Article

# The Book of Daniel - Number Forty

Danielin kirja - Numero neljäkymmentä

Paul

Paavali

Author

Jeff Pippenger

Published

January 4, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Daniel chapter one, when overlaid with Daniel chapter four, represents the history of the first and second angels, from 1798 to 1844. In that history the book of Daniel was unsealed, and the portion that was unsealed was chapters seven, eight and nine. “Line upon line” chapters one, four and then seven through nine, illustrate the history of the Millerite movement of the first angel.

Danielin ensimmäinen luku, päällekkäin asetettuna Danielin neljännen luvun kanssa, kuvaa ensimmäisen ja toisen enkelin historiaa vuodesta 1798 vuoteen 1844. Tuossa historiassa Danielin kirja avattiin sineteistään, ja se osa, joka avattiin, olivat luvut seitsemän, kahdeksan ja yhdeksän. ”Rivi rivin päälle” luvut yksi, neljä ja sitten seitsemästä yhdeksään havainnollistavat ensimmäisen enkelin milleriittiliikkeen historiaa.

In that history (1798 to 1844), the foundational truths of Adventism were established, and those truths were ultimately represented upon the 1843 pioneer chart. Nebuchadnezzar’s image of Daniel chapter two, is on the chart. The visions of Daniel seven and eight are on the chart. “The daily” of chapter eight is represented, as is the “seven times” of Leviticus twenty-six. The three Woes of Islam, as represented in Revelation chapter nine, are there. God forewarned repeatedly that those foundational truths would be attacked.

Tuossa historiassa (1798–1844) adventismin perustotuudet vahvistettiin, ja nuo totuudet esitettiin lopulta vuoden 1843 pioneeritaululla. Nebukadnessarin kuva Danielin kirjan toisessa luvussa on taululla. Danielin seitsemännen ja kahdeksannen luvun näyt ovat taululla. Kahdeksannen luvun ”jokapäiväinen” on esitettynä, samoin kuin Kolmannen Mooseksen kirjan kahdennenkymmenennenkuudennen luvun ”seitsemän aikaa”. Islamin kolme voi-huutoa, sellaisina kuin ne esitetään Ilmestyskirjan yhdeksännessä luvussa, ovat siellä. Jumala varoitti toistuvasti ennalta, että noihin perustotuuksiin hyökättäisiin.

> “Let those who stand as God’s watchmen on the walls of Zion be men who can see the dangers before the people,—men who can distinguish between truth and error, righteousness and unrighteousness.

> ”Olkoon ne, jotka seisovat Jumalan vartijoina Siionin muureilla, miehiä, jotka kykenevät näkemään vaarat kansan edellä — miehiä, jotka osaavat erottaa totuuden erehdyksestä, vanhurskauden vääryydestä.

> “The warning has come: Nothing is to be allowed to come in that will disturb the foundation of the faith upon which we have been building ever since the message came in 1842, 1843, and 1844. I was in this message, and ever since I have been standing before the world, true to the light that God has given us. We do not propose to take our feet off the platform on which they were placed as day by day we sought the Lord with earnest prayer, seeking for light. Do you think that I could give up the light that God has given me? It is to be as the Rock of Ages. It has been guiding me ever since it was given.” Review and Herald, April 14, 1903.

> ”Varoitus on tullut: mitään sellaista ei saa sallia tulla sisään, mikä horjuttaisi sen uskon perustusta, jonka varaan olemme rakentaneet siitä asti, kun sanoma tuli vuosina 1842, 1843 ja 1844. Minä olin tässä sanomassa mukana, ja siitä lähtien olen seisonut maailman edessä uskollisena sille valolle, jonka Jumala on meille antanut. Emme aio siirtää jalkojamme pois siltä perustukselta, jolle ne asetettiin, kun päivä päivältä etsimme Herraa hartaassa rukouksessa valoa etsien. Luuletteko, että voisin luopua siitä valosta, jonka Jumala on minulle antanut? Sen on oltava kuin Iankaikkinen Kallio. Se on ohjannut minua siitä asti, kun se annettiin.” Review and Herald, 14. huhtikuuta 1903.

The work of the dirt brush man, that is to be accomplished with the participation of God’s last day people, is also represented by Isaiah, when he identifies the last day people and the work they are called to do, for the foundations were destined to be buried with error before the last days arrived.

Likaharjamiehen työ, joka on määrä toteuttaa Jumalan viimeisten päivien kansan osallistuessa siihen, on myös Jesajan kuvaama, kun hän yksilöi viimeisten päivien kansan ja työn, johon heidät on kutsuttu, sillä perustukset olivat määrätyt hautautumaan erehdyksen alle ennen kuin viimeiset päivät koittaisivat.

> And they that shall be of thee shall build the old waste places: thou shalt raise up the foundations of many generations; and thou shalt be called, The repairer of the breach, The restorer of paths to dwell in. Isaiah 58:12.

> Ja sinun omasi rakentavat ikivanhat rauniopaikat; sinä pystytät jälleen monien sukupolvien perustukset, ja sinua kutsutaan nimellä: muurimurtumien korjaaja, asumiskelpoisten polkujen ennalleenasettaja. Jesaja 58:12.

The “old waste places,” refers to the doctrinal truths associated with the two desolating powers of paganism and papalism. The two desolating powers of paganism being followed by papalism is what William Miller used for his framework of every prophecy he presented.

”Muinaiset rauniopaikat” viittaavat opillisiin totuuksiin, jotka liittyvät kahteen hävittävään valtaan, pakanuuteen ja paaviuteen. Se, että pakanuuden kahta hävittävää valtaa seuraa paavius, oli se perusrakenne, jota William Miller käytti jokaisen esittämänsä profetian kehyksenä.

> And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. Isaiah 61:4.

> Ja he rakentavat jälleen ikivanhat rauniot, pystyttävät entiset autiot paikat ja korjaavat hävitetyt kaupungit, monien sukupolvien autioiksi jääneet paikat. Jesaja 61:4.

The structure of prophecy that is represented as the framework, is the history and relationship of those two powers. To restore “the paths to dwell in,” is the restoration of Miller’s framework, that was represented in his dream by the work of the dirt brush man. Isaiah used the illustration of the history of Ezra and those who returned from Babylon and repaired Jerusalem, to identify the restoration of the former desolations.

Profetian rakenne, jota kuvataan viitekehyksenä, on noiden kahden vallan historia ja keskinäinen suhde. “Asuttaviksi teiden saattamisen” palauttaminen on Millerin viitekehyksen ennalleenasettamista, jota hänen unessaan kuvasi likaharjan kanssa toimivan miehen työ. Jesaja käytti esikuvanaan Esran historiaa ja niiden historiaa, jotka palasivat Babylonista ja korjasivat Jerusalemin, osoittaakseen entisten hävitysten ennalleen asettamisen.

