Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Twenty-Two

Jae neljänkymmenen kätketty historia – numero kaksikymmentäkaksi

Ezekiel Number Three

Ezekiel numero kolme

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

Ezekiel is a priest during the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. In chapter one Ezekiel is taken into the sanctuary.

Hesekiel on pappi sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen aikana. Ensimmäisessä luvussa Hesekiel viedään pyhäkköön.

> Now it came to pass in the thirtieth year, in the fourth month, in the fifth day of the month, as I was among the captives by the river of Chebar, that the heavens were opened, and I saw visions of God. In the fifth day of the month, which was the fifth year of king Jehoiachin’s captivity, The word of the Lord came expressly unto Ezekiel the priest, the son of Buzi, in the land of the Chaldeans by the river Chebar; and the hand of the Lord was there upon him.

> Ja tapahtui kolmantenakymmenentenä vuonna, neljännessä kuussa, kuukauden viidentenä päivänä, kun minä olin pakkosiirtolaisten keskellä Kebar-joen varrella, että taivaat aukenivat, ja minä näin Jumalan näkyjä. Kuukauden viidentenä päivänä, joka oli kuningas Joojakinin pakkosiirtolaisuuden viides vuosi, tuli Herran sana nimenomaisesti pappi Hesekielille, Buusin pojalle, kaldealaisten maassa Kebar-joen varrella; ja siellä oli Herran käsi hänen päällänsä.

> And I looked, and, behold, a whirlwind came out of the north, a great cloud, and a fire infolding itself, and a brightness was about it, and out of the midst thereof as the colour of amber, out of the midst of the fire. Also out of the midst thereof came the likeness of four living creatures. And this was their appearance; they had the likeness of a man. And every one had four faces, and every one had four wings. And their feet were straight feet; and the sole of their feet was like the sole of a calf's foot: and they sparkled like the colour of burnished brass. And they had the hands of a man under their wings on their four sides; and they four had their faces and their wings. Their wings were joined one to another; they turned not when they went; they went every one straight forward. As for the likeness of their faces, they four had the face of a man, and the face of a lion, on the right side: and they four had the face of an ox on the left side; they four also had the face of an eagle. Thus were their faces: and their wings were stretched upward; two wings of every one were joined one to another, and two covered their bodies.

> Ja minä katsoin, ja katso: pohjoisesta tuli tuulispää, suuri pilvi ja itseensä kietoutuva tuli, ja sen ympärillä oli kirkkaus, ja sen keskeltä, tulen keskeltä, hohti ikään kuin meripihkan väri. Ja sen keskeltä tuli esiin neljän olennon hahmo. Ja tämä oli niiden näkö: niillä oli ihmisen hahmo. Ja kullakin oli neljät kasvot, ja kullakin oli neljät siivet. Ja niiden jalat olivat suorat jalat, ja niiden jalkapohjat olivat kuin vasikan sorkan pohjat; ja ne säihkyivät kuin kiillotetun vasken hohto. Ja niillä oli ihmisen kädet siipiensä alla kaikilla neljällä sivulla; ja niillä neljällä oli kasvonsa ja siipensä. Niiden siivet liittyivät toisiinsa; ne eivät kääntyneet kulkiessaan, vaan kukin kulki suoraan eteensä. Ja niiden kasvojen hahmo oli tämä: niillä neljällä oli ihmisen kasvot, ja leijonan kasvot oikealla puolella; ja niillä neljällä oli härän kasvot vasemmalla puolella; niillä neljällä oli myös kotkan kasvot. Tällaiset olivat niiden kasvot; ja niiden siivet olivat ojennetut ylöspäin; kullakin kaksi siipeä liittyi toiseen, ja kaksi peitti niiden ruumiit.

> And they went every one straight forward: whither the spirit was to go, they went; and they turned not when they went. As for the likeness of the living creatures, their appearance was like burning coals of fire, and like the appearance of lamps: it went up and down among the living creatures; and the fire was bright, and out of the fire went forth lightning. And the living creatures ran and returned as the appearance of a flash of lightning. Now as I beheld the living creatures, behold one wheel upon the earth by the living creatures, with his four faces. The appearance of the wheels and their work was like unto the colour of a beryl: and they four had one likeness: and their appearance and their work was as it were a wheel in the middle of a wheel. When they went, they went upon their four sides: and they turned not when they went. As for their rings, they were so high that they were dreadful; and their rings were full of eyes round about them four. And when the living creatures went, the wheels went by them: and when the living creatures were lifted up from the earth, the wheels were lifted up. Whithersoever the spirit was to go, they went, thither was their spirit to go; and the wheels were lifted up over against them: for the spirit of the living creature was in the wheels.

> Ja ne kulkivat kukin suoraan eteenpäin; minne henki oli menevä, sinne ne menivät, eivätkä ne kääntyneet kulkiessaan. Ja olentojen näkö oli kuin palavat tuliset hiilet ja kuin soihdujen näkö; se liikkui ylös ja alas olentojen keskellä, ja tuli oli kirkas, ja tulesta lähti salamoita. Ja olennot juoksivat edestakaisin salamanleimahduksen kaltaisina. Ja kun minä katselin olentoja, katso, maan päällä oli yksi pyörä kunkin olennon vieressä, niiden neljien kasvojen mukaan. Pyörien näkö ja rakenne olivat kuin krysoliitin hohto; ja niillä neljällä oli sama muoto; ja niiden näkö ja rakenne olivat ikään kuin pyörä pyörän sisällä. Kulkivatpa ne, ne kulkivat neljään suuntaansa, eivätkä ne kääntyneet kulkiessaan. Ja niiden kehät olivat niin korkeat, että ne olivat peljättävät; ja niiden kaikkien neljän kehät olivat täynnä silmiä yltympäriinsä. Ja kun olennot kulkivat, pyörät kulkivat niiden rinnalla; ja kun olennot kohosivat maasta, kohosivat myös pyörät. Minne henki oli menevä, sinne ne menivät, sinne oli niiden hengenkin menevä; ja pyörät kohosivat niiden mukana, sillä olennon henki oli pyörissä.

