Article

# Rome Establishes the Vision - Number Four

Rooma vahvistaa näyn – numero neljä

Reviving Old Controversies: The Battle Over Prophetic Interpretation in Adventism

Vanhojen kiistojen elvyttäminen: Taistelu profeetallisen tulkinnan herruudesta adventismissa

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We have been forewarned that “old controversies” would be revived in the last days.

Meitä on ennalta varoitettu siitä, että ”vanhat kiistakysymykset” herätettäisiin uudelleen viimeisinä päivinä.

> “In history and prophecy the Word of God portrays the long continued conflict between truth and error. That conflict is yet in progress. Those things which have been, will be repeated. Old controversies will be revived, and new theories will be continually arising.” Selected Messages, book 2, 109.

> Historiassa ja profetiassa Jumalan Sana kuvaa totuuden ja erehdyksen välistä pitkään jatkunutta taistelua. Tuo taistelu on yhä käynnissä. Se, mikä on ollut, toistuu jälleen. Vanhat kiistakysymykset herätetään uudelleen, ja uusia teorioita nousee jatkuvasti esiin.” Selected Messages, kirja 2, 109.

Invariably those old controversies were a satanic attempt to undermine the role of Modern Rome, for it is papal Rome of the last days who establishes the vision. There are several examples of this fact in the history of Adventism. The first was the controversy between the Protestants and the Millerites as represented upon the 1843 pioneer chart. The only reference on the sacred 1843 pioneer chart, which “was directed by the Lord and should not be altered,” that was not a direct reference to a prophetic truth of God’s word, was the representation of the controversy of the Millerites with the Protestants of that period. The Protestants identified the “robbers of thy people” of Daniel chapter eleven, verse fourteen as Antiochus Epiphanes, while the Millerites knew it was Rome.

Poikkeuksetta nuo vanhat kiistat olivat saatanallinen yritys horjuttaa Nykyisen Rooman roolia, sillä viimeisten päivien paavillinen Rooma vahvistaa näyn. Tästä tosiasiasta on useita esimerkkejä adventismin historiassa. Ensimmäinen oli protestanttien ja milleriittien välinen kiista, sellaisena kuin se on esitetty vuoden 1843 pioneeritaulussa. Ainoa viittaus pyhässä vuoden 1843 pioneeritaulussa, jota ”Herra johti eikä sitä tule muuttaa”, joka ei ollut suora viittaus Jumalan sanan profeetalliseen totuuteen, oli milleriittien ja tuon ajan protestanttien välisen kiistan esitys. Protestantit samastivat Danielin kirjan yhdestoista luvun neljännentoista jakeen ”sinun kansasi ryövärit” Antiochus Epiphanekseen, kun taas milleriitit tiesivät, että se oli Rooma.

> “164 Death of Antiochus Epiphanes, who of course, stood not up against the Prince of Princes, as he had been 164 yrs. dead before the Prince of Princes was born.” 1843 Pioneer Chart.

> ”164 Antiokhos Epifaneen kuolema; hän ei tietenkään noussut Ruhtinaiden Ruhtinasta vastaan, sillä hän oli ollut kuolleena 164 vuotta ennen kuin Ruhtinaiden Ruhtinas syntyi.” 1843 Pioneer Chart.

Thereafter there was the controversy between James White and Uriah Smith over the correct identification of the “king of the north” in Daniel chapter eleven. James was correct in identifying the “king of the north” in the final verses of Daniel eleven as papal Rome, or as I call it modern Rome. Smith argued the “king of the north” of Daniel chapter eleven, verse thirty-six was atheistic France.

Tämän jälkeen käytiin kiista James Whiten ja Uriah Smithin välillä Danielin kirjan yhdennentoista luvun ”pohjoisen kuninkaan” oikeasta tunnistamisesta. James oli oikeassa tunnistaessaan Danielin yhdennentoista luvun viimeisissä jakeissa mainitun ”pohjoisen kuninkaan” paavilliseksi Roomaksi, eli kuten minä sitä kutsun, nykyiseksi Roomaksi. Smith väitti, että Danielin kirjan yhdennentoista luvun jakeen kolmekymmentäkuusi ”pohjoisen kuningas” oli ateistinen Ranska.

> “VERSE 36. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvelous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished; for that that is determined shall be done.

> “JAE 36. Ja kuningas tekee tahtonsa mukaan; hän korottaa itsensä ja suurentelee itseään yli jokaisen jumalan, ja puhuu ihmeellisiä sanoja jumalien Jumalaa vastaan, ja menestyy, kunnes vihastus on täyttynyt; sillä se, mikä on määrätty, tapahtuu.

> “The king here introduced cannot denote the same power which was last noticed; namely, the papal power; for the specifications will not hold good if applied to that power.” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 292.

> ”Tässä esiin tuotu kuningas ei voi tarkoittaa samaa valtaa, joka viimeksi mainittiin, nimittäin paavillista valtaa; sillä tuntomerkit eivät sovi, jos niitä sovelletaan siihen valtaan.” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 292.

Smith inserted his own “private interpretation” when he stated, “The king here introduced cannot denote the same power which was last noticed; namely, the papal power; for the specifications will not hold good if applied to that power.” God’s Word never fails, and it is grammatically incorrect to use a human proposition to deny the clear grammatical structure of the passage. The verse says “and the king” which demands that the king being identified is the same king represented in the previous passage. There is no evidence of a new king, and Smith affirms the “same power which was last noticed” was the “papal power.” He acknowledges in his book that from verse thirty-one through verse thirty-five is the papal power, and with no grammatical evidence identifying a new king in verse thirty-six, he simply argues that the verses following verse thirty-five do not represent the prophetic characteristics of the papal power. He therefore inserts his opinion about France.

