Article

# The Book of Daniel - Number Sixty-Seven

Danielin kirja - numero kuusikymmentäseitsemän

Prophetic Insights: Islam, September 11, 2001, and the Day of the East Wind

Profeetallisia näkemyksiä: islam, 11. syyskuuta 2001 ja itätuulen päivä

Author

Jeff Pippenger

Published

January 31, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Islam of the third woe arrived into prophetic history on September 11, 2001, and it was immediately restrained. At that time the latter rain began to fall, but it was “measured”.

Kolmannen voi-huudon islam saapui profeetalliseen historiaan 11. syyskuuta 2001, ja se pidätettiin välittömästi. Tuolloin myöhäissade alkoi langeta, mutta se oli ”mitattu”.

> In measure, when it shooteth forth, thou wilt debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind. By this therefore shall the iniquity of Jacob be purged; and this is all the fruit to take away his sin; when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up. Yet the defenced city shall be desolate, and the habitation forsaken, and left like a wilderness: there shall the calf feed, and there shall he lie down, and consume the branches thereof. When the boughs thereof are withered, they shall be broken off: the women come, and set them on fire: for it is a people of no understanding: therefore he that made them will not have mercy on them, and he that formed them will show them no favour. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall beat off from the channel of the river unto the stream of Egypt, and ye shall be gathered one by one, O ye children of Israel. And it shall come to pass in that day, that the great trumpet shall be blown, and they shall come which were ready to perish in the land of Assyria, and the outcasts in the land of Egypt, and shall worship the Lord in the holy mount at Jerusalem. Isaiah 27:6–13.

> Määrän mukaan, kun se puhkeaa esiin, sinä käyt siitä oikeutta sen kanssa; hän hillitsee ankaran tuulensa itätuulen päivänä. Tämän kautta siis Jaakobin vääryys sovitetaan, ja tämä on koko hedelmä hänen syntinsä poistamiseksi: kun hän tekee kaikki alttarin kivet kuin liitukivet, jotka murskataan kappaleiksi, eivät asera-paalut ja kuvat enää pysy pystyssä. Mutta varustettu kaupunki on autio, asumus hylätty ja jätetty kuin erämaa: siellä vasikka käy laitumella, siellä se paneutuu makuulle ja syö sen oksat. Kun sen oksat ovat kuivuneet, ne katkaistaan; naiset tulevat ja sytyttävät ne tuleen. Sillä se on kansa vailla ymmärrystä; sen tähden hän, joka heidät teki, ei heitä armahda, eikä hän, joka heidät muodosti, osoita heille suosiota. Ja tapahtuu sinä päivänä, että Herra pui tähkät virran uomasta Egyptin puroon asti, ja teidät kootaan yksitellen, te Israelin lapset. Ja tapahtuu sinä päivänä, että suuri pasuuna soi, ja he tulevat, jotka olivat joutumaisillaan hukkaan Assyrian maassa, sekä karkotetut Egyptin maassa, ja kumartavat Herraa pyhällä vuorella Jerusalemissa. Jesaja 27:6–13.

The “day of the east wind” identifies the arrival of the latter rain, and also Islam of the third woe. It also marks the beginning of the history where the “iniquity of Jacob is purged.” The day of the east wind arrived on September 11, 2001, and at that point the judgment of the living commenced. The judgment of the living is the closing work of the third angel, and it is there that the removal of the sins of the one hundred and forty-four thousand began. That is what Isaiah means when he wrote, “By this.”

"Itätuulen päivä" osoittaa myöhäissateen saapumisen ja myös kolmannen voihuudon islamin. Se merkitsee myös sen historian alkamista, jossa "Jaakobin vääryys sovitetaan". Itätuulen päivä saapui 11. syyskuuta 2001, ja tuossa kohdassa elävien tuomio alkoi. Elävien tuomio on kolmannen enkelin päättävä työ, ja juuri siinä sadan neljänkymmenen neljän tuhannen syntien poistaminen alkoi. Sitä Jesaja tarkoittaa kirjoittaessaan: "Tällä."

The words leading up to, “By this,” are, “In measure, when it shooteth forth, thou will debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind.” “By this,” is identifying the specific testing truths that purge the sin from those represented as Jacob. Those truths include the event (9/11), which marks the arrival of the latter rain. Those truths include the definition of the latter rain as “a message,” and the “message” is Islam. It includes the truth that “the east wind” is Islam of the third Woe, and it includes the prophetic characteristic of Islam’s subsequent restraint (stayeth).

