Article

# Rome Establishes the Vision - Number Fourteen

Rooma vahvistaa näyn – numero neljätoista

Reflections of Christ and the Formation of the Image of the Beast: A Prophetic Parallel in the Last Days

Kristuksen heijastumat ja pedon kuvan muodostuminen: profeetallinen rinnakkaisuus viimeisinä päivinä

Author

Jeff Pippenger

Published

September 2, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The line of prophecy identifying when the United States forms an image to and of the beast occurs when the horn of Protestantism is forming the image of Christ. That formation is specifically identified in Daniel chapter ten, when Daniel beholds the causative looking-glass “marah,” vision. Daniel represents those who behold Christ, and in so doing they reflect Christ’s character. The one hundred and forty-four thousand, who are represented by Daniel in chapter ten, form the image of Christ within, only as they behold His character. By beholding they become changed.

Se profetian linja, joka osoittaa, milloin Yhdysvallat muodostaa pedolle kuvan ja pedon kuvan, toteutuu silloin, kun protestantismin sarvi on muodostamassa Kristuksen kuvaa. Tämä muodostuminen yksilöidään nimenomaisesti Danielin kirjan kymmenennessä luvussa, kun Daniel katselee syyksi saattavaa katselulasia, näköä, ”marah”. Daniel edustaa niitä, jotka katselevat Kristusta, ja siten tehdessään he heijastavat Kristuksen luonnetta. Ne sata neljäkymmentäneljä tuhatta, joita Daniel edustaa kymmenennessä luvussa, muodostavat sisimpäänsä Kristuksen kuvan ainoastaan katsellessaan Hänen luonnettaan. Katselemalla he muuttuvat.

The image of the beast reflects the beast, and the formation of the image of the beast is the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. When the Protestant churches take control of the government of the United States, they will have formed an image of the church and state system that identifies the structure of control which the papal power employed before the political support was removed. In the same period of time the image of Christ will be produced in His last day people. Yet, there were those that were with Daniel who saw not the vision, for they fled from the vision. They failed the test of the formation of the image of the beast, by refusing to allow the image of Christ to be formed within them during the testing time.

Pedon kuva heijastaa petoa, ja pedon kuvan muodostuminen on Jumalan kansalle suuri koetus, jonka perusteella heidän iankaikkinen kohtalonsa ratkaistaan. Kun protestanttiset kirkot ottavat Yhdysvaltain hallituksen hallintaansa, ne ovat muodostaneet kuvan siitä kirkon ja valtion järjestelmästä, joka ilmaisee sen hallintarakenteen, jota paavillinen valta käytti ennen kuin poliittinen tuki poistettiin. Samana ajanjaksona Kristuksen kuva tuotetaan Hänen viimeisten päivien kansassaan. Kuitenkin oli niitä, jotka olivat Danielin kanssa, mutta eivät nähneet näkyä, sillä he pakenivat näkyä. He epäonnistuivat pedon kuvan muodostumisen koetuksessa kieltäytymällä sallimasta Kristuksen kuvan muodostua sisimmässään koetuksen aikana.

The spiritual principle of reflection is accomplished by looking into a mirror that represents Christ and because the “marah” vision is a causative vision, the image of Christ in the mirror, produces the image of Christ in humanity. A literal mirror reflects the image of the man who looks at the mirror, but the spiritual application of the principle has variables associated with the mirror. Those who are simply a “hearer of the word, and not a doer,” “beholdeth himself, and goeth his way, and straightway forgetteth what manner of man he was.” They look to the mirror and only see humanity.

Heijastamisen hengellinen periaate toteutuu katsomalla peiliin, joka edustaa Kristusta, ja koska ”marah”-näky on kausatiivinen näky, peilissä oleva Kristuksen kuva synnyttää Kristuksen kuvan ihmisyydessä. Kirjaimellinen peili heijastaa sen ihmisen kuvan, joka katsoo peiliin, mutta periaatteen hengelliseen sovellukseen liittyy peiliä koskevia muuttujia. Ne, jotka ovat ainoastaan ”sanan kuulija eikä sen tekijä”, ”katsoo itseään ja lähtee pois ja unhottaa heti, millainen hän oli”. He katsovat peiliin ja näkevät vain ihmisyyden.

