Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Seventy-Six

Danielin kirja - sata seitsemänkymmentäkuusi

Divine Revelation and the Final Awakening: Insights from Daniel’s Vision

Jumalallinen ilmestys ja lopullinen herääminen: näkemyksiä Danielin näystä

Author

Jeff Pippenger

Published

April 6, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In Daniel chapter ten, Gabriel is accomplishing the work of presenting the complete interpretation of the book of Daniel to God’s last day people. Daniel represents God’s last day people, who, in the book of Revelation, are the one hundred and forty-four thousand. As such, the one hundred and forty-four thousand awaken to recognize they have been scattered, as represented by Daniel in chapter nine. They also awaken to the understanding that the great test by which their eternal destiny is decided is the image of the beast test, which takes place before they are sealed, and before probation closes at the Sunday law in the United States. They are mourning the disappointment that confronted them on July 18, 2020, and in that condition, they are given a view of Christ in the Most Holy Place, as represented by Isaiah in chapter six.

Danielin kymmenennessä luvussa Gabriel suorittaa tehtävää esittää Danielin kirjan täydellinen tulkinta Jumalan viimeisten päivien kansalle. Daniel edustaa Jumalan viimeisten päivien kansaa, joka Ilmestyskirjassa on ne sataneljäkymmentäneljätuhatta. Sen tähden sataneljäkymmentäneljätuhatta havahtuvat tunnistamaan, että heidät on hajotettu, niin kuin Daniel edustaa yhdeksännessä luvussa. He havahtuvat myös ymmärtämään, että suuri koetus, jossa heidän iankaikkinen kohtalonsa ratkaistaan, on pedon kuvan koetus, joka tapahtuu ennen kuin heidät sinetöidään ja ennen kuin koetusaika päättyy Yhdysvalloissa sunnuntailain voimaantullessa. He surevat pettymystä, joka kohtasi heitä 18. heinäkuuta 2020, ja siinä tilassa heille annetaan näky Kristuksesta kaikkeinpyhimmässä, niin kuin Jesaja edustaa kuudennessa luvussa.

That vision, as represented by both Daniel and Isaiah allows them to see their corrupted condition before the Lord of glory, and both are humbled into the dust. Isaiah then hears the question asking who God would send to His people, and Isaiah volunteers, but he is first purified.

Tuo näky, sellaisena kuin sekä Daniel että Jesaja sen esittävät, antaa heidän nähdä oman turmeltuneen tilansa kirkkauden Herran edessä, ja molemmat nöyrtyvät tomuun asti. Sen jälkeen Jesaja kuulee kysymyksen siitä, kenet Jumala lähettäisi kansansa luo, ja Jesaja tarjoutuu, mutta hänet puhdistetaan ensin.

> Then said I, Woe is me! for I am undone; because I am a man of unclean lips, and I dwell in the midst of a people of unclean lips: for mine eyes have seen the King, the Lord of hosts. Then flew one of the seraphims unto me, having a live coal in his hand, which he had taken with the tongs from off the altar: And he laid it upon my mouth, and said, Lo, this hath touched thy lips; and thine iniquity is taken away, and thy sin purged. Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. Isaiah 6:5–8.

> Silloin minä sanoin: Voi minua! Minä hukun, sillä minä olen mies, jolla on saastaiset huulet, ja minä asun kansan keskellä, jolla on saastaiset huulet; sillä minun silmäni ovat nähneet Kuninkaan, Herran Sebaotin. Silloin yksi serafeista lensi minun luokseni, kädessään hehkuva hiili, jonka hän oli pihdeillä ottanut alttarilta. Ja hän kosketti sillä minun suutani ja sanoi: Katso, tämä on koskettanut sinun huuliasi; niin on sinun pahat tekosi poistettu ja sinun syntisi sovitettu. Ja minä kuulin Herran äänen sanovan: Kenenkä minä lähetän, ja kuka menee meidän puolestamme? Niin minä sanoin: Katso, tässä minä olen, lähetä minut. Jesaja 6:5–8.

Isaiah was purified with a coal from off the altar, and Daniel was purified by beholding the looking glass causative vision, that causes the beholder to change into the image he beholds. Isaiah is told to take the message to a people who hearing do not hear, and seeing do not see.

Jesaja puhdistettiin alttarilta otetulla hiilellä, ja Daniel puhdistettiin katselemalla peilin kaltaista vaikuttavaa näkyä, joka saa katselijan muuttumaan sen kuvan kaltaiseksi, jota hän katselee. Jesajalle sanotaan, että hänen tulee viedä sanoma kansalle, joka kuullen ei kuule ja nähden ei näe.

> And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:9, 10.

> Ja hän sanoi: Mene ja sano tälle kansalle: Kuulkaa yhä uudestaan, mutta älkää ymmärtäkö; nähkää yhä uudestaan, mutta älkää käsittäkö. Paaduta tämän kansan sydän, turruta heidän korvansa ja sulje heidän silmänsä, ettei he näkisi silmillään eikä kuulisi korvillaan eikä ymmärtäisi sydämellään eikä kääntyisi ja tulisi parannetuksi. Jesaja 6:9, 10.