> When those went, these went; and when those stood, these stood; and when those were lifted up from the earth, the wheels were lifted up over against them: for the spirit of the living creature was in the wheels. And the likeness of the firmament upon the heads of the living creature was as the colour of the terrible crystal, stretched forth over their heads above. And under the firmament were their wings straight, the one toward the other: every one had two, which covered on this side, and every one had two, which covered on that side, their bodies. And when they went, I heard the noise of their wings, like the noise of great waters, as the voice of the Almighty, the voice of speech, as the noise of an host: when they stood, they let down their wings. And there was a voice from the firmament that was over their heads, when they stood, and had let down their wings. And above the firmament that was over their heads was the likeness of a throne, as the appearance of a sapphire stone: and upon the likeness of the throne was the likeness as the appearance of a man above upon it. And I saw as the colour of amber, as the appearance of fire round about within it, from the appearance of his loins even upward, and from the appearance of his loins even downward, I saw as it were the appearance of fire, and it had brightness round about. As the appearance of the bow that is in the cloud in the day of rain, so was the appearance of the brightness round about. This was the appearance of the likeness of the glory of the Lord. And when I saw it, I fell upon my face, and I heard a voice of one that spake. Ezekiel 1:1–28.

> Kun nuo menivät, nämä menivät; ja kun nuo seisoivat, nämä seisoivat; ja kun nuo kohotettiin maasta, pyörät kohotettiin niiden rinnalle; sillä elävän olennon henki oli pyörissä. Ja taivaankannen kaltaisuus elävien olentojen päiden yllä oli kuin peljättävän kristallin näköinen, levitettynä ylhäällä heidän päittensä päällä. Ja taivaankannen alla niiden siivet olivat ojennettuina, toinen toistansa kohden; kullakin oli kaksi, jotka peittivät tältä puolelta, ja kullakin oli kaksi, jotka peittivät tuolta puolelta, niiden ruumiit. Ja kun ne menivät, minä kuulin niiden siipien kohinan, niinkuin suurten vetten kohinan, niinkuin Kaikkivaltiaan äänen, puheen äänen, niinkuin sotajoukon kohinan; kun ne seisoivat, ne laskivat siipensä alas. Ja taivaankannesta, joka oli niiden päitten päällä, kuului ääni, kun ne seisoivat ja olivat laskeneet siipensä alas. Ja taivaankannen yläpuolella, joka oli niiden päitten päällä, oli valtaistuimen kaltaisuus, näöltään kuin safiirikivi; ja valtaistuimen kaltaisuuden päällä oli ikään kuin ihmisen hahmon näköinen olento sen yläpuolella. Ja minä näin ikään kuin hehkuvan metallin hohteen, ikään kuin tulen näyn kaikkialta sen sisältä; hänen kupeittensa näöstä ylöspäin ja hänen kupeittensa näöstä alaspäin minä näin ikään kuin tulen näyn, ja sitä ympäröi kirkkaus. Niinkuin on sateisena päivänä pilvessä näkyvän kaaren näkö, niin oli myös ympärillä olevan kirkkauden näkö. Tämä oli Herran kirkkauden kaltaisuuden näkö. Ja kun minä sen näin, minä lankesin kasvoilleni ja kuulin puhujan äänen. Hesekiel 1:1–28.

> “Ezekiel, the mourning exile prophet, in the land of the Chaldeans, was given a vision teaching the same lesson of faith in the mighty God of Israel. As he was upon the banks of the river Chebar, a whirlwind seemed to come from the north, ‘a great cloud, and a fire infolding itself, and a brightness was about it, and out of the midst thereof as the color of amber.’ A number of wheels of strange appearance, intersecting one another, were moved by four living creatures. High above all these was ‘the likeness of a throne, as the appearance of a sapphire stone: and upon the likeness of the throne was the likeness as the appearance of a man above upon it.’ ‘As for the likeness of the living creatures, their appearance was like burning coals of fire, and like the appearance of lamps: it went up and down among the living creatures; and the fire was bright, and out of the fire went forth lightning.’ ‘And there appeared in the cherubims the form of a man’s hand under their wings.’

> ”Hesekielille, surevalle pakkosiirtolaisuuden profeetalle, joka oli kaldealaisten maassa, annettiin näky, joka opetti saman uskon opetuksen Israelin väkevään Jumalaan. Hänen ollessaan Kebar-joen rannalla näytti pohjoisesta tulevan pyörretuuli, ”suuri pilvi ja leimuava tuli, ja sitä ympäröi kirkkaus, ja sen keskeltä hohti kuin meripihkan näköinen valo.” Useita oudon näköisiä pyöriä, toistensa lomaan liittyneinä, liikuttivat neljä olentoa. Korkealla kaiken tämän yläpuolella oli ”valtaistuimen muoto, joka näytti safiirikiveltä; ja valtaistuimen muodon päällä oli hahmo, joka näytti ihmiseltä.” ”Ja olentojen muoto oli kuin tuliset hiilet, kuin soihduilta näyttävä; se liikkui edestakaisin olentojen keskellä; ja tuli oli kirkas, ja tulesta iski salamoita.” ”Ja kerubien keskellä näkyi ihmiskäden muoto heidän siipiensä alla.”

> “There were wheels within wheels in an arrangement so complicated that at first sight they appeared to Ezekiel to be all in confusion. But when they moved, it was with beautiful exactness and in perfect harmony. Heavenly beings were impelling these wheels, and, above all, upon the glorious sapphire throne, was the Eternal One; while round about the throne was the encircling rainbow, emblem of grace and love. Overpowered by the terrible glory of the scene, Ezekiel fell upon his face, when a voice bade him arise and hear the word of the Lord. Then there was given him a message of warning for Israel.” Testimonies, 751.