The other class who are “not a forgetful hearer, but a doer of the work” see the law of God, they see Christ in the mirror. The work is to understand that the principle of reflection has a “natural” reality and a spiritual reality. Daniel illustrates those who did the “work,” for in chapters nine and ten he illustrates the work that produces the spiritual principle of reflection.

Toinen ryhmä, joka ei ole ”unohtelevainen kuulija, vaan tekijä työssä”, näkee Jumalan lain; he näkevät Kristuksen peilissä. Työ on sen ymmärtämistä, että heijastuksen periaatteella on ”luonnollinen” todellisuus ja hengellinen todellisuus. Daniel havainnollistaa niitä, jotka tekivät ”työn”, sillä luvuissa yhdeksän ja kymmenen hän havainnollistaa työn, joka tuottaa heijastuksen hengellisen periaatteen.

> In those days I Daniel was mourning three full weeks. I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all, till three whole weeks were fulfilled. Daniel 10:1, 2.

> Siihen aikaan minä, Daniel, murehdin kolme täyttä viikkoa. En syönyt herkullista leipää, eikä lihaa eikä viiniä tullut suuhuni, enkä lainkaan voidellut itseäni, kunnes kolme täyttä viikkoa oli kulunut. Daniel 10:1, 2.

Gabriel had given a partial interpretation of the vision of chapter eight to Daniel, but Daniel had not understood it all.

Gabriel oli antanut Danielille osittaisen selityksen kahdeksannen luvun näystä, mutta Daniel ei ollut ymmärtänyt sitä kokonaisuudessaan.

> And I Daniel fainted, and was sick certain days; afterward I rose up, and did the king’s business; and I was astonished at the vision, but none understood it. Daniel 8:27.

> Ja minä, Daniel, nääntyneenä olin sairaana muutamia päiviä; sen jälkeen minä nousin ja toimitin kuninkaan tehtäviä. Ja minä olin hämmästyksissäni näyn tähden, mutta ei ollut ketään, joka sen ymmärsi. Daniel 8:27.

Sister White informs us that Daniel was seeking to understand the interpretation of the message of Daniel chapter eight which Gabriel had brought to Daniel in chapter nine.

Sisari White ilmoittaa meille, että Daniel pyrki ymmärtämään Danielin kirjan kahdeksannen luvun sanoman selitystä, jonka Gabriel oli tuonut Danielille yhdeksännessä luvussa.

> “With a new and deeper earnestness, Miller continued the examination of the prophecies, whole nights as well as days being devoted to the study of what now appeared of such stupendous importance and all-absorbing interest. In the eighth chapter of Daniel he could find no clue to the starting point of the 2300 days; the angel Gabriel, though commanded to make Daniel understand the vision, gave him only a partial explanation. As the terrible persecution to befall the church was unfolded to the prophet’s vision, physical strength gave way. He could endure no more, and the angel left him for a time. Daniel ‘fainted, and was sick certain days.’ ‘And I was astonished at the vision,’ he says, ‘but none understood it.’

> ”Uudella ja syvemmällä vakavuudella Miller jatkoi profetioiden tutkimista, omistaen kokonaisia öitä samoin kuin päiviä sen tutkimiseen, mikä nyt näytti olevan niin valtavan tärkeää ja kaiken muun kiinnostuksen nielevää. Danielin kahdeksannesta luvusta hän ei voinut löytää mitään johtolankaa 2300 päivän alkamisajankohtaan; enkeli Gabriel, vaikka hänelle annettiin käsky saattaa Daniel ymmärtämään näky, antoi tälle siitä vain osittaisen selityksen. Kun seurakuntaa kohtaava kauhea vaino avautui profeetan näylle, ruumiilliset voimat pettivät. Hän ei voinut enää kestää enempää, ja enkeli jätti hänet joksikin aikaa. Daniel ‘pyörtyi ja sairasti jonkin aikaa’. ‘Ja minä olin hämmästynyt tästä näystä’, hän sanoo, ‘eikä kukaan sitä ymmärtänyt.’”