Sanat, jotka johtavat ilmaukseen ”Tämän kautta”, ovat: ”Määrällä, kun se puhkeaa esiin, sinä käyt väittelyyn sen kanssa; hän hillitsee rajun tuulensa itätuulen päivänä.” ”Tämän kautta” osoittaa ne erityiset koettelevat totuudet, jotka puhdistavat synnin niistä, joita kuvataan Jaakobina. Näihin totuuksiin kuuluu tapahtuma (9/11), joka merkitsee myöhäissateen saapumista. Näihin totuuksiin kuuluu myöhäissateen määritelmä ”sanomaksi”, ja tämä ”sanoma” on islam. Siihen sisältyy totuus, että ”itätuuli” on kolmannen voi-huudon islam, ja siihen sisältyy islamin sitä seuraavaan hillitsemiseen (hillitsee) liittyvä profeetallinen ominaispiirre.

The test itself is represented by the “debate,” which began on September 11, 2001. Jeremiah, when representing the first disappointment, was counseled to “return” unto God and separate the precious from the vile. The “fruit” of the testing message produces two classes of worshippers.

Itse koetus esitetään ”keskusteluna”, joka alkoi 11. syyskuuta 2001. Jeremialle, hänen kuvatessaan ensimmäistä pettymystä, annettiin neuvo ”palata” Jumalan tykö ja erottaa kallisarvoinen halpaan sekoittuneesta. Koettelevan sanoman ”hedelmä” tuottaa kaksi palvojien luokkaa.

The judgment of the foolish is represented as “when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up.” Isaiah is referencing the pronouncement against those who turn things upside down in chapters twenty-eight and twenty-nine. They are those who cannot understand the sealed book. The work (fruit) of the wicked is to be esteemed as potter’s clay.

Tyhmien tuomio esitetään näin: ”kun hän tekee kaikki alttarin kivet kalkkikivien kaltaisiksi, jotka murskataan kappaleiksi, eivät lehdot ja kuvat pysy pystyssä.” Jesaja viittaa kahdennessakymmenennessäkahdeksannessa ja kahdennessakymmenennessäyhdeksännessä luvussa lausuttuun julistukseen niitä vastaan, jotka kääntävät asiat ylösalaisin. He ovat niitä, jotka eivät kykene ymmärtämään sinetöityä kirjaa. Jumalattomien työ (hedelmä) on pidettävä savenvalajan savena.

> Therefore, behold, I will proceed to do a marvellous work among this people, even a marvellous work and a wonder: for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, Who seeth us? and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:14–16.

> Sentähden, katso, minä ryhdyn jälleen tekemään ihmeellistä tekoa tämän kansan keskuudessa, ihmeellistä tekoa ja ihmettä; sillä heidän viisaittensa viisaus on katoava, ja heidän ymmärtäväistensä ymmärrys on peittyvä. Voi niitä, jotka syvälle kätkevät neuvonpitonsa Herralta, joiden teot tapahtuvat pimeässä, ja jotka sanovat: Kuka meidät näkee? ja kuka meidät tuntee? Totisesti, teidän kaiken ylösalaisin kääntämisenne on oleva kuin savi savenvalajan käsissä; sillä sanoisiko teko tekijästänsä: Ei hän minua tehnyt? tahi sanoisiko valmistettu siitä, joka sen valmisti: Ei hän ymmärtänyt mitään? Jesaja 29:14–16.

The work of the wicked will be as potter’s clay, and in chapter twenty-seven their work is portrayed in a similar fashion, as chalkstones that are beaten asunder. Chalk or potter’s clay is easily beaten into powder, and the symbol of the work of making “all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder,” and including the work of tearing down “the groves and images,” so that they “shall not stand up,” is the work represented by the reformation of king Josiah. In the final revival and reformation, represented by the reformation of Josiah, the Adventist corporate structure will be desolate, for “the defenced city shall be desolate, and the habitation forsaken, and left like a wilderness.” All their works, meaning the thousands of churches, schools, colleges, universities, hospitals and office buildings around the world, will be prophetically beaten into worthless powder.

Jumalattomien työ on oleva kuin savenvalajan savi, ja luvussa kaksikymmentäseitsemän heidän työnsä kuvataan samankaltaisesti kalkkikivinä, jotka murskataan kappaleiksi. Kalkki tai savenvalajan savi on helposti jauhettavissa tomuksi, ja vertauskuva työstä, jossa ”kaikki alttarin kivet tehdään kalkkikivien kaltaisiksi, jotka murskataan kappaleiksi”, sekä siihen sisältyvä työ, jossa ”lehdot ja kuvat” revitään maahan, niin etteivät ne ”enää nouse pystyyn”, on se työ, jota kuningas Joosian uskonpuhdistus edustaa. Lopullisessa herätyksessä ja uskonpuhdistuksessa, jota Joosian uskonpuhdistus edustaa, adventistinen yhteisörakenne on oleva autio, sillä ”linnoitettu kaupunki on oleva autio, asuinpaikka hylätty ja jätetty kuin erämaa”. Kaikki heidän työnsä, tarkoittaen niitä tuhansia seurakuntia, kouluja, opistoja, yliopistoja, sairaaloita ja toimistorakennuksia ympäri maailmaa, tullaan profeetallisesti murskaamaan arvottomaksi tomuksi.