> „Pyörät olivat pyörien sisällä niin monimutkaisessa järjestyksessä, että ne ensi silmäyksellä näyttivät Hesekielistä olevan aivan sekasorrossa. Mutta liikkuessaan ne etenivät ihmeellisellä täsmällisyydellä ja täydellisessä sopusoinnussa. Taivaalliset olennot panivat nämä pyörät liikkeelle, ja ennen kaikkea kirkkaan safiirivaltaistuimen yllä oli Iankaikkinen; ja valtaistuimen ympärillä kaartui sateenkaari, armon ja rakkauden vertauskuva. Näyn kauhistuttavan kirkkauden valtaamana Hesekiel lankesi kasvoilleen, kun ääni käski häntä nousemaan ja kuulemaan Herran sanan. Sitten hänelle annettiin varoitussanoma Israelille.” Testimonies, 751.

> In the year that king Uzziah died I saw also the Lord sitting upon a throne, high and lifted up, and his train filled the temple. Above it stood the seraphims: each one had six wings; with twain he covered his face, and with twain he covered his feet, and with twain he did fly. And one cried unto another, and said, Holy, holy, holy, is the Lord of hosts: the whole earth is full of his glory. And the posts of the door moved at the voice of him that cried, and the house was filled with smoke. Then said I, Woe is me! for I am undone; because I am a man of unclean lips, and I dwell in the midst of a people of unclean lips: for mine eyes have seen the King, the Lord of hosts. Then flew one of the seraphims unto me, having a live coal in his hand, which he had taken with the tongs from off the altar: And he laid it upon my mouth, and said, Lo, this hath touched thy lips; and thine iniquity is taken away, and thy sin purged. Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. Isaiah 6:1–8.

> Sinä vuonna, jona kuningas Ussia kuoli, minä näin Herran istuvan valtaistuimella, korkealla ja ylhäisellä, ja hänen vaippansa liepeet täyttivät temppelin. Hänen yläpuolellaan seisoivat serafit; kullakin oli kuusi siipeä: kahdella hän peitti kasvonsa, kahdella hän peitti jalkansa, ja kahdella hän lensi. Ja toinen huusi toiselle ja sanoi: Pyhä, pyhä, pyhä on Herra Sebaot; kaikki maa on täynnä hänen kirkkauttaan. Ja ovenpielet vapisivat huutajan äänestä, ja huone tuli savua täyteen. Niin minä sanoin: Voi minua, minä hukun! Sillä minä olen mies, jolla on saastaiset huulet, ja minä asun kansan keskellä, jolla on saastaiset huulet; sillä minun silmäni ovat nähneet Kuninkaan, Herran Sebaotin. Silloin lensi yksi serafeista minun luokseni, kädessään hehkuva hiili, jonka hän oli pihdeillä ottanut alttarilta. Ja hän kosketti sillä minun suutani ja sanoi: Katso, tämä on koskenut sinun huuliasi; niin on sinun pahat tekosi poistettu, ja sinun syntisi sovitettu. Ja minä kuulin Herran äänen sanovan: Kenen minä lähetän, ja kuka menee meidän puolestamme? Niin minä sanoin: Katso, tässä minä olen, lähetä minut. Jesaja 6:1–8.

> “This vision was given to Ezekiel at a time when his mind was filled with gloomy forebodings. He saw the land of his fathers lying desolate. The city that was once full of people was no longer inhabited. The voice of mirth and the song of praise were no more heard within her walls. The prophet himself was a stranger in a strange land, where boundless ambition and savage cruelty reigned supreme. That which he saw and heard of human tyranny and wrong distressed his soul, and he mourned bitterly day and night. But the wonderful symbols presented before him beside the river Chebar revealed an overruling power mightier than that of earthly rulers. Above the proud and cruel monarchs of Assyria and Babylon the God of mercy and truth was enthroned.

> “Tämä näky annettiin Hesekielille aikana, jolloin hänen mielensä oli synkkien aavistusten täyttämä. Hän näki isiensä maan autiona. Kaupunki, joka kerran oli ollut täynnä ihmisiä, ei ollut enää asuttu. Ilon ääntä ja ylistyslaulua ei enää kuultu sen muurien sisäpuolella. Profeetta itse oli muukalainen vieraassa maassa, jossa rajaton kunnianhimo ja raaka julmuus hallitsivat ylimpinä. Se, mitä hän näki ja kuuli ihmisten tyranniasta ja vääryydestä, ahdisti hänen sieluaan, ja hän valitti katkerasti päivin ja öin. Mutta ihmeelliset vertauskuvat, jotka esitettiin hänen eteensä Kebar-joen varrella, ilmaisivat kaiken hallitsevan voiman, joka oli maallisten hallitsijoiden valtaa mahtavampi. Assyrian ja Babylonin ylpeiden ja julmien hallitsijoiden yläpuolella armon ja totuuden Jumala istui valtaistuimellaan.

> “The wheellike complications that appeared to the prophet to be involved in such confusion were under the guidance of an infinite hand. The Spirit of God, revealed to him as moving and directing these wheels, brought harmony out of confusion; so the whole world was under His control. Myriads of glorified beings were ready at His word to overrule the power and policy of evil men, and bring good to His faithful ones.

> Profeetasta sellaisessa sekasorrossa näyttäneet pyörämäiset mutkikkuudet olivat äärettömän käden johdatuksessa. Jumalan Henki, joka ilmoitettiin hänelle näitä pyöriä liikuttavana ja ohjaavana, toi sekasorrosta sopusoinnun; samoin koko maailma oli Hänen hallinnassaan. Lukemattomat kirkastetut olennot olivat valmiit Hänen sanastaan kumoamaan pahojen ihmisten vallan ja juonet sekä tuottamaan hyvää Hänen uskollisilleen.