> “Yet God had bidden His messenger: ‘Make this man to understand the vision.’ That commission must be fulfilled. In obedience to it, the angel, sometime afterward, returned to Daniel, saying: ‘I am now come forth to give thee skill and understanding;’ ‘therefore understand the matter, and consider the vision.’ Daniel 8:27, 16; 9:22, 23, 25–27. There was one important point in the vision of chapter 8 which had been left unexplained, namely, that relating to time—the period of the 2300 days; therefore the angel, in resuming his explanation, dwells chiefly upon the subject of time.” The Great Controversy, 325.

> ”Kuitenkin Jumala oli käskenyt sanansaattajaansa: ’Anna tämän miehen ymmärtää näky.’ Tuo tehtävä oli täytettävä. Sitä totellen enkeli palasi jonkin ajan kuluttua Danielin luo sanoen: ’Minä olen nyt tullut opettamaan sinua ymmärtämään;’ ’ymmärrä siis sana ja tarkkaa näkyä.’ Daniel 8:27, 16; 9:22, 23, 25–27. Eräs tärkeä kohta 8. luvun näyssä oli jäänyt selittämättä, nimittäin aikaan liittyvä kohta — 2300 päivän ajanjakso; sen tähden enkeli, jatkaessaan selitystään, viipyy pääasiassa ajan aiheessa.” Suuri taistelu, 325.

In chapter ten we are informed that Daniel had understanding of the “vision” and the “thing,” but Daniel wanted more light, so he set his heart to find that understanding and he fasted for twenty-one days. In so doing he represents those of the last days who understand the spiritual principle of reflection that is typified by the natural principle of reflection. That understanding is illustrated by their works, and their works are represented by Daniel as seeking a correct understanding of God’s prophetic Word. The obvious contrast of those who fled from the vision, is that they were not seeking for a correct understanding of God’s prophetic Word.

Luvussa kymmenen meille kerrotaan, että Danielilla oli ymmärrys ”näystä” ja ”asiasta”, mutta Daniel halusi lisää valoa, ja niin hän käänsi sydämensä saadakseen tuon ymmärryksen ja paastosi kaksikymmentäyksi päivää. Näin tehdessään hän edustaa viimeisten päivien niitä, jotka ymmärtävät heijastuksen hengellisen periaatteen, jota luonnollinen heijastuksen periaate esikuvallistaa. Tuo ymmärrys havainnollistuu heidän teoissaan, ja heidän tekonsa Daniel esittää Jumalan profeetallisen sanan oikean ymmärryksen etsimisenä. Ilmeinen vastakohta niille, jotka pakenivat näkyä, on se, etteivät he etsineet Jumalan profeetallisen sanan oikeaa ymmärrystä.

The truth of God’s prophetic Word that Daniel is represented as hungering to understand is the light of the last days, for Daniel typifies the one hundred and forty-four thousand. Daniel is therefore representing a class who are seeking to understand the light of God’s prophetic Word that is represented as the final test before probation closes. In this regard, it is the Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before probation closes, but it is also the test that is represented as the formation of the image of the beast.

Jumalan profeetallisen sanan totuus, jonka Daniel esitetään janoavan ymmärtää, on viimeisten päivien valo, sillä Daniel on sadan neljänkymmenenneljän tuhannen esikuva. Daniel edustaa siis ryhmää, joka pyrkii ymmärtämään Jumalan profeetallisen sanan valon, joka esitetään viimeisenä koetuksena ennen armonajan päättymistä. Tässä suhteessa Jeesuksen Kristuksen ilmestys avataan juuri ennen armonajan päättymistä, mutta se on myös se koetus, joka esitetään pedon kuvan muodostumisena.