Smith lisäsi oman ”yksityisen tulkintansa”, kun hän lausui: ”Tässä esiin tuotu kuningas ei voi tarkoittaa samaa valtaa, joka viimeksi mainittiin; nimittäin paavillista valtaa; sillä määrittelyt eivät pidä paikkaansa, jos ne sovelletaan siihen valtaan.” Jumalan Sana ei koskaan petä, ja on kieliopillisesti virheellistä käyttää inhimillistä väitettä kiistämään jakeen selvää kieliopillista rakennetta. Jakeessa sanotaan ”ja kuningas”, mikä edellyttää, että tunnistettava kuningas on sama kuningas, jota edellisessä kohdassa kuvataan. Uudesta kuninkaasta ei ole mitään näyttöä, ja Smith vahvistaa, että ”sama valta, joka viimeksi mainittiin”, oli ”paavillinen valta”. Hän myöntää kirjassaan, että jakeista kolmekymmentäyksi aina kolmeenkymmeneenviiteen on kyse paavillisesta vallasta, ja koska jakeessa kolmekymmentäkuusi ei ole mitään kieliopillista näyttöä, joka osoittaisi uuden kuninkaan, hän yksinkertaisesti väittää, etteivät jakeet jakeen kolmekymmentäviisi jälkeen esitä paavillisen vallan profeetallisia tunnusmerkkejä. Sen vuoksi hän lisää oman näkemyksensä Ranskasta.

When Smith addresses verse forty, the faulty prophetic platform he has erected with his private interpretation forces him to identify a three way war, that by his conjectures identifies the king of the south as Egypt, who in the verse “pushes” against France, and Turkey he identifies as the king of the north who also comes against France. That added human interpretation builds a prophetic model that has Smith identifying a literal Armageddon, where Turkey marches to Jerusalem, marking the close of human probation as Michael stands up. Many books in Adventism’s history have been written correctly identifying the fallacy of such an application.

Kun Smith käsittelee neljättäkymmentä jaetta, hänen yksityisen tulkintansa varaan rakentamansa virheellinen profeetallinen perusta pakottaa hänet hahmottamaan kolmiosaisen sodan; tämän oletuksensa perusteella hän samastaa etelän kuninkaan Egyptiin, joka jakeessa ”käy päin” Ranskaa, ja Turkin hän samastaa pohjoisen kuninkaaksi, joka niin ikään tulee Ranskaa vastaan. Tuo lisätty inhimillinen tulkinta rakentaa profeetallisen mallin, jossa Smith päätyy tunnistamaan kirjaimellisen Harmagedonin, jossa Turkki marssii Jerusalemiin ja merkitsee ihmiskunnan koetusajan päättymistä, kun Miikael nousee. Adventismin historiassa on kirjoitettu monia kirjoja, jotka ovat aivan oikein osoittaneet tällaisen sovelluksen virheellisyyden.

It is not the purpose of this article to address the fruits of Uriah Smith’s private interpretation, but simply to identify the controversy that ensued when he began to promote his private interpretation, for as James White opposed his fallacious view it became another line of controversy in Adventism where the correct identification of Rome was attacked by a false application.

Tämän artikkelin tarkoituksena ei ole käsitellä Uriah Smithin yksityisen tulkinnan hedelmiä, vaan ainoastaan yksilöidä se kiista, joka seurasi, kun hän alkoi edistää yksityistä tulkintaansa; sillä James Whiten vastustaessa hänen virheellistä näkemystään siitä tuli adventismin piirissä jälleen yksi kiistan aihe, jossa Rooman oikeaa tunnistamista vastaan hyökättiin väärän sovelluksen avulla.

There was also the long-drawn-out controversy over “the daily” in the book of Daniel, when Laodicean Adventism adopted the apostate Protestant view identifying “the daily” in the book of Daniel as Christ’s sanctuary ministry, in contradiction to the established foundational truth that “the daily” was a symbol of pagan Rome.

Danielin kirjassa esiintyvästä ”jokapäiväisestä” käytiin myös pitkällinen kiista, kun laodikealainen adventismi omaksui luopioprotestanttisen näkemyksen, jonka mukaan Danielin kirjan ”jokapäiväinen” tarkoittaa Kristuksen palvelutehtävää pyhäkössä, vastoin vakiintunutta perustavaa totuutta, että ”jokapäiväinen” oli pakanallisen Rooman vertauskuva.

> “Then I saw in relation to the ‘daily’ (Daniel 8:12) that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘daily’; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.” Early Writings, 74.

> ”Sitten näin ’jokapäiväisestä’ (Daniel 8:12), että sana ’uhri’ oli lisätty ihmisen viisaudella eikä kuulu tekstiin, ja että Herra antoi siitä oikean käsityksen niille, jotka julistivat tuomion hetken huutoa. Kun vallitsi yksimielisyys ennen vuotta 1844, miltei kaikki olivat yksimielisiä oikeasta käsityksestä ’jokapäiväisestä’; mutta vuoden 1844 jälkeen vallinneessa sekasorrossa on omaksuttu muita näkemyksiä, ja seurauksena ovat olleet pimeys ja hämmennys. Aika ei ole ollut koetinkysymys vuoden 1844 jälkeen, eikä se tule enää koskaan olemaan koetinkysymys.” Early Writings, 74.

At the time of the end, in 1989, when the last six verses of Daniel eleven were unsealed, the king of the north was then recognized to be papal Rome, just as James White previously identified in his controversy with Uriah Smith. White had applied the methodology of “line upon line” as he addressed Smith’s fallacy. White argued if the last power represented in Daniel two, and the last power represented in Daniel seven, and the last power represented in Daniel eight were all Rome, then upon three lines of witnesses the power who comes to his end in Daniel eleven is Rome, not Smith’s claim that it is Turkey.

