Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fifty-Five

Danielin kirja - sata viisikymmentäviisi

Unveiling Daniel’s Last Vision: A Parallel Journey of the Wise Virgins

Danielin viimeisen näyn paljastaminen: Viisaiden neitsyiden rinnakkainen matka

Author

Jeff Pippenger

Published

March 24, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We have begun our consideration of Daniel’s last vision by identifying Daniel as a symbol of God’s last day covenant people, and we have used the first verse in conjunction with the last chapter to begin to identify the prophetic characteristics of those last day people represented by Belteshazzar. God’s last day covenant people represent the Millerites of the movement of the first angel, and the one hundred and forty-four thousand of the movement of the third angel. The Millerites fulfilled the parable of the ten virgins, and that parable is repeated to the very letter in the last days.

Olemme aloittaneet tarkastelumme Danielin viimeisestä näystä tunnistamalla Danielin Jumalan viimeisten päivien liittokansan vertauskuvaksi, ja olemme käyttäneet ensimmäistä jaetta yhdessä viimeisen luvun kanssa alkaaksemme tunnistaa niiden viimeisten päivien ihmisten profeetallisia tuntomerkkejä, joita Beltassar edustaa. Jumalan viimeisten päivien liittokansa edustaa ensimmäisen enkelin liikkeen milleriläisiä ja kolmannen enkelin liikkeen sataneljäkymmentäneljätuhatta. Milleriläiset täyttivät vertauksen kymmenestä neitsyestä, ja tuo vertaus toistuu viimeisinä päivinä kirjaimellisesti jokaista piirrettään myöten.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> ”Minut ohjataan usein vertaukseen kymmenestä neitsyestä, joista viisi oli viisaita ja viisi tyhmiä. Tämä vertaus on täyttynyt ja tulee täyttymään aivan kirjaimellisesti, sillä sillä on erityinen sovellus tähän aikaan, ja kolmannen enkelin sanoman tavoin se on täyttynyt ja tulee edelleen olemaan nykyinen totuus ajan loppuun asti.” Review and Herald, 19. elokuuta 1890.

The experience of both movements of the last days, is the experience of Adventism.

Kummankin viimeisten päivien liikkeen kokemus on adventismin kokemus.

> “The parable of the ten virgins of Matthew 25 also illustrates the experience of the Adventist people.” The Great Controversy, 393.

> ”Matteuksen 25. luvun vertaus kymmenestä neitsyestä havainnollistaa myös adventtikansan kokemusta.” Suuri taistelu, 393.

The Millerites represented the movement of the first angel, and their experience was also represented by the church of Philadelphia. In 1856, the Philadelphian Millerite movement transitioned to the Laodicean movement, and in the rebellion of 1863, it further transitioned into the Laodicean Seventh-day Adventist church.

Milleriläiset edustivat ensimmäisen enkelin liikettä, ja heidän kokemustaan edusti myös Filadelfian seurakunta. Vuonna 1856 filadelfialainen milleriläinen liike siirtyi laodikealaiseen liikkeeseen, ja vuoden 1863 kapinassa se siirtyi edelleen laodikealaiseen seitsemännen päivän adventistikirkkoon.

The one hundred and forty-four thousand represent the movement of the third angel, and their experience was also represented by the church of Philadelphia. In 1989, the book of Daniel was unsealed to the Laodicean Seventh-day Adventist church, and on September 11, 2001, the Laodicean Adventist movement began, and in July of 2023, the transition back to the Philadelphian movement arrived.

Sataaneljäkymmentäneljätuhatta edustavat kolmannen enkelin liikettä, ja heidän kokemustaan edusti myös Filadelfian seurakunta. Vuonna 1989 Danielin kirja avattiin Laodikean seitsemännen päivän adventistiseurakunnalle, ja 11. syyskuuta 2001 Laodikean adventtiliike alkoi, ja heinäkuussa 2023 koitti siirtymä takaisin Filadelfian liikkeeseen.

Belteshazzar, or Daniel represents the Philadelphian movement of the last days, that repeats the Philadelphian movement of the Millerites “to the very letter.” The first verse of the last vision represents those last day people, and the last testimony of the last vision must agree with the first testimony of the last vision. The purification process of Daniel chapter twelve identifies the increase of knowledge, and the two classes that are thereby produced. Belteshazzar is the ultimate representation of the wise of the last days. In Daniel chapter twelve there are at least five prophetic truths that were anchors for the Millerite movement, which must be repeated in the movement of the third angel.

Beltesassar eli Daniel edustaa viimeisten päivien filadelfialaista liikettä, joka toistaa milleriläisten filadelfialaisen liikkeen ”kirjaimellisesti aivan joka kohdassa”. Viimeisen näyn ensimmäinen jae edustaa noita viimeisten päivien ihmisiä, ja viimeisen näyn viimeisen todistuksen täytyy olla sopusoinnussa viimeisen näyn ensimmäisen todistuksen kanssa. Danielin kahdennentoista luvun puhdistusprosessi osoittaa tiedon lisääntymisen sekä ne kaksi luokkaa, jotka siten syntyvät. Beltesassar on viimeisten päivien viisaiden lopullinen edustus. Danielin kahdennessatoista luvussa on ainakin viisi profeetallista totuutta, jotka olivat milleriläisen liikkeen ankkureita ja joiden täytyy toistua kolmannen enkelin liikkeessä.