Isaiah wishes to know how long he must interact with the people who understand and perceive not, so he asks the question of, “how long?”

Jesaja tahtoo tietää, kuinka kauan hänen on oltava tekemisissä niiden ihmisten kanssa, jotka eivät ymmärrä eivätkä käsitä, ja niin hän esittää kysymyksen: ”Kuinka kauan?”

> Then said I, Lord, how long? And he answered, Until the cities be wasted without inhabitant, and the houses without man, and the land be utterly desolate, And the Lord have removed men far away, and there be a great forsaking in the midst of the land. Isaiah 6:11, 12.

> Ja minä sanoin: Herra, kuinka kauan? Niin hän vastasi: Kunnes kaupungit ovat hävitetyt, niin ettei niissä ole asukasta, ja talot, niin ettei niissä ole ihmistä, ja maa on peräti autio; ja Herra on siirtänyt ihmiset kauas pois, ja suuri hylkääminen on keskellä maata. Jesaja 6:11, 12.

The land that is the subject of Bible prophecy in the last days is the United States, who is “utterly desolated,” when national ruin is brought about by the national apostasy of the Sunday law. Verse forty-one of Daniel eleven, has been typified by verse sixteen of the same chapter. In verse forty-one the “great forsaking in the midst of the land” is identified as “many” being overthrown. Isaiah’s message, which was referred to by Jesus, when He addressed the quibbling Jews in His history among men, identifies that when a former covenant people are being passed by, they then have ears and eyes that do not understand or perceive. Isaiah’s message represents the final call to Laodicean Adventism, which ends at the Sunday law, where Laodicean Adventism is spewed out of the mouth of the Lord.

Maa, joka on Raamatun lopunajan profetian kohteena, on Yhdysvallat, joka on ”perin pohjin hävitetty”, kun kansallinen perikato saatetaan voimaan sunnuntailain kansallisen luopumuksen kautta. Danielin kirjan yhdennen toista luvun neljäskymmenesensimmäinen jae on saanut esikuvansa saman luvun kuudennessatoista jakeessa. Neljäskymmenesensimmäisessä jakeessa ”suuri hylkääminen maan keskellä” yksilöidään siten, että ”monet” kukistuvat. Jesajan sanoma, johon Jeesus viittasi puhuessaan saivarteleville juutalaisille oman ihmiselämänsä historian aikana, osoittaa, että kun entinen liittokansa sivuutetaan, sillä on silloin korvat ja silmät, jotka eivät ymmärrä eivätkä käsitä. Jesajan sanoma edustaa viimeistä kutsua Laodikean adventismille, joka päättyy sunnuntailakiin, jolloin Laodikean adventismi syljetään pois Herran suusta.

> He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. Daniel 11:41.

> Hän tunkeutuu myös ihanaan maahan, ja monet maat kukistuvat; mutta nämä pelastuvat hänen kädestään: Edom, Moab ja ammonilaisten pääosa. Daniel 11:41.

Isaiah and Daniel are given the responsibility to present the final call to Laodicea, and at Daniel’s third touch in chapter ten he is strengthened for the task.

Jesajalle ja Danielille annetaan vastuu esittää viimeinen kutsu Laodikealle, ja Danielin kolmannen kosketuksen kohdalla kymmenennessä luvussa hänet vahvistetaan tätä tehtävää varten.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Daniel 10:18, 19.

> Ja taas tuli luokseni eräs, miehenkaltaiselta näyttävä, ja kosketti minua sekä vahvisti minua. Ja hän sanoi: Älä pelkää, sinä suuresti rakastettu mies; rauha olkoon sinulle. Ole luja, niin, ole luja. Ja kun hän oli puhunut minulle, minä vahvistuin ja sanoin: Puhukoon herrani, sillä sinä olet vahvistanut minua. Daniel 10:18, 19.

Daniel was strengthened to give the message that he came to understand when Michael descended in chapter ten. Isaiah was informed that he would need to give the message until the Sunday law. At the Sunday law a remnant would be established.

Daniel vahvistettiin välittämään se sanoma, jonka hän tuli ymmärtämään, kun Miikael laskeutui alas kymmenennessä luvussa. Jesajalle ilmoitettiin, että hänen tulisi välittää sanomaa sunnuntailakiin asti. Sunnuntailain aikana jäännös perustettaisiin.

> Then said I, Lord, how long? And he answered, Until the cities be wasted without inhabitant, and the houses without man, and the land be utterly desolate, And the Lord have removed men far away, and there be a great forsaking in the midst of the land. But yet in it shall be a tenth, and it shall return, and shall be eaten: as a teil tree, and as an oak, whose substance is in them, when they cast their leaves: so the holy seed shall be the substance thereof. Isaiah 6:11–13.

> Ja minä sanoin: Herra, kuinka kauan? Ja hän vastasi: Kunnes kaupungit ovat autioina, ilman asukasta, ja talot ilman ihmistä, ja maa on täysin autioitunut, ja Herra on vienyt ihmiset kauas pois, ja suuri hylkääminen on keskellä maata. Mutta vielä siihen jää kymmenesosa, ja se palaa ja joutuu hävitettäväksi; niin kuin terebinttipuu ja niin kuin tammi, joiden kanto jää niihin, kun ne pudottavat lehtensä: niin pyhä siemen on sen kanto. Jesaja 6:11–13.

