Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Eighty-Three

Dániel könyve – Száznyolcvanhárom

The Eternal Foundation: Christ in Prophetic History and the Believer’s Faith

Az örökkévaló alap: Krisztus a prófétai történelemben és a hívő hitében

Author

Jeff Pippenger

Published

April 13, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The “truth which Peter had confessed is the foundation of the believer’s faith. It is that which Christ Himself has declared to be eternal life.” That “truth” identified two aspects of Christ. The first was that Christ is an element of prophetic history. The waymarks that represent the events of prophetic history, represent Christ. His association with the events identifies the sacredness of the prophetic waymarks, and provides the logic for Sister White so often saying that we must guard the waymarks, for those waymarks represent Jesus Christ. The waymark that represented the testing theme in the time of Christ was His baptism, and it aligned with other events in the sacred reform lines, distinguished by the descent of a Divine symbol.

Az az „igazság, amelyet Péter megvallott, a hívő hitének alapja. Ez az, amiről Krisztus Maga kijelentette, hogy örök élet.” Ez az „igazság” Krisztus két vonatkozását azonosította. Az első az volt, hogy Krisztus a prófétai történelem egyik eleme. Azok az útjelzők, amelyek a prófétai történelem eseményeit ábrázolják, Krisztust ábrázolják. Az eseményekkel való kapcsolata azonosítja a prófétai útjelzők szentségét, és megadja a logikai alapját annak, hogy White testvérnő oly gyakran mondja: őriznünk kell az útjelzőket, mert azok az útjelzők Jézus Krisztust ábrázolják. Az az útjelző, amely Krisztus idejében a próbatétel témáját képviselte, az Ő keresztsége volt, és egybeesett a szent reformvonalak más eseményeivel, amelyeket egy isteni jelkép alászállása különböztetett meg.

In the reform line of Moses, Divinity descended and abode in a burning bush, a symbol of the creator combining with the creation. In the reform line at the end of the seventy years, Michael descended to empower Cyrus to move forward with the first decree, and at the same time Daniel was changed into the image of Christ. In the reform line of Christ, the Holy Spirit descended in the form of a dove to anoint God’s Son, the symbol of Divinity combined with humanity. In Millerite history the angel that descended on August 11, 1840 was “no less a personage than Jesus Christ,” who descended with a little book that was to be eaten, and He was that little book. There He demonstrated that the combination of Divinity with humanity is accomplished by eating and drinking the flesh and blood of the Bread of Heaven.

Mózes reformvonalában az Istenség alászállt, és egy égő csipkebokorban lakozott; ez annak jelképe, hogy a Teremtő egyesül a teremtéssel. A hetven esztendő végén húzódó reformvonalban Mihály alászállt, hogy felruházza Círust az erővel az első rendelet előrevitelére, és ugyanakkor Dániel Krisztus képmására változott át. Krisztus reformvonalában a Szentlélek galamb formájában szállt alá, hogy felkenje Isten Fiát, az Istenségnek az emberiséggel való egyesülésének jelképét. A millerita történelemben az az angyal, aki 1840. augusztus 11-én alászállt, „nem kisebb személy volt, mint Jézus Krisztus”, aki egy kis könyvvel szállt alá, amelyet meg kellett enni, és Ő volt az a kis könyv. Ott azt mutatta be, hogy az Istenségnek az emberiséggel való egyesülése a Menny Kenyere testének és vérének evése és ivása által valósul meg.

Sacred history is sacred because it is embodied by the presence of Christ. The predictions of God’s Word that identify future events, are Jesus Christ, for He is the “Word.” When those predictions are fulfilled in history, the events represent the fulfillment of His word, and His Word is Truth. It is His Word that sets forth the prediction, and it is His Word that is fulfilled when the event arrives, so at the beginning and at the ending it is Jesus Christ, for He is the Alpha and Omega. Therefore, when Peter proclaimed that Jesus was the Christ and the Son of the living God, he was identifying a waymark that was Jesus Christ and a waymark that reaches its perfect fulfillment in the last days. September 11, 2001 was the perfect fulfillment of Christ.

A szent történelem azért szent, mert Krisztus jelenléte testesíti meg. Isten Igéjének ama jövendölései, amelyek a jövőbeli eseményeket azonosítják, Jézus Krisztus, mert Ő az „Ige”. Amikor ezek a jövendölések beteljesednek a történelemben, az események az Ő szavának beteljesedését jelenítik meg, és az Ő Igéje igazság. Az Ő Igéje az, amely előadja a jövendölést, és az Ő Igéje az, amely beteljesedik, amikor az esemény elérkezik; így a kezdetnél és a végnél Jézus Krisztus áll, mert Ő az Alfa és az Ómega. Ezért amikor Péter kijelentette, hogy Jézus a Krisztus és az élő Isten Fia, akkor egy olyan jelzőoszlopot azonosított, amely Jézus Krisztus volt, és egy olyan jelzőoszlopot, amely tökéletes beteljesedésére az utolsó napokban jut el. 2001. szeptember 11. Krisztus tökéletes beteljesedése volt.

To reject the prophetic fulfillment of September 11, 2001, is to reject Christ, the Son of the living God. That truth, expressed by Peter, was “the foundation of the believer’s faith,” and on September 11, 2001 Christ led His last-day people back to Jeremiah’s “old paths,” which represent the “foundations” of the movement of the first and third angels’ messages. Peter represented the one hundred and forty-four thousand, who are sealed during the period when the four angels are restraining the four winds. The sealing time is a specific prophetic period, beginning on September 11, 2001 and ending at the soon coming Sunday law. Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing.