The first is the purification process that produces two classes of worshippers, and therefore fulfills the parable of the ten virgins in both the beginning and ending movements.

Ensimmäinen on puhdistusprosessi, joka synnyttää kaksi palvojien luokkaa ja siten täyttää vertauksen kymmenestä neitsyestä sekä alku- että loppuliikkeessä.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. . .. And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:4, 9, 10.

> Mutta sinä, Daniel, sulje nämä sanat ja sinetöi tämä kirja lopun aikaan asti: monet juoksevat sinne tänne, ja tieto lisääntyy.... Ja hän sanoi: Mene tietäsi, Daniel, sillä nämä sanat pysyvät suljettuina ja sinetöityinä lopun aikaan asti. Monet puhdistetaan ja valkaistaan ja koetellaan; mutta jumalattomat tekevät jumalattomasti, eikä yksikään jumalattomista ymmärrä; mutta viisaat ymmärtävät. Daniel 12:4, 9, 10.

The distinction between the wise and the wicked (foolish), is based upon their understanding (mentally dividing) the increase of knowledge that is opened up at the time of the end, either in 1798 for the Millerites, or 1989 for the one hundred and forty-four thousand. God’s people are required to know that Adventism is the experience of the parable of the ten virgins, for without that understanding they will not seek to understand when the “time of the end” for the final generation arrived, or what was the message that was then unsealed. Without the understanding that the Adventist experience is a three-step testing process, based upon a progressive development of truth, which leads to a “life-or-death” outcome it is impossible to recognize the high calling of every Seventh-day Adventist. Belteshazzar represents a people who know they went through the purification process represented as being “purified, made white, and tried.” That very three-step purification process is specifically identified as the work of the Holy Spirit.

Viisaiden ja jumalattomien (tyhmien) välinen ero perustuu heidän ymmärrykseensä tiedon lisääntymisestä, joka avautuu lopun aikana, ja siihen, miten he sen käsittävät (mielessään erottelevat), joko vuonna 1798 milleriläisten kohdalla tai vuonna 1989 sadanneljällekymmenelleneljälletuhannelle. Jumalan kansan edellytetään tietävän, että adventismi on kymmenen neitsyen vertauksen kokemus, sillä ilman tätä ymmärrystä he eivät pyri ymmärtämään, milloin viimeisen sukupolven ”lopun aika” alkoi tai mikä oli se sanoma, joka silloin sinetöitiin auki. Ilman ymmärrystä siitä, että adventistinen kokemus on kolmivaiheinen koetusprosessi, joka perustuu totuuden asteittaiseen kehittymiseen ja johtaa ”elämä tai kuolema” -lopputulokseen, on mahdotonta tunnistaa jokaisen seitsemännen päivän adventistin korkea kutsumus. Beltesassar edustaa kansaa, joka tietää käyneensä läpi puhdistusprosessin, jota kuvataan sanoilla ”puhdistetaan, valkaistaan ja koetellaan”. Juuri tämä kolmivaiheinen puhdistusprosessi määritellään nimenomaisesti Pyhän Hengen työksi.

> Nevertheless I tell you the truth; It is expedient for you that I go away: for if I go not away, the Comforter will not come unto you; but if I depart, I will send him unto you. And when he is come, he will reprove the world of sin, and of righteousness, and of judgment: Of sin, because they believe not on me; Of righteousness, because I go to my Father, and ye see me no more; Of judgment, because the prince of this world is judged. I have yet many things to say unto you, but ye cannot bear them now. Howbeit when he, the Spirit of truth, is come, he will guide you into all truth: for he shall not speak of himself; but whatsoever he shall hear, that shall he speak: and he will show you things to come. John 16:7–13.

> Kuitenkin minä sanon teille totuuden: teille on hyödyksi, että minä menen pois; sillä ellen minä mene pois, Puolustaja ei tule teidän tykönne; mutta jos minä lähden, minä lähetän hänet teidän tykönne. Ja kun hän tulee, hän näyttää maailmalle todeksi synnin ja vanhurskauden ja tuomion: synnin, koska he eivät usko minuun; vanhurskauden, koska minä menen Isäni tykö, ettekä te enää näe minua; tuomion, koska tämän maailman ruhtinas on tuomittu. Minulla on vielä paljon sanottavaa teille, mutta te ette voi nyt sitä kantaa. Mutta kun hän tulee, totuuden Henki, hän johdattaa teidät kaikkeen totuuteen; sillä hän ei puhu omiaan, vaan mitä hän kuulee, sen hän puhuu, ja tulevaiset hän teille julistaa. Joh. 16:7–13.

The work of the Holy Spirit in guiding the wise virgins into “all truth,” requires that He reproves, which means to admonish or convict, the world of sin, righteousness and judgment, which is the very same three steps that produces either a wise or foolish virgin in Daniel chapter twelve. The message that Jesus identified as the work of the Holy Spirit is the “oil,” that reveals the distinction between the wise and the wicked in Daniel twelve. God’s last day people must understand the increase of knowledge for their generation, and that knowledge includes their recognition that they are either foolish or wise virgins in the parable of Matthew chapter twenty-five.

