Article

# Parallel Warnings - Number One

Párhuzamos figyelmeztetések – első సంఖ్యા

The Revelation of Jesus Christ: Understanding the Final Warning for Mankind

Jézus Krisztus kinyilatkoztatása: Az emberiség számára adott végső figyelmeztetés megértése

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The “Revelation of Jesus Christ” is opened up to God’s people when “the time is at hand.” The final warning message for mankind is given just before the close of human probation and that final message is represented in several prophetic lines in the Bible. In Revelation fourteen that final warning message is represented by three angels.

„Jézus Krisztus kinyilatkoztatása” akkor tárul fel Isten népe előtt, amikor „az idő közel van”. Az emberiségnek szóló végső figyelmeztető üzenet közvetlenül az emberi kegyelmi idő lezárulta előtt hangzik el, és ezt a végső üzenetet a Biblia több prófétai vonalon is ábrázolja. A Jelenések könyve tizennegyedik fejezetében ezt a végső figyelmeztető üzenetet három angyal jelképezi.

> And I saw another angel fly in the midst of heaven, having the everlasting gospel to preach unto them that dwell on the earth, and to every nation, and kindred, and tongue, and people, Saying with a loud voice, Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come: and worship him that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters.

> És láttam egy másik angyalt az ég közepén repülni, akinél az örökkévaló evangélium volt, hogy hirdesse a föld lakóinak, és minden nemzetnek, törzsnek, nyelvnek és népnek, nagy szóval ezt mondván: Féljétek Istent, és adjatok dicsőséget néki; mert eljött az ő ítéletének órája; és imádjátok azt, aki teremtette a mennyet és a földet, a tengert és a vizek forrásait.

> And there followed another angel, saying, Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication.

> És egy másik angyal követte, ezt mondván: Elesett, elesett Babilon, ama nagy város, mert paráznaságának haragborából minden nemzetet megitatott.

> And the third angel followed them, saying with a loud voice, If any man worship the beast and his image, and receive his mark in his forehead, or in his hand, The same shall drink of the wine of the wrath of God, which is poured out without mixture into the cup of his indignation; and he shall be tormented with fire and brimstone in the presence of the holy angels, and in the presence of the Lamb: And the smoke of their torment ascendeth up for ever and ever: and they have no rest day nor night, who worship the beast and his image, and whosoever receiveth the mark of his name. Here is the patience of the saints: here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus. Revelation 14:6–12.

> És követte őket a harmadik angyal, nagy szóval mondván: Ha valaki imádja a fenevadat és annak képét, és felveszi annak bélyegét homlokára vagy kezére, az is inni fog az Isten haragjának borából, amely elegyítetlenül töltetett ki haragjának poharába; és gyötörtetni fog tűzzel és kénkővel a szent angyalok jelenlétében és a Bárány jelenlétében. És kínlódásuk füstje felszáll örökkön-örökké; és nincs nyugalmuk sem éjjel, sem nappal azoknak, akik imádják a fenevadat és annak képét, és bárkinek, aki felveszi nevének bélyegét. Itt van a szentek békességes tűrése; itt vannak azok, akik megtartják az Isten parancsolatait és a Jézus hitét. Jelenések 14:6–12.

In chapter eighteen of Revelation the very same message announces the fall of Babylon.

A Jelenések könyvének tizennyolcadik fejezetében ugyanez az üzenet hirdeti Babilon bukását.

> And after these things I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. For all nations have drunk of the wine of the wrath of her fornication, and the kings of the earth have committed fornication with her, and the merchants of the earth are waxed rich through the abundance of her delicacies. And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Revelation 18:1–5.

> És ezek után láttam egy másik angyalt alászállni a mennyből, akinek nagy hatalma volt; és a föld megvilágosodott az ő dicsőségétől. És nagy erővel, hatalmas szóval kiáltott, mondván: Elesett, elesett a nagy Babilon, és ördögök lakhelyévé lett, és minden tisztátalan lélek tanyájává, és minden tisztátalan és gyűlöletes madár börtönévé. Mert az ő paráznasága haragjának borából ivott minden nemzet, és a föld királyai paráználkodtak vele, és a föld kalmárai meggazdagodtak az ő dobzódásának bőségéből. És hallottam más szózatot a mennyből, amely ezt mondta: Fussatok ki belőle, én népem, hogy ne legyetek részesek az ő bűneiben, és hogy ne kapjatok az ő csapásaiból. Mert bűnei az égig hatottak, és Isten megemlékezett az ő gonoszságairól. Jelenések 18:1–5.