A 2001. szeptember 11-ének prófétai beteljesedését elutasítani annyi, mint elutasítani Krisztust, az élő Isten Fiát. Ez az igazság, amelyet Péter fejezett ki, „a hívő hitének alapja” volt, és 2001. szeptember 11-én Krisztus visszavezette utolsó napi népét Jeremiás „régi ösvényeire”, amelyek az első és a harmadik angyal üzenete mozgalmának „alapjait” jelképezik. Péter a száznegyvennégyezret képviselte, akik abban az időszakban pecsételtetnek meg, amikor a négy angyal visszatartja a négy szelet. A pecsételés ideje egy meghatározott prófétai időszak, amely 2001. szeptember 11-én kezdődik, és a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvénnyel ér véget. Jézus a vég idejét mindig egy dolog kezdetével szemlélteti.

At the beginning of the sealing time the angel of Revelation eighteen descended, as had the Holy Spirit at the baptism, and that angel was “no less a personage than Jesus Christ,” for the angel that descended to lighten the earth with His glory in the Millerite history was “no less a personage than Jesus Christ.” At the soon coming Sunday law “no less a personage than Jesus Christ,” descends again and presents the second of the two messages of Revelation eighteen, as He calls His other flock out of Babylon. In the middle of the period of the sealing time, an angel descended, as the second angel descended on April 19, 1844, at the first disappointment of the Millerite movement.

A pecsételés idejének kezdetén a Jelenések tizennyolcadik fejezetének angyala szállt alá, miként a Szentlélek is alászállt a keresztségkor, és ez az angyal „nem más személyiség volt, mint Jézus Krisztus”, mert az az angyal, aki a millerita történelemben alászállt, hogy dicsőségével megvilágosítsa a földet, „nem más személyiség volt, mint Jézus Krisztus”. A hamarosan bekövetkező vasárnapi törvény idején „nem más személyiség, mint Jézus Krisztus” ismét alászáll, és előterjeszti a Jelenések tizennyolcadik fejezetében található két üzenet közül a másodikat, miközben kihívja Babilonból az Ő más juhait. A pecsételés idejének időszaka közepén egy angyal szállt alá, miként a második angyal is alászállt 1844. április 19-én, a millerita mozgalom első csalódásakor.

Between the arrival of that second angel, and the arrival of the third angel on October 22, 1844, many angels were sent to add power to the second angel as the Midnight Cry message arrived. Speaking of the history when these angels arrived in Millerite history, Sister White informs us that those that rejected these messages had crucified Christ just as assuredly as the Jews crucified Christ.

Ama második angyal eljövetele és a harmadik angyal 1844. október 22-i eljövetele között sok angyal küldetett, hogy erőt adjon a második angyalnak, amint megérkezett az Éjféli Kiáltás üzenete. Arról a történelmi időszakról szólva, amikor ezek az angyalok megjelentek a millerita történelemben, White testvérnő arról tájékoztat bennünket, hogy azok, akik elvetették ezeket az üzeneteket, éppen olyan bizonyosan feszítették meg Krisztust, mint ahogyan a zsidók megfeszítették Krisztust.

> “I saw that as the Jews crucified Jesus, so the nominal churches had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the way into the most holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there.” Early Writings, 261.

> „Láttam, hogy amiként a zsidók keresztre feszítették Jézust, úgy a névleges egyházak is keresztre feszítették ezeket az üzeneteket, ezért nincs ismeretük a szentek szentjébe vezető útról, és nem részesülhetnek Jézus ottani közbenjárásának áldásaiban.” Korai írások, 261.

The messages represented by the angels, when rejected, represent the crucifixion of Christ, for He embodies the messages and their historical fulfillment. On July 18, 2020, “no less a personage than Jesus Christ” descended, marking the first disappointment and the beginning of the tarrying time. Slain in the streets, the dead dry bones of His last-day people were to be awakened by hearing the only voice that can bring people back to life.

Az angyalok által jelképezett üzenetek, amikor elutasítják őket, Krisztus megfeszítését jelképezik, mert Ő testesíti meg az üzeneteket és azok történelmi beteljesedését. 2020. július 18-án „nem kisebb személy, mint Jézus Krisztus” szállt alá, jelezve az első csalódást és a késedelem idejének kezdetét. Az utcákon megölve, az Ő végidei népének halott, száraz csontjainak fel kellett ébredniük, meghallva az egyetlen hangot, amely képes az embereket visszahozni az életre.

> Verily, verily, I say unto you, The hour is coming, and now is, when the dead shall hear the voice of the Son of God: and they that hear shall live. For as the Father hath life in himself; so hath he given to the Son to have life in himself; And hath given him authority to execute judgment also, because he is the Son of man. Marvel not at this: for the hour is coming, in the which all that are in the graves shall hear his voice, And shall come forth; they that have done good, unto the resurrection of life; and they that have done evil, unto the resurrection of damnation. John 5:25–29.

> Bizony, bizony mondom néktek, hogy eljön az óra, és az most van, amikor a halottak meghallják az Isten Fiának szavát, és akik meghallják, élni fognak. Mert amiként az Atyának élete van önmagában, úgy megadta a Fiúnak is, hogy élete legyen önmagában; és hatalmat adott neki arra is, hogy ítéletet tartson, mivelhogy ő az embernek Fia. Ne csodálkozzatok ezen: mert eljön az óra, amelyben mindazok, akik a sírokban vannak, meghallják az ő szavát, és kijönnek; akik a jót cselekedték, az élet feltámadására; akik pedig a gonoszt művelték, a kárhozat feltámadására. János 5:25–29.

In July of 2023, His voice called the dead dry bones to life, and Alpha and Omega then repeated the beginning of the sealing time, for July 2023, marks the ending period of the sealing time. His people were then again called back to Jeremiah’s old paths, to the foundations of Millerite history. The foundational message of the Millerites’ beginning and ending were the first and last messages of Millerite history, which was the “seven times” of Leviticus chapter twenty-six.