Lopun aikana, vuonna 1989, kun Danielin kirjan yhdennentoista luvun viimeiset kuusi jaetta avattiin sinetistä, pohjoisen kuninkaan tunnistettiin silloin olevan paavillinen Rooma, aivan kuten James White oli aiemmin todennut kiistassaan Uriah Smithin kanssa. White oli soveltanut menetelmää ”rivi rivin päälle” käsitellessään Smithin harhakäsitystä. White väitti, että jos Danielin kirjan toisessa luvussa kuvattu viimeinen valta, Danielin kirjan seitsemännessä luvussa kuvattu viimeinen valta ja Danielin kirjan kahdeksannessa luvussa kuvattu viimeinen valta olivat kaikki Rooma, niin kolmen todistajalinjan perusteella se valta, joka tulee loppuunsa Danielin kirjan yhdennessätoista luvussa, on Rooma eikä, kuten Smith väitti, Turkki.

The prophetic movement of the third angel which began in 1989, was confronted shortly after September 11, 2001 with a controversy over Joel chapter one. Within the first five verses, two witnesses, first of generations, then of insects identify a progressive destruction brought upon Adventism by Rome. The “drunkards” in prophecy according to Isaiah are the “scornful men which rule Jerusalem.” They awake in the fourth and final generation. The progressive destruction is a spiritual destruction for it is addressing Jerusalem of the last days, and from the rebellion of 1863 onward the Laodicean Seventh-day Adventists progressively imbibed in the doctrines of Rome.

Kolmannen enkelin profeetallinen liike, joka alkoi vuonna 1989, joutui pian 11. syyskuuta 2001 jälkeen kiistan kohteeksi Joelin ensimmäisen luvun johdosta. Ensimmäisten viiden jakeen kuluessa kaksi todistajaa, ensin sukupolvien ja sitten hyönteisten todistus, osoittavat Rooman adventismille aiheuttaman asteittaisen hävityksen. Profetiassa ”juomarit” ovat Jesajan mukaan ”pilkkaajat, jotka hallitsevat Jerusalemia”. He heräävät neljännessä ja viimeisessä sukupolvessa. Asteittainen hävitys on hengellistä hävitystä, sillä se kohdistuu viimeisten päivien Jerusalemiin, ja vuoden 1863 kapinasta lähtien laodikealaiset seitsemännen päivän adventistit omaksuivat vähitellen Rooman oppeja.

> The word of the Lord that came to Joel the son of Pethuel. Hear this, ye old men, and give ear, all ye inhabitants of the land. Hath this been in your days, or even in the days of your fathers? Tell ye your children of it, and let your children tell their children, and their children another generation. That which the palmerworm hath left hath the locust eaten; and that which the locust hath left hath the cankerworm eaten; and that which the cankerworm hath left hath the caterpillar eaten. Awake, ye drunkards, and weep; and howl, all ye drinkers of wine, because of the new wine, for it is cut off from your mouth. Joel 1:1–5.

> Herran sana, joka tuli Joelille, Petuelin pojalle. Kuulkaa tämä, te vanhimmat, ja ottakaa vaari, kaikki maan asukkaat. Onko tällaista tapahtunut teidän päivinänne tai teidän isienne päivinä? Kertokaa siitä lapsillenne, ja teidän lapsenne kertokoot lapsilleen, ja heidän lapsensa seuraavalle sukupolvelle. Mitä kalvajasirkka jätti jäljelle, sen söi heinäsirkka; ja mitä heinäsirkka jätti jäljelle, sen söi jäytiäinen; ja mitä jäytiäinen jätti jäljelle, sen söi tuhosirkka. Herätkää, te juomarit, ja itkekää; vaikeroikaa, kaikki viininjuojat, uuden viinin tähden, sillä se on teidän suustanne pois leikattu. Joel 1:1–5.

After the great buildings of New York City came down, it was understood that the latter rain then began to “sprinkle”, and that the controversy of Habakkuk chapter two, that was fulfilled in Millerite history, was once again under way. The controversy was over correct prophetic methodology.

Sen jälkeen kun New Yorkin kaupungin suuret rakennukset sortuivat, ymmärrettiin, että myöhäissade alkoi silloin ”vihmoa” ja että Habakukin toisen luvun kiista, joka täyttyi milleriläisessä historiassa, oli jälleen alkanut. Kiista koski oikeaa profeetallista metodologiaa.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Yea also, because he transgresseth by wine, he is a proud man, neither keepeth at home, who enlargeth his desire as hell, and is as death, and cannot be satisfied, but gathereth unto him all nations, and heapeth unto him all people. Habakkuk 2:1–5.

> Minä seison vartiopaikallani ja asetun muurille, ja tähystän nähdäkseni, mitä hän minulle puhuu ja mitä minä vastaan, kun minua nuhdellaan. Ja Herra vastasi minulle ja sanoi: Kirjoita näky ja piirrä se selvästi tauluihin, niin että sen lukija voi juosta. Sillä näky odottaa vielä määräaikaansa, mutta lopussa se puhuu eikä petä; vaikka se viipyisi, odota sitä, sillä varmasti se tulee, eikä se viivästy. Katso, hänen sielunsa, joka on kopea, ei ole hänessä oikea; mutta vanhurskas on elävä uskonsa kautta. Niin myös, koska viini pettää, hän on ylpeä mies eikä pysy kotonaan; hän avartaa halunsa kuin tuonela ja on kuin kuolema eikä saa kylläänsä, vaan kokoaa luoksensa kaikki kansat ja kerää luoksensa kaikki kansakunnat. Habakkuk 2:1–5.