When there would be “a great forsaking in the midst of the land” (at the Sunday law), there would be manifested a “tenth,” whose “substance” is “the holy seed.” The root of the Hebrew word translated as “tenth,” is “tithe.” The Lord will have a “tithe” that have “returned,” at the Sunday law.

Kun ”maan keskellä” tapahtuisi ”suuri hylkääminen” (sunnuntailain aikaan), tulisi ilmi ”kymmenesosa”, jonka ”ydin” on ”pyhä siemen”. Sen heprealaisen sanan juuri, joka on käännetty sanalla ”kymmenesosa”, on ”kymmenys”. Herralla on sunnuntailain aikaan oleva ”kymmenys” niistä, jotka ovat ”palanneet”.

> And all the tithe of the land, whether of the seed of the land, or of the fruit of the tree, is the Lord’s: it is holy unto the Lord. And if a man will at all redeem ought of his tithes, he shall add thereto the fifth part thereof. And concerning the tithe of the herd, or of the flock, even of whatsoever passeth under the rod, the tenth shall be holy unto the Lord. Leviticus 27:30–32.

> Ja kaikki maan kymmenykset, olipa se maan siemenestä tai puun hedelmästä, ovat Herran: ne ovat pyhät Herralle. Ja jos joku tahtoo lunastaa jotakin kymmenyksistään, lisätköön siihen viidennen osan. Ja karjan tai lauman kymmenyksestä, kaikesta, mikä kulkee sauvan alitse, joka kymmenes olkoon pyhä Herralle. 3. Mooseksen kirja 27:30–32.

The “tenth” that “returns” are holy unto the Lord, and they are the Lord’s portion.

Se ”kymmenesosa”, joka ”palaa”, on pyhä Herralle, ja se on Herran osa.

> For the Lord’s portion is his people; Jacob is the lot of his inheritance. Deuteronomy 32:9.

> Sillä Herran osa on hänen kansansa, Jaakob on hänen perintöosansa arpa. 5. Mooseksen kirja 32:9.

Those who have returned before the Sunday law, are those represented by Jeremiah who have suffered the first disappointment, to whom the Lord had promised that if they would return, they would be the Lord’s mouth, or His spokesmen.

Ne, jotka ovat palanneet ennen sunnuntailakia, ovat niitä, joita Jeremias edustaa ja jotka ovat kokeneet ensimmäisen pettymyksen; heille Herra oli luvannut, että jos he palaisivat, he olisivat Herran suu eli Hänen puhemiehensä.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brazen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:16–21.

> Sinun sanasi tulivat, ja minä söin ne; ja sinun sanasi olivat minulle sydämeni ilo ja riemu, sillä minut on kutsuttu sinun nimelläsi, Herra, Jumala Sebaot. En istunut pilkkaajien seurassa enkä iloinnut; minä istuin yksinäni sinun kätesi tähden, sillä sinä olit täyttänyt minut kiivaudella. Miksi on kipuni ainainen ja haavani parantumaton, se, joka ei tahdo parantua? Oletko sinä minulle aivan kuin valheellinen puro, kuin vedet, jotka ehtyvät? Sentähden, näin sanoo Herra: Jos sinä palaat, niin minä annan sinun jälleen seisoa edessäni; ja jos erotat kalliin halpahintaisesta, sinä saat olla minun suuni. He palatkoot sinun tykösi, mutta älä sinä palaja heidän tykönsä. Ja minä teen sinut tälle kansalle lujaksi vaskimuuriksi; ja he sotivat sinua vastaan, mutta eivät voita sinua, sillä minä olen sinun kanssasi pelastaakseni sinut ja vapauttaakseni sinut, sanoo Herra. Ja minä pelastan sinut pahojen kädestä ja lunastan sinut väkivaltaisten kädestä. Jeremia 15:16–21.

The remnant or tenth that returns in Isaiah’s testimony were to be eaten, for they were given God’s message, and His Word was to be eaten. They were those who would be God’s mouth, and in so doing they would present God’s Word that was to be eaten by those seeking salvation. Jeremiah did not sit in the “assembly of mockers,” for, as with Daniel, when he saw the vision the “assembly of mockers” fled. Jeremiah had thought God lied to him, for God’s hand had allowed the first disappointment of April 19, 1844 in Millerite history, and July 18, 2020 in the last days. The promise for Jeremiah was that if he would “return,” and in Isaiah’s passage, the “tenth” “returns.”

Jesajan todistuksessa oleva jäännös eli kymmenesosa, joka palaa, oli syötävä, sillä heille annettiin Jumalan sanoma, ja Hänen Sanansa oli syötävä. He olivat niitä, jotka olisivat Jumalan suu, ja siten he esittäisivät Jumalan Sanan, joka oli syötävä niiden toimesta, jotka etsivät pelastusta. Jeremia ei istunut ”pilkkaajien seurassa”, sillä samoin kuin Danielin kohdalla, kun hän näki näyn, ”pilkkaajien seura” pakeni. Jeremia oli ajatellut, että Jumala oli valehdellut hänelle, sillä Jumalan käsi oli sallinut ensimmäisen pettymyksen 19. huhtikuuta 1844 milleriläisessä historiassa ja 18. heinäkuuta 2020 viimeisinä päivinä. Jeremialle annettu lupaus oli, että jos hän ”palaisi”, niin Jesajan kohdassa ”kymmenesosa” ”palaa”.