Pyhän Hengen työ viisaiden neitsyeiden johdattamisessa ”kaikkeen totuuteen” edellyttää, että Hän nuhtelee, mikä merkitsee varoittaa tai saattaa synnintuntoon, maailmaa synnistä, vanhurskaudesta ja tuomiosta; nämä ovat täsmälleen ne samat kolme askelta, jotka Danielin kahdennessatoista luvussa synnyttävät joko viisaan tai tyhmän neitsyen. Sanoma, jonka Jeesus yksilöi Pyhän Hengen työksi, on se ”öljy”, joka Danielin kahdennessatoista luvussa paljastaa eron viisaiden ja jumalattomien välillä. Jumalan viimeisten päivien kansan täytyy ymmärtää tiedon lisääntyminen oman sukupolvensa kohdalla, ja tähän tietoon sisältyy heidän tunnistamisensa siitä, että he ovat joko tyhmiä tai viisaita neitsyitä Matteuksen kahdennenkymmenennenviidennen luvun vertauksessa.

> “John was shown these things in holy vision. He saw the company represented by the five wise virgins, with their lamps trimmed and burning, and he exclaimed in rapture, ‘Here is the patience of the saints; here are they that keep the commandments of God and the faith of Jesus. And I heard a voice from heaven saying unto me, Write, Blessed are the dead which die in the Lord from henceforth: Yea, saith the Spirit, that they may rest from their labors; and their works do follow them.’

> Johannekselle näytettiin nämä asiat pyhässä näyssä. Hän näki sen joukon, jota viisi viisasta neitsyttä edusti, lamppunsa kunnostettuina ja palavina, ja hän huudahti haltioituneena: ”Tässä on pyhien kärsivällisyys; tässä ovat ne, jotka pitävät Jumalan käskyt ja Jeesuksen uskon. Ja minä kuulin äänen taivaasta sanovan minulle: Kirjoita: Autuaita ovat ne kuolleet, jotka tästedes kuolevat Herrassa. Totisesti, sanoo Henki, että he saisivat levätä vaivoistansa; ja heidän tekonsa seuraavat heitä.”

> “Many who heard the first and second angels’ messages thought they would live to see Christ coming in the clouds of heaven. Had all who claimed to believe the truth acted their part as wise virgins, the message would ere this have been proclaimed to every nation, kindred, tongue, and people. But five were wise and five were foolish. The truth should have been proclaimed by the ten virgins, but only five had made the provision essential to join that company who walked in the light that had come to them. The third angel’s message was needed. This proclamation was to be made. Many who went forth to meet the Bridegroom under the messages of the first and second angels, refused the third angel’s message, the last testing message to be given to the world.

> Monet, jotka kuulivat ensimmäisen ja toisen enkelin sanoman, ajattelivat elävänsä nähdäkseen Kristuksen tulevan taivaan pilvissä. Jos kaikki ne, jotka tunnustivat uskovansa totuuteen, olisivat tehneet osansa viisaitten neitsyitten tavoin, sanoma olisi jo tähän mennessä julistettu jokaiselle kansalle, sukukunnalle, kielelle ja kansalle. Mutta viisi oli viisasta ja viisi tyhmää. Totuus olisi tullut julistaa kymmenen neitsyen toimesta, mutta ainoastaan viisi oli tehnyt sen valmistautumisen, joka oli välttämätön liittyäkseen siihen joukkoon, joka vaelsi heille tulleessa valossa. Kolmannen enkelin sanoma oli tarpeen. Tämä julistus tuli tehdä. Monet niistä, jotka ensimmäisen ja toisen enkelin sanomien vaikutuksesta lähtivät ylkää vastaan, kieltäytyivät kolmannen enkelin sanomasta, siitä viimeisestä koetussanomasta, joka maailmalle on annettava.

> “A similar work will be accomplished when that other angel, represented in Revelation 18, gives his message. The first, second, and third angels’ messages will need to be repeated. The call will be given to the church, ‘Come out of her, My people, that ye be not partakers of her sins.’ ‘Babylon, the great, is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. For all nations have drunk of the wine of the wrath of her fornication, and the kings of the earth have committed fornication with her, and the merchants of the earth are waxed rich through the abundance of her delicacies…. Come out of her, My people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues: for her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ [Revelation 18:2–5].

> ”Samankaltainen työ saatetaan päätökseen, kun tuo toinen enkeli, josta Ilmestyskirjan 18. luvussa puhutaan, antaa sanomansa. Ensimmäisen, toisen ja kolmannen enkelin sanoma on julistettava uudelleen. Seurakunnalle esitetään kutsu: ’Lähtekää siitä ulos, te minun kansani, ettette tulisi osallisiksi hänen synneistään.’ ’Kukistunut, kukistunut on Babylon, se suuri kaupunki, ja siitä on tullut riivaajien asuinsija ja kaikkien saastaisten henkien tyyssija ja kaikkien saastaisten ja inhottavien lintujen pesäpaikka. Sillä hänen haureutensa vihan viinistä ovat kaikki kansat juoneet, ja maan kuninkaat ovat harjoittaneet haureutta hänen kanssansa, ja maan kauppiaat ovat rikastuneet hänen hekumansa runsaudesta…. Lähtekää siitä ulos, te minun kansani, ettette tulisi osallisiksi hänen synneistään ja joutuisi kärsimään hänen vitsauksistaan; sillä hänen syntinsä ulottuvat taivaaseen asti, ja Jumala on muistanut hänen vääryytensä’ [Ilmestys 18:2–5].