The prophetic line of history, or we might say, the sequence of events represented by the angel that lightens the earth with his glory in chapter eighteen represents the events that lead to the close of judgment, the close of probation and the seven last plagues. The prophetic history represented in chapter eighteen runs “parallel” to the line of prophetic history represented by the three angels of chapter fourteen.

A prófétai történelem vonala — vagy mondhatjuk úgy is, hogy azon események sorozata, amelyeket a tizennyolcadik fejezetben az a földet dicsőségével beragyogó angyal jelképez — azokat az eseményeket ábrázolja, amelyek az ítélet lezárulásához, a kegyelmi idő végéhez és a hét utolsó csapáshoz vezetnek. A tizennyolcadik fejezetben bemutatott prófétai történelem „párhuzamosan” halad a tizennegyedik fejezet három angyala által ábrázolt prófétai történelem vonalával.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows. The third angel proclaims his warning with a loud voice. ‘After these things,’ said John, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power, and the earth was lightened with his glory.’ In this illumination, the light of all the three messages is combined.” The 1888 Materials, 803, 804.

> „Isten a Jelenések 14. fejezetének üzeneteit a prófécia vonalában jelölte ki helyükre, és munkájuknak nem szabad megszűnnie e föld történelmének lezárultáig. Az első és a második angyal üzenete ma is jelenvaló igazság, és párhuzamosan kell haladniuk azzal, amely ezután következik. A harmadik angyal hangos szóval hirdeti figyelmeztetését. »Ezek után« — mondta János — »láttam, hogy egy másik angyal szállt alá a mennyből, akinek nagy hatalma volt, és a föld megvilágosodott az ő dicsőségétől.« Ebben a megvilágosításban mindhárom üzenet világossága egyesül.” The 1888 Materials, 803, 804.

The three angels of chapter fourteen flying in the midst of heaven, symbolizes a worldwide message that concludes with the mark of the beast and the close of probation. In chapter eighteen the entire earth is lightened by the glory of the angel whose message also concludes with the close of probation.

A tizennegyedik fejezet három angyala, akik az ég közepén repülnek, egy világszéles üzenetet jelképez, amely a fenevad bélyegével és a kegyelmi idő lezárulásával végződik. A tizennyolcadik fejezetben az egész földet beragyogja annak az angyalnak a dicsősége, akinek üzenete szintén a kegyelmi idő lezárulásával végződik.

The message that is symbolically represented by three angels in chapter fourteen and that is also represented by the angel that descends in chapter eighteen are two illustrations of the same warning message. There is nothing redundant in the Bible, nothing wasted. The fact that the very same message is identified more than once by John is an emphasis on the importance of the message and it illustrates the divine method of teaching that is a biblical rule called “repeat and enlarge.” Bringing two lines of prophetic history together reveals truths that would not be recognized in either line when considered apart from the other line. Today if you brought two witnesses of the same event into court to testify, they might very well give opposite reports based upon their political or social ideology. This is not the case with Bible witnesses, they always agree, and if it appears to you that they don’t agree, then you are looking at something incorrectly.

A tizennegyedik fejezetben három angyal által jelképesen ábrázolt üzenet, valamint a tizennyolcadik fejezetben alászálló angyal által szintén ábrázolt üzenet ugyanannak a figyelmeztető üzenetnek két szemléltetése. A Bibliában nincs semmi fölösleges, semmi elpazarolt. Az a tény, hogy János egynél több alkalommal is azonosítja ugyanazt az üzenetet, ezzel az üzenet fontosságát hangsúlyozza, és szemlélteti az isteni tanítási módszert, amely bibliai szabályként „ismétlés és kibővítés” néven ismert. A prófétai történelem két vonalának egybevetése olyan igazságokat tár fel, amelyeket egyik vonalban sem lehetne felismerni, ha azt a másik vonaltól elkülönítve vizsgálnánk. Ha ma ugyanannak az eseménynek két tanúját vinnék a bíróság elé tanúvallomásra, nagyon is lehetséges, hogy politikai vagy társadalmi ideológiájuk alapján egymásnak ellentmondó beszámolókat adnának. A bibliai tanúk esetében azonban nincs így: ők mindig egyetértenek, és ha úgy tűnik számodra, hogy nem értenek egyet, akkor valamit helytelenül szemlélsz.