The testing of Habakkuk two typified the testing of the movement of the one hundred and forty-four thousand which began when the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended on September 11, 2001. Then a controversy began between those who stood upon the foundations of Adventism represented upon the 1843 pioneer chart, and those who in Habakkuk transgress “by wine” and who were the “drunkards” of Joel who then “awoke,” only to have the “new wine” cut off from their “mouth.”

Habakukin toisen luvun koettelemus esikuvasi sadan neljänkymmenenneljän tuhannen liikkeen koettelemusta, joka alkoi, kun Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun väkevä enkeli laskeutui 11. syyskuuta 2001. Tällöin alkoi kiista niiden välillä, jotka seisoivat adventismin perustuksilla, sellaisina kuin ne on esitetty vuoden 1843 pioneerikaaviossa, ja niiden välillä, jotka Habakukissa rikkovat ”viinin kautta” ja jotka olivat Joelin ”juomarit”, jotka silloin ”heräsivät”, vain huomatakseen, että ”tuore viini” oli katkaistu heidän ”suustaan”.

The Hebrew word “reproved” in verse one means “argued with”. The argument given to the Millerite watchmen was represented upon the 1843 pioneer chart which was produced in May of 1842 in fulfillment of these verses. One class who lived by their faith was in controversy over the prophetic present truth message for that period, with another class who transgressed by wine. Those are Joel’s drunkards who awake to find the wine, a symbol of doctrine, is cut off from their mouths. They are Isaiah’s drunkards of Ephraim who rule Jerusalem and are unable to understand the book that is sealed.

Jakeen 1. jakeen heprealainen sana ”ojensi” merkitsee ”kiisteli kanssa”. Milleriläisille vartijoille esitetty perustelu kuvattiin vuoden 1843 pioneerikaaviossa, joka laadittiin toukokuussa 1842 näiden jakeiden täyttymykseksi. Eräs luokka, joka eli uskonsa varassa, oli kiistassa tuon ajanjakson profeetallisen nykyisen totuuden sanoman vuoksi toisen luokan kanssa, joka rikkoi viinin kautta. Nämä ovat Joelin juomarit, jotka havahtuvat huomaamaan, että viini, opin vertauskuva, on katkaistu heidän suustaan. He ovat Jesajan Efraimin juomareita, jotka hallitsevat Jerusalemia eivätkä kykene ymmärtämään sinetöityä kirjaa.

> Woe to the crown of pride, to the drunkards of Ephraim, whose glorious beauty is a fading flower, which are on the head of the fat valleys of them that are overcome with wine! Behold, the Lord hath a mighty and strong one, which as a tempest of hail and a destroying storm, as a flood of mighty waters overflowing, shall cast down to the earth with the hand. The crown of pride, the drunkards of Ephraim, shall be trodden under feet. . .. Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. . .. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned. Isaiah 28:1–3, 14; 29:9–12.

> Voi ylpeyden kruunua, Efraimin juomareita, joiden loistava kauneus on kuihtuva kukka, jotka ovat viinistä voitetun rehevien laaksojen päänä! Katso, Herralla on väkevä ja voimallinen, joka rakeiden myrskyn ja tuhoavan rajuilman tavoin, kuin tulvivat mahtavat vedet, syöksee maahan kädellään. Ylpeyden kruunu, Efraimin juomarit, poljetaan jalkoihin.... Pysähtykää ja hämmästykää; huutakaa ja vaikeroikaa: he ovat juovuksissa, mutta eivät viinistä; he horjuvat, mutta eivät väkijuomasta.... Kuulkaa siis Herran sana, te pilkkaajat, jotka hallitsette tätä kansaa, joka on Jerusalemissa. Sillä Herra on vuodattanut teidän päällenne syvän unen hengen ja sulkenut teidän silmänne; profeetat ja teidän hallitsijanne, näkijät, hän on peittänyt. Ja koko näky on teille kuin sinetöidyn kirjan sanat, joka annetaan oppineelle sanoen: Lue tämä, minä pyydän; ja hän sanoo: En voi, sillä se on sinetöity. Ja kirja annetaan sille, joka ei ole oppinut, sanoen: Lue tämä, minä pyydän; ja hän sanoo: En ole oppinut. Jesaja 28:1–3, 14; 29:9–12.

The argument of Habakkuk between the drunkards of Ephraim and those who walk by faith in God’s prophetic Word is specifically identified as the argument over correct versus incorrect methodology in Isaiah’s testimony, for Isaiah identifies that it is the methodology of “line upon line” that causes the drunkards to stumble and enter into a covenant of death.

Habakukin väittely Efraimin juopuneiden ja niiden välillä, jotka vaeltavat uskossa Jumalan profeetalliseen sanaan, yksilöidään nimenomaisesti väittelyksi oikean ja väärän metodologian välillä Jesajan todistuksessa, sillä Jesaja osoittaa, että juuri ”rivi rivin päälle” -metodologia saa juopuneet kompastumaan ja astumaan kuoleman liittoon.

> But they also have erred through wine, and through strong drink are out of the way; the priest and the prophet have erred through strong drink, they are swallowed up of wine, they are out of the way through strong drink; they err in vision, they stumble in judgment. For all tables are full of vomit and filthiness, so that there is no place clean. Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts. For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little: For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves. Isaiah 28:7–15.