> “In like manner, when God was about to open to the beloved John the history of the church for future ages, He gave him an assurance of the Saviour’s interest and care for His people by revealing to him ‘One like unto the Son of man,’ walking among the candlesticks, which symbolized the seven churches. While John was shown the last great struggles of the church with earthly powers, he was also permitted to behold the final victory and deliverance of the faithful. He saw the church brought into deadly conflict with the beast and his image, and the worship of that beast enforced on pain of death. But looking beyond the smoke and din of the battle, he beheld a company upon Mount Zion with the Lamb, having, instead of the mark of the beast, the ‘Father’s name written in their foreheads.’ And again he saw ‘them that had gotten the victory over the beast, and over his image, and over his mark, and over the number of his name, stand on the sea of glass, having the harps of God’ and singing the song of Moses and the Lamb.

> Samoin, kun Jumala aikoi avata rakkaalle Johannekselle seurakunnan historian tulevina aikakausina, Hän antoi hänelle vakuutuksen Vapahtajan kiinnostuksesta ja huolenpidosta kansaansa kohtaan ilmoittamalla hänelle ”Ihmisen Pojan kaltaisen”, joka vaelsi lampunjalkain keskellä, ja nämä kuvasivat seitsemää seurakuntaa. Vaikka Johannekselle näytettiin seurakunnan viimeiset suuret taistelut maallisten valtojen kanssa, hänen sallittiin myös nähdä uskollisten lopullinen voitto ja vapautus. Hän näki seurakunnan joutuneen kuolettavaan taisteluun pedon ja sen kuvan kanssa, ja tuon pedon palvonta pakotettiin kuolemanrangaistuksen uhalla. Mutta katsoessaan taistelun savun ja melskeen tuolle puolen hän näki Siionin vuorella Karitsan kanssa joukon, jolla pedon merkin sijasta oli ”Isän nimi kirjoitettuna heidän otsiinsa”. Ja jälleen hän näki ”ne, jotka olivat saaneet voiton pedosta ja sen kuvasta ja sen merkistä ja sen nimen luvusta, seisovan lasisella merellä, Jumalan kanteleet käsissään” ja laulavan Mooseksen ja Karitsan laulua.

> “These lessons are for our benefit. We need to stay our faith upon God, for there is just before us a time that will try men’s souls. Christ, upon the Mount of Olives, rehearsed the fearful judgments that were to precede His second coming: ‘Ye shall hear of wars and rumors of wars.’ ‘Nation shall rise against nation, and kingdom against kingdom: and there shall be famines, and pestilences, and earthquakes, in divers places. All these are the beginning of sorrows.’ While these prophecies received a partial fulfillment at the destruction of Jerusalem, they have a more direct application to the last days.

> “Nämä opetukset ovat meille hyödyksi. Meidän tulee perustaa uskomme Jumalaan, sillä aivan edessämme on aika, joka koettelee ihmisten sieluja. Kristus Öljymäellä esitti uudelleen ne kauhistuttavat tuomiot, joiden oli määrä edeltää Hänen toista tulemistaan: ‘Te saatte kuulla sodista ja sanomia sodista.’ ‘Kansa nousee kansaa vastaan ja valtakunta valtakuntaa vastaan, ja nälänhätää ja ruttoa ja maanjäristyksiä on oleva monin paikoin. Mutta kaikki tämä on synnytystuskien alkua.’ Vaikka nämä profetiat saivat osittaisen täyttymyksen Jerusalemin hävityksessä, ne soveltuvat vielä suoranaisemmin viimeisiin päiviin.”

> “We are standing on the threshold of great and solemn events. Prophecy is fast fulfilling. The Lord is at the door. There is soon to open before us a period of overwhelming interest to all living. The controversies of the past are to be revived; new controversies will arise. The scenes to be enacted in our world are not yet even dreamed of. Satan is at work through human agencies. Those who are making an effort to change the Constitution and secure a law enforcing Sunday observance little realize what will be the result. A crisis is just upon us.

> ”Seisomme suurten ja juhlallisten tapahtumien kynnyksellä. Profetia täyttyy nopeasti. Herra on ovella. Pian avautuu eteemme ajanjakso, joka on kaikille eläville valtavan tärkeä. Menneisyyden kiistat herätetään uudelleen; uusia kiistoja syntyy. Näyttämöt, jotka maailmassamme ovat toteutuvat, eivät ole vielä edes uneksittuja. Saatana toimii inhimillisten välikappaleiden kautta. Ne, jotka pyrkivät muuttamaan perustuslakia ja saamaan aikaan lain, joka pakottaa sunnuntain viettämiseen, käsittävät tuskin lainkaan, mikä on oleva seurauksena. Kriisi on aivan edessämme.

> “But God’s servants are not to trust to themselves in this great emergency. In the visions given to Isaiah, to Ezekiel, and to John we see how closely heaven is connected with the events taking place upon the earth and how great is the care of God for those who are loyal to Him. The world is not without a ruler. The program of coming events is in the hands of the Lord. The Majesty of heaven has the destiny of nations, as well as the concerns of His church, in His own charge.

> “Mutta Jumalan palvelijoiden ei tule tässä suuressa hätätilassa turvautua itseensä. Jesajalle, Hesekielille ja Johannekselle annetuissa näyissä näemme, kuinka läheisesti taivas on yhteydessä maan päällä tapahtuviin tapahtumiin ja kuinka suuri on Jumalan huolenpito niistä, jotka ovat Hänelle uskollisia. Maailma ei ole ilman hallitsijaa. Tulevien tapahtumien kulku on Herran käsissä. Taivaan Majesteetti pitää kansakuntien kohtalon samoin kuin seurakuntansa asiat omassa huolenpidossaan.”

> “We permit ourselves to feel altogether too much care, trouble, and perplexity in the Lord’s work. Finite men are not left to carry the burden of responsibility. We need to trust in God, believe in Him, and go forward. The tireless vigilance of the heavenly messengers, and their unceasing employment in their ministry in connection with the beings of earth, show us how God’s hand is guiding the wheel within a wheel. The divine Instructor is saying to every actor in His work, as He said to Cyrus of old: ‘I girded thee, though thou hast not known Me.’