The two illustrations we are considering are the very same warning message that the book of Malachi represents as the return of Elijah the prophet. All three of the messages arrive in advance of the close of probation—for the warning message contained in all three lines of prophecy are not simply given in advance of the close of probation, but the close of probation is the very point of reference, the subject if you will, of each of those warning messages. In fact, if any warning message is proclaimed or illustrated by any prophet, it’s the same warning as Revelation fourteen, eighteen and Malachi’s Elijah prophecy.

A két szemléltetés, amelyet most vizsgálunk, ugyanaz a figyelmeztető üzenet, amelyet Malakiás könyve Illés próféta visszatéréseként ábrázol. Mindhárom üzenet a kegyelemidő lezárulta előtt érkezik meg — mert a mindhárom prófétai vonalban foglalt figyelmeztető üzenet nem csupán a kegyelemidő lezárulta előtt adatott, hanem a kegyelemidő lezárulta éppen e figyelmeztető üzenetek viszonyítási pontja, sőt, ha úgy tetszik, tárgya. Valójában, ha bármely figyelmeztető üzenetet bármely próféta hirdet vagy szemléltet, az ugyanaz a figyelmeztetés, mint a Jelenések könyve tizennegyedik és tizennyolcadik fejezete, valamint Malakiás Illés-próféciája.

These three lines of prophecy can easily be shown to run parallel to each other. That being said there are two primary sources of information in biblical prophecy. One is the identification of the sequence of events that unfold at the end of the world. The other source of information is the illustration of the prophets’ activities connected with the message outlining the future events.

A próféciának e három vonala könnyen párhuzamba állítható egymással. Mindamellett a bibliai próféciában az információknak két elsődleges forrása van. Az egyik a világ végén kibontakozó események sorrendjének azonosítása. A másik információforrás a próféták tevékenységének szemléltetése, amely összefügg az eljövendő eseményeket felvázoló üzenettel.

There are two rules worth considering in connection with these ideas. The first is that all the prophets speak about the end of the world, which is where probation closes.

Két szabály van, amelyet érdemes figyelembe venni ezekkel az eszmékkel kapcsolatban. Az első az, hogy valamennyi próféta a világ végéről szól, ahol a kegyelmi idő lezárul.

> “Each of the ancient prophets spoke less for their own time than for ours, so that their prophesying is in force for us. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ 1 Corinthians 10:11. ‘Not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.’ 1 Peter 1:12. . . .

> „Az ősi próféták mindegyike kevésbé a maga korának, mint inkább a miénknek szólt, úgyhogy prófétálásuk ránk nézve van érvényben. „Mindezek pedig példaképpen estek rajtok; megírattak pedig a mi intésünkre, akikhez a világ vége elérkezett.” 1 Korinthus 10:11. „Akiknek megjelentetett, hogy nem maguknak, hanem nekünk szolgáltak azokkal, amik most hirdettetnek néktek azok által, akik a mennyből küldött Szent Lélek által prédikálták néktek az evangéliumot; amelyekbe angyalok vágyakoznak betekinteni.” 1 Péter 1:12....

> “The Bible has accumulated and bound up together its treasures for this last generation. All the great events and solemn transactions of Old Testament history have been, and are, repeating themselves in the church in these last days.” Selected Messages, book 3, 338, 339.

> „A Biblia e végső nemzedék számára halmozta fel és foglalta egybe kincseit. Az Ószövetség történelmének minden nagy eseménye és ünnepélyes ténye megismétlődött, és ismétlődik az egyházban ezekben az utolsó napokban.” Selected Messages, 3. könyv, 338–339.

All the prophetic messages of the Bible are “in force for us” “upon whom the ends of the world are come.” That rule, in conjunction with another rule that identifies “matters” which the Holy Spirit has “shaped,” “both in the giving of the prophecy and” also “in the events portrayed” add strength to the claim that prophetic events at the beginning of a prophecy typify and run parallel to the prophetic events at the end of any given prophecy.