> Mutta nämäkin ovat harhailleet viinistä, ja väkijuomasta poikenneet tieltä; pappi ja profeetta ovat harhailleet väkijuomasta, viini on heidät nielaissut, väkijuoma on saanut heidät pois tieltä; he erehtyvät näyissä, horjuvat tuomitessaan. Sillä kaikki pöydät ovat täynnä oksennusta ja saastaa, niin ettei puhdasta paikkaa ole. Ketä hän opettaisi tuntemaan? ja kenelle hän tekisi opin ymmärrettäväksi? niillekö, jotka ovat vieroitetut maidosta, irrotetut rinnoilta? Sillä käsky käskyn päälle, käsky käskyn päälle; sääntö säännön päälle, sääntö säännön päälle; vähän tänne, vähän tuonne! Sillä sopertavin huulin ja vieraalla kielellä hän puhuu tälle kansalle. Hän, joka sanoi heille: Tämä on lepo, antakaa väsyneen levätä; ja tämä on virvoitus; mutta eivät he tahtoneet kuulla. Niin Herran sana oli heille: käsky käskyn päälle, käsky käskyn päälle; sääntö säännön päälle, sääntö säännön päälle; vähän tänne, vähän tuonne; jotta he menisivät ja kaatuisivat selälleen ja murskautuisivat ja joutuisivat paulaan ja tulisivat vangituiksi. Kuulkaa siis Herran sana, te pilkkaajat, jotka hallitsette tätä kansaa, joka on Jerusalemissa. Koska te sanotte: Me olemme tehneet liiton kuoleman kanssa, ja tuonelan kanssa meillä on sopimus; kun ylitsevyöryvä ruoska käy yli, ei se kohtaa meitä; sillä me olemme tehneet valheesta turvamme ja piiloutuneet petoksen suojaan. Jesaja 28:7–15.

Isaiah then identifies what God placed into the controversy of Habakkuk that would bring judgment upon the drunkards, and it was the foundation stone, the “seven times” of Leviticus twenty-six, which was the first time prophecy that Gabriel and the angels led William Miller to understand.

Jesaja osoittaa sitten, mitä Jumala sijoitti Habakukin kiistakysymykseen, mikä toisi tuomion juoppojen ylle, ja se oli peruskivi, 3. Mooseksen kirjan kahdenkymmenennennenkuudennen luvun ”seitsemän aikaa”, joka oli ensimmäinen aikaprofetia, jonka Gabriel ja enkelit johdattivat William Millerin ymmärtämään.

> Therefore thus saith the Lord God, Behold, I lay in Zion for a foundation a stone, a tried stone, a precious corner stone, a sure foundation: he that believeth shall not make haste. Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:16–18.

> Sen tähden näin sanoo Herra, Herra: Katso, minä panen Siioniin peruskiveksi kiven, koetellun kiven, kallisarvoisen kulmakiven, lujan perustuksen; joka uskoo, se ei joudu häpeään. Ja minä panen oikeuden mittanuoraksi ja vanhurskauden luotilangaksi; ja rakeet pyyhkivät pois valheen turvapaikan, ja vedet tulvivat yli piilopaikan. Ja teidän liittonne kuoleman kanssa tehdään mitättömäksi, eikä sopimuksenne tuonelan kanssa pysy; kun tulviva vitsaus kulkee läpi, silloin se tallaa teidät maahan. Jesaja 28:16–18.

Shortly after the Lord led His people back to the old paths, beginning on September 11, 2001 there was a group who had been participating in the movement who determined that the four insects of Joel represented Islam of the third woe. When the methodology of “line upon line” had been opened up to God’s people in that final generation, a key prophetic rule was recognized. That rule is the triple application of prophecy, and the group that determined the four generations of Joel represented Islam of the third woe, incorrectly applied the rule of a triple application of prophecy to uphold their incorrect application.

Pian sen jälkeen, kun Herra oli johdattanut kansansa takaisin vanhoille poluille, syyskuun 11. päivästä 2001 alkaen oli olemassa ryhmä, joka oli osallistunut liikkeeseen ja joka päätti, että Joelin neljä hyönteistä edustivat kolmannen voihuudon islamia. Kun Jumalan kansalle tuossa viimeisessä sukupolvessa oli avautunut metodologiana ”rivi rivin päälle”, tunnistettiin eräs keskeinen profeetallinen sääntö. Tuo sääntö on profetian kolminkertainen sovellus, ja se ryhmä, joka katsoi Joelin neljän sukupolven edustavan kolmannen voihuudon islamia, sovelsi virheellisesti profetian kolminkertaisen sovelluksen sääntöä tukeakseen virheellistä tulkintaansa.

Then in the 2014 time period Satan was allowed into this movement with the homosexual “woke” agenda out of Great Britain and Australia that based its attack upon a false interpretation of the history represented in Daniel chapter eleven verses one through fifteen. The pro-homosexual leaders who infiltrated and attacked this movement ultimately claimed that Adventism needed to apologize to the pope of Rome, for supposedly making false accusations against the antichrist, the pope of Rome. The purpose of this attack was to slay the movement, and primarily to produce confusion on the very passage (Daniel 11:1–15) where “the robbers of thy people” are identified.

Sitten vuoden 2014 ajanjaksolla Saatanan sallittiin päästä tähän liikkeeseen Isosta-Britanniasta ja Australiasta lähteneen homoseksuaalisen ”woke”-agendan kautta, joka perusti hyökkäyksensä Danielin kirjan yhdennentoista luvun jakeissa yhdestä viiteentoista esitetyn historian väärään tulkintaan. Homoseksuaalisuutta kannattavat johtajat, jotka soluttautuivat tähän liikkeeseen ja hyökkäsivät sitä vastaan, väittivät lopulta, että adventismin tuli pyytää anteeksi Rooman paavilta sitä, että se muka oli esittänyt vääriä syytöksiä antikristusta, Rooman paavia, vastaan. Tämän hyökkäyksen tarkoituksena oli surmata liike ja ennen kaikkea synnyttää hämmennystä juuri siinä kohdassa (Dan. 11:1–15), jossa ”sinun kansasi ryövärit” tunnistetaan.