> Since the days of our fathers have we been in a great trespass unto this day; and for our iniquities have we, our kings, and our priests, been delivered into the hand of the kings of the lands, to the sword, to captivity, and to a spoil, and to confusion of face, as it is this day. And now for a little space grace hath been showed from the Lord our God, to leave us a remnant to escape, and to give us a nail in his holy place, that our God may lighten our eyes, and give us a little reviving in our bondage. For we were bondmen; yet our God hath not forsaken us in our bondage, but hath extended mercy unto us in the sight of the kings of Persia, to give us a reviving, to set up the house of our God, and to repair the desolations thereof, and to give us a wall in Judah and in Jerusalem. Ezra 9:7–9.

> Isiemme päivistä tähän päivään asti me olemme olleet suuressa rikkomuksessa, ja pahojen tekojemme tähden meidät, meidän kuninkaamme ja meidän pappimme on annettu maiden kuninkaiden käsiin, miekalle, vankeuteen, ryöstettäviksi ja häpeään, niin kuin tänä päivänä on. Mutta nyt on hetkeksi meille osoitettu armoa Herralta, meidän Jumalaltamme, niin että meille on jätetty pelastunut jäännös ja annettu kiinnitysnaula hänen pyhässä paikassansa, jotta meidän Jumalamme valaisisi silmämme ja antaisi meille vähän virkistystä orjuudessamme. Sillä me olimme orjia; mutta meidän Jumalamme ei ole hylännyt meitä orjuudessamme, vaan on osoittanut meille laupeutta Persian kuninkaiden silmissä, antaakseen meille virkistystä, pystyttääkseen meidän Jumalamme huoneen ja korjatakseen sen rauniot sekä antaakseen meille suojamuurin Juudassa ja Jerusalemissa. Esra 9:7–9.

Ezra and those who repaired Jerusalem, represent the “remnant” who are the restorers of the paths to dwell in, and they are those who are accomplishing the work in the context of the Leviticus twenty-six prayer, which Ezra references that “since the days of our fathers have we been in a great trespass unto this day; and for our iniquities have we, our kings, and our priests, been delivered into the hand of the kings of the lands, to the sword, to captivity, and to a spoil, and to confusion of face.” The “day” he is referring to is the “day” that the “remnant” of the last days restore the paths to dwell in.

Esra ja ne, jotka korjasivat Jerusalemin, edustavat ”jäännöstä”, joka on asuttaviksi tarkoitettujen polkujen ennalleenasettaja, ja he ovat niitä, jotka suorittavat työn 3. Mooseksen kirjan kahdennenkymmenennen kuudennen luvun rukouksen asiayhteydessä, johon Esra viittaa sanoessaan, että ”isiemme päivistä asti olemme olleet suuressa rikkomuksessa tähän päivään saakka; ja pahain tekojemme tähden meidät, meidän kuninkaamme ja meidän pappimme on annettu muiden maiden kuningasten käsiin, miekan, vankeuden, ryöstön ja kasvojen häpeän alaisiksi.” Se ”päivä”, johon hän viittaa, on se ”päivä”, jona viimeisten päivien ”jäännös” ennallistaa asuttaviksi tarkoitetut polut.

Ezra’s remnant are the two witnesses who are resurrected at the end of three and a half days, and fulfill the Leviticus twenty-six prayer as illustrated by Daniel in chapter nine. When Ezra and his coworkers returned from exile and rebuilt Jerusalem, they typified the work of restoring Miller’s jewels, which is the work of restoring the foundational truths of Miller. For this reason, understanding the framework of Miller’s work is essential.

Esran jäännös on ne kaksi todistajaa, jotka herätetään kuolleista kolmen ja puolen päivän päättyessä ja jotka täyttävät 3. Mooseksen kirjan kahdennenkymmenennen kuudennen luvun rukouksen, sellaisena kuin Daniel havainnollistaa sen yhdeksännessä luvussa. Kun Esra ja hänen työtoverinsa palasivat pakkosiirtolaisuudesta ja rakensivat Jerusalemin jälleen, he olivat esikuvana työstä, jossa palautetaan Millerin jalokivet, mikä on Millerin perustavien totuuksien ennalleenasettamisen työtä. Tästä syystä Millerin työn viitekehyksen ymmärtäminen on välttämätöntä.

> “The apostles built upon a sure foundation, even the Rock of Ages. To this foundation they brought the stones that they quarried from the world. Not without hindrance did the builders labor. Their work was made exceedingly difficult by the opposition of the enemies of Christ. They had to contend against the bigotry, prejudice, and hatred of those who were building upon a false foundation. Many who wrought as builders of the church could be likened to the builders of the wall in Nehemiah’s day, of whom it is written: ‘They which builded on the wall, and they that bare burdens, with those that laded, everyone with one of his hands wrought in the work, and with the other hand held a weapon.’ Nehemiah 4:17.” Acts of the Apostles, 596.

> ”Apostolit rakensivat varman perustuksen varaan, itse aikojen Kallion päälle. Tälle perustukselle he toivat kivet, jotka he louhivat maailmasta. Rakentajat eivät työskennelleet ilman esteitä. Kristuksen vihollisten vastustus teki heidän työnsä tavattoman vaikeaksi. Heidän oli kamppailtava niiden ahdasmielisyyttä, ennakkoluuloja ja vihaa vastaan, jotka rakensivat väärän perustuksen varaan. Monia, jotka työskentelivät seurakunnan rakentajina, voidaan verrata muurin rakentajiin Nehemian päivinä, joista on kirjoitettu: ’Ja muurilla rakentajat ja kuormankantajat ynnä kuormaajat tekivät kukin toisella kädellään työtä ja pitivät toisella kädellään asetta.’ Nehemia 4:17.” Apostolien teot, s. 596.

In both passages of Isaiah, the work is to raise up the foundations and desolations of many generations. Isaiah is identifying a spiritual work that was illustrated by the literal work. The foundations were to be guarded, but instead they were eventually totally covered up by a false foundation of counterfeit jewels. Those who Isaiah identifies are restoring the foundational truths of the Millerites, not literal bricks and stones. The symbol of those truths is Miller’s framework of the two desolating powers which trampled down the sanctuary and the host for “seven times.”

Molemmissa Jesajan kohdissa työnä on monien sukupolvien perustusten ja hävitysten ennalleen kohottaminen. Jesaja osoittaa hengelliseen työhön, jota kirjaimellinen työ havainnollisti. Perustuksia oli varjeltava, mutta sen sijaan ne peittyivät lopulta kokonaan väärennettyjen jalokivien valheellisen perustuksen alle. Ne, jotka Jesaja yksilöi, ennallistavat milleriläisten perustavanlaatuiset totuudet, eivät kirjaimellisia tiiliä ja kiviä. Näiden totuuksien vertauskuvana on Millerin kehys kahdesta hävittävästä vallasta, jotka polkivat maahan pyhäkön ja sotajoukon ”seitsemäksi ajaksi”.

That work of restoration is represented as raising up “the foundations” and “desolations of many generations,” and represents the prophetic work of restoring the foundational truths through the methodology that brings prophetic line upon prophetic line, from here a little and there a little. The work of reestablishing the foundations and desolations is the work of presenting and defending the original truths represented upon the 1843 and 1850 pioneer charts, which are the two tables of Habakkuk chapter two. And the work is accomplished with the latter rain methodology of “line upon line”. It is the work of returning to Jeremiah’s old paths in the controversy of those who wish to uphold a counterfeit foundation, as represented by the false jewels of Miller’s dream.