A Biblia minden prófétai üzenete „érvényben van számunkra”, „akikre a világ végei elérkeztek”. Ez a szabály, összefüggésben egy másik szabállyal, amely azonosítja azokat a „dolgokat”, amelyeket a Szentlélek „alakított ki”, „mind a prófécia adásában, mind” pedig „az ábrázolt eseményekben” is, megerősíti azt az állítást, hogy a prófécia kezdetén megjelenő prófétai események előképezik és párhuzamosan futnak bármely adott prófécia végén bekövetkező prófétai eseményekkel.

> “There is need of a much closer study of the word of God; especially should Daniel and the Revelation have attention as never before in the history of our work. We may have less to say in some lines, in regard to the Roman power and the papacy; but we should call attention to what the prophets and apostles have written under the inspiration of the Holy Spirit of God. The Holy Spirit has so shaped matters, both in the giving of the prophecy and in the events portrayed, as to teach that the human agent is to be kept out of sight, hid in Christ, and that the Lord God of heaven and His law are to be exalted. Read the book of Daniel. Call up, point by point, the history of the kingdoms there represented.” Testimonies to Ministers, 112.

> „Sokkal alaposabb tanulmányozására van szükség Isten igéjének; különösen Dániel és a Jelenések könyve érdemeljen olyan figyelmet, amilyenben munkánk történetében még soha nem részesült. Lehet, hogy némely vonatkozásban kevesebbet kell mondanunk a római hatalomról és a pápaságról; de rá kell irányítanunk a figyelmet arra, amit a próféták és az apostolok Isten Szentlelkének ihletése alatt írtak. A Szentlélek úgy formálta a dolgokat, mind a prófécia adásában, mind a bemutatott eseményekben, hogy arra tanítson: az emberi eszköz maradjon a háttérben, Krisztusban elrejtve, és a menny Ura, az Úr Isten és az Ő törvénye emeltessék fel. Olvassátok Dániel könyvét. Idézzétek fel pontról pontra az ott ábrázolt királyságok történetét.” Testimonies to Ministers, 112.

The “Holy Spirit has so shaped matters, both in the giving of the prophecy and in the events portrayed.” In “giving of the prophecy and in the events portrayed” “matters” have been “so shaped” by “the Holy Spirit” that both “the giving of the prophecy” and “the events portrayed,” are to be recognized as inspired and applied to the prophetic illustration of the end of the world.

A „Szentlélek úgy formálta a dolgokat, mind a prófécia adásában, mind az ábrázolt eseményekben.” A „prófécia adásában és az ábrázolt eseményekben” a „dolgok” „úgy lettek formálva” a „Szentlélek” által, hogy mind „a prófécia adását”, mind „az ábrázolt eseményeket” ihletettként kell felismerni, és a világ végének prófétai szemléltetésére kell alkalmazni.

John was given the prophecy from Gabriel and told to write it in a book and send it to the churches. He was then being persecuted by Rome; he was exiled in a fashion that would parallel what in the world today would call a black-site. In that history John was as isolated from mankind as is any prisoner at Guantanamo Bay.

János Gábrieltől kapta a próféciát, és azt a parancsot, hogy írja le egy könyvbe, és küldje el a gyülekezeteknek. Ekkor éppen Róma üldözte; olyan száműzetésbe vetették, amely párhuzamba állítható azzal, amit a mai világ fekete börtönnek nevezne. Abban a történelmi helyzetben János éppoly elszigetelt volt az emberiségtől, mint bármely fogoly Guantánamo-öbölben.

John identifies that the vision took place when he was worshipping on the seventh-day Sabbath, which is the Lord’s Day.

János megjelöli, hogy a látomás akkor adatott neki, amikor a hetedik napi szombaton, az Úr napján istentiszteletet végzett.

> For the Son of man is Lord even of the sabbath day. Matthew 12:8.

> Mert az embernek Fia a szombatnak is Ura. Máté 12:8.

While worshipping in the Spirit, he heard a great voice behind him.

Miközben a Lélekben imádta Istent, nagy szózatot hallott maga mögött.

> I John, who also am your brother, and companion in tribulation, and in the kingdom and patience of Jesus Christ, was in the isle that is called Patmos, for the word of God, and for the testimony of Jesus Christ. I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet, Saying, I am Alpha and Omega, the first and the last: and, What thou seest, write in a book, and send it unto the seven churches which are in Asia; unto Ephesus, and unto Smyrna, and unto Pergamos, and unto Thyatira, and unto Sardis, and unto Philadelphia, and unto Laodicea. Revelation 1:9–11.