The membership will also be desolate, for those “people of no understanding” will be as “withered” “boughs” that “shall be broken off” “and set on fire,” for “he that made them will not have mercy on them, and he that formed them will show them no favor.”

Myös seurakunnan jäsenistö joutuu autioksi, sillä nuo ”ymmärrystä vailla oleva” ”kansa” ovat kuin ”kuivettuneita” ”oksia”, jotka ”katkaistaan” ”ja pannaan tuleen”, sillä ”hän, joka heidät teki, ei armahda heitä, eikä hän, joka heidät muodosti, osoita heille suosiota”.

When the separation that is accomplished by the testing message is complete, the second voice of Revelation chapter eighteen, calls God’s other flock out of Babylon, for in that day “it shall come to pass” “that the great trumpet shall be blown, and they shall come which were ready to perish in the land of Assyria, and the outcasts in the land of Egypt, and shall worship the Lord in the holy mount at Jerusalem.”

Kun koettelevan sanoman aikaansaama erotus on saatettu päätökseen, Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun toinen ääni kutsuu Jumalan muun lauman pois Babylonista, sillä sinä päivänä ”on tapahtuva”, että ”suureen pasuunaan puhalletaan, ja tulevat ne, jotka olivat joutumaisillaan hukkaan Assyrian maassa, sekä karkotetut Egyptin maassa, ja kumartavat Herraa pyhällä vuorella Jerusalemissa.”

The passage (Isaiah twenty-seven, verses eight through thirteen) we are considering, identifies the prophetic history that began on September 11, 2001, and illustrates the testing and purification of those who will ultimately call God’s other flock out of Babylon. The opening verses of the same chapter, identify a song that is to be sung during that very history.

Tarkastelemamme kohta (Jesaja kaksikymmentäseitsemän, jakeet kahdeksasta kolmeentoista) yksilöi sen profeetallisen historian, joka alkoi 11. syyskuuta 2001, ja havainnollistaa niiden koettelemista ja puhdistamista, jotka lopulta kutsuvat Jumalan muun lauman ulos Babylonista. Saman luvun alkajaisjakeet yksilöivät laulun, joka on laulettava juuri tuon saman historian aikana.

> In that day sing ye unto her, A vineyard of red wine. I the Lord do keep it; I will water it every moment: lest any hurt it, I will keep it night and day. Fury is not in me: who would set the briers and thorns against me in battle? I would go through them, I would burn them together. Or let him take hold of my strength, that he may make peace with me; and he shall make peace with me. He shall cause them that come of Jacob to take root: Israel shall blossom and bud, and fill the face of the world with fruit. Hath he smitten him, as he smote those that smote him? or is he slain according to the slaughter of them that are slain by him? Isaiah 27:2–7.

> Sinä päivänä laulakaa siitä: Viinitarha, tulvillaan punaista viiniä. Minä, Herra, varjelen sitä; minä kastelen sitä joka hetki; ettei kukaan sitä vahingoittaisi, minä varjelen sitä yöt ja päivät. Viha ei ole minussa: kuka asettaisi orjantappurat ja ohdakkeet minua vastaan taistelussa? Minä kulkisin niiden läpi, minä polttaisin ne kaikki yhdessä. Tai turvatkoon hän minun väkevyyteeni, että hän tekisi rauhan minun kanssani; ja hän on tekevä rauhan minun kanssani. Hän on saattava Jaakobista polveutuvat juurtumaan; Israel on kukoistava ja versoava ja täyttävä maanpiirin pinnan hedelmällä. Onko hän lyönyt häntä niin kuin löi niitä, jotka löivät häntä? tai onko hänet surmattu sen surman mukaan, jolla hänen surmaamansa surmattiin? Jesaja 27:2–7.

The song of the vineyard is the song that first identifies God’s people as a vineyard which He had loved and cared for. It then presents a promise of acceptance for any who would wish to take hold of Christ’s righteousness. It then identifies the promise of the outpouring of the Holy Spirit, represented by two phases of rain. The first phase of rain brings the blossoms and buds to life, and the second phase fills the earth with fruit.