Tuo ennalleen asettamisen työ kuvataan “perustusten” ja “monien sukupolvien autioituneiden paikkojen” kohottamisena, ja se tarkoittaa profeetallista työtä, jossa perustavanlaatuiset totuudet palautetaan sen menetelmän kautta, joka tuo profeetallisen rivin profeetallisen rivin päälle, täältä vähän ja tuolta vähän. Perustusten ja autioituneiden paikkojen jälleen perustamisen työ on sitä työtä, jossa esitetään ja puolustetaan niitä alkuperäisiä totuuksia, joita kuvataan vuoden 1843 ja 1850 tienraivaajakartoissa, jotka ovat Habakukin toisen luvun kaksi taulua. Ja tämä työ toteutetaan myöhäissateen menetelmällä, “rivi rivin päälle”. Se on työtä, jossa palataan Jeremian vanhoille poluille siinä kiistassa niiden kanssa, jotka tahtovat pitää yllä väärennettyä perustusta, kuten Millerin unen väärät jalokivet sitä kuvaavat.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as nothing the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science.

> “Vihollinen pyrkii kääntämään veljiemme ja sisartemme mielet pois siitä työstä, jossa valmistetaan kansa kestämään näinä viimeisinä päivinä. Hänen sofisminsa on laadittu johtamaan mielet pois tämän ajan vaaroista ja velvollisuuksista. He pitävät mitättömänä sitä valoa, jonka Kristus tuli taivaasta antamaan Johannekselle kansaansa varten. He opettavat, etteivät aivan edessämme olevat tapahtumat ole kyllin tärkeitä ansaitakseen erityistä huomiota. He tekevät tehottomaksi taivaallista alkuperää olevan totuuden ja riistävät Jumalan kansalta sen menneet kokemukset, antaen niiden sijaan väärän tieteen.”

> “‘Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ Jeremiah 6:16.

> “Näin sanoo Herra: Asettukaa teille, katselkaa ja kysykää muinaisia polkuja, mikä on hyvä tie, ja vaeltakaa sitä.” Jeremia 6:16.

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith—the foundations that were laid at the beginning of our work by prayerful study of the word and by revelation. Upon these foundations we have been building for the last fifty years. Men may suppose that they have found a new way and that they can lay a stronger foundation than that which has been laid. But this is a great deception. Other foundation can no man lay than that which has been laid.

> Älköön kukaan pyrkikö repimään pois uskomme perustuksia — niitä perustuksia, jotka laskettiin työmme alussa Sanan rukouksellisen tutkimisen ja ilmoituksen kautta. Näille perustuksille me olemme rakentaneet viimeisten viidenkymmenen vuoden ajan. Ihmiset saattavat kuvitella löytäneensä uuden tien ja voivansa laskea vahvemman perustuksen kuin se, joka on laskettu. Mutta tämä on suuri petos. Muuta perustusta ei kukaan voi laskea kuin sen, mikä on laskettu.

> “In the past many have undertaken the building of a new faith, the establishment of new principles. But how long did their building stand? It soon fell, for it was not founded upon the Rock.

> “Aiemmin monet ovat ryhtyneet rakentamaan uutta uskoa, perustamaan uusia periaatteita. Mutta kuinka kauan heidän rakennuksensa pysyi pystyssä? Se sortui pian, sillä sitä ei ollut perustettu Kalliolle.

> “Did not the first disciples have to meet the sayings of men? Did they not have to listen to false theories, and then, having done all, to stand firm, saying: ‘Other foundation can no man lay than that is laid’? 1 Corinthians 3:11.

> ”Eikö ensimmäisten opetuslastenkin täytynyt kohdata ihmisten väitteet? Eikö heidän täytynyt kuunnella vääriä teorioita ja sitten, tehtyään kaikkensa, pysyä lujina sanoen: ’Muuta perustusta ei kukaan voi panna kuin mikä pantu on’? 1. Korinttolaiskirje 3:11.

> “So we are to hold the beginning of our confidence steadfast unto the end. Words of power have been sent by God and by Christ to this people, bringing them out from the world, point by point, into the clear light of present truth. With lips touched with holy fire, God’s servants have proclaimed the message. The divine utterance has set its seal to the genuineness of the truth proclaimed.” Testimonies, volume 8, 296, 297.

> ”Niin meidän tulee pitää luottamuksemme alku lujana loppuun asti. Jumala ja Kristus ovat lähettäneet tälle kansalle voiman sanoja, jotka ovat tuoneet sen pois maailmasta kohta kohdalta nykyisen totuuden kirkkaaseen valoon. Huulet pyhällä tulella kosketettuina Jumalan palvelijat ovat julistaneet sanoman. Jumalallinen lausuma on painanut sinettinsä julistetun totuuden aitoudelle.” Testimonies, osa 8, 296, 297.

The “work of preparing a people to stand in the last days,” is the work associated with the two prophecies of Ezekiel in chapter thirty-seven. A message is delivered by Isaiah’s voice in the wilderness, and the first message of Ezekiel brings those that have been dead in the street of the city of Sodom and Egypt for three-and-a-half days together. They then recognize they have been in Matthew’s tarrying time of the parable of the ten virgins. They then hear the call given to Jeremiah to separate the precious from the vile if they wish to return. They also recognize that Daniel’s prayer in chapter nine as present truth. Therefore if and when they choose to return by accepting and accomplishing the conditions of the gospel, then they receive Ezekiel’s second message and stand upon their feet a mighty army.

”Kansan valmistamisen kestämään viimeisinä päivinä” työ on työ, joka liittyy Hesekielin kirjan kolmannenkymmenennenseitsemännen luvun kahteen profetiaan. Sanoma julistetaan Jesajan äänen kautta erämaassa, ja Hesekielin ensimmäinen sanoma kokoaa yhteen ne, jotka ovat olleet kuolleina Sodoman ja Egyptin kaupungin kadulla kolme ja puoli päivää. Silloin he tunnistavat olleensa Matteuksen viivytyksen ajassa kymmenen neitsyen vertauksessa. Sen jälkeen he kuulevat Jeremialle annetun kutsun erottaa kallis halpahintaisesta, jos he tahtovat palata. He tunnistavat myös Danielin yhdeksännen luvun rukouksen nykyiseksi totuudeksi. Sen tähden, jos ja kun he päättävät palata hyväksymällä evankeliumin ehdot ja täyttämällä ne, silloin he saavat Hesekielin toisen sanoman ja asettuvat jaloilleen, suureksi sotajoukoksi.

The “work of preparing a people to stand in the latter days” is accomplished through the latter rain methodology of “line upon line.” That work involves a work of restoring the Millerite truths that are represented on the 1843 and 1850 pioneer charts. Those two charts are Habakkuk’s two tables and they are to be laid upon one another (line upon line), and in so doing the two charts represent the foundational truths that are to be restored in the last days by the dirt brush man.