The formation of the image of the beast is directly identifying the process of how the image of the beast is developed. That reality cannot be correctly determined without first identifying the primary subject of the test, the beast. It is the beast that establishes and identifies how the image is formed.

Pedon kuvan muodostuminen yksilöi suoraan sen prosessin, jonka kautta pedon kuva kehittyy. Tätä todellisuutta ei voida määrittää oikein tunnistamatta ensin koetuksen ensisijaista kohdetta, petoa. Juuri peto määrää ja osoittaa, millä tavoin kuva muodostuu.

> “But what is the ‘image to the beast’? and how is it to be formed? The image is made by the two-horned beast, and is an image to the beast. It is also called an image of the beast. Then to learn what the image is like and how it is to be formed we must study the characteristics of the beast itself—the papacy.

> ”Mutta mikä on ’pedon kuva’? ja kuinka se on muodostettava? Kaksisarvinen peto tekee kuvan, ja se on pedon kuva. Sitä kutsutaan myös pedon kuvaksi. Saadaksemme siis tietää, millainen kuva on ja kuinka se on muodostettava, meidän täytyy tutkia itse pedon ominaispiirteitä — paaviutta.

> “When the early church became corrupted by departing from the simplicity of the gospel and accepting heathen rites and customs, she lost the Spirit and power of God; and in order to control the consciences of the people, she sought the support of the secular power. The result was the papacy, a church that controlled the power of the state and employed it to further her own ends, especially for the punishment of ‘heresy.’ In order for the United States to form an image of the beast, the religious power must so control the civil government that the authority of the state will also be employed by the church to accomplish her own ends.” The Great Controversy, 443.

> ”Kun alkuseurakunta turmeltui luopumalla evankeliumin yksinkertaisuudesta ja omaksumalla pakanallisia menoja ja tapoja, se menetti Jumalan Hengen ja voiman; ja hallitakseen kansan omaatuntoa se ryhtyi turvautumaan maallisen vallan tukeen. Tuloksena oli paavius, kirkko, joka hallitsi valtion valtaa ja käytti sitä omien päämääriensä edistämiseen, erityisesti ’harhaopin’ rankaisemiseen. Jotta Yhdysvallat muodostaisi pedon kuvan, uskonnollisen vallan täytyy siinä määrin hallita siviilihallitusta, että kirkko käyttää myös valtion valtaa omien tarkoitusperiensä toteuttamiseen.” Suuri taistelu, 443.

In order “to learn what the image is like and how it is to be formed we must study the characteristics of the beast itself—the papacy.” It is the beast that establishes the vision that is the test of the last days that is brought about just before probation closes. Daniel understood the vision and the thing.

Jotta ”oppisimme, millainen kuva on ja miten se on muodostettava, meidän täytyy tutkia itse pedon ominaispiirteitä — paaviutta.” Juuri peto vahvistaa sen näyn, joka on viimeisten päivien koetus ja joka toteutuu juuri ennen kuin armonaika päättyy. Daniel ymmärsi näyn ja asian.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> Persian kuninkaan Kyyroksen kolmantena vuonna ilmoitettiin Danielille, jonka nimeksi oli kutsuttu Beltesassar, eräs asia; ja asia oli tosi, mutta määrätty aika oli pitkä; ja hän ymmärsi asian ja sai ymmärryksen näystä. Daniel 10:1.

The vision is the “mareh” vision of the twenty-three hundred years. The “thing” is the Hebrew word “dabar,” meaning “word.” The same word (“dabar”) which is translated as “thing” in verse one is translated as “matter” in chapter nine verse twenty-three.

Näky on kahdentuhannen kolmensadan vuoden ”mareh”-näky. ”Asia” on heprean sana ”dabar”, joka merkitsee ”sanaa”. Sama sana (”dabar”), joka jakeessa yksi on käännetty sanaksi ”asia”, on yhdeksännen luvun jakeessa kaksikymmentäkolme käännetty sanaksi ”asia”.

> Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. And he informed me, and talked with me, and said, O Daniel, I am now come forth to give thee skill and understanding. At the beginning of thy supplications the commandment came forth, and I am come to show thee; for thou art greatly beloved: therefore understand the matter, and consider the vision. Daniel 9:21–23.