Viinitarhan laulu on laulu, joka ensimmäiseksi osoittaa Jumalan kansan viinitarhaksi, jota Hän oli rakastanut ja hoitanut. Se esittää sitten lupauksen hyväksymisestä jokaiselle, joka tahtoo tarttua kiinni Kristuksen vanhurskauteen. Sen jälkeen se osoittaa Pyhän Hengen vuodattamisen lupauksen, jota kuvataan sateen kahtena vaiheena. Sateen ensimmäinen vaihe herättää kukat ja nuput eloon, ja toinen vaihe täyttää maan hedelmällä.

The song of the vineyard is the song that identifies the period of time when God is passing by a former chosen people, while entering into covenant with a new chosen people. Verses eight and onward, are simply repeating and enlarging upon the opening verses of the chapter. The first verse of the chapter identifies the same event that is identified as the “day of the east wind” in verse eight.

Viinitarhan laulu on se laulu, joka osoittaa sen ajanjakson, jolloin Jumala sivuuttaa entisen valitun kansan samalla, kun hän astuu liittoon uuden valitun kansan kanssa. Jakeet kahdeksannesta eteenpäin vain toistavat luvun alkujakeissa esitetyn ja laajentavat sitä. Luvun ensimmäinen jae yksilöi saman tapahtuman, joka kahdeksannessa jakeessa määritellään ”itätuulen päiväksi”.

> In that day the Lord with his sore and great and strong sword shall punish leviathan the piercing serpent, even leviathan that crooked serpent; and he shall slay the dragon that is in the sea. Isaiah 27:1.

> Sinä päivänä Herra kovalla, suurella ja väkevällä miekallaan rankaisee Leviatania, luikertavaa käärmettä, Leviatania, kiemurtelevaa käärmettä; ja hän surmaa meressä olevan lohikäärmeen. Jesaja 27:1.

The dragon is Satan, but in a secondary sense it was pagan Rome.

Lohikäärme on Saatana, mutta toissijaisessa merkityksessä se oli pakanallinen Rooma.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> ”Näin ollen lohikäärme, ensisijaisesti, edustaa Saatanaa, mutta toissijaisessa merkityksessä se on pakanallisen Rooman vertauskuva.” Suuri taistelu, 439.

The ten kings of pagan Rome, in chapter seven of Daniel, and in chapter twelve of Revelation represent the ten kings of Revelation seventeen–in the last days.

Pakanallisen Rooman kymmenen kuningasta Danielin seitsemännessä luvussa ja Ilmestyskirjan kahdennessatoista luvussa edustavat Ilmestyskirjan seitsemännentoista luvun kymmentä kuningasta viimeisinä päivinä.

> “Kings and rulers and governors have placed upon themselves the brand of antichrist, and are represented as the dragon who goes to make war with the saints—with those who keep the commandments of God and who have the faith of Jesus.” Testimonies to Ministers, 38.

> ”Kuninkaat ja hallitsijat ja maaherrat ovat ottaneet päälleen antikristuksen merkin, ja heidät esitetään lohikäärmeenä, joka lähtee sotimaan pyhiä vastaan — niitä vastaan, jotka pitävät Jumalan käskyt ja joilla on Jeesuksen usko.” Testimonies to Ministers, 38.

Verse one of Isaiah 27 is identifying the beginning of the judgment of the dragon, which began at the day of the east wind, on September 11, 2001. The judgment of the kings of the earth, and their globalist merchant partners, is accomplished when the financial structure of the earth is destroyed by an “east wind”, in the midst of the “seas”.

Jesajan 27. luvun ensimmäinen jae osoittaa lohikäärmeen tuomion alun, joka alkoi itätuulen päivänä 11. syyskuuta 2001. Maan kuninkaiden ja heidän globalististen kauppiasliittolaistensa tuomio pannaan täytäntöön, kun maan taloudellinen rakenne tuhotaan ”itätuulella” ”merien” keskellä.

> For, lo, the kings were assembled, they passed by together. They saw it, and so they marvelled; they were troubled, and hasted away. Fear took hold upon them there, and pain, as of a woman in travail. Thou breakest the ships of Tarshish with an east wind. Psalms 48:4–7.

> Sillä katso, kuninkaat kokoontuivat, he kulkivat yhdessä ohi. He näkivät sen ja hämmästyivät; he joutuivat kauhun valtaan ja pakenivat kiireesti pois. Pelko valtasi heidät siellä, ja tuska, niin kuin synnyttävällä vaimolla. Sinä murskaat Tarsiin laivat itätuulella. Psalmit 48:4–7.