“Työ kansan valmistamiseksi kestämään viimeisinä päivinä” toteutetaan myöhäissateen menetelmän kautta, joka on ”käsky käskyn päälle, sääntö säännön päälle”. Tähän työhön sisältyy niiden milleriläisten totuuksien ennalleen asettamisen työ, joita 1843 ja 1850 tienraivaajakartat edustavat. Nuo kaksi karttaa ovat Habakukin kaksi taulua, ja ne on asetettava päällekkäin (käsky käskyn päälle), ja näin tehdessään nuo kaksi karttaa edustavat perustavanlaatuisia totuuksia, jotka tomuharjamiehen on ennallistettava viimeisinä päivinä.

When brought together, line upon line, they identify the mistake in the 1843 chart, which was thereafter corrected upon the 1850 chart. When considered as one table (line upon line) they then represent both the experience of God’s people and the hidden history of the seven thunders, for together they illustrate the first disappointment, the tarrying time, the Midnight Cry, and October 22, 1844, and the great disappointment.

Kun ne asetetaan yhteen, rivi rivin päälle, ne osoittavat vuoden 1843 kartassa olleen virheen, joka sittemmin korjattiin vuoden 1850 kartassa. Kun niitä tarkastellaan yhtenä tauluna (rivi rivin päälle), ne kuvaavat sekä Jumalan kansan kokemusta että seitsemän ukkosen kätkettyä historiaa, sillä yhdessä ne havainnollistavat ensimmäistä pettymystä, viipymisen aikaa, keskiyön huutoa, 22. lokakuuta 1844 sekä suurta pettymystä.

It is the first disappointment, Midnight Cry and great disappointment that is the hidden history of the seven thunders. It is the structure of truth, for truth is based upon the first and last letter of the Hebrew word “truth” being the same as is the first and last disappointment of that history. The middle and thirteenth letter is a symbol of rebellion as represented by those who reject the message of the Midnight Cry. The two charts when brought together provide two witnesses to the prophetic truths of the Millerites that are to be restored by the dirt brush man, but they also identify the experience that typifies the experience of the one hundred and forty-four thousand.

Ensimmäinen pettymys, keskiyön huuto ja suuri pettymys muodostavat seitsemän ukkosenjylinän kätketyn historian. Se on totuuden rakenne, sillä totuus perustuu siihen, että heprean sanan ”totuus” ensimmäinen ja viimeinen kirjain ovat samat kuin tuon historian ensimmäinen ja viimeinen pettymys. Keskimmäinen, kolmastoista kirjain on kapinan vertauskuva, niin kuin sitä edustavat ne, jotka hylkäävät keskiyön huudon sanoman. Nämä kaksi karttaa, kun ne yhdistetään, antavat kaksi todistajaa milleriittojen profeetallisille totuuksille, jotka likaharjamiehen on palautettava, mutta ne osoittavat myös sen kokemuksen, joka on esikuvana sadan neljänkymmenenneljän tuhannen kokemuksesta.

Those called to be the ensign (the one hundred and forty-four thousand) were confronted with their first disappointment on July 18, 2020, and then in July of 2023, they were then presented with a message from a voice crying in the wilderness. The voice was calling them to return.

Niitä, jotka oli kutsuttu olemaan lippumerkki (sataneljäkymmentäneljätuhatta), kohtasi ensimmäinen pettymys 18. heinäkuuta 2020, ja sitten heille esitettiin heinäkuussa 2023 sanoma ääneltä, joka huutaa erämaassa. Tuo ääni kutsui heitä palaamaan.

It is at this point in the hidden history of the seven thunders that rebellion will be manifested, for the next waymark is when the dirt brush man gathers the jewels and casts them into the casket. They then shine ten times brighter. At that point Miller was awakened. When the virgins (Miller) awake, it is too late. The restoration of the desolations of many generations is a work that the two witnesses must participate in. That work is now being carried out.

Juuri tässä seitsemän ukkosen salatussa historiassa kapina tulee ilmi, sillä seuraava tienviitta on se, kun likaharjamies kokoaa jalokivet ja heittää ne rasiaan. Silloin ne loistavat kymmenen kertaa kirkkaammin. Tässä vaiheessa Miller herätettiin. Kun neitsyet (Miller) heräävät, on liian myöhäistä. Monien sukupolvien autioituneiden paikkojen ennalleen asettaminen on työ, johon kahden todistajan täytyy osallistua. Tätä työtä toteutetaan nyt.

William Miller’s framework of the prophecies represented by the vision of the Ulai River, of Daniel chapters seven, eight and nine was the two desolating powers of paganism and papalism and the framework for Future for America is paganism (the dragon), followed by papalism (the beast) and apostate Protestantism (the false prophet). The key that establishes both frameworks is the writings of the apostle Paul. The apostle Paul was the prophetic voice that connected ancient Israel with spiritual Israel. Before his conversion, Paul’s name was Saul, which means “selected” or “set forth”.

William Millerin kehys niille profetioille, joita Ulai-joen näky sekä Danielin kirjan luvut seitsemän, kahdeksan ja yhdeksän edustavat, oli pakanuuden ja paavillisuuden kaksi hävittävää valtaa; ja Future for America -teoksen kehys on pakanuus (lohikäärme), jota seuraavat paavillisuus (peto) ja luopioprotestanttisuus (väärä profeetta). Avain, joka vahvistaa molemmat kehykset, ovat apostoli Paavalin kirjoitukset. Apostoli Paavali oli se profeetallinen ääni, joka yhdisti muinaisen Israelin hengelliseen Israeliin. Ennen kääntymystään Paavalin nimi oli Saul, mikä merkitsee ”valittua” tai ”esille asetettua”.

Paul was chosen (selected) to be the apostle to the Gentiles, and he was chosen among other things for his understanding of the Old Testament. Writing the majority of the New Testament, there is no other of the New Testament authors who possessed the understanding of the Old Testament as did Paul. He was chosen to lead out in presenting the gospel to the Gentiles, but he was also chosen to establish the relationship of the prophetic histories of the Old Testament with the prophetic history that followed the time period of the cross. Without Paul’s testimony the prophetic understanding of the Millerites, and that of Future for America would be non-existent. In the very history where literal Israel was divorced as God’s chosen people, Paul was chosen to identify that ancient Israel, though then divorced from God, was the symbol of the prophetic history of spiritual Israel. The necessary prophetic rules for the movements of the first and third angels are based primarily upon the writings of the apostle Paul.

Paavali valittiin (erotettiin) olemaan apostoli pakanoille, ja hänet valittiin muun muassa Vanhan testamentin ymmärryksensä vuoksi. Koska hän kirjoitti suurimman osan Uudesta testamentista, ei ole ketään muuta Uuden testamentin kirjoittajaa, jolla olisi ollut sellaista Vanhan testamentin ymmärrystä kuin Paavalilla. Hänet valittiin johtamaan evankeliumin esittämistä pakanoille, mutta hänet valittiin myös vahvistamaan Vanhan testamentin profeetallisten historioiden suhde siihen profeetalliseen historiaan, joka seurasi ristin aikakautta. Ilman Paavalin todistusta milleriläisten profeetallinen ymmärrys, samoin kuin Future for America -järjestön, olisi olematon. Juuri siinä historiassa, jossa kirjaimellinen Israel erotettiin Jumalan valittuna kansana, Paavali valittiin osoittamaan, että tuo muinainen Israel, vaikka silloin olikin Jumalasta erotettu, oli hengellisen Israelin profeetallisen historian vertauskuva. Ensimmäisen ja kolmannen enkelin liikkeiden välttämättömät profeetalliset säännöt perustuvat ensisijaisesti apostoli Paavalin kirjoituksiin.