> Niin, kun vielä puhuin rukouksessa, mies Gabriel, jonka olin nähnyt näyssä alussa, lensi kiiruusti ja kosketti minua ehtoouhrin aikana. Ja hän opetti minua, puhui kanssani ja sanoi: Daniel, minä olen nyt tullut antamaan sinulle taitoa ja ymmärrystä. Sinun anomustesi alussa lähti sana liikkeelle, ja minä olen tullut ilmoittamaan sen sinulle; sillä sinä olet suuresti rakastettu. Ymmärrä siis asia ja tarkkaa näkyä. Daniel 9:21–23.

Gabriel comes to Daniel in response to Daniel’s prayer, which is associated with the enlightenment Daniel had received when he had understood that he was in a captivity represented by the scattering of Leviticus twenty-six.

Gabriel tulee Danielin luo vastauksena Danielin rukoukseen, joka liittyi siihen valistukseen, jonka Daniel oli saanut ymmärtäessään olevansa vankeudessa, jota 3. Mooseksen kirjan kahdennessakymmenennessä kuudennessa luvussa kuvattu hajotus edusti.

> In the first year of his reign I Daniel understood by books the number of the years, whereof the word of the Lord came to Jeremiah the prophet, that he would accomplish seventy years in the desolations of Jerusalem. Daniel 9:2.

> Hänen hallituskautensa ensimmäisenä vuotena minä, Daniel, kirjoista ymmärsin vuosien luvun, josta Herran sana oli tullut profeetta Jeremialle, että Hän saattaisi täyteen seitsemänkymmentä vuotta Jerusalemin hävityksissä. Daniel 9:2.

The captivity identified by Jeremiah led Daniel to the captivity of the “seven times” recorded by Moses, which was both an “oath” and a “curse.”

Jeremian osoittama pakkosiirtolaisuus johdatti Danielin Mooseksen kirjaamaan ”seitsemän ajan” pakkosiirtolaisuuteen, joka oli sekä ”vala” että ”kirous”.

> Yea, all Israel have transgressed thy law, even by departing, that they might not obey thy voice; therefore the curse is poured upon us, and the oath that is written in the law of Moses the servant of God, because we have sinned against him. And he hath confirmed his words, which he spake against us, and against our judges that judged us, by bringing upon us a great evil: for under the whole heaven hath not been done as hath been done upon Jerusalem. As it is written in the law of Moses, all this evil is come upon us: yet made we not our prayer before the Lord our God, that we might turn from our iniquities, and understand thy truth. Daniel 9:11–13.

> Niin, koko Israel on rikkonut sinun lakiasi poikkeamalla siitä eikä ole totellut sinun ääntäsi; sentähden kirous on vuodatettu meidän päällemme, samoin vala, joka on kirjoitettuna Mooseksen, Jumalan palvelijan, laissa, koska me olemme tehneet syntiä häntä vastaan. Ja hän on vahvistanut sanansa, jotka hän puhui meitä vastaan ja meidän tuomareitamme vastaan, jotka meitä tuomitsivat, saattamalla meidän päällemme suuren onnettomuuden; sillä kaiken taivaan alla ei ole tehty sellaista kuin Jerusalemille on tehty. Niinkuin on kirjoitettu Mooseksen laissa, kaikki tämä onnettomuus on tullut meidän päällemme; emmekä silti ole rukoilleet Herraa, meidän Jumalaamme, kääntyäksemme pois pahoista teoistamme ja ymmärtääksemme sinun totuuttasi. Daniel 9:11–13.

Upon the two witnesses of Jeremiah and Moses, Daniel understood the desolation which had been brought upon Jerusalem was “the curse” “of Moses” that had been “poured upon” ancient Israel. Sister White refers to Jeremiah’s witness as “testimonies to the church,” and in this regard it is identifying Jeremiah as the Spirit of Prophecy of the last days, for the “testimonies to the church” in the last days is this very thing. Jeremiah represents the Spirit of Prophecy and Moses represents the Bible.