> Én, János, aki nektek is atyátokfia vagyok, és társatok a nyomorúságban, valamint Jézus Krisztus országában és békességes tűrésében, a Patmosznak nevezett szigeten voltam az Isten beszédéért és Jézus Krisztus bizonyságtételéért. Lélekben voltam az Úr napján, és hátam mögül nagy szót hallottam, mintegy trombitáét, amely ezt mondta: Én vagyok az Alfa és az Ómega, az első és az utolsó; és: Amit látsz, írd meg könyvben, és küldd el az Ázsiában levő hét gyülekezetnek: Efezusba, Szmirnába, Pergámumba, Tiatirába, Szárdiszba, Filadelfiába és Laodiceába. Jelenések 1:9–11.

John, his surroundings and the circumstances identified describe him as one that is being persecuted for being a seventh-day Sabbath worshipper, but one who is also being persecuted because they believe in both the Bible and the writings of Ellen White, which is the “testimony of Jesus.” He hears a great voice behind him, which he turns to see, and in so doing he represents a Seventh-day Adventist at the end of the world who hear a voice behind them saying, “this is the way, walk ye in it.”

Jánost környezete és az azonosított körülmények úgy írják le, mint olyat, akit azért üldöznek, mert a hetedik napi szombat imádója, de olyat is, akit azért üldöznek, mert hisz mind a Bibliában, mind Ellen White írásaiban, ami a „Jézus bizonyságtétele”. Nagy szózatot hall maga mögött, amelynek meglátására megfordul, és eközben a világ végén élő hetednapi adventistát jelképezi, aki maga mögött egy hangot hall, amely ezt mondja: „ez az út, ezen járjatok.”

All the lines of prophecy parallel each other at the end of the world.

A próféciák minden vonala párhuzamosan fut a világ végén.

> “In the Revelation all the books of the Bible meet and end.” Acts of the Apostles, 585.

> „A Jelenések könyvében a Biblia összes könyve találkozik és végződik.” Az apostolok története, 585.

Any prophet that hears a voice behind them, aligns with John in the illustration of God’s people at the end of the world. John heard a voice behind him that gave him instructions. Isaiah also heard a voice of instruction.

Minden próféta, aki egy mögötte hallható hangot hall, összhangban áll Jánossal abban a szemléltetésben, amely Isten népét ábrázolja a világ végén. János egy mögötte hallható hangot hallott, amely utasításokat adott neki. Ézsaiás is hallott egy oktató hangot.

> And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him.

> Ezért az Úr vár, hogy kegyelmes lehessen hozzátok, és ezért felmagasztaltatik, hogy irgalmazhasson nektek; mert az Úr az ítélet Istene: boldogok mindazok, akik őrá várnak.

> For the people shall dwell in Zion at Jerusalem: thou shalt weep no more: he will be very gracious unto thee at the voice of thy cry; when he shall hear it, he will answer thee. And though the Lord give you the bread of adversity, and the water of affliction, yet shall not thy teachers be removed into a corner any more, but thine eyes shall see thy teachers: And thine ears shall hear a word behind thee, saying, This is the way, walk ye in it, when ye turn to the right hand, and when ye turn to the left. Isaiah 30:18–21.

> Mert a nép Sionban fog lakni, Jeruzsálemben; nem sírsz többé; bizony kegyelmes lesz hozzád kiáltásod szavára; mihelyt meghallja, felel neked. És ha az Úr a nyomorúság kenyerét és a szenvedés vizét adja is nektek, tanítóid többé nem rejtőznek el, hanem szemeid meglátják tanítóidat; és füleid szózatot hallanak majd mögötted, amely ezt mondja: Ez az út, ezen járjatok, akár jobbra tértek, akár balra. Ésaiás 30:18–21.

God’s remnant people hear a voice behind them identifying which way they should walk. They then need to decide if they will listen or not listen. The people represented by John and Isaiah are people at the end of the world who wait for the Lord while He tarries, and Isaiah informs us he tarries because He is a God of judgment. From the beginning of Millerite history in 1798 until the close of probation for Adventism at the Sunday law, God is accomplishing the judgment in the heavenly sanctuary. The promise is that those who wait for the Lord during the judgment period will be blessed.