For this reason, we will consider some of the prophetic principles that are identified by Paul that impacted the message of the Millerites, that was set within the framework of two desolating powers, and in so doing we will also consider how those principles impact upon the framework of three desolating powers.

Tästä syystä tarkastelemme joitakin Paavalin esiin tuomia profeetallisia periaatteita, jotka vaikuttivat milleriittien sanomaan ja jotka asettuivat kahden hävittävän vallan muodostamaan kehykseen; ja näin tehdessämme tarkastelemme myös sitä, kuinka nämä periaatteet vaikuttavat kolmen hävittävän vallan kehykseen.

> Moreover, brethren, I would not that ye should be ignorant, how that all our fathers were under the cloud, and all passed through the sea; And were all baptized unto Moses in the cloud and in the sea; And did all eat the same spiritual meat; And did all drink the same spiritual drink: for they drank of that spiritual Rock that followed them: and that Rock was Christ. But with many of them God was not well pleased: for they were overthrown in the wilderness. Now these things were our examples, to the intent we should not lust after evil things, as they also lusted. Neither be ye idolaters, as were some of them; as it is written, The people sat down to eat and drink, and rose up to play. Neither let us commit fornication, as some of them committed, and fell in one day three and twenty thousand. Neither let us tempt Christ, as some of them also tempted, and were destroyed of serpents. Neither murmur ye, as some of them also murmured, and were destroyed of the destroyer. Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come. 1 Corinthians 10:1–10.

> Sillä en tahdo, veljet, pitää teitä tietämättöminä siitä, että kaikki meidän isämme olivat pilven alla ja kaikki kulkivat meren läpi, ja kaikki kastettiin Moosekseen pilvessä ja meressä, ja kaikki söivät samaa hengellistä ruokaa, ja kaikki joivat samaa hengellistä juomaa; sillä he joivat siitä hengellisestä kalliosta, joka heitä seurasi, ja se kallio oli Kristus. Mutta useimpiin heistä Jumala ei mielistynyt, sillä he kaatuivat erämaassa. Mutta nämä tapahtuivat varoittaviksi esikuviksi meille, ettemme me pahaa himoitsisi, niin kuin he himoitsivat. Älkää myöskään olko epäjumalanpalvelijoita, niin kuin muutamat heistä olivat, niin kuin on kirjoitettu: "Kansa istui syömään ja juomaan, ja nousi karkeloimaan." Älkäämmekä harjoittako haureutta, niin kuin muutamat heistä harjoittivat, ja yhtenä päivänä kaatui kaksikymmentäkolme tuhatta. Älkäämme myöskään kiusatko Kristusta, niin kuin muutamat heistä kiusasivat, ja saivat surmansa käärmeiden kautta. Älkääkä napisko, niin kuin muutamat heistä napistivat, ja saivat surmansa tuhoojan kädestä. Mutta tämä kaikki tapahtui heille esikuvallisesti, ja on kirjoitettu varoitukseksi meille, joille maailman aikojen loppu on tullut. 1. Korinttolaiskirje 10:1–10.

In ten short verses, Paul identifies that the rite of baptism was typified at the Red Sea crossing, that the Rock which followed ancient Israel, was a “spiritual Rock,” and that it was Christ. He identifies that ancient Israel was the example for those living in the last days. This passage is a warning, and the passage is a point of controversy between those who uphold truth and those who oppose truth. Adventist theologians teach that Paul was simply identifying that the histories of ancient Israel were illustrating moral lessons that needed to be understood by those living in the last days, but they insist Paul was not identifying that the histories of literal Israel were actually to be repeated by spiritual Israel. Sister White often uses this passage to confirm exactly what Paul meant.

Kymmenessä lyhyessä jakeessa Paavali osoittaa, että kasteen toimitusta esikuvattiin Punaisenmeren ylityksessä, että Kallio, joka seurasi muinaista Israelia, oli ”hengellinen Kallio” ja että se oli Kristus. Hän osoittaa, että muinainen Israel oli esikuva niille, jotka elävät viimeisinä päivinä. Tämä jakso on varoitus, ja tämä jakso on kiistakysymys niiden välillä, jotka pitävät totuudesta kiinni, ja niiden, jotka vastustavat totuutta. Adventistiteologit opettavat, että Paavali ainoastaan osoitti muinaisen Israelin historian havainnollistavan moraalisia opetuksia, jotka viimeisinä päivinä elävien tuli ymmärtää, mutta he väittävät, ettei Paavali osoittanut kirjaimellisen Israelin historian todella olevan toistuva hengellisessä Israelissa. Sisär White käyttää usein tätä jaksoa vahvistaakseen juuri sen, mitä Paavali tarkoitti.

> “Each of the ancient prophets spoke less for their own time than for ours, so that their prophesying is in force for us. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ 1 Corinthians 10:11. ‘Not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.’ 1 Peter 1:12. . . .

> ”Jokainen muinaisista profeetoista puhui vähemmän omaa aikaansa kuin meidän aikaamme varten, niin että heidän profetoimisensa on voimassa meitä varten. ’Tämä, mikä tapahtui heille, on esikuvallista ja on kirjoitettu varoitukseksi meille, joille maailman aikakausien loppukausi on tullut.’ 1. Korinttolaiskirje 10:11. ’Eivät he palvelleet itseään, vaan meitä niissä asioissa, jotka nyt on teille ilmoitettu niiden kautta, jotka taivaasta lähetetyssä Pyhässä Hengessä ovat julistaneet teille evankeliumia; näitä asioita enkelitkin halajavat kumartuneina katsella.’ 1. Pietarin kirje 1:12....”

> “The Bible has accumulated and bound up together its treasures for this last generation. All the great events and solemn transactions of Old Testament history have been, and are, repeating themselves in the church in these last days.” Selected Messages, book 3, 338, 339.

> ”Raamattu on koonnut ja sitonut yhteen aarteensa tätä viimeistä sukupolvea varten. Kaikki Vanhan testamentin historian suuret tapahtumat ja juhlalliset toimitukset ovat toistuneet ja toistuvat seurakunnassa näinä viimeisinä päivinä.” Selected Messages, kirja 3, 338, 339.

The “great events and solemn transactions of Old Testament history have been, and are, repeating themselves in the church in these last days,” is how Sister White summarizes Paul’s meaning in the verses. In an attempt to undermine Paul’s identification of ancient Israel as symbolically illustrating literal Israel’s history, Satan has foisted two primary attacks against this prophetic principle. The first, that I already mentioned, is the claim that Paul was simply identifying that those histories represented moral lessons. That false teaching is a half-truth, and a half-truth is not truth at all. It is true that the moral lessons that might be derived from the history of ancient Israel, is for the benefit of those living in the last days, but when that is used to deny that those histories are also an illustration of events that will be repeated, it becomes a half-truth, which is designed to deny the truth.