> Sallimme itsellemme aivan liian paljon huolta, vaivaa ja hämmennystä Herran työssä. Äärellisiä ihmisiä ei ole jätetty kantamaan vastuun taakkaa. Meidän tulee luottaa Jumalaan, uskoa Häneen ja kulkea eteenpäin. Taivaallisten sanansaattajien väsymätön valppaus ja heidän lakkaamaton toimintansa palvelustehtävässään yhteydessä maan päällä oleviin olentoihin osoittavat meille, kuinka Jumalan käsi ohjaa pyörää pyörän sisällä. Jumalallinen Opettaja sanoo jokaiselle Hänen työssään toimivalle, niin kuin Hän sanoi muinoin Kyyrokselle: ’Minä olen vyöttänyt sinut, vaikka et ole Minua tuntenut.’

> “In Ezekiel’s vision God had His hand beneath the wings of the cherubim. This is to teach His servants that it is divine power that gives them success. He will work with them if they will put away iniquity and become pure in heart and life.

> ”Hesekielin näyssä Jumalan käsi oli kerubien siipien alla. Tämän on määrä opettaa Hänen palvelijoilleen, että juuri jumalallinen voima antaa heille menestyksen. Hän tekee työtä heidän kanssaan, jos he panevat pois vääryyden ja tulevat puhtaiksi sydämeltään ja elämältään.

> “The bright light going among the living creatures with the swiftness of lightning represents the speed with which this work will finally go forward to completion. He who slumbers not, who is continually at work for the accomplishment of His designs, can carry forward His great work harmoniously. That which appears to finite minds entangled and complicated, the Lord’s hand can keep in perfect order. He can devise ways and means to thwart the purposes of wicked men, and He will bring to confusion the counsels of them that plot mischief against His people.

> “Elävien olentojen keskellä salamannopeasti liikkuva kirkas valo kuvaa sitä nopeutta, jolla tämä työ on lopulta etenevä täyttymykseensä. Hän, joka ei torku ja joka lakkaamatta toimii aivoitustensa toteuttamiseksi, voi viedä suuren työnsä eteenpäin sopusointuisesti. Sen, mikä rajallisille mielille, jotka ovat sotkeutuneet vaikeuksiin ja mutkikkuuteen, näyttää sekavalta ja monimutkaiselta, Herran käsi voi pitää täydellisessä järjestyksessä. Hän voi keksiä tiet ja keinot estääkseen pahojen ihmisten tarkoitukset, ja Hän saattaa hämmennykseen niiden neuvonpidot, jotka punovat juonia Hänen kansaansa vastaan.

> “Brethren, it is no time now for mourning and despair, no time to yield to doubt and unbelief. Christ is not now a Saviour in Joseph’s new tomb, closed with a great stone and sealed with the Roman seal; we have a risen Saviour. He is the King, the Lord of hosts; He sitteth between the cherubim; and amid the strife and tumult of nations He guards His people still. He who ruleth in the heavens is our Saviour. He measures every trial. He watches the furnace fire that must test every soul. When the strongholds of kings shall be overthrown, when the arrows of God’s wrath shall strike through the hearts of His enemies, His people will be safe in His hands.” Testimonies, volume 5, 752–754.

> ”Veljet, nyt ei ole aika surra eikä vaipua epätoivoon, ei aika antautua epäilykselle ja epäuskolle. Kristus ei nyt ole Vapahtaja Joosefin uudessa haudassa, suuren kiven sulkemana ja Rooman sinetillä sinetöitynä; meillä on ylösnoussut Vapahtaja. Hän on Kuningas, Herra Sebaot; Hän istuu kerubien välissä; ja kansojen taistelun ja kuohunnan keskellä Hän varjelee yhä kansaansa. Hän, joka hallitsee taivaissa, on meidän Vapahtajamme. Hän mittaa jokaisen koettelemuksen. Hän valvoo pätsin tulta, jonka on koeteltava jokaista sielua. Kun kuninkaiden linnakkeet kukistetaan, kun Jumalan vihan nuolet lävistävät Hänen vihollistensa sydämet, Hänen kansansa on turvassa Hänen käsissään.” Testimonies, osa 5, 752–754.

Ezekiel represents the candidates to be among the one hundred and forty-four thousand, and line upon line his experience in the sanctuary aligns with Isaiah’s and John’s experience within the sanctuary. We are now in the temple test, the second of the three tests that seals the one hundred and forty-four thousand. That period is the purification accomplished by the Messenger of the Covenant in fulfillment of Malachi three. The purification process of three tests, is Malachi’s fiery “furnace” “that must test every soul.” When the third angel arrived on October 22, 1844 the Messenger of the Covenant suddenly came to His temple and led the wise virgins of that history into the Most Holy Place, in order to seal His faithful, but the virgins of that history rebelled, and by 1856 the Philadelphian Millerite movement had changed unto the Laodicean Millerite movement and in 1863 became the Laodicean Seventh-day Adventist church.

Hesekiel edustaa niitä ehdokkaita, joista on määrä tulla sadan neljänkymmenenneljän tuhannen joukkoon kuuluvia, ja rivi rivin päälle hänen kokemuksensa pyhäkössä vastaa Jesajan ja Johanneksen kokemusta pyhäkön sisällä. Olemme nyt temppelitestissä, toisessa niistä kolmesta koetuksesta, jotka sinetöivät sadan neljänkymmenenneljän tuhannen joukon. Tuo ajanjakso on liiton Sanansaattajan suorittama puhdistus Malakian kolmannen luvun täyttymykseksi. Kolmesta koetuksesta koostuva puhdistusprosessi on Malakian tulinen ”pätsi”, ”jonka on koeteltava jokaista sielua”. Kun kolmas enkeli saapui 22. lokakuuta 1844, liiton Sanansaattaja tuli äkisti temppeliinsä ja johdatti tuon historian viisaat neitsyet kaikkeinpyhimpään sinetöidäkseen uskollisensa, mutta tuon historian neitsyet kapinoivat, ja vuoteen 1856 mennessä filadelfialainen milleriittiliike oli muuttunut laodikealaiseksi milleriittiliikkeeksi ja vuonna 1863 siitä tuli laodikealainen seitsemännen päivän adventtikirkko.