Isten maradék népe hall egy mögöttük szóló hangot, amely megjelöli, melyik úton kell járniuk. Ezt követően el kell dönteniük, hogy hallgatnak-e rá, vagy nem hallgatnak. A János és Ézsaiás által jelképezett emberek a világ végén élő emberek, akik az Úrra várnak, miközben Ő késlekedik; Ézsaiás pedig tudatja velünk, hogy azért késlekedik, mert Ő az ítélet Istene. A millerita történelem 1798-ban kezdődő kezdetétől egészen az adventizmus kegyelemidejének a vasárnapi törvénynél bekövetkező lezárultáig Isten a mennyei szentélyben viszi véghez az ítéletet. Az ígéret az, hogy azok, akik az ítélet ideje alatt az Úrra várnak, áldottak lesznek.

God’s people who are blessed for waiting, are represented by the virgins who wait for the Bridegroom in the parable of the ten virgins. All ten fell asleep, and then at midnight a crisis arrives that separates the sleeping virgins into two classes. One class had heard a voice behind them and turned to see the voice which instructed them as to which way to proceed, and the other class refused to turn around and hear the voice—in spite of the fact that the message that runs throughout the book of Revelation is, “He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches.”

Isten azon népe, amely áldott a várakozásért, a tíz szűzről szóló példázatban azokkal a szüzekkel van jelképezve, akik a Vőlegényre várnak. Mind a tízen elaludtak, majd éjfélkor olyan válság következik be, amely az alvó szüzeket két osztályra választja szét. Az egyik osztály meghallott egy mögöttük szóló hangot, és megfordult, hogy lássa a hangot, amely útmutatást adott nekik arra nézve, melyik úton kell továbbhaladniuk; a másik osztály pedig nem volt hajlandó megfordulni és meghallani a hangot — annak ellenére, hogy a Jelenések könyvén végighúzódó üzenet ez: „Akinek van füle, hallja, mit mond a Lélek a gyülekezeteknek.”

> “The parable of the ten virgins of Matthew 25 also illustrates the experience of the Adventist people.” The Great Controversy, 393.

> „Máté 25 tíz szűzről szóló példázata szintén a adventista nép tapasztalatát szemlélteti.” The Great Controversy, 393.

John represents the Adventist people who turn to the past in order to understand the future. When they “hear a word behind” them as John did, the word also includes the instruction given in Isaiah’s testimony of this identical event. Isaiah’s instruction was, “this is the way, walk ye in it, when ye turn to the right hand, and when ye turn to the left.” The wise virgins in Daniel twelve understand the increase of knowledge at the end of the world, because they had “run to and fro” in the word to understand the life-giving knowledge that was unsealed.

János az advent népét jelképezi, amely a múlthoz fordul, hogy megértse a jövőt. Amikor „egy szót hallanak maguk mögött”, miként János is, az a szó magában foglalja az Ézsaiás bizonyságtételében adott útmutatást is ugyanezen eseményről. Ézsaiás útmutatása ez volt: „ez az út, ezen járjatok, ha jobbra és ha balra tértek.” A Dániel tizenkettedik fejezetében szereplő bölcs szüzek megértik a tudás megsokasodását a világ végén, mert „fel s alá futkostak” az Igében, hogy megértsék az életadó tudást, amely fel lett nyitva.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Daniel 12:4.

> Te pedig, ó, Dániel, zárd be e szavakat, és pecsételd le a könyvet a vég idejéig: sokan ide-oda járnak majd, és megsokasodik az ismeret. Dániel 12:4.

The prophets we are considering represent Seventh-day Adventists in the history where judgment comes to a conclusion and probation closes. Those represented as the wise virgins hear a voice behind them saying this is the way to walk and He promises to guide them on the path when they turn to the left or the right. “Running to and fro” as the wise virgins do when the book is unsealed is a symbol for Bible study. Nature informs us that in order to run, you first must learn to walk and Isaiah’s testimony says that if you listen to the voice behind you, he will guide you in the study of His Word whether you turn to the Old Testament (left) or the New Testament (right). Open the Bible and He will guide you by His voice. But for Seventh-day Adventists at the end of the world it also means He will guide you when you open the Bible (left) and when you open the Spirit of Prophecy (right).