If Jeremiah “returns,” he is part of Isaiah’s “tenth,” which is holy, and is the Lord’s portion, whose “substance,” is in them. The Hebrew word “substance” means a pillar, and to be made into a “pillar,” is the promise given to the Philadelphians.

Jos Jeremia ”palajaa”, hän kuuluu Jesajan ”kymmenesosaan”, joka on pyhä ja on Herran osa, joissa on heidän ”olemuksensa”. Heprean sana ”olemuksella” tarkoittaa pylvästä, ja ”pylvääksi” tekeminen on filadelfialaisille annettu lupaus.

> Him that overcometh will I make a pillar in the temple of my God, and he shall go no more out: and I will write upon him the name of my God, and the name of the city of my God, which is new Jerusalem, which cometh down out of heaven from my God: and I will write upon him my new name. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:12, 13.

> Joka voittaa, sen minä teen pylvääksi Jumalani temppeliin, eikä hän enää koskaan lähde sieltä ulos; ja minä kirjoitan häneen Jumalani nimen ja Jumalani kaupungin nimen, sen uuden Jerusalemin, joka laskeutuu alas taivaasta minun Jumalani tyköä, sekä oman uuden nimeni. Jolla on korva, se kuulkoon, mitä Henki seurakunnille sanoo. Ilmestys 3:12, 13.

The “pillar,” that is their “substance,” represents the combination of Divinity and humanity, for Christ is the “pillar” that supports the temple.

”Pylväs”, toisin sanoen heidän ”olemuksensa”, edustaa jumaluuden ja ihmisyyden yhdistymistä, sillä Kristus on se ”pylväs”, joka kannattaa temppeliä.

> “While in this state of despondency I had a dream that made a deep impression upon my mind. I dreamed of seeing a temple, to which many persons were flocking. Only those who took refuge in that temple would be saved when time should close. All who remained outside would be forever lost. The multitudes without who were going about their various ways, derided and ridiculed those who were entering the temple, and told them that this plan of safety was a cunning deception, that in fact there was no danger whatever to avoid. They even laid hold of some to prevent them from hastening within the walls.

> ”Ollessani tässä masennuksen tilassa näin unen, joka teki mieleeni syvän vaikutuksen. Näin unessa temppelin, johon monet ihmiset virtasivat. Vain ne, jotka etsivät turvaa tuosta temppelistä, pelastuisivat, kun armonaika päättyisi. Kaikki, jotka jäisivät sen ulkopuolelle, hukkuisivat iäksi. Ulkopuolella olevat joukot, jotka kulkivat eri teitään, pilkkasivat ja ivasivat niitä, jotka menivät temppeliin, ja sanoivat heille, että tämä pelastussuunnitelma oli kavala petos, eikä todellisuudessa ollut mitään vaaraa, jota välttää. He kävivät jopa muutamien kimppuun estääkseen heitä kiirehtimästä muurien sisäpuolelle.

> “Fearing to be ridiculed, I thought best to wait until the multitude dispersed, or until I could enter unobserved by them. But the numbers increased instead of diminishing, and fearful of being too late, I hastily left my home and pressed through the crowd. In my anxiety to reach the temple I did not notice or care for the throng that surrounded me. On entering the building, I saw that the vast temple was supported by one immense pillar, and to this was tied a lamb all mangled and bleeding. We who were present seemed to know that this lamb had been torn and bruised on our account. All who entered the temple must come before it and confess their sins.

> “Peläten joutuvani pilkan kohteeksi pidin parhaana odottaa, kunnes väkijoukko hajaantuisi tai kunnes voisin astua sisään heidän huomaamattaan. Mutta väenpaljous lisääntyi vähenemisen sijasta, ja peläten myöhästyväni minä kiireesti lähdin kotoani ja tunkeuduin väkijoukon läpi. Ahdistuksessani päästä temppeliin en huomannut enkä välittänyt tungoksesta, joka ympäröi minua. Astuessani rakennukseen näin, että tuota suunnattoman suurta temppeliä kannatti yksi valtava pylväs, ja siihen oli sidottu karitsa, pahoin raadeltu ja verta vuotava. Me läsnäolijat näytimme tietävän, että tämä karitsa oli revitty ja runneltu meidän tähtemme. Kaikkien, jotka astuivat temppeliin, täytyi tulla sen eteen ja tunnustaa syntinsä.

> “Just before the lamb were elevated seats, upon which sat a company looking very happy. The light of heaven seemed to shine upon their faces, and they praised God and sang songs of glad thanksgiving that seemed like the music of the angels. These were they who had come before the lamb, confessed their sins, received pardon, and were now waiting in glad expectation of some joyful event.