Jeremian ja Mooseksen kahden todistajan perusteella Daniel ymmärsi, että Jerusalemin ylle tullut hävitys oli ”kirous”, ”Mooseksen” kirous, joka oli ”vuodatettu” muinaisen Israelin päälle. Sisar White viittaa Jeremian todistukseen nimityksellä ”todistukset seurakunnalle”, ja tässä suhteessa hän yksilöi Jeremian viimeisten päivien profetian hengeksi, sillä ”todistukset seurakunnalle” viimeisinä päivinä on juuri tämä. Jeremia edustaa profetian henkeä ja Mooses edustaa Raamattua.

Daniel represents those of the last days that understand from those two witnesses that they have been scattered, and that understand from the Bible and Spirit of Prophecy that they have been awakened, as was Daniel to the fact that he (they) had been in captivity, and that the captivity was represented in God’s prophetic Word.

Daniel edustaa niitä viimeisten päivien ihmisiä, jotka ymmärtävät noiden kahden todistajan kautta, että heidät on hajotettu, ja jotka ymmärtävät Raamatusta ja profetian Hengestä, että heidät on herätetty, niin kuin Daniel herätettiin tajuamaan, että hän (he) oli ollut vankeudessa ja että vankeus oli esitetty Jumalan profeetallisessa Sanassa.

The experience of God’s last-day people is the experience of the ten virgins.

Jumalan viimeisten päivien kansan kokemus on kymmenen neitsyen kokemus.

> “The parable of the ten virgins of Matthew 25 also illustrates the experience of the Adventist people.” The Great Controversy, 393.

> ”Myös Matteuksen 25. luvun vertaus kymmenestä neitsyestä havainnollistaa adventtikansan kokemusta.” Suuri taistelu, 393.

The tarrying time of the parable of the ten virgins represents the same awakening of Daniel in chapter nine. Based upon the two sanctified witnesses Daniel realized that his entire life was a fulfillment of a specific prophecy within God’s Word. That prophecy directed Daniel to the remedy that was needed if Daniel was to be prepared for what was going to happen to him in the very next chapter. So too, when the Millerites fulfilled the parable of the ten virgins, they also had to be awakened to the fact that the first disappointment and delay had led them to fall asleep. All the prophets represent the last days.

Kymmenen neitsyen vertauksen viivytyksen aika edustaa samaa Danielin herätystä yhdeksännessä luvussa. Kahden pyhitetyn todistajan perusteella Daniel käsitti, että hänen koko elämänsä oli Jumalan sanassa olevan määrätyn profetian täyttymystä. Tuo profetia ohjasi Danielin siihen parannuskeinoon, jota tarvittiin, jotta Daniel olisi valmistautunut siihen, mitä hänelle oli tapahtuva aivan seuraavassa luvussa. Samoin, kun milleriläiset täyttivät kymmenen neitsyen vertauksen, heidänkin täytyi herätä siihen tosiasiaan, että ensimmäinen pettymys ja viivytys olivat johtaneet heidät nukahtamaan. Kaikki profeetat edustavat viimeisiä päiviä.

The awakening of Daniel and the Millerites are two witnesses of an awakening of the one hundred and forty-four thousand in the last days.

Danielin ja milleriläisten herätys ovat kaksi todistajaa sadan neljänkymmenenneljän tuhannen herätyksestä viimeisinä päivinä.

> “Jesus and all the heavenly host looked with sympathy and love upon those who had with sweet expectation longed to see Him whom their souls loved. Angels were hovering around them, to sustain them in the hour of their trial. Those who had neglected to receive the heavenly message were left in darkness, and God’s anger was kindled against them, because they would not receive the light which He had sent them from heaven. Those faithful, disappointed ones, who could not understand why their Lord did not come, were not left in darkness. Again they were led to their Bibles to search the prophetic periods. The hand of the Lord was removed from the figures, and the mistake was explained. They saw that the prophetic periods reached to 1844, and that the same evidence which they had presented to show that the prophetic periods closed in 1843, proved that they would terminate in 1844. Light from the Word of God shone upon their position, and they discovered a tarrying time—‘Though it [the vision] tarry, wait for it.’ In their love for Christ’s immediate coming, they had overlooked the tarrying of the vision, which was calculated to manifest the true waiting ones. Again they had a point of time. Yet I saw that many of them could not rise above their severe disappointment to possess that degree of zeal and energy which had marked their faith in 1843.” Early Writings, 236.