Isaiah chapter twenty-seven, verses one through seven, is repeated and enlarged upon in verses eight through thirteen. It identifies that in “the day of east wind” the kings and merchants of the earth are going to be confronted with fear, and their fear escalates through history from that point onward. That fear identifies the illogical and hasty movements of the progressive globalists of planet earth ever since September 11, 2001, as they push their agenda further and more aggressively, than what would be logically expected. Satan, and his representatives, for the merchants and kings of the earth (the globalists), as symbols of the dragon, know their time is short.

Jesajan luvun kaksikymmentäseitsemän jakeet yksi–seitsemän toistetaan ja niitä laajennetaan jakeissa kahdeksan–kolmetoista. Niissä osoitetaan, että ”itätuulen päivänä” maan kuninkaat ja kauppiaat joutuvat pelon kohtaamiksi, ja heidän pelkonsa voimistuu historian kuluessa siitä eteenpäin. Tuo pelko paljastaa maapallon edistyksellisten globalistien epäloogiset ja hätäiset liikkeet syyskuun 11. päivän 2001 jälkeen, heidän ajaessaan ohjelmaansa pitemmälle ja aggressiivisemmin kuin mitä loogisesti olisi odotettavissa. Saatana ja hänen edustajansa — maan kauppiaat ja kuninkaat (globalistit) lohikäärmeen symboleina — tietävät, että heidän aikansa on lyhyt.

> Therefore rejoice, ye heavens, and ye that dwell in them. Woe to the inhabiters of the earth and of the sea! for the devil is come down unto you, having great wrath, because he knoweth that he hath but a short time. Revelation 12:12.

> Sentähden riemuitkaa, te taivaat, ja te, jotka niissä asutte. Voi maan ja meren asukkaita! sillä perkele on astunut alas teidän luoksenne suuressa vihassaan, koska hän tietää, että hänen aikansa on lyhyt. Ilmestys 12:12.

The day of the east wind, that produced the economic crisis in 2001, that has only gotten worse, no matter what the globalist media attempts to claim, is the issue that confronts the world at the point when the dragon knows his time is short. He then escalates his movements for control of the entire earth, and he does so when “Woe” (the third Woe) is brought upon “the inhabiters of the earth and sea.”

Itätuulen päivä, joka synnytti talouskriisin vuonna 2001 ja joka on vain pahentunut siitä huolimatta, mitä globalistinen media yrittää väittää, on se kysymys, joka kohtaa maailman siinä vaiheessa, kun lohikäärme tietää, että hänen aikansa on lyhyt. Tällöin hän tehostaa toimiaan saadakseen koko maan hallintaansa, ja hän tekee sen silloin, kun ”Voi” (kolmas Voi) kohtaa ”maan ja meren asukkaita”.

The arrival of Islam of the third Woe (the east wind), on September 11, 2001, produced an economic disaster that has forced the globalists to accelerate their efforts to force a one world government upon planet earth. Yet Islam continues to fulfill its role. Perhaps the most serious revelation of Islam as a symbol of Bible prophecy is found in the first reference to Islam.

Kolmannen voi-huudon islamin (itätuulen) saapuminen 11. syyskuuta 2001 sai aikaan taloudellisen katastrofin, joka on pakottanut globalistit kiihdyttämään pyrkimyksiään pakottaa yksi maailmanhallitus maapallon päälle. Kuitenkin islam jatkaa edelleen tehtävänsä täyttämistä. Kenties vakavin islamia Raamatun profetian symbolina koskeva ilmoitus löytyy ensimmäisestä viittauksesta islamiin.

> And the angel of the Lord said unto her, Behold, thou art with child, and shalt bear a son, and shalt call his name Ishmael; because the Lord hath heard thy affliction. And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:11, 12.

> Ja Herran enkeli sanoi hänelle: Katso, sinä olet raskaana ja synnytät pojan, ja sinun on annettava hänelle nimeksi Ismael, sillä Herra on kuullut sinun ahdistuksesi. Ja hänestä tulee villi mies; hänen kätensä on oleva kaikkia vastaan, ja kaikkien käsi häntä vastaan; ja hän on asuva kaikkien veljiensä nähden. 1. Mooseksen kirja 16:11, 12.

God’s Word never fails. As Islam continues to produce pain as a woman in travail, some who might even accept that Islam is identified in Bible prophecy, have not yet wrapped their mind around the obvious fact in the two verses. Some might understand that it is Islam that brings every man on planet earth together in order to oppose a common enemy, and this is of course true. Yet the last phrase in the verse is the more serious truth. The world was shaken by September 11, 2001, and it has recently been shaken again by this year’s October 7 attack of Hamas against Israel. But no one is willing to see that the spirit of warfare and sudden destruction is “in the presence of all” of Ishmael’s brethren.