> “Take each verse of this chapter, and read it carefully, especially the last two: ‘And the light of a candle shall shine no more at all in thee; and the voice of the bridegroom and of the bride shall be heard no more at all in thee: for thy merchants were the great men of the earth; for by thy sorceries were all nations deceived. And in her was found the blood of prophets, and of saints, and of all that were slain upon the earth.’

> ”Ottakaa tämän luvun jokainen jae ja lukekaa se huolellisesti, erityisesti kaksi viimeistä: ’Eikä lampun valo enää koskaan loista sinussa; eikä yljän eikä morsiamen ääntä enää koskaan kuulla sinussa; sillä sinun kauppiaasi olivat maan suuret miehet; sillä sinun noituuksillasi kaikki kansat eksytettiin. Ja hänessä havaittiin profeettojen ja pyhien veri sekä kaikkien niiden veri, jotka oli surmattu maan päällä.’”

> “The parable of the ten virgins was given by Christ Himself, and every specification should be carefully studied. A time will come when the door will be shut. We are represented either by the wise or the foolish virgins. We cannot now distinguish, nor have we authority to say, who are wise and who foolish. There are those who hold the truth in unrighteousness, and these appear outwardly like the wise.” Manuscript Releases, volume 16, 270.

> ”Vertaus kymmenestä neitsyestä annettiin Kristuksen itsensä toimesta, ja jokaista yksityiskohtaa tulee tutkia huolellisesti. Aika tulee, jolloin ovi suljetaan. Meitä kuvataan joko viisaina tai tyhminä neitsyinä. Emme voi nyt erottaa emmekä meillä ole valtuutta sanoa, ketkä ovat viisaita ja ketkä tyhmiä. On niitä, jotka pitävät totuuden vääryydessä, ja nämä näyttävät ulkonaisesti viisailta.” Manuscript Releases, osa 16, 270.

As Adventists who are to call men and women out of Babylon at the soon-coming Sunday law, we “are represented either by the wise or the foolish virgins.” The company that John saw “represented by the five wise virgins, with their lamps trimmed and burning,” who John further identified as those who possess “the patience of the saints,” and who “keep the commandments of God and the faith of Jesus” are the one hundred and forty-four thousand who are required to keep God’s commandments, exercise the faith of Jesus, and know they are the virgins in the parable of Matthew twenty-five. Not only do they need to understand that they are either wise or foolish virgins, but they must repeat the experience represented by Daniel as being “purified, made white and tried.”

Adventisteina, joiden on tulevan sunnuntailain aikana kutsuttava miehiä ja naisia ulos Babylonista, meitä “kuvataan joko viisailla tai tyhmillä neitsyillä”. Se joukko, jonka Johannes näki “viiden viisaan neitsyen esikuvana, lamput kunnostettuina ja palavina” ja jonka Johannes lisäksi tunnisti niiksi, joilla on “pyhien kärsivällisyys” ja jotka “pitävät Jumalan käskyt ja Jeesuksen uskon”, on ne sataneljäkymmentäneljätuhatta, joiden edellytetään pitävän Jumalan käskyt, harjoittavan Jeesuksen uskoa ja tietävän olevansa Matteuksen kahdennenkymmenennenviidennen luvun vertauksen neitsyitä. Heidän ei ainoastaan tarvitse ymmärtää olevansa joko viisaita tai tyhmiä neitsyitä, vaan heidän on myös toistettava se kokemus, jota Daniel kuvaa sanoilla: “puhdistetaan, valkaistaan ja koetellaan”.

> And they sung as it were a new song before the throne, and before the four beasts, and the elders: and no man could learn that song but the hundred and forty and four thousand, which were redeemed from the earth. These are they which were not defiled with women; for they are virgins. These are they which follow the Lamb whithersoever he goeth. These were redeemed from among men, being the firstfruits unto God and to the Lamb. And in their mouth was found no guile: for they are without fault before the throne of God. Revelation 14:3–5.

> Ja he lauloivat ikään kuin uutta virttä valtaistuimen edessä ja neljän olennon ja vanhinten edessä; eikä kukaan voinut oppia sitä virttä paitsi ne sata neljäkymmentäneljä tuhatta, jotka olivat lunastetut maasta. Nämä ovat ne, jotka eivät ole saastuttaneet itseänsä naisten kanssa; sillä he ovat neitsyitä. Nämä ovat ne, jotka seuraavat Karitsaa, minne ikinä hän menee. Nämä ovat ihmisistä lunastetut esikoishedelemäksi Jumalalle ja Karitsalle. Eikä heidän suussaan ole havaittu vilppiä; sillä he ovat nuhteettomat Jumalan valtaistuimen edessä. Ilmestys 14:3–5.