> Juuri Karitsan edessä oli korotettuja istuimia, joilla istui joukko, joka näytti hyvin onnelliselta. Taivaan valo näytti loistavan heidän kasvoillaan, ja he ylistivät Jumalaa ja lauloivat iloisen kiitoksen lauluja, jotka kuulostivat enkelten musiikilta. Nämä olivat niitä, jotka olivat tulleet Karitsan eteen, tunnustaneet syntinsä, saaneet anteeksiannon ja odottivat nyt iloisessa odotuksessa jotakin riemullista tapahtumaa.

> “Even after I had entered the building, a fear came over me, and a sense of shame that I must humble myself before these people. But I seemed compelled to move forward, and was slowly making my way around the pillar in order to face the lamb, when a trumpet sounded, the temple shook, shouts of triumph arose from the assembled saints, an awful brightness illuminated the building, then all was intense darkness. The happy people had all disappeared with the brightness, and I was left alone in the silent horror of night. I awoke in agony of mind and could hardly convince myself that I had been dreaming. It seemed to me that my doom was fixed, that the Spirit of the Lord had left me, never to return.” Testimonies, volume 1, 27.

> ”Senkin jälkeen kun olin astunut rakennukseen, pelko valtasi minut, ja tunsin häpeää siitä, että minun täytyi nöyrtyä näiden ihmisten edessä. Mutta näytti siltä, että jokin pakotti minua etenemään, ja olin hitaasti kiertämässä pylvään ympäri voidakseni kohdata karitsan, kun pasuuna soi, temppeli vavahti, voitonhuudot kohosivat koolla olevilta pyhiltä, pelottava kirkkaus valaisi rakennuksen, ja sitten kaikki peittyi syvään pimeyteen. Kaikki nuo onnelliset ihmiset olivat kadonneet kirkkauden mukana, ja minä jäin yksin yön äänettömään kauhuun. Heräsin sieluntuskassa ja tuskin saatoin vakuuttua siitä, että olin nähnyt unta. Minusta tuntui, että kohtaloni oli sinetöity, että Herran Henki oli jättänyt minut eikä koskaan enää palaisi.” Testimonies, osa 1, 27.

The “substance,” that is within the tenth that returns is the “pillar” who supports the temple. Daniel saw the causative vision of the Lamb that was hung upon the pillar, and the Lamb was the “pillar”. When Daniel saw that great vision, he was changed into the image of the pillar, and Isaiah’s tenth, likewise have the “substance” (the pillar), within them, and that substance is to be “eaten”, by all who would enter the temple. Those who enter the temple, and eat the substance, are God’s other flock who respond to the message of the ensign that is lifted up at the Sunday law, when there is a great forsaking in the land. The “holy seed,” that is Isaiah’s substance, is the Lamb that was slain from the foundation of the world.

Palautuvan kymmenyksen sisällä oleva ”olemus” on ”pylväs”, joka kannattelee temppeliä. Daniel näki Karitsan syy-yhteyden paljastavan näyn, Karitsan, joka oli ripustettu pylvääseen, ja Karitsa oli ”pylväs”. Kun Daniel näki tuon suuren näyn, hän muuttui pylvään kuvaksi, ja samoin Jesajan kymmenyksellä on sisällään ”olemus” (pylväs), ja tuo olemus on määrä ”syödä” kaikkien niiden, jotka tahtovat astua temppeliin. Ne, jotka astuvat temppeliin ja syövät olemuksen, ovat Jumalan toinen lauma, joka vastaa tunnusmerkin sanomaan, kun se kohotetaan sunnuntailain aikaan, jolloin maassa on suuri luopumus. ”Pyhä siemen”, joka on Jesajan olemus, on Karitsa, joka on teurastettu maailman perustamisesta asti.

The tenth who return will be delivered out of the hand of the wicked, when at the Sunday law the separation of Philadelphia and Laodicea is fixed for eternity, and many are then overthrown. Those overthrown are identified as the wicked who do not understand. They will also be delivered out of the hand of the terrible, for they will not receive the mark of the beast.

Kymmenesosa niistä, jotka palaavat, pelastetaan jumalattoman kädestä, kun sunnuntailain aikana Filadelfian ja Laodikean välinen ero tehdään iankaikkisesti pysyväksi, ja monet silloin kukistetaan. Kukistetut tunnistetaan niiksi jumalattomiksi, jotka eivät ymmärrä. Heidät pelastetaan myös hirmuisen kädestä, sillä he eivät ota pedon merkkiä.

> Thus saith the Lord God; I will also make the multitude of Egypt to cease by the hand of Nebuchadrezzar king of Babylon. He and his people with him, the terrible of the nations, shall be brought to destroy the land: and they shall draw their swords against Egypt, and fill the land with the slain. And I will make the rivers dry, and sell the land into the hand of the wicked: and I will make the land waste, and all that is therein, by the hand of strangers: I the Lord have spoken it. Isaiah 30:10–12.