Jumalan sana ei koskaan petä. Kun islam yhä tuottaa tuskaa synnyttävän naisen tavoin, jotkut, jotka saattavat jopa hyväksyä sen, että islam on tunnistettu Raamatun profetiassa, eivät ole vielä käsittäneet näiden kahden jakeen ilmeistä tosiasiaa. Jotkut saattavat ymmärtää, että juuri islam tuo jokaisen miehen maan päällä yhteen asettuakseen vastustamaan yhteistä vihollista, ja tämä on tietenkin totta. Jakeen viimeinen ilmaus on kuitenkin vakavampi totuus. Syyskuun 11. päivä 2001 järkytti maailmaa, ja hiljattain sitä on järkyttänyt jälleen tämän vuoden lokakuun 7. päivän Hamasin hyökkäys Israelia vastaan. Mutta kukaan ei ole halukas näkemään, että sodankäynnin ja äkillisen tuhon henki on Ismaelin kaikkien veljien läsnä ollessa.

What kind of destruction will be carried out when there is a surprise attack carried out by such Islamic nations as Saudi Arabia, the United Arab Emirates, Qatar, Kuwait, Brunei and Bahrain? The spirit of Ishmael is in “all his brethren,” and the warfare that has so far been produced with the third Woe from countries such as Afghanistan or Iraq, will be quite different when the prophecy of Ishmael is fully fulfilled. How many nuclear bombs does Pakistan have?

Millainen hävitys toimeenpannaan, kun yllätyshyökkäyksen toteuttavat sellaiset islamilaiset kansakunnat kuin Saudi-Arabia, Yhdistyneet arabiemiirikunnat, Qatar, Kuwait, Brunei ja Bahrain? Ismaelin henki on ”kaikissa hänen veljissään”, ja se sodankäynti, jota kolmannen Vitsauksen myötä on tähän asti lähtenyt liikkeelle sellaisista maista kuin Afganistan tai Irak, tulee olemaan varsin erilaista, kun Ismaelia koskeva profetia täyttyy täysin. Kuinka monta ydinasetta Pakistanilla on?

The prophetic characteristic of Islamic warfare as demonstrated in the first and second Islamic Woes is sudden, surprise attacks. Are there enough finances in the affluent Islamic nations to secretly secure or produce weaponry that would be more sophisticated, and lethal, than fuel laden jets, car bombs, burning tires, rape and knives? Is God’s Word to be believed?

Islamilaisen sodankäynnin profeetallinen ominaispiirre, sellaisena kuin se ilmenee ensimmäisessä ja toisessa islamilaisessa Voi-huudossa, on äkilliset yllätyshyökkäykset. Onko vauraissa islamilaisissa kansakunnissa riittävästi varoja, jotta voitaisiin salaa hankkia tai valmistaa aseistusta, joka olisi kehittyneempää ja tappavampaa kuin polttoaineella lastatut suihkukoneet, autopommit, palavat renkaat, raiskaus ja veitset? Onko Jumalan sana uskottava?

All the jewels of Miller’s dream become testing truths in the last days, if nothing more than the reality that those truths have been rejected and prophecy identifies they will be restored. But some of those jewels, such as the work of Christ in the heavenly sanctuary and Islam of the third Woe, identify predictions that are fulfilled only in the very last days. One represents the work of Christ in the Most Holy Place, certainly a present testing truth, and the other identifies the message of the Midnight Cry, which again is a present testing truth.

Kaikki Millerin unen jalokivet tulevat koetteleviksi totuuksiksi viimeisinä päivinä, jo pelkästään sen tosiasian perusteella, että nuo totuudet on hylätty ja profetia osoittaa, että ne palautetaan. Mutta jotkin noista jalokivistä, kuten Kristuksen työ taivaallisessa pyhäkössä ja kolmannen Vitsauksen islam, osoittavat ennustuksia, jotka täyttyvät vasta aivan viimeisinä päivinä. Toinen niistä edustaa Kristuksen työtä kaikkeinpyhimmässä, mikä on epäilemättä nykyinen koetteleva totuus, ja toinen osoittaa Keskiyön huudon sanoman, joka niin ikään on nykyinen koetteleva totuus.

The thread that weaves together the Millerite movement and the time of the end in 1989, which in turn introduces the movement of the one hundred and forty-four thousand, is the “seven times,” that was Miller’s first jewel and the first to be set aside as Adventism left the old paths. One hundred and twenty-six years from the rebellion of 1863, to the time of the end in 1989, represents the “seven times.” The twenty-five hundred and twenty was divided into two periods of twelve hundred and sixty, and a tenth or a tithe of twelve hundred and sixty, is one hundred and twenty-six. The stone the builders rejected is so long that it connects the first and last movements of the three angels. In so doing it identifies that the truth of the “seven times” is also a present testing truth, and that it is the truth that becomes no longer simply the foundation stone, but the head of the corner.