There are at least five truths represented in Daniel chapter twelve, which are truths associated with the Millerite movement of the first angel, that will be repeated and understood more fully by the movement of the one hundred and forty-four thousand. One of those truths is the three-step purification process associated with the parable of the ten virgins. The first truth William Miller understood in terms of prophetic time, was the “seven times,” of Leviticus twenty-six, and that truth is identified in Daniel twelve, and it is the first truth of Millerite history that is there mentioned.

Danielin kahdennessatoista luvussa esitetään vähintään viisi totuutta, jotka ovat ensimmäisen enkelin milleriläiseen liikkeeseen liittyviä totuuksia ja jotka sadan neljänkymmenenneljän tuhannen liike toistaa ja ymmärtää täydellisemmin. Yksi näistä totuuksista on kolmevaiheinen puhdistusprosessi, joka liittyy vertaukseen kymmenestä neitsyestä. Ensimmäinen totuus, jonka William Miller ymmärsi profeetallisen ajan näkökulmasta, oli 3. Mooseksen kirjan kahdennessakymmenennessäkuudennessa luvussa mainitut ”seitsemän aikaa”, ja tämä totuus yksilöidään Daniel 12:ssa, ja se on ensimmäinen milleriläisen historian totuus, joka siinä mainitaan.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Then I Daniel looked, and, behold, there stood other two, the one on this side of the bank of the river, and the other on that side of the bank of the river. And one said to the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, How long shall it be to the end of these wonders? And I heard the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, when he held up his right hand and his left hand unto heaven, and sware by him that liveth for ever that it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished. And I heard, but I understood not: then said I, O my Lord, what shall be the end of these things? And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:4–10.

> Mutta sinä, Daniel, sulje nämä sanat ja sinetöi tämä kirja lopun aikaan asti: monet harhailevat edestakaisin, ja tieto lisääntyy. Silloin minä, Daniel, katsoin, ja katso, siinä seisoi kaksi muuta, toinen joen rannalla tällä puolella ja toinen joen rannalla tuolla puolella. Ja yksi sanoi pellavavaatteiseen puetulle miehelle, joka oli joen vetten yläpuolella: Kuinka kauan kestää näiden ihmeellisten asioiden loppuun? Ja minä kuulin pellavavaatteiseen puetun miehen, joka oli joen vetten yläpuolella, kun hän kohotti oikean kätensä ja vasemman kätensä taivasta kohti ja vannoi hänen kauttaan, joka elää iankaikkisesti, että siihen kuluu aika, kaksi aikaa ja puoli aikaa; ja kun pyhän kansan voiman murskaaminen on saatettu päätökseen, kaikki nämä täyttyvät. Ja minä kuulin, mutta en ymmärtänyt. Silloin minä sanoin: Herrani, mikä on näiden asioiden loppu? Ja hän sanoi: Mene, Daniel, sillä nämä sanat ovat suljetut ja sinetöidyt lopun aikaan asti. Monet puhdistetaan, valkaistaan ja koetellaan; mutta jumalattomat tekevät jumalattomasti, eikä yksikään jumalattomista ymmärrä, mutta viisaat ymmärtävät. Daniel 12:4–10.

This passage begins with the book of Daniel being sealed up until the time of the end, and the passage concludes with the book of Daniel being sealed up to the time of the end. Between the first and last sealings of Daniel’s words, the sworn testimony of “Him, that liveth forever,” was “that it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished.”

Tämä jakso alkaa sillä, että Danielin kirja suljetaan sinetillä lopun aikaan asti, ja jakso päättyy siihen, että Danielin kirja suljetaan sinetillä lopun aikaan saakka. Danielin sanojen ensimmäisen ja viimeisen sinetöimisen välissä ”Hänen, joka elää iankaikkisesti”, valallinen todistus oli: ”että se kestää ajan, ajat ja puolen ajan; ja kun hän on saattanut päätökseen pyhän kansan voiman hajottamisen, kaikki nämä täyttyvät.”

The One who provided this sworn testimony was the One who was upon the waters, clothed in linen. Daniel saw an angel on one bank of the Hiddekel River and another angel on the other bank, and one of those angel’s asked a question, which the One upon the waters answered. The question was, “How long?” This is the same first two words of the question asked in verse thirteen of Daniel chapter eight.

Sen, joka antoi tämän valalla vahvistetun todistuksen, oli se, joka oli vetten yllä, pellavavaatteisiin puettuna. Daniel näki yhden enkelin Hiddekel-virran toisella rannalla ja toisen enkelin toisella rannalla, ja toinen noista enkeleistä esitti kysymyksen, johon vetten yllä oleva vastasi. Kysymys oli: ”Kuinka kauan?” Nämä ovat samat kaksi ensimmäistä sanaa kuin kysymyksessä, joka esitetään Danielin kahdeksannen luvun jakeessa kolmetoista.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Sitten minä kuulin erään pyhän puhuvan, ja toinen pyhä sanoi sille pyhälle, joka puhui: Kuinka kauan kestää näky jokapäiväisestä uhrista ja hävityksen rikoksesta, joka saattaa sekä pyhäkön että sotajoukon tallattaviksi? Ja hän sanoi minulle: Kahteentuhanteen kolmeensataan iltaan ja aamuun; sitten pyhäkkö asetetaan jälleen oikeuteensa. Daniel 8:13, 14.