The third angel who arrived suddenly on October 22, 1844 withdrew his presence in 1863, and then returned on September 11, 2001. Twenty-five years later the temple test that was typified by October 22, 1844 is now being repeated. Twenty-five is symbolically a prophetic tithe of two hundred and fifty, and two hundred and fifty is a symbol of the history represented in verses eleven to fifteen of Daniel eleven. Two hundred and fifty, and twenty-five is a wheel within the sanctuary vision of Ezekiel. Twenty-five is a symbol of the separation of the wise and the wicked in fulfillment of the three-step testing process that is represented in the work of purification that is accomplished by the Messenger of the Covenant.

Kolmas enkeli, joka saapui äkisti 22. lokakuuta 1844, veti läsnäolonsa pois vuonna 1863 ja palasi sitten 11. syyskuuta 2001. Kaksikymmentäviisi vuotta myöhemmin se temppelikoetus, jota 22. lokakuuta 1844 esikuvallisesti kuvasi, toistuu nyt. Kaksikymmentäviisi on vertauskuvallisesti kahdensadanviidenkymmenen profeetallinen kymmenys, ja kaksisataaviisikymmentä on Daniel 11:n jakeissa 11–15 esitetyn historian vertauskuva. Kaksisataaviisikymmentä ja kaksikymmentäviisi ovat pyörä Hesekielin pyhäkkynäyssä. Kaksikymmentäviisi on viisaiden ja jumalattomien erottamisen vertauskuva siinä kolmivaiheisen koettelemisprosessin täyttymyksessä, jota edustaa puhdistustyö, jonka Liiton Sanansaattaja suorittaa.

Matthew twenty-five contains three parables, and each parable identifies the separation of the wise and wicked in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. The hope of God’s people represented in the chapter is that they might be a wise virgin in possession of the oil of the message of the midnight cry. Their hope is that they are judged a faithful servant in their stewardship of employing the special talents that were given them to manage in their personal probationary period. Their hope is that they are judged as a sheep of God’s pasture, seated upon His right side, and not a goat on his left. Twenty-five is a symbol of the separation of the wise and wicked in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. Twenty-five is one of Ezekiel’s wheels.

Matteuksen kahdeskymmenesviides luku sisältää kolme vertausta, ja jokainen vertaus osoittaa viisaiden ja jumalattomien erottamisen sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen aikana. Jumalan kansan toivo, sellaisena kuin se luvussa esitetään, on, että he voisivat olla viisas neitsyt, jolla on hallussaan keskiyön huudon sanoman öljy. Heidän toivonsa on, että heidät tuomitaan uskolliseksi palvelijaksi siinä huoneenhaltijuudessa, jossa he käyttivät niitä erityisiä talentteja, jotka heille annettiin hoidettaviksi heidän henkilökohtaisen koetusaikansa kuluessa. Heidän toivonsa on, että heidät tuomitaan Jumalan laitumen lampaiksi, asetettuina Hänen oikealle puolelleen, eikä vuohiksi hänen vasemmalleen. Kahdeskymmenesviides luku on vertauskuva viisaiden ja jumalattomien erottamisesta sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen aikana. Kahdeskymmenesviides on yksi Hesekielin pyöristä.

> In the five and twentieth year of our captivity, in the beginning of the year, in the tenth day of the month, in the fourteenth year after that the city was smitten, in the selfsame day the hand of the Lord was upon me, and brought me thither. Ezekiel 40:1.

> Meidän pakkosiirtolaisuutemme kahdentenakymmenentenä viidentenä vuonna, vuoden alussa, kuukauden kymmenentenä päivänä, neljäntenätoista vuonna sen jälkeen, kun kaupunki oli lyöty, juuri sinä päivänä Herran käsi tuli minun päälleni ja vei minut sinne. Hesekiel 40:1.

The twenty-fifth year of captivity is represented by October 22, which is represented by the closing of a dispensational door. On October 22, 1844 a door was opened and a door was closed as two classes were separated.

Vankeuden kahdeskymmenesviides vuosi kuvataan lokakuun 22. päivänä, jota kuvaa armotaloudellisen oven sulkeutuminen. Lokakuun 22. päivänä 1844 yksi ovi avattiin ja yksi ovi suljettiin, kun kaksi luokkaa erotettiin toisistaan.

> And to the angel of the church in Philadelphia write; These things saith he that is holy, he that is true, he that hath the key of David, he that openeth, and no man shutteth; and shutteth, and no man openeth; I know thy works: behold, I have set before thee an open door, and no man can shut it: for thou hast a little strength, and hast kept my word, and hast not denied my name. Revelation 3:7, 8.

> Ja Filadelfiassa olevan seurakunnan enkelille kirjoita: Näin sanoo Hän, joka on pyhä, joka on totinen, jolla on Daavidin avain, joka avaa, eikä kukaan sulje, ja sulkee, eikä kukaan avaa: Minä tunnen sinun tekosi. Katso, minä olen asettanut sinun eteesi avoimen oven, eikä kukaan voi sitä sulkea; sillä sinulla on vähän voimaa, ja sinä olet ottanut vaarin minun sanastani etkä ole kieltänyt minun nimeäni. Ilmestys 3:7, 8.

Christ tells the angel of Philadelphia that He knows their work, that He has set before the church of Philadelphia, an open door. That door is opened by “the key of David,” the key that is placed upon Eliakim.

Kristus sanoo Filadelfian enkelille tietävänsä heidän tekonsa ja asettaneensa Filadelfian seurakunnan eteen avoimen oven. Tuo ovi avataan ”Daavidin avaimella”, sillä avaimella, joka pannaan Eljakimin olalle.

> And it shall come to pass in that day, that I will call my servant Eliakim the son of Hilkiah: And I will clothe him with thy robe, and strengthen him with thy girdle, and I will commit thy government into his hand: and he shall be a father to the inhabitants of Jerusalem, and to the house of Judah. And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open. Isaiah 22:20–22.