> ”Jeesus ja koko taivaallinen sotajoukko katsoivat myötätunnolla ja rakkaudella niitä, jotka suloisin odotuksin olivat ikävöineet nähdä Hänet, jota heidän sielunsa rakastivat. Enkelit leijailivat heidän ympärillään vahvistaakseen heitä heidän koettelemuksensa hetkellä. Ne, jotka olivat laiminlyöneet ottaa vastaan taivaallisen sanoman, jäivät pimeyteen, ja Jumalan viha syttyi heitä vastaan, koska he eivät tahtoneet ottaa vastaan sitä valoa, jonka Hän oli lähettänyt heille taivaasta. Noita uskollisia, pettyneitä, jotka eivät voineet ymmärtää, miksi heidän Herransa ei tullut, ei jätetty pimeyteen. Jälleen heidät johdatettiin Raamattujensa ääreen tutkimaan profeetallisia ajanjaksoja. Herran käsi poistettiin lukujen päältä, ja erehdys selitettiin. He näkivät, että profeetalliset ajanjaksot ulottuivat vuoteen 1844 ja että sama todistusaineisto, jonka he olivat esittäneet osoittaakseen profeetallisten ajanjaksojen päättyvän vuonna 1843, todisti niiden päättyvän vuonna 1844. Valo Jumalan sanasta loisti heidän asemansa ylle, ja he havaitsivat viipymisen ajan — ’Vaikka se [näky] viipyisi, odota sitä.’ Rakkaudessaan Kristuksen välittömään tulemiseen he olivat sivuuttaneet näyn viipymisen, jonka tarkoituksena oli saattaa ilmi ne, jotka todella odottivat. Jälleen heillä oli aikamäärä. Kuitenkin näin, että monet heistä eivät voineet kohota ankaran pettymyksensä yläpuolelle omistaakseen sitä innon ja voiman määrää, joka oli ollut heidän uskonsa tunnusmerkkinä vuonna 1843.” Early Writings, 236.

In fulfillment of the parable, the Millerites “had overlooked the tarrying of the vision,” but they were “again” “led to their Bibles to search the prophetic periods. The hand of the Lord was removed from the figures, and the mistake was explained.” Daniel was led to the Bible and the “hand of the Lord” was removed from “the prophetic periods,” and when Daniel as a doer, not simply a hearer, by active faith proved that he understood the message of Jeremiah and Moses by fulfilling the directions given in Leviticus twenty-six as well as the remedy and resolution of the scattered condition of God’s people, then the “explanation,” was given to Daniel.

Vertauksen täyttymyksenä milleriläiset ”olivat sivuuttaneet näyn viipymisen”, mutta heidät ”jälleen” ”johdatettiin Raamattujensa ääreen tutkimaan profeetallisia ajanjaksoja. Herran käsi poistettiin luvuista, ja erehdys selitettiin.” Daniel johdatettiin Raamatun ääreen, ja ”Herran käsi” poistettiin ”profeetallisista ajanjaksoista”, ja kun Daniel tekijänä, ei ainoastaan kuulijana, aktiivisen uskon kautta osoitti ymmärtäneensä Jeremian ja Mooseksen sanoman täyttämällä Kolmannessa Mooseksen kirjassa, luvussa kaksikymmentäkuusi, annetut ohjeet sekä Jumalan kansan hajallaan olevan tilan lääkkeen ja ratkaisun, silloin Danielille annettiin ”selitys”.