The same prophetic structure is found in both conversations, except that in chapter eight, Daniel is by the Ulai River, and not the Hiddekel River. In chapter eight an angel (saint) “said unto that certain saint which spake, how long.” The Hebrew word translated as “that certain saint,” is the Hebrew word “Palmoni,” meaning the Wonderful Numberer, or the Numberer of Secrets. In chapter eight Jesus (the Wonderful Numberer) was speaking, and another saint asked Jesus (that certain saint), “how long.”

Sama profeetallinen rakenne esiintyy kummassakin keskustelussa, paitsi että kahdeksannessa luvussa Daniel on Ulaijoen, eikä Hiddekeljoen, varrella. Kahdeksannessa luvussa eräs enkeli (pyhä) ”sanoi sille eräälle pyhälle, joka puhui: Kuinka pitkä aika”. Heprealainen sana, joka on käännetty ilmauksella ”tuo eräs pyhä”, on heprean sana ”Palmoni”, joka merkitsee Ihmeellistä Laskijaa tai Salaisuuksien Laskijaa. Kahdeksannessa luvussa Jeesus (Ihmeellinen Laskija) puhui, ja toinen pyhä kysyi Jeesukselta (tuolta eräältä pyhältä): ”Kuinka pitkä aika?”

In chapter twelve, the One who is standing on the water is asked by an angel who was on one of the banks of the Hiddekel River, “how long.” These two passages must be considered together, line upon line. The first question of chapter eight is “how long is the vision concerning the trampling down of the sanctuary and host, that is accomplished first by paganism, and then by papalism?” The question of chapter twelve is, “how long shall it be to the end of these wonders.” The sworn answer is then given by Palmoni, the Wonderful Numberer who was clothed in linen and standing upon the waters, “it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished.”

Kahdennessatoista luvussa eräs enkeli, joka oli Hiddekel-virran toisella rannalla, kysyy siltä, joka seisoo veden päällä: ”Kuinka pitkä aika?” Näitä kahta tekstijaksoa on tarkasteltava yhdessä, käsky käskyn päälle. Kahdeksannen luvun ensimmäinen kysymys kuuluu: ”Kuinka pitkää aikaa koskee näky pyhäkön ja sotajoukon tallaamisesta, jonka toteuttaa ensin pakanuus ja sitten paavivalta?” Kahdennentoista luvun kysymys kuuluu: ”Kuinka pitkä aika on näiden ihmeellisten tapahtumien loppuun?” Tämän jälkeen valalla vahvistettu vastaus annetaan Palmonilta, Ihmeelliseltä Luvunlaskijalta, joka oli puettu pellavavaatteisiin ja seisoi vetten päällä: ”se on oleva aika, kaksi aikaa ja puoli aikaa; ja kun hän on saattanut päätökseen pyhän kansan voiman hajottamisen, silloin kaikki nämä tapahtumat päättyvät.”

The questions of the Ulai and Hiddekel Rivers are “how long shall be the vision of the scattering of God’s people that is accomplished by paganism and then papalism as they trample down the sanctuary and host?” The answer is the trampling down ends in 1798, when the work of Palmoni in raising up the Millerite temple begins, and then ends forty-six years later in 1844 when the sanctuary was to be cleansed.

Ulai- ja Hiddekel-jokien kysymykset ovat: ”kuinka kauan kestää näky Jumalan kansan hajottamisesta, jonka pakanuus ja sitten paavius saattavat päätökseen polkiessaan pyhäkköä ja sotajoukkoa?” Vastaus on, että maahan polkeminen päättyy vuonna 1798, jolloin Palmonin työ milleriläisen temppelin pystyttämisessä alkaa, ja sitten päättyy neljäkymmentäkuusi vuotta myöhemmin, vuonna 1844, jolloin pyhäkkö oli puhdistettava.

In chapter twelve Daniel heard the conversation, “but I understood not.” Daniel expressed a desire to understand, as represented by him asking Christ. “O my Lord, what shall be the end of these things?” His expression of desire to understand represented the desire of the wise virgins to understand, for the entire dialogue was placed between the two references of the book of Daniel being sealed to the time of the end. Daniel represented the desire placed upon William Miller to understand the truth which was unsealed in 1798, and the first truth he was led to recognize was the trampling down of the sanctuary and host, first by paganism and then papalism during the period when the power of the holy people was scattered in fulfillment of the “seven times,” of Leviticus twenty-six.