> Näin sanoo Herra, Herra: Minä lopetan myös Egyptin paljouden Babylonin kuninkaan Nebukadressarin käden kautta. Hän ja hänen kansansa hänen kanssaan, kansakuntien hirmuisimmat, tuodaan hävittämään maata; ja he paljastavat miekkansa Egyptiä vastaan ja täyttävät maan surmatuilla. Ja minä kuivatan virrat, ja annan maan jumalattomien käsiin; ja minä autioitan maan ja kaiken, mitä siinä on, muukalaisten käden kautta: minä, Herra, olen sen puhunut. Jesaja 30:10–12.

The “terrible of nations” is the proxy army of the king of the north. The ensign that is lifted up at the Sunday law are delivered out of the hand of the foolish, or wicked virgins, and are also delivered out of the hand of the terrible of nations. The issue that we are addressing here is that Isaiah, and Daniel, and Jeremiah, and Ezekiel, and John are all used to represent the resurrection and empowerment of the one hundred and forty-four thousand who return from the disappointment of July 18, 2020. In Daniel’s final vision, the vision given by the river Hiddekel, Daniel is made to understand both the internal and external visions of God’s prophetic Word, and he is strengthened to present that message.

“Kansojen kauhistus” on pohjoisen kuninkaan sijaisarmeija. Viirin, joka nostetaan ylös sunnuntailain aikana, vapautetaan tyhmien eli jumalattomien neitsyiden kädestä, ja heidät vapautetaan myös kansojen kauhistuksen kädestä. Kysymys, jota tässä käsittelemme, on se, että Jesajaa, Danielia, Jeremiaa, Hesekieliä ja Johannesta käytetään kaikki edustamaan niiden sadan neljänkymmenenneljän tuhannen ylösnousemusta ja voimaannuttamista, jotka palaavat 18. heinäkuuta 2020 tapahtuneesta pettymyksestä. Danielin viimeisessä näyssä, Hiddekel-joen luona annetussa näyssä, Daniel saatetaan ymmärtämään sekä Jumalan profeetallisen sanan sisäiset että ulkoiset näyt, ja häntä vahvistetaan esittämään tuo sanoma.

The message of the internal and external is brought together with the prophetic definition of the head, or “fortress,” in verse ten, which identifies the Ukraine war that is currently being carried out by Putin. That key of identifying the head, has an internal and external application, and the beginning of that war marks the period when both heads become a subject of prophecy. The fortress or head as Russia identifies the second proxy war, that leads to the third proxy war, which marks the beginning of World War III, as typified by the battle of Panium in verse fifteen.

Sisäisen ja ulkoisen sanoma yhdistyy jakeessa kymmenen pään eli ”linnoituksen” profeetalliseen määritelmään, joka yksilöi Ukrainan sodan, jota Putin parhaillaan käy. Tuolla pään tunnistamisen avaimella on sisäinen ja ulkoinen sovellus, ja tuon sodan alku merkitsee ajanjaksoa, jolloin molemmista päistä tulee profetian kohde. Linnoitus eli pää, joka on Venäjä, yksilöi toisen sijaissodan, joka johtaa kolmanteen sijaissotaan, joka merkitsee kolmannen maailmansodan alkua, kuten jakeessa viisitoista Paniumin taistelun kautta esikuvallisesti kuvataan.

Verse sixteen is the Sunday law, and therefore from 2014, when the Ukrainian war commenced, as represented in verses eleven and twelve, until the Sunday law the final work involved with the sealing of God’s people is accomplished. Gabriel’s interpretation in Daniel chapter eleven, represents the message that sanctifies, or seals God’s people. To miss that fact is to miss everything. The prophecy that is unsealed, which in the book of Revelation is called the Revelation of Jesus Christ, and which the book of Revelation identifies as being unsealed just before the close of probation, is a specific passage from the book of Daniel.

Jae kuusitoista on sunnuntailaki, ja sen vuoksi vuodesta 2014, jolloin Ukrainan sota alkoi, kuten jakeissa yksitoista ja kaksitoista esitetään, aina sunnuntailakiin saakka saatetaan päätökseen viimeinen työ, joka liittyy Jumalan kansan sinetöimiseen. Gabrielin selitys Danielin kirjan luvussa yksitoista edustaa sanomaa, joka pyhittää eli sinetöi Jumalan kansan. Tämän tosiasian sivuuttaminen on kaiken sivuuttamista. Se profetia, joka avataan ja jota Ilmestyskirjassa kutsutaan Jeesuksen Kristuksen ilmestykseksi ja jonka Ilmestyskirja osoittaa avattavan juuri ennen armonaikojen päättymistä, on tietty kohta Danielin kirjasta.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> Ja hän sanoo minulle: Älä sinetöi tämän kirjan profetian sanoja, sillä aika on lähellä. Se, joka on väärämielinen, tehköön yhä vääryyttä; ja se, joka on saastainen, saastukoon yhä; ja se, joka on vanhurskas, harjoittakoon yhä vanhurskautta; ja se, joka on pyhä, pyhittyköön yhä. Ilmestys 22:10, 11.

In the last days, there is a specific time when the final prophecy is unsealed, for the verse says “the time is at hand.” That very expression located in the final chapter of Revelation is found also in the first chapter.

Viimeisinä päivinä on määrätty aika, jolloin lopullinen profetia avataan sineteistään, sillä jakeessa sanotaan: ”aika on lähellä.” Juuri sama ilmaus, joka on Ilmestyskirjan viimeisessä luvussa, esiintyy myös ensimmäisessä luvussa.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:1–3.