2023 júliusában az Ő hangja életre hívta a holt, kiszáradt csontokat, és az Alfa és Omega ezután megismételte a pecsételés idejének kezdetét, mert 2023 júliusa a pecsételés idejének záró időszakát jelöli. Az Ő népe ekkor ismét visszahívatott Jeremiás ősi ösvényeire, a millerita történelem alapjaihoz. A milleriták kezdetének és végének alapvető üzenetei a millerita történelem első és utolsó üzenetei voltak, nevezetesen Mózes harmadik könyve huszonhatodik fejezetének „hétszeresei”.

In July 2023, God’s last day people were once again commanded to take the little book and eat it. As they eat the little book, they are then tested to see if they will acknowledge the message of the third Woe in Revelation chapter nine (the tidings of the east) and the message of Daniel chapter eleven (the tidings of the north). The testing process leads them to verses thirteen to fifteen of Daniel chapter eleven, which is the Battle of Panium, which is Caesarea Philippi and which is the message of the Midnight Cry where the two classes who have heard His voice are manifested, one class “that have done good, unto the resurrection of life; and they that have done evil, unto the resurrection of damnation.”

2023 júliusában Isten utolsó napi népe ismét parancsot kapott arra, hogy vegye a kis könyvet és egye meg azt. Miközben eszik a kis könyvet, azután próbára tétetnek annak megállapítására, vajon elismerik-e a Jelenések könyve kilencedik fejezetében található harmadik jaj üzenetét (a keletről való híradásokat) és Dániel könyve tizenegyedik fejezetének üzenetét (az északról való híradásokat). A próbatétel folyamata elvezeti őket Dániel könyve tizenegyedik fejezetének tizenharmadiktól tizenötödikig terjedő verseihez, amely Panium csatája, amely Caesarea Philippi, és amely az Éjféli Kiáltás üzenete, ahol nyilvánvalóvá lesz az a két osztály, amely hallotta az Ő szavát: az egyik osztály „akik a jót cselekedték, az élet feltámadására; akik pedig a gonoszt művelték, a kárhozat feltámadására.”

There are three voices in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand and they are all the voice of “no less a personage than Jesus Christ.” The first voice of Revelation eighteen sounded when the great buildings of New York city were brought down by a touch from God. The second voice is the voice of Michael the archangel who calls the dead out of their graves. The third voice is the second voice of Revelation chapter eighteen that calls His other flock out of Babylon in the hour of the “great earthquake” of Revelation chapter eleven. The perfect fulfillment of Peter’s confession at Caesarea Philippi is made when Christ leads His last day people to “that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days.”

A száznegyvennégyezer megpecsételésének idején három hang szól, és mindegyik „nem kisebb személyé, mint Jézus Krisztus”. A Jelenések tizennyolcadik fejezetének első hangja akkor hangzott fel, amikor New York város nagy épületeit Isten egy érintése ledöntötte. A második hang Mihály arkangyal hangja, aki a halottakat kihívja sírjaikból. A harmadik hang a Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének második hangja, amely a „nagy földrengés” órájában, a Jelenések könyve tizenegyedik fejezete szerint, Babilonból kihívja az Ő más juhait. Péter cézáreai filippi hitvallásának tökéletes beteljesedése akkor valósul meg, amikor Krisztus az utolsó napok népét „Dániel próféciájának ahhoz a részéhez vezeti, amely az utolsó napokra vonatkozik.”

Panium of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven, is the “portion” of the prophecy of Daniel that was sealed up that identifies the message of the Midnight Cry. Panium is the Exeter camp meeting in August of 1844, it’s a history that is fulfilled in the second term of Donald Trump, and it is the prophetic message that impresses the seal of God upon the foreheads of the one hundred and forty-four thousand. The verses we are now studying are very holy ground.

Dániel tizenegyedik fejezete tizenharmadik–tizenötödik verseinek Paniuma Dániel próféciájának az a „része”, amely lepecsételtetett, és amely azonosítja az Éjféli Kiáltás üzenetét. Panium az 1844 augusztusában tartott exeteri tábori összejövetel; olyan történelem, amely Donald Trump második ciklusában teljesedik be; és az a prófétai üzenet, amely Isten pecsétjét rányomja a száznegyvennégyezer homlokára. Azok a versek, amelyeket most tanulmányozunk, igen szent föld.

> “The truth which Peter had confessed is the foundation of the believer’s faith. It is that which Christ Himself has declared to be eternal life. But the possession of this knowledge was no ground for self-glorification. Through no wisdom or goodness of his own had it been revealed to Peter. Never can humanity, of itself, attain to a knowledge of the divine. ‘It is as high as heaven; what canst thou do? deeper than hell; what canst thou know?’ Job 11:8. Only the spirit of adoption can reveal to us the deep things of God, which ‘eye hath not seen, nor ear heard, neither have entered into the heart of man.’ ‘God hath revealed them unto us by His Spirit: for the Spirit searcheth all things, yea, the deep things of God.’ 1 Corinthians 2:9, 10. ‘The secret of the Lord is with them that fear Him;’ and the fact that Peter discerned the glory of Christ was an evidence that he had been ‘taught of God.’ Psalm 25:14; John 6:45. Ah, indeed, ‘blessed art thou, Simon Bar-jona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee.’