All these controversies were an attempt by Satan to confuse the symbol of papal Rome. There is nothing new under the sun, according to the wisest man who ever lived. Today the controversy is again based upon the identification of Rome, symbolized as “the robbers of thy people”. The new and private interpretation claims “the robbers of thy people” is the United States, and in doing so they are evidently unaware that this is the identical controversy as the very first controversy between the Millerites and Protestants, and the old saying attributed to sixteenth century author John Heywood that states, “There are none so blind as those who will not see.” Another variation of his phrase is “None so deaf as those who will not hear.” Most probably don’t know this phrase is attributed to Heywood, nor do they understand that the phrase of Heywood was derived from the Bible passages such as found in Jeremiah, Isaiah and quoted by Jesus in the New Testament.

Kaikki nämä kiistat olivat Saatanan yritys hämmentää paavillisen Rooman symbolia. Ei ole mitään uutta auringon alla, kuten kaikkein viisain koskaan elänyt mies on todennut. Nykyään kiista perustuu jälleen Rooman tunnistamiseen, joka on symboloitu sanoilla ”sinun kansasi ryöstäjät”. Uusi ja yksityinen tulkinta väittää, että ”sinun kansasi ryöstäjät” tarkoittaa Yhdysvaltoja, ja näin tehdessään he ovat ilmeisesti tietämättömiä siitä, että kyseessä on täsmälleen sama kiista kuin aivan ensimmäinen kiista milleriittien ja protestanttien välillä, sekä siitä vanhasta, kuudennentoista vuosisadan kirjailijaan John Heywoodiin liitetystä sanonnasta, jossa todetaan: ”Ei ole niin sokeita kuin ne, jotka eivät tahdo nähdä.” Toinen muunnelma hänen lausahduksestaan on: ”Ei ole niin kuuroja kuin ne, jotka eivät tahdo kuulla.” Useimmat eivät todennäköisesti tiedä, että tämä lause liitetään Heywoodiin, eivätkä he myöskään ymmärrä, että Heywoodin lause pohjautui Raamatun kohtiin, joita löytyy esimerkiksi Jeremialta ja Jesajalta ja joita Jeesus lainasi Uudessa testamentissa.

> Hear now this, O foolish people, and without understanding; which have eyes, and see not; which have ears, and hear not. Jeremiah 5:21.

> Kuulkaa nyt tämä, te tyhmä kansa, vailla ymmärrystä; joilla on silmät, mutta eivät näe; joilla on korvat, mutta eivät kuule. Jeremia 5:21.

It is Daniel’s “wicked” and Matthew’s “foolish virgins” that do not understand the “increase of knowledge”. The increase of knowledge in 1989 was primarily the recognition that the last six verses of Daniel chapter eleven identify the final rise and fall of papal, or as I labeled it Modern Rome. The verses identify the United States, but only the relation of the United States to the papal power. The “wicked” and “foolish” are contrasted with the “wise”, and the wise of the last days do have understanding of the increase of knowledge in 1989. The foolish are those who have eyes, but do not see, and ears and do not hear.

Danielin ”jumalattomat” ja Matteuksen ”tyhmät neitsyet” ovat niitä, jotka eivät ymmärrä ”tiedon lisääntymistä”. Tiedon lisääntyminen vuonna 1989 oli ensisijaisesti sen tunnistamista, että Danielin kirjan yhdennentoista luvun viimeiset kuusi jaetta osoittavat paavinvallan, tai kuten minä sitä nimitin, modernin Rooman, lopullisen nousun ja kukistumisen. Jakeet yksilöivät Yhdysvallat, mutta ainoastaan Yhdysvaltojen suhteen paavilliseen valtaan. ”Jumalattomat” ja ”tyhmät” asetetaan vastakkain ”viisaiden” kanssa, ja viimeisten päivien viisailla on ymmärrys tiedon lisääntymisestä vuonna 1989. Tyhmät ovat niitä, joilla on silmät, mutta eivät näe, ja korvat, mutta eivät kuule.

> Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:8–10.

> Ja minä kuulin Herran äänen sanovan: Kenet minä lähetän, ja kuka menee meidän puolestamme? Niin minä sanoin: Katso, tässä olen; lähetä minut. Ja hän sanoi: Mene ja sano tälle kansalle: Kuulemalla kuulkaa, älkääkä ymmärtäkö; näkemällä nähkää, älkääkä käsittäkö. Paaduta tämän kansan sydän ja tuki heidän korvansa ja sokaise heidän silmänsä, ettei se näkisi silmillään eikä kuulisi korvillaan eikä ymmärtäisi sydämellään eikä kääntyisi ja tulisi parannetuksi. Jesaja 6:8–10.

The people being addressed in Isaiah chapter six, are those who profess to be in the “present truth” message that arrived on September 11, 2001, for Isaiah six marks the passage as occurring when “the earth is full of the glory of the Lord”. The earth was lightened with God’s glory when the angel of Revelation eighteen descended when the great buildings of New York City were thrown down by a touch from God.

Jesajan kuudennessa luvussa puhuteltu kansa on niitä, jotka tunnustautuvat olevan siinä ”nykyisessä totuudessa” olevassa sanomassa, joka saapui 11. syyskuuta 2001, sillä Jesajan kuudes luku osoittaa kohdan tapahtuvan silloin, kun ”maa on täynnä Herran kirkkautta”. Maa valistui Jumalan kirkkaudella, kun Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun enkeli astui alas silloin, kun New Yorkin suuret rakennukset heitettiin maahan Jumalan kosketuksesta.

> In the year that king Uzziah died I saw also the Lord sitting upon a throne, high and lifted up, and his train filled the temple. Above it stood the seraphims: each one had six wings; with twain he covered his face, and with twain he covered his feet, and with twain he did fly. And one cried unto another, and said, Holy, holy, holy, is the Lord of hosts: the whole earth is full of his glory. And the posts of the door moved at the voice of him that cried, and the house was filled with smoke. Isaiah 6:1–4.