> Jeesuksen Kristuksen ilmestys, jonka Jumala antoi hänelle, näyttääkseen palvelijoillensa, mitä pian on tapahtuva; ja hän lähetti enkelinsä ja antoi sen tiedoksi palvelijallensa Johannekselle, joka todisti Jumalan sanan ja Jeesuksen Kristuksen todistuksen ja kaiken, minkä hän näki. Autuas se, joka lukee, ja autuaat ne, jotka kuulevat tämän profetian sanat ja ottavat vaarin siitä, mitä siihen on kirjoitettu; sillä aika on lähellä. Ilmestys 1:1–3.

Two hundred and twenty, and therefore twenty-two, are symbols of the combination of Divinity with humanity, and the final work of the third angel, which is the sealing of the one hundred and forty-four thousand, is accomplished within the prophetic context of the parable of the ten virgins. The wise virgins of the last days suffered their first disappointment on July 18, 2020, and they were scattered as dead bones in the street of Revelation chapter eleven, until July of 2023, twenty-two years after the sealing process began in 2001. The “time was then at hand,” and the Lord then raised up a “voice in the wilderness” who had received the message from Gabriel, who had received it from Christ, who had received it from the Father.

Kaksisataa kaksikymmentä, ja sen tähden kaksikymmentäkaksi, ovat jumaluuden ja ihmisyyden yhdistymisen symboleja, ja kolmannen enkelin viimeinen työ, joka on sadanneljänkymmenenneljän tuhannen sinetöiminen, toteutuu kymmenen neitsyen vertauksen profeetallisessa asiayhteydessä. Viisaat neitsyet viimeisinä päivinä kärsivät ensimmäisen pettymyksensä 18. heinäkuuta 2020, ja he olivat hajallaan kuin kuolleet luut Ilmestyskirjan yhdestoista luvun kadulla aina heinäkuuhun 2023 saakka, kaksikymmentäkaksi vuotta sen jälkeen, kun sinetöimisprosessi alkoi vuonna 2001. ”Aika oli silloin käsillä”, ja Herra nosti silloin esiin ”äänen erämaassa”, joka oli saanut sanoman Gabrielilta, joka oli saanut sen Kristukselta, joka oli saanut sen Isältä.

The voice then began to send the message to the churches, and it has been sent in the electronic fashion where it can be read and or heard, currently in over sixty languages. The portion of prophecy that was unsealed, that is that message is found in the book of Daniel.

Sitten ääni alkoi lähettää sanomaa seurakunnille, ja se on lähetetty sähköisessä muodossa, jossa se voidaan lukea ja/tai kuulla, tällä hetkellä yli kuudellakymmenellä kielellä. Se profetian osa, joka avattiin, nimittäin tuo sanoma, löytyy Danielin kirjasta.

> “The book that was sealed is not the Revelation, but that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days. The angel commanded, ‘But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end.’ Daniel 12:4.” Acts of the Apostles, 585.

> ”Sinetöity kirja ei ole Ilmestyskirja, vaan se osa Danielin profetiaa, joka liittyy viimeisiin päiviin. Enkeli käski: ’Mutta sinä, Daniel, sulje nämä sanat ja sinetöi kirja lopun aikaan saakka.’ Daniel 12:4.” Apostolien teot, 585.

The “portion of the prophecy of Daniel relating to the last days,” is verse forty. It is not simply verse forty, it is the portion of verse forty that is represented after the time of the end in 1989, and before the Sunday law of verse forty-one. The history of verse forty that has no mention within the verse itself is the portion of prophecy relating to the last days that was sealed up, and that since July, 2023 has been being unsealed for those who choose to see and hear.

Danielin profetian ”osa, joka koskee viimeisiä päiviä”, on jae neljäkymmentä. Se ei ole yksinkertaisesti jae neljäkymmentä; se on se osa jakeesta neljäkymmentä, joka sijoittuu vuoden 1989 lopun ajan jälkeen ja ennen jakeen neljäkymmentäyksi sunnuntailakia. Se jakeen neljäkymmenen historian osa, jota ei itse jakeessa lainkaan mainita, on se profetian osa, joka koskee viimeisiä päiviä ja joka oli sinetöity, mutta jota on heinäkuusta 2023 lähtien avattu niille, jotka valitsevat nähdä ja kuulla.

Verse forty records nothing of the history that follows the collapse of the Soviet Union in 1989, until the Sunday law of verse forty-one, but it does provide the prophetic platform that other lines of prophecy are to be placed upon. Those who are unwilling to see and hear that the methodology of line upon line is the latter rain methodology do not have the ability to see the hidden history of verse forty, and that is the history that is the Revelation of Jesus Christ, which Gabriel came to interpret for John and Daniel.