> „Az az igazság, amelyet Péter megvallott, a hívő ember hitének alapja. Ez az, amit maga Krisztus örök életnek jelentett ki. E tudás birtoklása azonban semmiképpen sem adott alapot az önfelmagasztalásra. Nem a maga bölcsessége vagy jósága által nyilatkoztatott ki ez Péternek. Az emberiség önmagától soha nem juthat el az isteni dolgok ismeretére. „Magasabb ez az égnél; mit tehetnél? Mélyebb ez a holtak hazájánál; mit tudhatnál?” Jób 11:8. Egyedül a fiúság Lelke jelentheti ki nekünk Isten mély dolgait, amelyeket „szem nem látott, fül nem hallott, és ember szíve meg sem gondolt.” „Nekünk pedig Isten kijelentette az Ő Lelke által: mert a Lélek mindeneket megvizsgál, igen, az Isten mélységeit is.” 1Korinthus 2:9, 10. „Az Úr bizodalmas közösségben van az Őt félőkkel;” és az a tény, hogy Péter felismerte Krisztus dicsőségét, annak bizonyítéka volt, hogy „Istentől tanított” ember volt. Zsoltárok 25:14; János 6:45. Ó, valóban, „boldog vagy, Simon, Jónának fia, mert nem test és vér jelentette ki ezt néked.”

> “Jesus continued: ‘I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build My church; and the gates of hell shall not prevail against it.’ The word Peter signifies a stone,—a rolling stone. Peter was not the rock upon which the church was founded. The gates of hell did prevail against him when he denied his Lord with cursing and swearing. The church was built upon One against whom the gates of hell could not prevail.” The Desire of Ages, 413

> „Jézus tovább folytatta: »Én is mondom néked, hogy te Péter vagy, és ezen a kősziklán építem fel az én egyházamat; és a pokol kapui sem vesznek erőt rajta.« A Péter szó követ jelent — gördülő követ. Péter nem az a kőszikla volt, amelyre az egyház alapíttatott. A pokol kapui igenis erőt vettek rajta, amikor átkozódva és esküdözve megtagadta Urát. Az egyház arra az Egyre építtetett, aki fölött a pokol kapui nem vehettek erőt.” Jézus élete, 413.

The message Christ was presenting to His disciples at Caesarea Philippi was and is the message of the Midnight Cry, and it is placed within the context of a spiritual war between the Greek god Pan, whose temple was called “the gates of hell,” and the two apostate horns of the earth beast. The Maccabees were God’s apostate people, who professed to be the defenders of God’s church, as they were warring against the religion of the Greeks. They identified themselves as both the religious and political leaders. They represent the apostate Protestantism of those fallen churches that, with the government of the United States, are now forming an image of the beast and are warring against the globalist’s religion of woke-ism and Mother Earth. The apostate horns prevail in their struggle with the religious and political elements of globalism, and at the same time the true Protestant horn is being purified by the removal of the last remnants of the foolish virgins, in advance of being lifted up as an ensign at the “great earthquake” of the soon coming Sunday law.

Az az üzenet, amelyet Krisztus Cézárea Filippinél tanítványainak bemutatott, a Fél éjféli kiáltás üzenete volt és az ma is, s egy olyan lelki háború összefüggésébe van helyezve, amely a görög Pán isten között, akinek templomát „a pokol kapuinak” nevezték, valamint a földi fenevad két hitehagyott szarva között zajlik. A Makkabeusok Isten hitehagyott népe voltak, akik azt vallották magukról, hogy Isten egyházának védelmezői, miközben a görögök vallása ellen harcoltak. Magukat egyaránt vallási és politikai vezetőkként azonosították. Ők azoknak az elbukott egyházaknak a hitehagyott protestantizmusát jelképezik, amelyek az Egyesült Államok kormányával együtt most a fenevad képmását formálják, és hadakoznak a globalisták woke-izmusból és Földanyából álló vallása ellen. A hitehagyott szarvak felülkerekednek a globalizmus vallási és politikai elemeivel folytatott küzdelmükben, és ugyanakkor az igaz protestáns szarv megtisztul a balga szüzek utolsó maradványainak eltávolítása által, mielőtt zászlóként felemeltetnék a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvény „nagy földrengésénél”.

The portion of the prophecy of the book of Daniel that relates to the last days, which is also the Revelation of Jesus Christ, and is the message of the Midnight Cry, is unsealed by the Lion of the tribe of Judah at Caesarea Philippi, which is Panium. It is unsealed in the midst of the warfare between atheistic beast from the bottomless pit and the horn of Republicanism that began to stir up that beast in 2015, and against the genuine horn of Protestantism that is now being resurrected as a mighty army.

Dániel könyve próféciájának az a része, amely az utolsó napokra vonatkozik, amely egyúttal Jézus Krisztus kijelentése, és az Éjféli Kiáltás üzenete, a Júda törzséből való Oroszlán által oldatik fel Caesarea Philippinél, vagyis Paniumban. Ez a feneketlen mélységből feljövő istentelen fenevad és a republikánizmus ama szarva közötti hadviselés közepette oldatik fel, amely 2015-ben kezdte felkavarni azt a fenevadat, valamint a protestantizmus valódi szarva ellenében, amely most hatalmas sereggé támad fel.

The truth that Peter confessed represents the waymark of September 11, 2001, and also that Christ is the Son of the living God. The truth of what is represented by Jesus being the Son of God, is a testing truth as certainly as was whether Jesus was the Messiah or not in the days of Peter. The proclamation that Jesus is the Son of God represents everything that had been revealed of who the Son is. It represents not only that He was God’s Son, but that He was also the son of man. It is the truth of the incarnation of divinity into humanity, which is the very work that is accomplished during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. The truth of the “incarnation,” is the truth at the end that was typified by the truth of the “Sabbath” at the beginning.