Lanka, joka kutoo yhteen milleriläisen liikkeen ja lopun ajan vuonna 1989, mikä puolestaan tuo esiin sadan neljänkymmenen neljän tuhannen liikkeen, on ”seitsemän aikaa”, joka oli Millerin ensimmäinen jalokivi ja ensimmäinen, joka pantiin syrjään adventismin poiketessa vanhoilta poluilta. Sata kaksikymmentäkuusi vuotta vuoden 1863 kapinasta lopun aikaan vuonna 1989 edustaa ”seitsemää aikaa”. Kaksituhatta viisisataa kaksikymmentä oli jaettu kahteen tuhannen kahdensadan kuudenkymmenen jaksoon, ja tuhannen kahdensadan kuudenkymmenen kymmenesosa eli kymmenykset on sata kaksikymmentäkuusi. Kivi, jonka rakentajat hylkäsivät, on niin pitkä, että se yhdistää kolmen enkelin ensimmäisen ja viimeisen liikkeen. Näin tehdessään se osoittaa, että ”seitsemän ajan” totuus on myös nykyinen koetteleva totuus ja että se on totuus, josta ei enää tule vain peruskivi, vaan kulmakiven pää.

We will now leave off our consideration of the increase of knowledge in the Millerite movement, represented by the Ulai River vision in the book of Daniel and turn our attention to the vision of the Hiddekel River, that represents the increase of knowledge, in the movement of the one hundred and forty-four thousand.

Jätämme nyt tarkastelumme tiedon lisääntymisestä milleriittiliikkeessä, jota Danielin kirjan Ulaijoen näky edustaa, ja suuntaamme huomiomme Hiddekeljoen näkyyn, joka edustaa tiedon lisääntymistä sadan neljänkymmenenneljän tuhannen liikkeessä.

We will begin next by considering the four generations of Adventism that span the one hundred and twenty-six years from 1863 to 1989.

Seuraavaksi tarkastelemme adventismin neljää sukupolvea, jotka kattavat vuodet 1863–1989 eli yhteensä sata kaksikymmentäkuusi vuotta.

We will start that study in the next article.

Aloitamme tuon tutkielman seuraavassa artikkelissa.

> And it came to pass in the sixth year, in the sixth month, in the fifth day of the month, as I sat in mine house, and the elders of Judah sat before me, that the hand of the Lord God fell there upon me. Then I beheld, and lo a likeness as the appearance of fire: from the appearance of his loins even downward, fire; and from his loins even upward, as the appearance of brightness, as the colour of amber. And he put forth the form of an hand, and took me by a lock of mine head; and the spirit lifted me up between the earth and the heaven, and brought me in the visions of God to Jerusalem, to the door of the inner gate that looketh toward the north; where was the seat of the image of jealousy, which provoketh to jealousy. And, behold, the glory of the God of Israel was there, according to the vision that I saw in the plain. Then said he unto me, Son of man, lift up thine eyes now the way toward the north. So I lifted up mine eyes the way toward the north, and behold northward at the gate of the altar this image of jealousy in the entry. He said furthermore unto me, Son of man, seest thou what they do? even the great abominations that the house of Israel committeth here, that I should go far off from my sanctuary? but turn thee yet again, and thou shalt see greater abominations. And he brought me to the door of the court; and when I looked, behold a hole in the wall.

> Ja tapahtui kuudentena vuonna, kuudentena kuukautena, kuukauden viidentenä päivänä, minun istuessani talossani ja Juudan vanhinten istuessa edessäni, että siellä Herran Jumalan käsi laskeutui minun päälleni. Niin minä katselin, ja katso, hahmo, tulen näköinen: hänen kupeittensa näöstä alaspäin oli tulta, ja hänen kupeistaan ylöspäin kuin kirkkauden näkö, meripihkan värin kaltainen. Ja hän ojensi kädenmuotoisen hahmon ja tarttui minua hiuskiehkurasta; ja henki kohotti minut maan ja taivaan välille ja vei minut Jumalan näyissä Jerusalemiin, pohjoiseen päin olevan sisemmän portin ovelle, jossa oli sen kiivauteen yllyttävän mustasukkaisuuden kuvan istuin. Ja katso, siellä oli Israelin Jumalan kirkkaus, sen näyn mukainen, jonka minä olin nähnyt tasangolla. Sitten hän sanoi minulle: Ihmislapsi, nosta nyt silmäsi pohjoista kohti. Niin minä nostin silmäni pohjoista kohti, ja katso, alttariportista pohjoiseen, sisäänkäynnissä, tämä mustasukkaisuuden kuva. Ja hän sanoi minulle vielä: Ihmislapsi, näetkö, mitä he tekevät? niitä suuria kauhistuksia, joita Israelin heimo täällä harjoittaa, niin että minun täytyisi poistua kauas pois pyhäköstäni? Mutta käänny vielä uudelleen, niin saat nähdä vielä suurempia kauhistuksia. Ja hän vei minut esipihan ovelle; ja kun minä katsoin, katso, seinässä oli aukko.