Neljäskymmenes jae ei kirjaa mitään siitä historiasta, joka seuraa Neuvostoliiton romahtamista vuonna 1989, aina neljännenkymmenennen ensimmäisen jakeen sunnuntailakiin saakka, mutta se tarjoaa profeetallisen perustan, jolle muut profetian linjat on asetettava. Niillä, jotka eivät ole halukkaita näkemään ja kuulemaan, että metodologia ”rivi rivin päälle” on myöhäissateen metodologia, ei ole kykyä nähdä neljännenkymmenennen jakeen kätkettyä historiaa, ja tuo historia on Jeesuksen Kristuksen ilmestys, jonka Gabriel tuli tulkitsemaan Johannekselle ja Danielille.

We will continue this study in the next article.

Jatkamme tätä tutkielmaa seuraavassa artikkelissa.

> “At Berea Paul again commenced his work by going into the synagogue of the Jews to preach the gospel of Christ. He says of them, ‘These were more noble than those in Thessalonica, in that they received the word with all readiness of mind, and searched the Scriptures daily, whether those things were so. Therefore many of them believed; also of honorable women which were Greeks, and of men, not a few.’

> Beroiassa Paavali aloitti jälleen työnsä menemällä juutalaisten synagogaan saarnaamaan Kristuksen evankeliumia. Hän sanoo heistä: ”Nämä olivat jalomielisempiä kuin Tessalonikassa olevat, sillä he ottivat sanan vastaan kaikella alttiudella ja tutkivat joka päivä Kirjoituksia, oliko asia niin. Sen tähden monet heistä uskoivat, samoin useat arvossapidetyt kreikkalaiset naiset sekä miehet, eikä vähäinen joukko.”

> “In the presentation of the truth, those who honestly desire to be right will be awakened to a diligent searching of the Scriptures. This will produce results similar to those that attended the labors of the apostles in Berea. But those who preach the truth in these days meet many who are the opposite of the Bereans. They cannot controvert the doctrine presented to them, yet they manifest the utmost reluctance to investigate the evidence offered in its favor, and assume that even if it is the truth it is a matter of little consequence whether or not they accept it as such. They think that their old faith and customs are good enough for them. But the Lord, who sent out his ambassadors with a message to the world, will hold the people responsible for the manner in which they treat the words of his servants. God will judge all according to the light which has been presented to them, whether it is plain to them or not. It is their duty to investigate as did the Bereans. The Lord says through the prophet Hosea: ‘My people are destroyed for lack of knowledge; because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee.’

> ”Totuuden esittämisen yhteydessä ne, jotka vilpittömästi haluavat olla oikeassa, herätetään ahkeraan Raamatun tutkimiseen. Tämä tuottaa samanlaisia tuloksia kuin ne, jotka liittyivät apostolien työhön Bereassa. Mutta ne, jotka näinä päivinä saarnaavat totuutta, kohtaavat monia, jotka ovat berealaisille vastakkaisia. He eivät kykene kumoamaan heille esitettyä oppia, mutta silti he osoittavat mitä suurinta haluttomuutta tutkia sen puolesta tarjottuja todisteita ja olettavat, että vaikka se olisikin totuus, sillä on vain vähäinen merkitys, hyväksyvätkö he sen sellaisena vai eivät. He ajattelevat, että heidän vanha uskonsa ja tapansa ovat heille kyllin hyviä. Mutta Herra, joka lähetti lähettiläänsä sanoman kanssa maailmaan, pitää kansaa vastuullisena siitä tavasta, jolla he kohtelevat palvelijoidensa sanoja. Jumala tuomitsee kaikki sen valon mukaan, joka heille on esitetty, olipa se heille selvä tai ei. Heidän velvollisuutensa on tutkia, kuten berealaiset tekivät. Herra sanoo profeetta Hoosean kautta: ’Minun kansani joutuu häviöön tiedon puutteen tähden; koska sinä olet hyljännyt tiedon, minäkin hylkään sinut.’”

> “The minds of the Bereans were not narrowed by prejudice, and they were willing to investigate and receive the truths preached by the apostles. If the people of our time would follow the example of the noble Bereans, in searching the Scriptures daily, and in comparing the messages brought to them with what is there recorded, there would be thousands loyal to God’s law where there is one today. But many who profess to love God have no desire to change from error to truth, and they cling to the pleasing fables of the last days. Error blinds the mind and leads from God; but truth gives light to the mind, and life to the soul.” Sketches from the Life of Paul, 87, 88.

> ”Beroealaisten mielet eivät olleet ennakkoluulojen kaventamat, ja he olivat halukkaita tutkimaan ja vastaanottamaan apostolien saarnaamat totuudet. Jos meidän aikamme ihmiset seuraisivat näiden jalomielisten beroealaisten esimerkkiä tutkimalla Kirjoituksia päivittäin ja vertaamalla heille tuotua sanomaa siihen, mitä niihin on kirjoitettu, olisi tänä päivänä tuhansia Jumalan laille uskollisia siellä, missä nyt on yksi. Mutta monilla, jotka tunnustavat rakastavansa Jumalaa, ei ole halua vaihtaa erehdystä totuuteen, ja he pitävät kiinni viimeisten päivien miellyttävistä taruista. Erehdys sokaisee mielen ja vie pois Jumalasta, mutta totuus antaa valoa mielelle ja elämää sielulle.” Sketches from the Life of Paul, 87, 88.

Back to Articles