Az az igazság, amelyet Péter megvallott, a 2001. szeptember 11-i útjelzőt jelképezi, és azt is, hogy Krisztus az élő Isten Fia. Annak az igazságnak a valósága, amelyet az fejez ki, hogy Jézus az Isten Fia, éppoly bizonyosan próbakőként szolgáló igazság, mint az a kérdés, hogy Jézus a Messiás volt-e vagy sem Péter napjaiban. Annak hirdetése, hogy Jézus az Isten Fia, mindazt jelképezi, ami kijelentetett arról, hogy ki a Fiú. Nemcsak azt jelenti, hogy Ő Isten Fia volt, hanem azt is, hogy az embernek Fia volt. Ez az isteniség emberi természetbe való megtestesülésének igazsága, amely éppen az a munka, amely a száznegyvennégyezer megpecsételésének idején megy végbe. A „megtestesülés” igazsága az a végidei igazság, amelyet kezdetben a „szombat” igazsága jelképezett.

October 22, 1844 marked the arrival of the third angel. When an angel arrives, a special truth adapted to the period where the truth is unsealed is opened by the Lion of the tribe of Judah, and that truth then tests the generation where that truth is opened up. On October 22, 1844 the truths associated with the work of Christ, who suddenly came unto the temple He had raised in the forty-six years from 1798 unto 1844, were revealed. Christ’s work of judgment, the law of God, His role as High Priest, the issue of the mark of the beast and the sealing of the one hundred and forty-four thousand were all opened up. Sister White was shown that of those truths, there was one truth which the Alpha and Omega identified in a special light.

1844. október 22-e jelölte a harmadik angyal megérkezését. Amikor egy angyal megérkezik, a Júda törzséből való Oroszlán feltár egy különleges igazságot, amely ahhoz az időszakhoz van szabva, amelyben az igazság felnyittatik, és ez az igazság azután próbára teszi azt a nemzedéket, amely előtt ez az igazság feltárul. 1844. október 22-én feltárultak azok az igazságok, amelyek Krisztus munkájához kapcsolódnak, aki hirtelen eljött a templomba, amelyet az 1798-tól 1844-ig terjedő negyvenhat év alatt emelt. Krisztus ítéleti munkája, Isten törvénye, az Ő főpapi szerepe, a fenevad bélyegének kérdése és a száznegyvennégyezer elpecsételése mind feltárultak. White testvérnőnek megmutattatott, hogy ezen igazságok között volt egy igazság, amelyet az Alfa és az Ómega különleges világosságban azonosított.

> “I was amazed as I saw the fourth commandment in the very center of the ten precepts, with a soft halo of light encircling it. Said the angel: ‘It is the only one of the ten which defines the living God who created the heavens and the earth and all things that are therein. When the foundations of the earth were laid, then was laid the foundation of the Sabbath also.’” Testimonies, volume 1, 75.

> „Ámulattal láttam, hogy a negyedik parancsolat a tíz előírás legközepén állt, és lágy fényudvar vette körül. Az angyal így szólt: »Ez az egyetlen a tíz közül, amely meghatározza az élő Istent, aki teremtette az eget és a földet, és mindazt, ami azokban van. Amikor a föld alapjai vettettek, akkor vettetett le a szombat alapja is.«” Bizonyságtételek, 1. kötet, 75.

The sealing time of the one hundred and forty-four thousand had arrived, but it was to be delayed by the rebellion of 1863. On September 11, 2001 the sealing process began when Christ, represented as the mighty angel of Revelation chapter eighteen, descended with a hidden book in His hand that God’s last day people were to eat. The Alpha and Omega always illustrates the end with the beginning, so in the last days there was another truth that was placed in a special light, and it was directly connected to the Sabbath truth that was highlighted the first time Christ attempted to seal the one hundred and forty-four thousand.

Elérkezett a száznegyvennégyezer megpecsételésének ideje, ám azt az 1863-as lázadás miatt késleltetni kellett. 2001. szeptember 11-én megkezdődött a megpecsételés folyamata, amikor Krisztus — a Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének erős angyalaként ábrázolva — leszállt, kezében egy rejtett könyvvel, amelyet Isten utolsó napi népének meg kellett ennie. Az Alfa és az Ómega mindig a kezdettel szemlélteti a véget, ezért az utolsó napokban volt egy másik igazság is, amely különleges megvilágításba került, és közvetlen kapcsolatban állt a szombat igazságával, amely először akkor kapott hangsúlyt, amikor Krisztus első ízben megkísérelte megpecsételni a száznegyvennégyezret.

> “The time has come for Daniel to stand in his lot. The time has come for the light given him to go to the world as never before. If those for whom the Lord has done so much will walk in the light, their knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased as they near the close of this earth’s history.

> „Eljött az ideje annak, hogy Dániel megálljon a maga sorsrészében. Eljött az ideje annak, hogy a neki adott világosság úgy jusson el a világhoz, mint még soha azelőtt. Ha azok, akikért az Úr oly sokat tett, a világosságban járnak, Krisztusról, valamint a rá vonatkozó próféciákról való ismeretük nagymértékben gyarapodni fog, amint e föld történelmének végéhez közelednek.

> “Those who commune with God walk in the light of the Sun of Righteousness. They do not dishonor their Redeemer by corrupting their way before God. Heavenly light shines upon them. They are of infinite worth in God’s sight, for they are one with Christ. To them the word of God is of surpassing beauty and loveliness. They see its importance. Truth is unfolded to them. The doctrine of the incarnation is invested with a soft radiance. They see that the Scripture is the key which unlocks all mysteries and solves all difficulties. Those who have been unwilling to receive the light and walk in the light will not be able to understand the mystery of godliness, but those who have not hesitated to take up the cross and follow Jesus will see light in God’s light.” Manuscript Releases, number 21, 406, 407.