> Sinä vuonna, jona kuningas Ussia kuoli, minä näin myös Herran istuvan valtaistuimella, korkealla ja ylhäisellä, ja hänen viittansa liepeet täyttivät temppelin. Sen yläpuolella seisoivat serafit; kullakin oli kuusi siipeä: kahdella hän peitti kasvonsa, kahdella hän peitti jalkansa, ja kahdella hän lensi. Ja toinen huusi toiselle ja sanoi: Pyhä, pyhä, pyhä on Herra Sebaot; koko maa on täynnä hänen kirkkauttansa. Ja oven pielet vapisivat huutajan äänen voimasta, ja huone tuli savua täyteen. Jesaja 6:1–4.

Sister White connects the angel’s proclamation with the event that marks when the angel of Revelation chapter eighteen fills the earth with his glory.

Sisar White yhdistää enkelin julistuksen tapahtumaan, joka merkitsee sitä hetkeä, jolloin Ilmestyskirjan kahdeksannentoista luvun enkeli täyttää maan kirkkaudellaan.

> “When God was about to send Isaiah with a message to His people, He first permitted the prophet to look in vision into the holy of holies within the sanctuary. Suddenly the gate and the inner veil of the temple seemed to be uplifted or withdrawn, and he was permitted to gaze within, upon the holy of holies, where even the prophet’s feet might not enter. There rose before him a vision of Jehovah sitting upon a throne high and lifted up, while the train of His glory filled the temple. Around the throne were seraphim, as guards about the great King, and they reflected the glory that surrounded them. As their songs of praise resounded in deep notes of adoration, the pillars of the gate trembled, as if shaken by an earthquake. With lips unpolluted by sin, these angels poured forth the praises of God. ‘Holy, holy, holy, is the Lord of hosts,’ they cried; ‘the whole earth is full of His glory.’ [See Isaiah 6:1–8.]

> ”Kun Jumala oli lähettämäisillään Jesajan sanoman kanssa kansansa luo, Hän salli ensin profeetan näyssä katsoa pyhäkön kaikkeinpyhimpään. Äkkiä temppelin portti ja sisempi esirippu näyttivät kohoavan tai väistyvän syrjään, ja hänen sallittiin katsella sisälle, kaikkeinpyhimpään, jonne edes profeetan jalka ei saanut astua. Hänen eteensä avautui näky Jehovasta istumassa valtaistuimella, korkealla ja ylhäiseksi korotettuna, samalla kun Hänen kirkkautensa liepeet täyttivät temppelin. Valtaistuimen ympärillä oli serafeja suurta Kuningasta vartioivina vartijoina, ja he heijastivat heitä ympäröivää kirkkautta. Kun heidän ylistyslaulunsa kaikuivat palvonnan syvin sävelin, portin pielet vapisivat ikään kuin maanjäristyksen ravistamina. Synnin saastuttamattomin huulin nämä enkelit vuodattivat Jumalan ylistystä. ’Pyhä, pyhä, pyhä on Herra Sebaot’, he huusivat; ’kaikki maa on täynnä Hänen kunniaansa.’ [Ks. Jesaja 6:1–8.]”

> “The seraphim around the throne are so filled with reverential awe as they behold the glory of God, that they do not for an instant look upon themselves with admiration. Their praise is for the Lord of hosts. As they look into the future, when the whole earth shall be filled with His glory, the triumphant song is echoed from one to another in melodious chant, ‘Holy, holy, holy, is the Lord of hosts.’” Gospel Workers, 21.

> "Valtaistuimen ympärillä olevat serafit ovat niin täynnä kunnioittavaa pyhää pelkoa katsellessaan Jumalan kirkkautta, etteivät he hetkeksikään katso itseään ihaillen. Heidän ylistyksensä kohdistuu Herraan Sebaotiin. Kun he katsovat tulevaisuuteen, jolloin koko maa on oleva täynnä Hänen kirkkauttaan, voitonriemuinen laulu kaikuu yhdeltä toiselle sointuvana veisuuna: 'Pyhä, pyhä, pyhä on Herra Sebaot.'" Gospel Workers, 21.

Isaiah, representing God’s people during the sealing time that began on September 11, 2001, was given a message to carry to a people who had eyes, but did not choose to see, and ears, but did not choose to hear. Jesus, as Alpha and Omega, illustrates the end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand with the beginning. At the end there will again be a messenger represented by Isaiah who carries a message to a people who choose not to see and hear. That message will produce the final purging of the one hundred and forty-four thousand. The message is the words of Truth, that are brought from God’s prophetic testimony. That prophetic testimony is the “vision” that is established by the power symbolized as “the robbers of thy people”.

Jesaja, joka edusti Jumalan kansaa sinetöimisen aikana, joka alkoi 11. syyskuuta 2001, sai sanoman vietäväksi kansalle, jolla oli silmät mutta joka ei päättänyt nähdä, ja korvat mutta joka ei päättänyt kuulla. Jeesus, Alfana ja Omeganа, havainnollistaa sadan neljänkymmenenneljän tuhannen sinetöimisen ajan loppua sen alun kautta. Lopussa on jälleen oleva sanansaattaja, jota Jesaja edustaa ja joka vie sanoman kansalle, joka päättää olla näkemättä ja kuulematta. Tuo sanoma saa aikaan sadan neljänkymmenenneljän tuhannen lopullisen puhdistamisen. Sanoma on Totuuden sanoja, jotka tuodaan Jumalan profeetallisesta todistuksesta. Tuo profeetallinen todistus on se ”näky”, joka vahvistetaan sen voiman kautta, jota symboloivat ”sinun kansasi ryövärit”.

