät.’” The 1888 Materials, 1508.

The prophetic contrast in the controversy of “the daily” is the identification of a symbol of the dragon as a symbol of Christ. Those who reject the truth, are also rejecting the role of Miller who discovered this truth, and in so doing they are rejecting the Holy Spirit and accomplishing the unpardonable sin.

Profetallinen vastakohta kiistassa ”jokapäiväisestä” on lohikäärmeen symbolin tunnistaminen Kristuksen symboliksi. Ne, jotka hylkäävät tämän totuuden, hylkäävät samalla myös Millerin tehtävän, sillä hän löysi tämän totuuden, ja näin tehdessään he hylkäävät Pyhän Hengen ja tekevät anteeksiantamattoman synnin.

We will take up a controversy over Rome that occurred shortly after September 11, 2001 in the next article.

Seuraavassa artikkelissa käsittelemme Roomaa koskevaa kiistaa, joka ilmeni pian 11. syyskuuta 2001 jälkeen.

> “We are living in a time when life is most precious and most interesting. The end of all things is at hand. Startling developments will be continually unfolding before us; for unseen agencies are at work, manifesting intense activity. The powers of darkness from beneath are moving upon human agents, and evil men are cooperating with evil angels to war against the commandments of God and the faith of Jesus; at the same time a power from above is moving upon those who will yield to divine influences, and the people of God are cooperating with heavenly intelligences. Nothing short of real, genuine faith will survive the strain that will come upon every soul of man in these last days to test and try him. God must be our refuge; we cannot trust in form, profession, ceremony, or position, or think that because we have a name to live, we shall be able to stand in the day of trial. Everything that can be shaken will be shaken, and those things that cannot be shaken by the deceptions and delusions of these last days, will remain. Rivet the soul to the eternal Rock; for in Christ alone there will be safety. Jesus described the days in which we are living as days of peril. He said, ‘As the days of Noe were, so shall also the coming of the Son of man be. For as in the days that were before the flood they were eating and drinking, marrying and giving in marriage, until the day that Noe entered into the ark, and knew not until the flood came, and took them all away; so shall also the coming of the Son of man be.’ ‘Likewise also as it was in the days of Lot; they did eat, they drank, they bought, they sold, they planted, they builded; but the same day that Lot went out of Sodom it rained fire and brimstone from heaven, and destroyed them all. Even thus shall it be in the day when the Son of man is revealed.’ ‘When the Son of man shall come in his glory, and all the holy angels with him, then shall he sit upon the throne of his glory: and before him shall be gathered all nations: and he shall separate them one from another, as a shepherd divideth his sheep from the goats: and he shall set the sheep on his right hand, but the goats on the left. Then shall the King say unto them on his right hand, Come, ye blessed of my Father, inherit the kingdom prepared for you from the foundation of the world.’ Our course in this life will decide our eternal destiny there; it is left with us to say whether we shall be with those who inherit the kingdom of God, or with those who go away into outer darkness. God has made every provision for our salvation; then let us avail ourselves of that which has been purchased at infinite cost. ‘For God so loved the world, that he gave his only begotten Son, that whosoever believeth in him should not perish, but have everlasting life.’” Youth Instructor, August 3, 1893.

> ”Elämme aikaa, jolloin elämä on mitä kallisarvoisinta ja mitä kiinnostavinta. Kaiken loppu on lähellä. Hätkähdyttäviä tapahtumia avautuu lakkaamatta eteemme; sillä näkymättömät voimat ovat toiminnassa ja ilmaisevat voimakasta aktiivisuutta. Alhaalla olevat pimeyden vallat vaikuttavat ihmisiin, ja pahat ihmiset tekevät yhteistyötä pahojen enkelien kanssa sotiakseen Jumalan käskyjä ja Jeesuksen uskoa vastaan; samalla ylhäältä tuleva voima vaikuttaa niihin, jotka suostuvat jumalallisiin vaikutuksiin, ja Jumalan kansa tekee yhteistyötä taivaallisten olentojen kanssa. Mikään muu kuin todellinen, aito usko ei kestä sitä koetusta, joka näinä viimeisinä päivinä tulee jokaisen ihmissielun osaksi häntä koetellakseen ja tutkistellakseen. Jumalan täytyy olla meidän turvamme; emme voi luottaa muotoon, tunnustukseen, seremoniaan tai asemaan emmekä ajatella, että koska meillä on nimi, että elämme, kykenisimme kestämään koetuksen päivänä. Kaikki, mikä voi järkkyä, järkkyy, ja ne asiat, joita näiden viimeisten päivien petokset ja harhat eivät voi järkyttää, pysyvät. Kiinnittäkää sielu iankaikkiseen Kallioon; sillä yksin Kristuksessa on turva. Jeesus kuvasi aikaa, jossa elämme, vaaran päiviksi. Hän sanoi: ’Sillä niin kuin oli Nooan päivinä, niin on myös Ihmisen Pojan tulemus oleva. Sillä niin kuin ihmiset söivät ja joivat, naivat ja naittivat, niinä päivinä ennen vedenpaisumusta, aina siihen päivään asti, jona Nooa meni arkkiin, eivätkä tienneet, ennen kuin vedenpaisumus tuli ja vei heidät kaikki mennessään; niin on myös Ihmisen Pojan tulemus oleva.’ ’Samoin myös, niin kuin oli Lootin päivinä: he söivät, joivat, ostivat, myivät, istuttivat ja rakensivat; mutta sinä päivänä, jona Loot lähti Sodomasta, satoi taivaasta tulta ja tulikiveä, ja se hukutti heidät kaikki. Aivan samoin on oleva sinä päivänä, jona Ihmisen Poika ilmestyy.’ ’Mutta kun Ihmisen Poika tulee kirkkaudessaan ja kaikki pyhät enkelit hänen kanssansa, silloin hän istuu kirkkautensa valtaistuimelle. Ja hänen eteensä kootaan kaikki kansat, ja hän erottaa heidät toisistaan, niin kuin paimen erottaa lampaat vuohista. Ja hän asettaa lampaat oikealle puolelleen, mutta vuohet vasemmalle. Silloin Kuningas sanoo oikealla puolellaan oleville: Tulkaa, minun Isäni siunatut, ja omistakaa se valtakunta, joka on ollut teille valmistettuna maailman perustamisesta asti.’ Elämänvaelluksemme tässä elämässä ratkaisee iankaikkisen kohtalomme siellä; meidän päätettäväksemme jää, olemmeko niiden joukossa, jotka perivät Jumalan valtakunnan, vai niiden, jotka menevät pois ulkonaiseen pimeyteen. Jumala on tehnyt kaiken tarpeellisen meidän pelastukseksemme; käyttäkäämme siis hyväksemme sitä, mikä on hankittu äärettömällä hinnalla. ’Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, että hän antoi ainokaisen Poikansa, ettei yksikään, joka häneen uskoo, hukkuisi, vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä.’” Youth Instructor, 3. elokuuta 1893.

Back to Articles