Kahdennessatoista luvussa Daniel kuuli keskustelun, ”mutta en minä sitä ymmärtänyt.” Daniel ilmaisi halunsa ymmärtää, kuten hänen Kristukselle esittämästään kysymyksestä käy ilmi. ”Herrani, mikä on näiden loppu?” Hänen halunsa ymmärtää kuvasi viisaiden neitsyiden halua ymmärtää, sillä koko vuoropuhelu on sijoitettu niiden kahden viittauksen väliin, joissa Danielin kirjan sanotaan olevan sinetöity lopun aikaan asti. Daniel kuvasi sitä halua ymmärtää, joka pantiin William Millerin sydämelle sen totuuden suhteen, joka avattiin vuonna 1798, ja ensimmäinen totuus, jonka hänet johdatettiin tunnistamaan, oli pyhäkön ja sotajoukon tallaaminen jalkoihin, ensin pakanuuden ja sitten paaviuden toimesta sinä aikana, jolloin pyhän kansan voima oli hajallaan, ”seitsemän ajan” täyttymyksenä, 3. Mooseksen kirjan kahdennessakymmenennessäkuudennessa luvussa.

Miller’s desire to know the truth is represented by Daniel’s desire, but Miller’s understanding was incomplete. Daniel represents Miller’s desire, and Belteshazzar represents those that have a complete understanding of the thing and the vision. There are at least five important truths that were part of the experience of the Millerites in chapter twelve of Daniel, that will find a parallel counterpart in the history of the one hundred and forty-four thousand. One is that they fulfilled and understood that they were fulfilling the parable of the ten virgins, with its three-step testing process, and the other is that they understand the foundation stone of the “seven times,” of Leviticus chapter twenty-six.

Millerin halu tuntea totuus esitetään Danielin haluna, mutta Millerin ymmärrys oli epätäydellinen. Daniel edustaa Millerin halua, ja Beltesassar edustaa niitä, joilla on täydellinen ymmärrys asiasta ja näystä. Danielin kahdennessatoista luvussa on vähintään viisi tärkeää totuutta, jotka kuuluivat milleriläisten kokemukseen ja joille löytyy rinnakkainen vastine sadan neljänkymmenenneljän tuhannen historiassa. Yksi niistä on se, että he täyttivät ja ymmärsivät täyttävänsä vertauksen kymmenestä neitsyestä sen kolmivaiheisine koetusprosesseineen, ja toinen on se, että he ymmärtävät 3. Mooseksen kirjan kahdennessakymmenennessä kuudennessa luvussa olevan “seitsemän ajan” peruskiven.

We will continue this study in our next article.

Jatkamme tätä tutkimusta seuraavassa artikkelissamme.

> “‘Then shall the kingdom of heaven be likened unto ten virgins, which took their lamps, and went forth to meet the bridegroom. And five of them were wise, and five were foolish. They that were foolish took their lamps, and took no oil with them; but the wise took oil in their vessels with their lamps. While the bridegroom tarried, they all slumbered and slept. And at midnight there was a cry made, Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him. Then all those virgins arose, and trimmed their lamps. And the foolish said unto the wise, Give us of your oil; for our lamps are gone out. But the wise answered, saying, Not so; lest there be not enough for us and you: but go ye rather to them that sell, and buy for yourselves. And while they went to buy, the bridegroom came; and they that were ready went in with him to the marriage: and the door was shut. Afterward came also the other virgins, saying, Lord, Lord, open to us. But he answered and said, Verily I say unto you, I know you not. Watch therefore; for ye know neither the day nor the hour wherein the Son of man cometh.’

> ”Silloin taivasten valtakunta on oleva kymmenen neitsyen kaltainen, jotka ottivat lamppunsa ja lähtivät ylkää vastaan. Ja viisi heistä oli ymmärtäväistä ja viisi tyhmää. Tyhmät ottivat lamppunsa, mutta eivät ottaneet öljyä mukaansa; mutta ymmärtäväiset ottivat öljyä astioihinsa lamppujensa kanssa. Yljän viipyessä he kaikki torkahtivat ja nukkuivat. Mutta keskiyöllä kuului huuto: Katso, ylkä tulee; menkää häntä vastaan. Silloin kaikki nuo neitsyet nousivat ja laittoivat lamppunsa kuntoon. Ja tyhmät sanoivat ymmärtäväisille: Antakaa meille öljystänne, sillä meidän lamppumme sammuvat. Mutta ymmärtäväiset vastasivat sanoen: Emme voi, ettei sitä ehkä riittäisi meille ja teille; menkää ennemmin myyjien luo ja ostakaa itsellenne. Mutta heidän mennessään ostamaan ylkä tuli; ja ne, jotka olivat valmiit, menivät hänen kanssaan häihin, ja ovi suljettiin. Myöhemmin tulivat myös ne muut neitsyet ja sanoivat: Herra, Herra, avaa meille. Mutta hän vastasi ja sanoi: Totisesti minä sanon teille: minä en tunne teitä. Valvokaa siis, sillä ette tiedä päivää ettekä hetkeä, jona Ihmisen Poika tulee.”