> „Akik közösségben vannak Istennel, az Igazság Napjának világosságában járnak. Nem gyalázzák meg Megváltójukat azzal, hogy Isten előtt megrontják útjukat. Mennyei világosság ragyog rájuk. Végtelen értékűek Isten szemében, mert egyek Krisztussal. Számukra Isten igéje felülmúlhatatlan szépségű és kedvességű. Látják annak fontosságát. Az igazság feltárul előttük. A megtestesülés tanát szelíd ragyogás övezi. Látják, hogy a Szentírás az a kulcs, amely minden titkot feltár és minden nehézséget megold. Akik nem voltak hajlandók befogadni a világosságot és a világosságban járni, nem lesznek képesek megérteni az istenfélelem titkát; de akik nem haboztak felvenni a keresztet és követni Jézust, azok világosságot látnak Isten világosságában.” Manuscript Releases, 21. szám, 406, 407.

The doctrine of the incarnation is the truth that Divinity combined with humanity does not sin, and the sign of those who have reached that experience in the last days is the Sabbath.

A megtestesülés tana az az igazság, hogy az istenség az emberiséggel egyesülve nem vétkezik, és azoknak a jele, akik az utolsó napokban eljutottak erre a tapasztalatra, a szombat.

> Moreover also I gave them my sabbaths, to be a sign between me and them, that they might know that I am the Lord that sanctify them. Ezekiel 20:12.

> Továbbá szombataimat is nekik adtam, hogy jegyül legyenek köztem és közöttük, hogy megtudják, én vagyok az Úr, aki megszentelem őket. Ezékiel 20:12.

The one hundred and forty-four thousand are sealed for eternity, and the process of the sealing identifies a short period of time at the end of the sealing process, just before the Sunday law, when the seal is impressed. In that short period of time Divinity is combined with humanity, permanently.

A száznegyvennégyezer örökre elpecsételtetik, és a pecsételés folyamata kijelöl egy rövid időszakot a pecsételési folyamat végén, közvetlenül a vasárnapi törvény előtt, amikor a pecsét ráhelyeztetik. Abban a rövid időszakban az istenség az emberiséggel egyesül, végérvényesen.

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.

> „Mit tesztek, testvéreim, az előkészület e nagy művében? Akik a világgal egyesülnek, a világ formáját veszik magukra, és a fenevad bélyegére készülnek. Akik pedig bizalmatlanok önmagukkal szemben, akik megalázzák magukat Isten előtt, és a lelküket az igazságnak való engedelmesség által megtisztítják, azok a mennyei formát veszik magukra, és Isten pecsétjére készülnek homlokukon. Amikor a rendelet kiadatik, és a bélyeg rányomatik, jellemük örökké tiszta és szeplőtelen marad.”

> “Now is the time to prepare. The seal of God will never be placed upon the forehead of an impure man or woman. It will never be placed upon the forehead of the ambitious, world-loving man or woman. It will never be placed upon the forehead of men or women of false tongues or deceitful hearts. All who receive the seal must be without spot before God—candidates for heaven. Go forward, my brethren and sisters. I can only write briefly upon these points at this time, merely calling your attention to the necessity of preparation. Search the Scriptures for yourselves, that you may understand the fearful solemnity of the present hour.” Testimonies, volume 5, 216.

> „Most van az ideje a felkészülésnek. Isten pecsétje soha nem kerül tisztátalan férfi vagy nő homlokára. Soha nem kerül a becsvágyó, a világot szerető férfi vagy nő homlokára. Soha nem kerül hamis nyelvű vagy csalárd szívű férfiak és nők homlokára. Mindazoknak, akik megkapják a pecsétet, szeplőteleneknek kell lenniük Isten előtt — a menny várományosainak. Haladjatok előre, testvéreim. Jelenleg e pontokról csak röviden írhatok, csupán arra irányítva figyelmeteket, hogy szükséges a felkészülés. Kutassátok az Írásokat magatok, hogy megérthessétek a jelen óra félelmetes ünnepélyességét.” Testimonies, 5. kötet, 216.

The previous passage might suggest that the seal is impressed at the Sunday law, but this is not the case. Sister White is clear that the Sunday law is a great crisis, and she also teaches clearly that character is manifested in a crisis, but never developed in a crisis. The seal is impressed at the Sunday law in the sense that it then becomes visible, for those who then have the seal are lifted up as an ensign. The seal is impressed in a short period of time, just before probation closes, and for Sabbath-keepers, probation closes at the Sunday law. The sealing began on September 11, 2001, and no one then received the seal of God, for as illustrated in the period of time following October 22, 1844, there was first to be a testing process.

Az előző rész azt a benyomást keltheti, hogy a pecsét a vasárnaptörvény idején nyomatik rá az emberekre, de nem erről van szó. White testvérnő világosan kijelenti, hogy a vasárnaptörvény nagy válság, és azt is egyértelműen tanítja, hogy a jellem válságban nyilvánul meg, de soha nem válságban fejlődik ki. A pecsét a vasárnaptörvény idején abban az értelemben nyomatik rájuk, hogy akkor válik láthatóvá, mert akik akkorra már viselik a pecsétet, zászlóként emeltetnek fel. A pecsét rövid idő alatt nyomatik rájuk, közvetlenül a kegyelemidő lezárulta előtt, és a szombatünneplők számára a kegyelemidő a vasárnaptörvénynél zárul le. A pecsételés 2001. szeptember 11-én kezdődött, és akkor még senki sem kapta meg Isten pecsétjét, mert amint azt az 1844. október 22-ét követő időszak szemlélteti, előbb egy próbatételi folyamatnak kellett végbemennie.