> Ja on tapahtuva sinä päivänä, että minä kutsun palvelijani Eljakimin, Hilkian pojan. Ja minä puetan hänet sinun pukuusi ja vahvistan hänet sinun vyölläsi, ja minä annan sinun valtasi hänen käteensä; ja hän on oleva isä Jerusalemin asukkaille ja Juudan huoneelle. Ja Daavidin huoneen avaimen minä panen hänen olallensa; ja hän avaa, eikä kukaan sulje, ja hän sulkee, eikä kukaan avaa. Jesaja 22:20–22.

The day that Eliakim is called, he is separated from wicked Shebna.

Sinä päivänä, jona Eljakim kutsutaan, hänet erotetaan jumalattomasta Sebnasta.

> Thus saith the Lord God of hosts, Go, get thee unto this treasurer, even unto Shebna, which is over the house, and say, What hast thou here? and whom hast thou here, that thou hast hewed thee out a sepulchre here, as he that heweth him out a sepulchre on high, and that graveth an habitation for himself in a rock? Behold, the Lord will carry thee away with a mighty captivity, and will surely cover thee. He will surely violently turn and toss thee like a ball into a large country: there shalt thou die, and there the chariots of thy glory shall be the shame of thy lord’s house. Isaiah 22:15–18.

> Näin sanoo Herra, sotajoukkojen Jumala: Mene tämän rahastonhoitajan, Sebnan, luo, joka on palatsin ylin päämies, ja sano: Mitä sinulla täällä on, ja kuka sinulla täällä on, että olet hakannut itsellesi tänne hautapaikan, niin kuin se, joka hakkaa itselleen hautapaikan korkeuteen ja louhii itselleen asumuksen kallioon? Katso, Herra heittää sinut pois väkevällä heitolla ja kietoo sinut varmasti kokoon. Hän paiskaa sinut väkivaltaisesti ja pyörittää sinua kuin palloa avaraan maahan; sinne sinä kuolet, ja siellä sinun kunnianvaunusi ovat häpeäksi herrasi huoneelle. Jesaja 22:15–18.

The separation of the wise and foolish virgins that fulfilled the illustration of Shebna and Eliakim was fulfilled on October 22, 1844, and also in the twenty-fifth year of captivity of Jehoiachin which was October 22, 573 BC. In Ezekiel chapter eight the wicked within Adventism, represented by Jerusalem, are represented by twenty-five men bowing to the sun. The destruction of Jerusalem represents the Sunday law, which is also the waymark which ends the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. That sealing time began on September 11, 2001, and Jesus is both the Alpha and Omega, so September 11, 2001 as the beginning of the sealing illustrates the end, at the Sunday law.

Viisaiden ja tyhmien neitsyiden erottaminen, joka täytti Sebnaa ja Eljakimia koskevan vertauskuvan, tapahtui 22. lokakuuta 1844, ja samoin Joojakinin vankeuden kahdentenakymmenentenä viidentenä vuonna, joka oli 22. lokakuuta 573 eKr. Hesekielin kirjan kahdeksannessa luvussa adventismin sisällä olevat jumalattomat, joita Jerusalem edustaa, kuvataan kahdeksinatoista viitenä miehenä kumartamassa aurinkoa. Jerusalemin hävitys edustaa sunnuntailakia, joka on myös se tienviitta, joka päättää sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen ajan. Tuo sinetöimisen aika alkoi 11. syyskuuta 2001, ja Jeesus on sekä Alfa että Omega, joten 11. syyskuuta 2001 sinetöimisen alkuna havainnollistaa loppua sunnuntailain kohdalla.

September 11, 2001 was typified by the Minneapolis meetings of 1888, for Sister White identifies that when the great buildings of New York came down at 9/11, Revelation 18:1–3 was fulfilled. At that time, as in 1888 she identified the angel of Revelation eighteen descended to lighten the earth with His glory. The rebellion of 1888 she aligned with the rebellion of Korah, Dathan and Abiram, who also had two hundred and fifty men of renown join in their apostasy. Two hundred and fifty rebels in the rebellion of Korah and his cohorts in the beginning history of ancient Israel typified the twenty-five men who were bowing to the sun at the ending of ancient Israel.

Syyskuun 11. päivää 2001 esikuvasi vuoden 1888 Minneapolisin kokoukset, sillä sisar White osoittaa, että kun New Yorkin suuret rakennukset sortuivat 11.9., Ilmestyskirjan 18:1–3 täyttyi. Tuolloin, samoin kuin vuonna 1888, hän osoitti, että Ilmestyskirjan kahdeksastoista luvun enkeli laskeutui valaisemaan maan kirkkaudellaan. Vuoden 1888 kapinan hän rinnasti Koorahin, Datanin ja Abiramin kapinaan, joihin myös liittyi kaksisataa viisikymmentä arvossa pidettyä miestä heidän luopumukseensa. Kaksisataa viisikymmentä kapinallista Koorahin ja hänen liittolaistensa kapinassa muinaisen Israelin varhaishistoriassa olivat esikuvana niille kahdellekymmenelleviidelle miehelle, jotka muinaisen Israelin lopussa kumarsivat aurinkoa.

Twenty-five leaders of Laodicean Adventism bowing at the Sunday law and two hundred and fifty at 9/11 sets forth the sealing time with the symbolism of twenty-five, (the symbol of the separation of the wise and wicked) to mark the beginning and ending of the sealing time. Whether it’s the two hundred and fifty rebels in the time of Moses, or the twenty-five men in Ezekiel chapter eight, or of Matthew chapter twenty-five’s three witnesses of the separation, or the twenty-fifth year of the captivity in Ezekiel forty; all the manifestations of the symbol of twenty-five, align with the three two hundred- and fifty-year periods that reached their conclusion in 207 BC, 313 and 2026 respectively.