When the one hundred and forty-four thousand fulfill the tarrying time of the parable in its final and most perfect fulfillment in the last days, they will do so in a period of time when the “formation of the image of the beast” is their great test.

Kun sataneljäkymmentäneljätuhatta viimeisinä päivinä täyttävät vertauksen viipymisajan sen lopullisessa ja täydellisimmässä täyttymyksessä, he tekevät sen aikana, jolloin ”pedon kuvan muodostaminen” on heidän suuri koetuksensa.

We will continue these thoughts in the next article.

Jatkamme näitä ajatuksia seuraavassa artikkelissa.

> “‘When the fruit is brought forth, immediately he putteth in the sickle, because the harvest is come.’ Christ is waiting with longing desire for the manifestation of Himself in His church. When the character of Christ shall be perfectly reproduced in His people, then He will come to claim them as His own.” Christ’s Object Lessons 69.

> ”’Mutta kun hedelmä on kypsynyt, hän lähettää heti sirpin, sillä elonkorjuun aika on tullut.’ Kristus odottaa hartaasti, että Hän ilmestyisi omassa kirkossaan. Kun Kristuksen luonne on täydellisesti jäljennetty Hänen kansassaan, silloin Hän tulee noutamaan heidät omikseen.” Kristuksen vertaukset, s. 69.

> “It is the darkness of misapprehension of God that is enshrouding the world. Men are losing their knowledge of His character. It has been misunderstood and misinterpreted. At this time a message from God is to be proclaimed, a message illuminating in its influence and saving in its power. His character is to be made known. Into the darkness of the world is to be shed the light of His glory, the light of His goodness, mercy, and truth.

> ”Jumalaa koskevien väärien käsitysten pimeys verhoaa maailmaa. Ihmiset ovat menettämässä tuntemuksensa Hänen luonteestaan. Sitä on ymmärretty väärin ja tulkittu virheellisesti. Tänä aikana on julistettava Jumalalta tuleva sanoma, vaikutukseltaan valaiseva ja voimassaan pelastava sanoma. Hänen luonteensa on tehtävä tunnetuksi. Maailman pimeyteen on loistettava Hänen kirkkautensa valo, Hänen hyvyytensä, armonsa ja totuutensa valo.

> “This is the work outlined by the prophet Isaiah in the words, ‘O Jerusalem, that bringest good tidings, lift up thy voice with strength; lift it up, be not afraid; say unto the cities of Judah, Behold your God! Behold, the Lord God will come with strong hand, and His arm shall rule for Him; behold, His reward is with Him, and His work before Him.” Isaiah 40:9, 10.

> ”Tämä on se työ, jonka profeetta Jesaja esittää sanoissaan: ’Nouse korkealle vuorelle, sinä Siion, ilosanoman tuoja; korota äänesi voimallisesti, sinä Jerusalem, ilosanoman tuoja; korota se, älä pelkää; sano Juudan kaupungeille: Katso, teidän Jumalanne! Katso, Herra, Herra tulee väkevänä, ja hänen käsivartensa hallitsee hänen puolestaan; katso, hänen palkkansa on hänen mukanaan, ja hänen työnsä kulkee hänen edellään.’ Jesaja 40:9, 10.”

> “Those who wait for the Bridegroom’s coming are to say to the people, ‘Behold your God.’ The last rays of merciful light, the last message of mercy to be given to the world, is a revelation of His character of love. The children of God are to manifest His glory. In their own life and character they are to reveal what the grace of God has done for them.” Christ’s Object Lessons, 415.

> ”Niiden, jotka odottavat Yljän tuloa, tulee sanoa kansalle: ’Katso, teidän Jumalanne.’ Viimeiset armollisen valon säteet, viimeinen maailmalle annettava armon sanoma, ovat Hänen rakastavan luonteensa ilmoitus. Jumalan lasten tulee ilmaista Hänen kirkkauttaan. Omassa elämässään ja luonteessaan heidän tulee paljastaa, mitä Jumalan armo on tehnyt heidän hyväkseen.” Kristuksen vertaukset, s. 415.

Back to Articles