In every reform movement, when the divine symbol descends to empower the message that was unsealed at the time of the end, a testing process begins. When Michael descended to empower Cyrus to move forward with the first decree, the Jews were then tested as to whether they would leave the home they had lived in for the previous seventy years and return to a ruined city and rebuild it. When the Holy Spirit descended at the baptism of Christ, the Jews were tested on the subject of the Messiah. When the mighty angel of Revelation ten descended on August 11, 1840, that generation was tested on whether they would eat the little book, and all that the little book represented.

Minden reformmozgalomban, amikor az isteni jelkép alászáll, hogy erőt adjon annak az üzenetnek, amely az idők végén felnyittatott, megkezdődik a megpróbáltatás folyamata. Amikor Mihály alászállt, hogy megerősítse Círust az első rendelet végrehajtásában, a zsidók akkor próba elé kerültek abban a tekintetben, vajon elhagyják-e azt az otthont, amelyben az előző hetven év során éltek, és visszatérnek-e egy romos városba, hogy azt újjáépítsék. Amikor a Szentlélek alászállt Krisztus keresztségekor, a zsidók a Messiás kérdésében kerültek próba alá. Amikor Jelenések tizedik fejezetének hatalmas angyala alászállt 1840. augusztus 11-én, az a nemzedék próba alá került abban a tekintetben, vajon megeszik-e a kis könyvet, és mindazt, amit a kis könyv jelképezett.

A testing process began on August 11, 1840 that produced two classes of worshippers, and the class that followed the Lamb into the Most Holy Place were candidates to be among the one hundred and forty-four thousand. The final test for that generation, who failed the testing process, began with the arrival of increased light upon the “seven times,” of Leviticus twenty-six. From 1856 unto 1863, the Laodicean message marked a final period of time in the period that began with the arrival of the third angel on October 22, 1844. That period of time is represented by verses thirteen through fifteen of Daniel chapter eleven.

1840. augusztus 11-én egy megpróbáltatási folyamat vette kezdetét, amely az imádókat két osztályra választotta, és az az osztály, amely a Bárányt a Szentek Szentjébe követte, jelöltje volt annak, hogy a száznegyvennégyezer között legyen. Annak a nemzedéknek a végső próbatétele, amely megbukott a megpróbáltatási folyamatban, a Léviták könyve huszonhatodik fejezetének „hétszeres” időszakára vonatkozó megnövekedett világosság megérkezésével kezdődött. 1856-tól 1863-ig a laodiceai üzenet egy végső időszakot jelölt abban az időszakban, amely a harmadik angyal 1844. október 22-i elérkezésével kezdődött. Ezt az időszakot Dániel könyve tizenegyedik fejezete tizenharmadiktól tizenötödikig terjedő versei jelképezik.

We will continue this study in the next article.

E tanulmányt a következő cikkben folytatjuk.

> “‘In the beginning was the Word, and the Word was with God, and the Word was God. The same was in the beginning with God. All things were made by him; and without him was not any thing made that was made. In him was life; and the life was the light of men. And the light shineth in darkness; and the darkness comprehended it not.’ ‘And the Word was made flesh, and dwelt among us, (and we beheld his glory, the glory as of the only begotten of the Father,) full of grace and truth’ (John 1:1–5, 14).

> „Kezdetben vala az Ige, és az Ige Istennél vala, és Isten vala az Ige. Ő kezdetben Istennél vala. Minden őáltala lett; és nála nélkül semmi sem lett, ami lett. Őbenne vala az élet, és az élet vala az emberek világossága. És a világosság a sötétségben fénylik; de a sötétség nem fogadta be azt.” „És az Ige testté lett, és lakozék miközöttünk, (és láttuk az ő dicsőségét, mint az Atya egyszülöttjének dicsőségét,) teljes kegyelemmel és igazsággal” (János 1:1–5, 14).

> “This chapter delineates the character and importance of the work of Christ. As one who understands his subject, John ascribes all power to Christ, and speaks of His greatness and majesty. He flashes forth divine rays of precious truth, as light from the sun. He presents Christ as the only Mediator between God and humanity.

> „Ez a fejezet Krisztus művének jellegét és jelentőségét vázolja fel. János, mint aki érti tárgyát, minden hatalmat Krisztusnak tulajdonít, és az Ő nagyságáról és fenségéről szól. Az isteni, drága igazság sugarait villantja fel, miként a napból áradó világosság. Krisztust úgy mutatja be, mint az egyetlen Közbenjárót Isten és az emberiség között.

> “The doctrine of the incarnation of Christ in human flesh is a mystery, ‘even the mystery which hath been hid from ages and from generations’ (Colossians 1:26). It is the great and profound mystery of godliness. ‘The Word was made flesh, and dwelt among us’ (John 1:14). Christ took upon Himself human nature, a nature inferior to His heavenly nature. Nothing so shows the wonderful condescension of God as this. He ‘so loved the world, that he gave his only begotten Son’ (John 3:16). John presents this wonderful subject with such simplicity that all may grasp the ideas set forth, and be enlightened.

> „A Krisztus emberi testben való megtestesülésének tana titok, „ama titok, amely el volt rejtve öröktől fogva és nemzedékek óta” (Kolossé 1:26). Ez a kegyesség nagy és mélységes titka. „Az Ige testté lett, és lakozék miközöttünk” (János 1:14). Krisztus magára vette az emberi természetet, egy olyan természetet, amely alacsonyabb volt mennyei természeténél. Semmi sem mutatja meg oly világosan Isten csodálatos megalázkodását, mint ez. Ő „úgy szerette a világot, hogy az ő egyszülött Fiát adta” (János 3:16). János e csodálatos tárgyat olyan egyszerűséggel tárja elénk, hogy mindenki felfoghatja az eléje tárt gondolatokat, és megvilágosodhat.”