> “We are now living in a most perilous time, and not one of us should be tardy in seeking a preparation for the coming of Christ. Let none follow the example of the foolish virgins, and think that it will be safe to wait until the crisis comes before gaining a preparation of character to stand in that time. It will be too late to seek for the righteousness of Christ when the guests are called in and examined. Now is the time to put on the righteousness of Christ,—the wedding garment that will fit you to enter into the marriage supper of the Lamb. In the parable, the foolish virgins are represented as begging for oil, and failing to receive it at their request. This is symbolic of those who have not prepared themselves by developing a character to stand in a time of crisis. It is as if they should go to their neighbors and say, Give me your character, or I shall be lost. Those that were wise could not impart their oil to the flickering lamps of the foolish virgins. Character is not transferable. It is not to be bought or sold; it is to be acquired. The Lord has given to every individual an opportunity to obtain a righteous character through the hours of probation; but he has not provided a way by which one human agent may impart to another the character which he has developed by going through hard experiences, by learning lessons from the great Teacher, so that he can manifest patience under trial, and exercise faith so that he can remove mountains of impossibility. It is impossible to impart the fragrance of love,—to give to another gentleness, tact, and perseverance. It is impossible for one human heart to pour into another the love of God and humanity.

> ”Elämme nyt mitä vaarallisinta aikaa, eikä yhdenkään meistä tulisi viivytellä etsiessään valmistusta Kristuksen tuloa varten. Älköön kukaan seurako tyhmien neitsyiden esimerkkiä ja ajatelko, että on turvallista odottaa siihen saakka, kunnes kriisi tulee, ennen kuin hankkii luonteenvalmistuksen kestääkseen tuona aikana. On liian myöhäistä etsiä Kristuksen vanhurskautta silloin, kun vieraat kutsutaan sisään ja heidät tutkitaan. Nyt on aika pukeutua Kristuksen vanhurskauteen — hääpukuun, joka tekee teidät kelvollisiksi astumaan Karitsan hääaterialle. Vertauksessa tyhmät neitsyet kuvataan pyytämässä öljyä ja jäämässä sitä vaille pyynnöstään huolimatta. Tämä on vertauskuva niistä, jotka eivät ole valmistaneet itseään kehittämällä sellaista luonnetta, joka kestää kriisin aikana. Ikään kuin he menisivät naapureidensa luo ja sanoisivat: Antakaa minulle teidän luonteenne, tai minä joudun kadotukseen. Viisaat eivät voineet antaa öljyään tyhmien neitsyiden lepattaviin lamppuihin. Luonne ei ole siirrettävissä. Sitä ei voi ostaa eikä myydä; se on hankittava. Herra on antanut jokaiselle yksilölle tilaisuuden saavuttaa vanhurskas luonne koetusajan kuluessa; mutta hän ei ole säätänyt mitään tapaa, jolla yksi inhimillinen toimija voisi välittää toiselle sen luonteen, jonka hän on kehittänyt käymällä läpi raskaita kokemuksia, oppimalla opetuksia suurelta Opettajalta, niin että hän voi osoittaa kärsivällisyyttä koetuksessa ja harjoittaa uskoa, niin että hän voi siirtää mahdottomuuksien vuoria. On mahdotonta välittää rakkauden tuoksua — antaa toiselle lempeyttä, tahdikkuutta ja kestävyyttä. On mahdotonta, että yksi ihmissydän vuodattaisi toiseen Jumalan ja ihmisyyden rakkauden.”

> “But the day is coming, and it is close upon us, when every phase of character will be revealed by special temptation. Those who remain true to principle, who exercise faith to the end, will be those who have proved true under test and trial during the previous hours of their probation, and have formed characters after the likeness of Christ. It will be those who have cultivated close acquaintance with Christ, who, through his wisdom and grace, are partakers of the divine nature. But no human being can give to another, heart-devotion and noble qualities of mind, and supply his deficiencies with moral power. We can each do much for each other by giving to men a Christlike example, thus influencing them to go to Christ for the righteousness without which they cannot stand in the judgment. Men should prayerfully consider the important matter of character-building, and frame their characters after the divine model.” The Youth Instructor, January 16, 1896.

> ”Mutta päivä on tulossa, ja se on lähellä meitä, jolloin jokainen luonteenpiirre paljastuu erityisen kiusauksen kautta. Ne, jotka pysyvät uskollisina periaatteelle, jotka harjoittavat uskoa loppuun asti, ovat niitä, jotka ovat koetuksen ja trialin aikana pysyneet uskollisina koetuksen armonaikansa aikaisempina hetkinä ja ovat muodostaneet luonteensa Kristuksen kaltaisuuden mukaan. Juuri ne, jotka ovat viljelleet läheistä tuttavuutta Kristuksen kanssa, jotka hänen viisautensa ja armonsa kautta ovat tulleet osallisiksi jumalallisesta luonnosta, kestävät. Mutta yksikään ihminen ei voi antaa toiselle sydämen antaumusta ja jaloja mielenominaisuuksia eikä korvata hänen puutteitaan moraalisella voimalla. Voimme kukin tehdä paljon toinen toisemme hyväksi antamalla ihmisille Kristuksen kaltaisen esimerkin ja siten vaikuttamalla heihin niin, että he menevät Kristuksen luo saadakseen sen vanhurskauden, jota ilman he eivät voi kestää tuomiolla. Ihmisten tulisi rukouksessa harkita tätä tärkeää luonteenrakennuksen asiaa ja muovata luonteensa jumalallisen esikuvan mukaan.” The Youth Instructor, 16. tammikuuta 1896.

Back to Articles