Se, että ”Vanhan testamentin historian suuret tapahtumat ja juhlalliset toimitukset ovat toistuneet ja toistuvat seurakunnassa näinä viimeisinä päivinä”, on se tapa, jolla sisar White tiivistää Paavalin tarkoituksen näissä jakeissa. Pyrkiessään horjuttamaan Paavalin osoittamaa muinaisen Israelin tunnistamista kirjaimellisen Israelin historian vertauskuvalliseksi kuvaukseksi Saatana on kohdistanut tähän profeetalliseen periaatteeseen kaksi ensisijaista hyökkäystä. Ensimmäinen, jonka jo mainitsin, on väite, että Paavali ainoastaan osoitti noiden historioiden edustavan moraalisia opetuksia. Tuo väärä opetus on puolitotuus, eikä puolitotuus ole lainkaan totuus. On totta, että ne moraaliset opetukset, jotka voidaan johtaa muinaisen Israelin historiasta, ovat hyödyksi niille, jotka elävät viimeisinä päivinä, mutta kun tätä käytetään kieltämään se, että nuo historiat ovat myös kuvaus tapahtumista, jotka tulevat toistumaan, siitä tulee puolitotuus, jonka tarkoituksena on kieltää totuus.

> “A blessing or a curse is now before the people of God—a blessing if they come out from the world and are separate, and walk in the path of humble obedience; and a curse if they unite with the idolatrous, who trample upon the high claims of heaven. The sins and iniquities of rebellious Israel are recorded and the picture presented before us as a warning that if we imitate their example of transgression and depart from God we shall fall as surely as did they. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’” Testimonies, volume 1, 609.

> ”Siunaus tai kirous on nyt Jumalan kansan edessä — siunaus, jos he tulevat ulos maailmasta ja erottautuvat siitä sekä vaeltavat nöyrän kuuliaisuuden tiellä; ja kirous, jos he yhtyvät epäjumalanpalvelijoihin, jotka polkevat taivaan korkeita vaatimuksia. Kapinallisen Israelin synnit ja vääryydet on merkitty muistiin, ja kuva on asetettu eteemme varoitukseksi, että jos me jäljittelemme heidän rikkomuksensa esimerkkiä ja luovumme Jumalasta, me lankeamme yhtä varmasti kuin hekin lankesivat. ’Nyt nämä kaikki tapahtuivat heille esikuviksi; ja ne on kirjoitettu varoitukseksi meille, joille maailman aikojen loppu on tullut.’” Testimonies, osa 1, 609.

One truth is not to be used to deny another truth, for when it is, it turns the truth of God into a lie.

Yhtä totuutta ei tule käyttää toisen totuuden kieltämiseen, sillä niin tehtäessä Jumalan totuus muutetaan valheeksi.

> “One saying of the Saviour must not be made to destroy another.” The Great Controversy, 371.

> ”Vapahtajan yhtä lausumaa ei saa panna kumoamaan toista.” Suuri taistelu, 371.

The teaching that ancient Israel’s history represents moral lessons alone, is often used by Adventist theologians to destroy God’s prophetic Word, and it is one of the half-truths that is included in the dish of fables prepared to deceive God’s people into receiving a lie, and the lie they receive is identified in the writings of the apostle Paul.

Opetusta, jonka mukaan muinaisen Israelin historia edustaa ainoastaan moraalisia opetuksia, käyttävät adventistiteologit usein Jumalan profeetallisen sanan kumoamiseen, ja se on yksi niistä puolitotuuksista, jotka sisältyvät siihen tarukertomusten ruokaan, joka on valmistettu pettämään Jumalan kansa ottamaan vastaan valheen; ja se valhe, jonka he ottavat vastaan, yksilöidään apostoli Paavalin kirjoituksissa.

The other primary attack against the principle that the history of ancient Israel illustrates the history of modern Israel was invented by Jesuits during the history of the counter reformation, and it consists of agreeing to the idea that the history of ancient Israel is repeated. The Jesuit lie is that the history is literally repeated, not spiritually repeated. The lie was invented as a way to prevent an understanding that the pope of Rome is the antichrist of Bible prophecy, for the teaching assents to the truth that there is an antichrist in the last days, but it argues that the antichrist is represented by a literal power, not a spiritual power. The whore in Revelation seventeen, who has mystery Babylon written on her forehead, would then be a whore that arises in the literal land of Babylon, which today is Iraq.

Toinen pääasiallinen hyökkäys sitä periaatetta vastaan, että muinaisen Israelin historia havainnollistaa nykyisen Israelin historiaa, keksittiin jesuiittojen toimesta vastareformaation aikana, ja se koostuu siitä, että hyväksytään ajatus muinaisen Israelin historian toistumisesta. Jesuiittojen valhe on siinä, että historia toistuu kirjaimellisesti eikä hengellisesti. Tämä valhe keksittiin keinoksi estää ymmärrys siitä, että Rooman paavi on Raamatun profetian antikristus, sillä tämä opetus myöntyy siihen totuuteen, että viimeisinä päivinä on oleva antikristus, mutta väittää, että antikristusta edustaa kirjaimellinen valta, ei hengellinen valta. Ilmestyskirjan seitsemännentoista luvun portto, jonka otsaan on kirjoitettu salaisuus, Babylon, olisi silloin portto, joka nousee kirjaimellisessa Babylonin maassa, joka nykyään on Irak.

> “Those who become confused in their understanding of the word, who fail to see the meaning of antichrist, will surely place themselves on the side of antichrist.” Kress Collection, 105.

> “Ne, jotka hämmentyvät ymmärryksessään sanasta eivätkä näe antikristuksen merkitystä, asettuvat varmasti antikristuksen puolelle.” Kress Collection, 105.

The pope is a literal person, representing a literal power (the Catholic church), but he and his organization has been prophetically identified by literal Babylon, and can only be correctly identified when the subject of the antichrist is set forth as the spiritual fulfillment of a literal example. Paul identified that literal Israel illustrates spiritual Israel, but it was not a new prophetic truth that he presented, for his understanding was generally based upon the Old Testament, and it is there that his testimony is grounded.

Paavi on kirjaimellinen henkilö, joka edustaa kirjaimellista valtaa (katolista kirkkoa), mutta hänet ja hänen organisaationsa on profeetallisesti osoitettu kirjaimellisella Babylonilla, ja heidät voidaan tunnistaa oikein vain silloin, kun antikristuksen aihe esitetään kirjaimellisen esikuvan hengellisenä täyttymyksenä. Paavali osoitti, että kirjaimellinen Israel kuvaa hengellistä Israelia, mutta tämä ei ollut uusi profeetallinen totuus, jonka hän esitti, sillä hänen ymmärryksensä perustui yleisesti Vanhaan testamenttiin, ja siihen hänen todistuksensa nojaa.

> Thus saith the Lord the King of Israel, and his redeemer the Lord of hosts; I am the first, and I am the last; and beside me there is no God. And who, as I, shall call, and shall declare it, and set it in order for me, since I appointed the ancient people? and the things that are coming, and shall come, let them show unto them. Fear ye not, neither be afraid: have not I told thee from that time, and have declared it? ye are even my witnesses. Is there a God beside me? yea, there is no God; I know not any. Isaiah 44:6–8.