> “Christ did not make believe take human nature; He did verily take it. He did in reality possess human nature. ‘As the children are partakers of flesh and blood, he also himself likewise took part of the same’ (Hebrews 2:14). He was the son of Mary; He was of the seed of David according to human descent. He is declared to be a man, even the Man Christ Jesus. ‘This man,’ writes Paul, ‘was counted worthy of more glory than Moses, inasmuch as he who hath builded the house hath more honour than the house’ (Hebrews 3:3).

> „Krisztus nem tett úgy, mintha emberi természetet vett volna magára; valóban magára vette azt. Ténylegesen birtokolta az emberi természetet. „Mivel tehát a gyermekek testből és vérből valók, ő is hasonlóképpen részesévé lett ugyanazoknak” (Zsidókhoz írt levél 2:14). Mária fia volt; emberi származása szerint Dávid magvából való volt. Embernek nyilváníttatik, mégpedig az ember Krisztus Jézusnak. „Ez az ember” — írja Pál — „nagyobb dicsőségre méltattatott, mint Mózes, amennyiben a ház építője nagyobb tisztességgel bír, mint maga a ház” (Zsidókhoz írt levél 3:3).”

> “But while God’s Word speaks of the humanity of Christ when upon this earth, it also speaks decidedly regarding His pre-existence. The Word existed as a divine being, even as the eternal Son of God, in union and oneness with His Father. From everlasting He was the Mediator of the covenant, the one in whom all nations of the earth, both Jews and Gentiles, if they accepted Him, were to be blessed. ‘The Word was with God, and the Word was God’ (John 1:1). Before men or angels were created, the Word was with God, and was God.

> „Ám míg Isten Igéje Krisztus emberségéről szól, amikor e földön járt, ugyanilyen határozottan szól az Ő preegzisztenciájáról is. Az Ige isteni lényként létezett, mint Isten örökkévaló Fia, egységben és egy voltában az Atyával. Öröktől fogva Ő volt a szövetség Közbenjárója, az, akiben a föld minden nemzetének, mind a zsidóknak, mind a pogányoknak, ha elfogadják Őt, áldásban kellett részesülnie. „Az Ige Istennél volt, és az Ige Isten volt” (János 1:1). Mielőtt emberek vagy angyalok teremtettek volna, az Ige Istennél volt, és Isten volt.

> “The world was made by Him, ‘and without him was not anything made that was made’ (John 1:3). If Christ made all things, He existed before all things. The words spoken in regard to this are so decisive that no one need be left in doubt. Christ was God essentially, and in the highest sense. He was with God from all eternity, God over all, blessed forevermore.

> A világ általa lett, „és nála nélkül semmi sem lett, ami lett” (János 1:3). Ha Krisztus alkotott mindent, akkor mindenek előtt létezett. Az erre vonatkozó kijelentések annyira határozottak, hogy senkinek sem kell kétségben maradnia. Krisztus lényegileg Isten volt, mégpedig a legmagasabb értelemben. Öröktől fogva Istennel volt, mindenek felett való Isten, áldott mindörökké.

> “The Lord Jesus Christ, the divine Son of God, existed from eternity, a distinct person, yet one with the Father. He was the surpassing glory of heaven. He was the commander of the heavenly intelligences, and the adoring homage of the angels was received by Him as His right. This was no robbery of God. ‘The Lord possessed me in the beginning of his way,’ He declares, ‘before his works of old. I was set up from everlasting, from the beginning, or ever the earth was. When there were no depths, I was brought forth; when there were no fountains abounding with water. Before the mountains were settled, before the hills was I brought forth: while as yet he had not made the earth, nor the fields, nor the highest part of the dust of the world. When he prepared the heavens, I was there: when he set a compass upon the face of the depth’ (Proverbs 8:22–27).

> „Az Úr Jézus Krisztus, Isten isteni Fia, öröktől fogva létezett, különálló személy volt, mégis egy az Atyával. Ő volt a menny mindeneket felülmúló dicsősége. Ő volt a mennyei értelmes lények parancsnoka, és az angyalok imádó hódolata jog szerint illette meg Őt. Ez nem jelentette Isten megrövidítését. „Az Úr az ő útjának kezdetén birtokolt engem” — jelenti ki —, „munkái előtt, ősidőkben. Öröktől fogva felkenettem, kezdetben, még a föld előtt. Még nem voltak mélységek, amikor születtem; még nem voltak a vízben bővelkedő források. Mielőtt a hegyek alapot kaptak volna, a halmok előtt születtem; amikor még nem alkotta meg a földet, sem a mezőket, sem a világ porának kezdetét. Amikor készítette az egeket, ott voltam; amikor kört vont a mélység színére” (Példabeszédek 8:22–27).

> “There are light and glory in the truth that Christ was one with the Father before the foundation of the world was laid. This is the light shining in a dark place, making it resplendent with divine, original glory. This truth, infinitely mysterious in itself, explains other mysterious and otherwise unexplainable truths, while it is enshrined in light, unapproachable and incomprehensible.” Selected Messages, book 1, 246–248.

> „Világosság és dicsőség rejlik abban az igazságban, hogy Krisztus egy volt az Atyával még a világ alapjainak lefektetése előtt. Ez az a világosság, amely sötét helyen fénylik, és azt isteni, eredeti dicsőséggel ragyogóvá teszi. Ez az igazság, amely önmagában végtelenül titokzatos, más titokzatos és egyébként megmagyarázhatatlan igazságokat magyaráz meg, miközben olyan világosság övezi, amely megközelíthetetlen és felfoghatatlan.” Szemelvények az üzenetekből, 1. könyv, 246–248.

Back to Articles