Kaksikymmentäviisi Laodikean adventismin johtajaa kumartamassa sunnuntailain edessä ja kaksisataaviisikymmentä 9/11:n kohdalla tuo esiin sinetöimisen ajan kaksikymmentäviiden symboliikan avulla (joka on viisaiden ja jumalattomien erottamisen symboli) merkitsemään sinetöimisen ajan alkua ja loppua. Olivatpa kyseessä Mooseksen ajan kaksisataaviisikymmentä kapinallista, tai Hesekielin kahdeksannen luvun kaksikymmentäviisi miestä, tai Matteuksen kahdennenkymmenennenviidennen luvun kolme todistusta erottamisesta, tai pakkosiirtolaisuuden kahdeskymmenesviides vuosi Hesekiel 40:ssä; kaikki kaksikymmentäviiden symbolin ilmenemät asettuvat linjaan niiden kolmen kaksisataaviisikymmenvuotisen ajanjakson kanssa, jotka päättyivät vastaavasti vuosina 207 eKr., 313 ja 2026.

Twenty-five is an axle, so to speak, of twenty-five that brings all the lines of twenty-five into perfection. It becomes one of the prophetic keys of the kingdom given to Peter to bring clarity into the hidden history of verse forty. It has been repeatedly established on more than three witnesses that verses ten to fifteen of Daniel eleven represent a line that covers the history from 1989 unto the Sunday law, which is the hidden history of verse forty. The lion of the tribe of Judah is now unsealing the wheels of Ezekiel as He opens the hidden history that will finalize the message of the Midnight Cry of the latter days.

Kaksikymmentäviisi on niin sanoaksemme kaksikymmentäviiden akseli, joka saattaa kaikki kaksikymmentäviiden linjat täydellisyyteen. Siitä tulee yksi niistä valtakunnan profeetallisista avaimista, jotka annettiin Pietarille tuomaan selkeyttä jakeen neljäkymmentä kätkettyyn historiaan. On toistuvasti vahvistettu useamman kuin kolmen todistajan kautta, että Danielin yhdentoista luvun jakeet kymmenestä viiteentoista edustavat linjaa, joka kattaa historian vuodesta 1989 sunnuntailakiin saakka, mikä on jakeen neljäkymmentä kätketty historia. Juudan sukukunnan leijona on nyt avaamassa Hesekielin pyörien sinettejä avatessaan kätkettyä historiaa, joka saattaa päätökseen viimeisten päivien keskiyön huudon sanoman.

In the following articles we will continue to identify Ezekiel’s wheels that represent the complex interplay of men in the latter days. Ezekiel chapter one at the beginning of this article and the accompanying passage from Testimonies volume five set forth will be our continued point of reference as we proceed in the articles. When the wheels are set forth in their proper place, and with their proper intersections with the other wheels of prophetic history we will demonstrate that the three hundred and ninety-one years and fifteen days that empowered the first angel on August 11, 1840 is also represented by Ezekiel as three hundred and ninety years, connected with the one and a half years of the siege of Jerusalem; and that the arrival of this prophetic light identifies the lifting up of the ensign of the one hundred and forty-four thousand.

Seuraavissa artikkeleissa jatkamme Hesekielin pyörien tunnistamista; ne kuvaavat ihmisten monimutkaista vuorovaikutusta viimeisinä päivinä. Hesekielin kirjan ensimmäinen luku tämän artikkelin alussa sekä siihen liittyvä kohta teoksesta Testimonies, osa viisi, ovat jatkuvana viitepisteenämme edetessämme näissä artikkeleissa. Kun pyörät asetetaan oikealle paikalleen ja niiden oikeat leikkauskohdat profeetallisen historian muiden pyörien kanssa tuodaan esiin, osoitamme, että ne kolmesataayhdeksänkymmentäyksi vuotta ja viisitoista päivää, jotka voimaannuttivat ensimmäisen enkelin 11. elokuuta 1840, esitetään myös Hesekielissä kolmenasatana yhdeksänäymmenenä vuotena, yhteydessä Jerusalemin puolentoista vuoden piiritykseen; ja että tämän profeetallisen valon saapuminen osoittaa sadanneljänkymmenenneljän tuhannen tunnuslipun korottamisen.

July 27, 1299 unto 1337 represents thirty-eight years at the beginning of the one hundred and fifty years (five months) of Revelation nine, verse ten. That one hundred and fifty years connects with the three hundred and ninety-one years and fifteen days of verse fifteen. Thus, the beginning of the two periods, make up one line of prophecy which concluded in the fulfillment of the 1838 and 1840 prediction of Josiah Litch and marked the rising up and empowerment of the Millerite movement. That history at the beginning of Adventism, marks the rising up of the one hundred and forty-four thousand as an ensign in advance of the Sunday law. Thus, Ezekiel’s three hundred and ninety years, and one point five years (1.5) of Jerusalem’s siege marks the end of the line of prophecy that began in 1299.

27. heinäkuuta 1299 vuoteen 1337 saakka merkitsee kolmeaakymmentäkahdeksaa vuotta Ilmestyskirjan yhdeksännen luvun, jakeen kymmenen, sadanviidenkymmenen vuoden (viiden kuukauden) alussa. Tuo sataviisikymmentä vuotta liittyy jakeen viisitoista kolmeensataanyhdeksäänkymmeneenyhteen vuoteen ja viiteentoista päivään. Näin näiden kahden ajanjakson alku muodostaa yhden profetian linjan, joka päättyi Josiah Litchin vuosia 1838 ja 1840 koskevan ennustuksen täyttymiseen ja merkitsi milleriläisen liikkeen nousemista ja voimaantumista. Tuo adventismin alkuvaiheen historia merkitsee sadanneljänenkymmenenneljännentuhannen nousemista lipuksi ennen sunnuntailakia. Näin Hesekielin kolmesataayhdeksänkymmentä vuotta ja Jerusalemin piirityksen puolitoista vuotta (1,5) merkitsevät sen profetian linjan loppua, joka alkoi vuonna 1299.

It would be worthwhile to consider the passage from Testimonies, volume five in advance of the next article.

Olisi hyödyllistä tarkastella kohtaa teoksesta Testimonies, viides osa, ennen seuraavaa artikkelia.

Back to Articles