> Näin sanoo Herra, Israelin kuningas, ja hänen lunastajansa, Herra Sebaot: minä olen ensimmäinen, ja minä olen viimeinen, eikä minun rinnallani ole Jumalaa. Ja kuka on minun kaltaiseni? Hän kutsukoon ja julistakoon sen ja asettakoon sen eteeni, siitä asti kun minä asetin muinaisen kansan; ja tulevat asiat, ne jotka ovat tulossa, ilmoittakoot he niille. Älkää peljätkö älkääkä vavistko: enkö minä ole jo siitä ajasta sen sinulle ilmoittanut ja julistanut? Te olette minun todistajani. Onko muuta Jumalaa minun rinnallani? Ei, ei ole muuta Jumalaa; minä en tiedä ainoatakaan. Jesaja 44:6–8.

We are to be Christ’s witnesses, as was Paul, that the Alpha and Omega appointed not only ancient Israel, but all the biblical ancient people as symbols to show “the things that are coming,” upon those who live in the last days. Paul was an expert on the Old Testament, and he was raised up to be the prophetic connecting link between the dispensation of literal and spiritual Israel. It was his writings that guided those who understood the increase of knowledge at the time of the end in 1798, and also in 1989.

Meidän tulee olla Kristuksen todistajia, niin kuin Paavali oli, että Alfa ja Omega asetti vertauskuviksi osoittamaan ”sitä, mikä on tuleva” niiden ylle, jotka elävät viimeisinä päivinä, ei ainoastaan muinaisen Israelin, vaan kaiken raamatullisen muinaisen kansan. Paavali oli Vanhan testamentin tuntija, ja hänet nostettiin profeetalliseksi yhdistäväksi lenkiksi kirjaimellisen ja hengellisen Israelin armotalouden välille. Juuri hänen kirjoituksensa ohjasivat niitä, jotka ymmärsivät tiedon lisääntymisen lopun aikana vuonna 1798 ja myös vuonna 1989.

Ancient literal Babylon, the ancient children of the east, ancient Egypt, ancient Greece, and the ancient Medo-Persian empire are symbols of spiritual powers at the end of the world. The ancient symbols are the literal that precedes, and represent, the spiritual that follows. Paul goes so far as to identify that literal Adam symbolized spiritual Adam (who is Christ).

Muinaiset kirjaimelliset Babylon, muinaiset idän lapset, muinainen Egypti, muinainen Kreikka ja muinainen meedo-persialainen valtakunta ovat hengellisten voimien vertauskuvia maailman lopussa. Muinaiset vertauskuvat ovat se kirjaimellinen, joka edeltää hengellistä ja edustaa sitä, mikä seuraa. Paavali menee niin pitkälle, että osoittaa kirjaimellisen Aadamin olleen hengellisen Aadamin (joka on Kristus) vertauskuva.

> And so it is written, The first man Adam was made a living soul; the last Adam was made a quickening spirit. Howbeit that was not first which is spiritual, but that which is natural; and afterward that which is spiritual. The first man is of the earth, earthy: the second man is the Lord from heaven. As is the earthy, such are they also that are earthy: and as is the heavenly, such are they also that are heavenly. And as we have borne the image of the earthy, we shall also bear the image of the heavenly. 1 Corinthians 15:45–49.

> Niin on myös kirjoitettu: ”Ensimmäisestä ihmisestä, Aadamista, tuli elävä sielu”; viimeisestä Aadamista tuli eläväksi tekevä henki. Mutta se, mikä on hengellistä, ei ole ensimmäinen, vaan se, mikä on luonnollista; sen jälkeen tulee se, mikä on hengellistä. Ensimmäinen ihminen on maasta, maallinen; toinen ihminen on Herra taivaasta. Millainen on maallinen, sellaisia ovat myös maalliset; ja millainen on taivaallinen, sellaisia ovat myös taivaalliset. Ja niin kuin me olemme kantaneet maallisen kuvaa, niin saamme myös kantaa taivaallisen kuvaa. 1. Korinttolaiskirje 15:45–49.

There are some very profound lessons Paul is teaching concerning the first and last Adam, but we are simply identifying the principle which he sets forth very clearly in the passage, when he states, “that was not first which is spiritual, but that which is natural; and afterward that which is spiritual.” The literal, which Paul here identifies as “natural,” is first, and the spiritual is last. Literal Israel was first, and natural, and spiritual Israel comes “afterward.”

Paavali opettaa ensimmäisestä ja viimeisestä Aadamista eräitä hyvin syvällisiä opetuksia, mutta me ainoastaan osoitamme sen periaatteen, jonka hän esittää kohdassa aivan selvästi sanoessaan: ”ei kuitenkaan tullut ensin se, mikä on hengellistä, vaan se, mikä on luonnollista; sen jälkeen se, mikä on hengellistä.” Kirjaimellinen, jonka Paavali tässä määrittelee ”luonnolliseksi”, on ensin, ja hengellinen on viimeisenä. Kirjaimellinen Israel oli ensin ja luonnollinen, ja hengellinen Israel tulee ”sen jälkeen”.

Literal Babylon precedes spiritual Babylon. The next important point that is emphasized in Paul’s writings is the point in history when the change from literal to spiritual is to be applied. It is the time period of the cross when the prophetic change from literal to spiritual is identified.

Kirjaimellinen Babylon edeltää hengellistä Babylonia. Seuraava tärkeä kohta, jota Paavalin kirjoituksissa korostetaan, on se historiallinen ajankohta, jolloin siirtymää kirjaimellisesta hengelliseen on sovellettava. Juuri ristin aikakaudella osoitetaan se profeetallinen muutos, jossa siirrytään kirjaimellisesta hengelliseen.

> For ye are all the children of God by faith in Christ Jesus. For as many of you as have been baptized into Christ have put on Christ. There is neither Jew nor Greek, there is neither bond nor free, there is neither male nor female: for ye are all one in Christ Jesus. And if ye be Christ’s, then are ye Abraham’s seed, and heirs according to the promise. Galatians 3:26–29.

> Sillä te olette kaikki Jumalan lapsia uskon kautta Kristuksessa Jeesuksessa. Sillä kaikki te, jotka olette Kristukseen kastetut, olette Kristuksen päällenne pukeneet. Ei ole juutalaista eikä kreikkalaista, ei ole orjaa eikä vapaata, ei ole miestä eikä naista; sillä te olette kaikki yhtä Kristuksessa Jeesuksessa. Mutta jos te olette Kristuksen omia, niin te olette Abrahamin siementä ja lupauksen mukaan perillisiä. Galatalaiskirje 3:26–29.

It matters not what your birthright might be, if and when you accept Christ, you then become the seed of Abraham. You are not literal Israel; you are spiritual Israel. The transition from literal to spiritual was the cross. Paul divides mankind into two classes. Each class has their own covenant, each are descendants of Abraham. Each has a city that represents their family and covenant. Each is either a son of literal Adam or spiritual Adam.