> Then said he unto me, Son of man, dig now in the wall: and when I had digged in the wall, behold a door. And he said unto me, Go in, and behold the wicked abominations that they do here. So I went in and saw; and behold every form of creeping things, and abominable beasts, and all the idols of the house of Israel, pourtrayed upon the wall round about. And there stood before them seventy men of the ancients of the house of Israel, and in the midst of them stood Jaazaniah the son of Shaphan, with every man his censer in his hand; and a thick cloud of incense went up. Then said he unto me, Son of man, hast thou seen what the ancients of the house of Israel do in the dark, every man in the chambers of his imagery? for they say, The Lord seeth us not; the Lord hath forsaken the earth. He said also unto me, Turn thee yet again, and thou shalt see greater abominations that they do. Then he brought me to the door of the gate of the Lord’s house which was toward the north; and, behold, there sat women weeping for Tammuz. Then said he unto me, Hast thou seen this, O son of man? turn thee yet again, and thou shalt see greater abominations than these. And he brought me into the inner court of the Lord’s house, and, behold, at the door of the temple of the Lord, between the porch and the altar, were about five and twenty men, with their backs toward the temple of the Lord, and their faces toward the east; and they worshipped the sun toward the east. Then he said unto me, Hast thou seen this, O son of man? Is it a light thing to the house of Judah that they commit the abominations which they commit here? for they have filled the land with violence, and have returned to provoke me to anger: and, lo, they put the branch to their nose. Therefore will I also deal in fury: mine eye shall not spare, neither will I have pity: and though they cry in mine ears with a loud voice, yet will I not hear them. Ezekiel 8:1–18.

> Sitten hän sanoi minulle: Ihmislapsi, kaiva nyt muuriin. Ja kun olin kaivanut muuriin, katso, siinä oli ovi. Ja hän sanoi minulle: Mene sisään ja katso, mitä pahoja kauhistuksia he täällä tekevät. Niin minä menin sisään ja näin; ja katso, siellä oli kuvattuna kaikenlaisia matelijoita ja iljettäviä eläimiä sekä kaikkia Israelin heimon epäjumalia, ympäriinsä seinään piirrettyinä. Ja niiden edessä seisoi seitsemänkymmentä Israelin heimon vanhinta, ja heidän keskellään seisoi Jaasanja, Saafanin poika, jokaisella miehellä suitsutusastia kädessään; ja sakea suitsutuspilvi kohosi ylös. Sitten hän sanoi minulle: Ihmislapsi, oletko nähnyt, mitä Israelin heimon vanhimmat tekevät pimeässä, kukin kuvakammioissaan? Sillä he sanovat: Herra ei näe meitä; Herra on hylännyt maan. Ja hän sanoi minulle vielä: Käänny jälleen, niin saat nähdä vielä suurempia kauhistuksia, joita he tekevät. Sitten hän vei minut Herran temppelin portin ovelle, sen, joka oli pohjoiseen päin; ja katso, siellä istui naisia itkemässä Tammusta. Ja hän sanoi minulle: Oletko nähnyt tämän, ihmislapsi? Käänny jälleen, niin saat nähdä vielä suurempia kauhistuksia kuin nämä. Ja hän vei minut Herran temppelin sisempään esipihaan; ja katso, Herran temppelin ovella, eteishallin ja alttarin välissä, oli noin kaksikymmentäviisi miestä, selin Herran temppeliin ja kasvot itään päin; ja he kumarsivat aurinkoa itään päin. Silloin hän sanoi minulle: Oletko nähnyt tämän, ihmislapsi? Onko Juudan heimolle vähäinen asia tehdä niitä kauhistuksia, joita he täällä tekevät? Sillä he ovat täyttäneet maan väkivallalla ja yhä uudelleen palanneet vihoittamaan minua; ja katso, he ojentavat oksan nenänsä eteen. Sentähden minäkin menettelen kiivaudessa: minun silmäni ei sääli, enkä minä armahda; ja vaikka he huutaisivat minun korviini suurella äänellä, en minä heitä kuule. Hesekiel 8:1–18.

Back to Articles