In the next article we will take each of these controversies and lay them over each other in a line-upon-line fashion. The Millerite line, the Smith and White line, the “daily” line, the “king of the north” in 1989 line, the insects of Joel line and the current controversy. Six old controversies, which when viewed line-upon-line clearly uphold the truth of the first controversy which is represented upon the 1843 pioneer chart. That truth being that Rome is “the robbers of thy people”, who exalt themselves, and who fall, and establish the vision.

Seuraavassa artikkelissa tarkastelemme kutakin näistä kiistoista ja asetamme ne päällekkäin rivin rivin päälle -periaatteen mukaisesti. Milleriläinen linja, Smithin ja Whiten linja, ”jokapäiväisen” linja, ”pohjoisen kuninkaan” vuonna 1989 ilmenevä linja, Joelin hyönteisten linja sekä nykyinen kiista. Kuusi vanhaa kiistaa, jotka rivin rivin päälle -periaatteen valossa tarkasteltuina selvästi vahvistavat ensimmäisen kiistan totuuden, joka on esitetty vuoden 1843 pioneerikartassa. Tuo totuus on se, että Rooma on ”sinun kansasi ryövärit”, jotka korottavat itsensä, ja jotka lankeavat, ja vahvistavat näyn.

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.” Early Writings, 74.

> ”Minulle on näytetty, että vuoden 1843 taulu oli Herran käden ohjaama ja ettei sitä tullut muuttaa; että luvut olivat sellaiset kuin Hän tahtoi niiden olevan; että Hänen kätensä oli niiden yllä ja peitti erheen joissakin luvuissa, niin ettei kukaan voinut nähdä sitä, ennen kuin Hänen kätensä poistettiin.” Early Writings, 74.

To reject the truths upon that chart is to simultaneously reject the authority of the Spirit of Prophecy, and the chart identifies that it is Rome, not the United States, who establishes “the vision”, which is the vision that Solomon instructs us that without that “vision”, God’s people will perish.

Tuossa taulussa esitettyjen totuuksien hylkääminen merkitsee samalla Hengen todistuksen arvovallan hylkäämistä, ja taulu osoittaa, että “näyn” vahvistaa Rooma eikä Yhdysvallat; juuri sen näyn, josta Salomo opettaa meille, että ilman sitä “näkyä” Jumalan kansa hukkuu.

> “Satan is . . . constantly pressing in the spurious—to lead away from the truth. The very last deception of Satan will be to make of none effect the testimony of the Spirit of God. ‘Where there is no vision, the people perish’ (Proverbs 29:18). Satan will work ingeniously, in different ways and through different agencies, to unsettle the confidence of God’s remnant people in the true testimony.

> "Saatana... tyrkyttää lakkaamatta väärennöstä johdattaakseen pois totuudesta. Saatanan aivan viimeinen petos on tekevä tyhjäksi Jumalan Hengen todistuksen. 'Missä näkyä ei ole, siellä kansa villiintyy' (Sananlaskut 29:18). Saatana toimii ovelasti, eri tavoin ja erilaisten välikappaleiden kautta, horjuttaakseen Jumalan jäännöskansan luottamusta oikeaan todistukseen."

> “There will be a hatred kindled against the Testimonies which is satanic. The workings of Satan will be to unsettle the faith of the churches in them, for this reason: Satan cannot have so clear a track to bring in his deceptions and bind up souls in his delusions if the warnings and reproofs and counsels of the Spirit of God are heeded.” Selected Messages, book 1, 48.

> “Todistuksia kohtaan syttyy viha, joka on saatanallista. Saatanan toiminnan tarkoituksena on horjuttaa seurakuntien uskoa niihin, tästä syystä: Saatana ei voi niin esteettömästi toteuttaa petoksiaan eikä kahlita sieluja harhaluuloihinsa, jos Jumalan Hengen varoituksia, nuhteita ja neuvoja noudatetaan.” Selected Messages, kirja 1, 48.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> ”Hän, joka näkee pinnan alle, joka lukee kaikkien ihmisten sydämet, sanoo niistä, joilla on ollut suuri valo: ’He eivät ole ahdistuneet eivätkä kauhistuneet moraalisen ja hengellisen tilansa tähden.’ Niin, he ovat valinneet omat tiensä, ja heidän sielunsa mielistyy heidän kauhistuksiinsa. Minäkin valitsen heidän eksytyksensä ja tuon heidän pelkonsa heidän päällensä; koska, kun minä kutsuin, ei kukaan vastannut; kun minä puhuin, he eivät kuulleet, vaan tekivät pahaa minun silmäini edessä ja valitsivat sen, mihin en mielistynyt.’ ’Jumala lähettää heille väkevän eksytyksen, niin että he uskovat valheen’, koska ’he eivät ottaneet vastaan rakkaus totuuteen, voidaksensa pelastua’, ’vaan mielistyivät vääryyteen’. Jesaja 66:3, 4; 2. Tessalonikalaiskirje 2:11, 10, 12.”

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> ”Taivaallinen Opettaja kysyi: ’Mikä voimakkaampi harha voi eksyttää mielen kuin se teeskentely, että rakennatte oikealle perustukselle ja että Jumala hyväksyy tekonne, vaikka todellisuudessa toteutatte monia asioita maailmallisen menettelytavan mukaan ja teette syntiä Jehovaa vastaan? Oi, se on suuri petos, kiehtova harhaluulo, joka ottaa mielet valtaansa, kun ihmiset, jotka ovat kerran tunteneet totuuden, erehtyvät pitämään jumalisuuden muotoa sen henkenä ja voimana; kun he luulevat olevansa rikkaita, rikastuneita eivätkä tarvitse mitään, vaikka todellisuudessa he tarvitsevat kaikkea.’” Testimonies, osa 8, 249, 250.

Back to Articles