Syntyperälläsi ei ole merkitystä; jos ja kun otat Kristuksen vastaan, sinusta tulee silloin Aabrahamin siemen. Et ole kirjaimellinen Israel, vaan olet hengellinen Israel. Siirtymä kirjaimellisesta hengelliseen oli risti. Paavali jakaa ihmiskunnan kahteen luokkaan. Kullakin luokalla on oma liittonsa, kumpikin on Aabrahamin jälkeläisiä. Kummallakin on kaupunki, joka edustaa heidän perhettään ja liittoaan. Kumpikin on joko kirjaimellisen Aadamin tai hengellisen Aadamin poika.

> For it is written, that Abraham had two sons, the one by a bondmaid, the other by a freewoman. But he who was of the bondwoman was born after the flesh; but he of the freewoman was by promise. Which things are an allegory: for these are the two covenants; the one from the mount Sinai, which gendereth to bondage, which is Agar. For this Agar is mount Sinai in Arabia, and answereth to Jerusalem which now is, and is in bondage with her children. But Jerusalem which is above is free, which is the mother of us all. For it is written, Rejoice, thou barren that bearest not; break forth and cry, thou that travailest not: for the desolate hath many more children than she which hath an husband. Now we, brethren, as Isaac was, are the children of promise. But as then he that was born after the flesh persecuted him that was born after the Spirit, even so it is now. Nevertheless what saith the scripture? Cast out the bondwoman and her son: for the son of the bondwoman shall not be heir with the son of the freewoman. So then, brethren, we are not children of the bondwoman, but of the free. Galatians 4:22–30.

> Sillä on kirjoitettu, että Abrahamilla oli kaksi poikaa, toinen orjattaresta, toinen vapaasta vaimosta. Mutta orjattaren poika oli syntynyt lihan mukaan, vapaan vaimon poika taas lupauksen kautta. Tämä sisältää vertauskuvan, sillä nämä naiset ovat ne kaksi liittoa: toinen on Siinain vuorelta, synnyttäen orjuuteen; tämä on Hagar. Sillä Hagar on Siinain vuori Arabiassa, ja se vastaa nykyistä Jerusalemia, joka on orjuudessa lapsineen. Mutta ylhäällä oleva Jerusalem on vapaa, ja se on meidän kaikkien äiti. Sillä on kirjoitettu: Iloitse, sinä hedelmätön, joka et synnytä; puhkea riemuun ja huuda, sinä, joka et synnytystuskia tunne; sillä hylätyllä on paljon enemmän lapsia kuin sillä, jolla on mies. Mutta me, veljet, olemme Iisakin tavoin lupauksen lapsia. Mutta niin kuin silloin lihan mukaan syntynyt vainosi Häntä, joka oli syntynyt Hengen mukaan, samoin on nytkin. Mutta mitä sanoo Raamattu? Aja pois orjatar ja hänen poikansa; sillä orjattaren poika ei ole perivä yhdessä vapaan vaimon pojan kanssa. Niinpä, veljet, me emme ole orjattaren lapsia, vaan vapaan. Galatalaiskirje 4:22–30.

In the time period of the cross, the ancient literal became symbols of the modern spiritual. The apostle Paul clarified these essential prophetic truths that allowed William Miller to establish the framework of two desolating powers, which he based all of his prophetic conclusions upon. The same work accomplished by the apostle Paul is what identifies the three desolating powers that is the framework for all the prophetic conclusions of Future for America.

Ristin ajanjaksossa muinaisesta kirjaimellisesta tuli modernin hengellisen vertauskuvia. Apostoli Paavali selvensi nämä olennaiset profeetalliset totuudet, jotka antoivat William Millerille mahdollisuuden vahvistaa kahden hävittävän vallan viitekehyksen, jonka varaan hän perusti kaikki profeetalliset johtopäätöksensä. Sama apostoli Paavalin suorittama työ osoittaa ne kolme hävittävää valtaa, jotka muodostavat Future for American kaikkien profeetallisten johtopäätösten viitekehyksen.

The framework of Miller’s understanding of the increase of knowledge represented by the Ulai River vision of chapter seven, eight and nine was based upon his discovery that “the daily” in the book of Daniel represented pagan Rome. He made that discovery in Paul’s second letter to the Thessalonians. That understanding is the primary truth identified in association with the prophetic “lie,” that causes strong delusion to come upon Seventh-day Adventists in the last days.

Millerin käsityksen viitekehys siitä tiedon lisääntymisestä, jota lukujen seitsemän, kahdeksan ja yhdeksän Ulai-joen näky edusti, perustui hänen oivallukseensa, että Danielin kirjan ”jokapäiväinen” edusti pakanallista Roomaa. Hän teki tuon löydön Paavalin toisesta kirjeestä tessalonikalaisille. Tämä ymmärrys on se ensisijainen totuus, joka yhdistetään profeetalliseen ”valheeseen” ja joka aiheuttaa voimakkaan eksytyksen tulemisen seitsemännen päivän adventistien ylle viimeisinä päivinä.

We will continue our study of the increase of knowledge represented by the vision of the Ulai River in the next article by considering what Miller recognized in Paul’s letter.

Seuraavassa artikkelissa jatkamme tutkimustamme tiedon lisääntymisestä, jota Ulaijoen näky edustaa, tarkastelemalla sitä, minkä Miller tunnisti Paavalin kirjeessä.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> ”Hän, joka näkee pinnan alle, joka lukee kaikkien ihmisten sydämet, sanoo niistä, joilla on ollut suuri valo: ’He eivät ole murheellisia eivätkä hämmästyneitä moraalisen ja hengellisen tilansa tähden.’ Totisesti, he ovat valinneet omat tiensä, ja heidän sielunsa mielistyy heidän kauhistuksiinsa. Minäkin valitsen heille eksytyksen, ja saatan heidän pelkonsa heidän osakseen; koska kun minä kutsuin, ei kukaan vastannut; kun minä puhuin, he eivät kuulleet, vaan tekivät pahaa minun silmieni edessä ja valitsivat sen, mihin minä en mielistynyt.’ ’Jumala lähettää heille väkevän eksytyksen, niin että he uskovat valheen,’ koska he eivät ottaneet vastaan totuuden rakkautta voidakseen pelastua, ’vaan mielistyivät vääryyteen.’ Jesaja 66:3, 4; 2. Tessalonikalaiskirje 2:11, 10, 12.”

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> ”Taivaallinen Opettaja kysyi: ’Mikä voimakkaampi harha voi eksyttää mielen kuin se teeskentely, että rakennatte oikealle perustukselle ja että Jumala hyväksyy tekonne, vaikka todellisuudessa toteutatte monia asioita maailmallisen menettelytavan mukaan ja teette syntiä Jehovaa vastaan? Voi, se on suuri petos, lumoava harha, joka ottaa mielet valtaansa, kun ihmiset, jotka ovat kerran tunteneet totuuden, erehtyvät pitämään jumalisuuden muotoa sen henkenä ja voimana; kun he luulevat olevansa rikkaita ja rikastuneita eivätkä tarvitse mitään, vaikka todellisuudessa he tarvitsevat kaikkea.’” Testimonies, osa 8, 249, 250.

Back to Articles