Azok a próféták, akiket most vizsgálunk, a Hetednapi Adventistákat jelképezik a történelemnek abban a szakaszában, amikor az ítélet befejezéséhez közeledik, és a kegyelmi idő lezárul. Azok, akiket a bölcs szüzek jelképeznek, egy hátuk mögül szóló hangot hallanak, amely ezt mondja: ez az út, ezen járjatok; és Ő megígéri, hogy vezetni fogja őket az ösvényen, amikor balra vagy jobbra térnek. Az „ide-oda futkosás”, amelyet a bölcs szüzek tesznek, amikor a könyv felnyittatik, a Biblia tanulmányozásának jelképe. A természet arra tanít bennünket, hogy ahhoz, hogy valaki fusson, előbb meg kell tanulnia járni, és Ésaiás bizonyságtétele azt mondja, hogy ha hallgatsz a mögüled szóló hangra, Ő vezetni fog téged az Ő Igéjének tanulmányozásában, akár az Ószövetséghez (balra), akár az Újszövetséghez (jobbra) fordulsz. Nyisd meg a Bibliát, és Ő az Ő hangja által vezetni fog téged. De a Hetednapi Adventisták számára a világ végén ez azt is jelenti, hogy Ő akkor is vezetni fog téged, amikor megnyitod a Bibliát (balra), és akkor is, amikor megnyitod a Prófétaság Lelkét (jobbra).

The way to walk is even more specific when Jeremiah’s testimony is added.

Az út, amelyen járnunk kell, még pontosabban körvonalazódik, amikor Jeremiás bizonyságtételét is hozzáadjuk.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken.

> Ezt mondja az Úr: Álljatok meg az utakon, és lássatok, és kérdezősködjetek a régi ösvények felől, melyik a jó út, és azon járjatok, akkor nyugalmat találtok lelketeknek. De ők ezt mondták: Nem járunk azon. Őrállókat is rendeltem fölétek, mondván: Figyeljetek a kürt szavára. De ők ezt mondták: Nem figyelünk rá.

> Therefore hear, ye nations, and know, O congregation, what is among them. Hear, O earth: behold, I will bring evil upon this people, even the fruit of their thoughts, because they have not hearkened unto my words, nor to my law, but rejected it. Jeremiah 6:16–19.

> Ezért halljátok meg, ti nemzetek, és tudd meg, ó gyülekezet, mi van közöttük. Halljad, ó föld: ímé, veszedelmet hozok e népre, gondolataik gyümölcsét, mert nem hallgattak szavaimra, sem törvényemre, hanem megvetették azt. Jeremiás 6:16–19.

There are two classes of worshippers in the passage. One group considers all the “ways” and chooses the “old paths” to walk in. They were capable of selecting the “good way” from all the other possible “ways,” because they are those who listened to the voice behind them, and that voice informed them, “this is the way, walk ye in it.” John represents those that hear the voice from behind, a voice from the “old paths.”

A szakaszban az imádók két csoportja szerepel. Az egyik csoport megvizsgál minden „utat”, és a „régi ösvényeket” választja, hogy azokon járjon. Képesek voltak kiválasztani a „jó utat” az összes többi lehetséges „út” közül, mert ők azok, akik hallgattak a mögülük szóló hangra, és ez a hang tudtukra adta: „ez az út, ezen járjatok.” János azokat jelképezi, akik hallják a mögülük szóló hangot, a „régi ösvények” hangját.

> “‘Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ Jeremiah 6:16.

> „Így szól az Úr: Álljatok az utakra, és nézzetek szét, kérdezősködjetek a régi ösvények felől, melyik a jó út, és azon járjatok.” Jeremiás 6:16.

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith—the foundations that were laid at the beginning of our work by prayerful study of the word and by revelation. Upon these foundations we have been building for the last fifty years. Men may suppose that they have found a new way and that they can lay a stronger foundation than that which has been laid. But this is a great deception. Other foundation can no man lay than that which has been laid.

> „Senki se igyekezzék lerombolni hitünk alapjait—azokat az alapokat, amelyeket munkánk kezdetén az Ige imádságos tanulmányozása és kijelentés által fektettek le. Ezekre az alapokra építkeztünk az elmúlt ötven esztendő során. Emberek azt hihetik, hogy új utat találtak, és hogy erősebb alapot vethetnek annál, mint amely már megvettetett. Ám ez nagy megtévesztés. Mert más alapot senki sem vethet azon kívül, amely már megvettetett.”

> “In the past many have undertaken the building of a new faith, the establishment of new principles. But how long did their building stand? It soon fell, for it was not founded upon the Rock.

> „A múltban sokan vállalkoztak új hit építésére, új elvek megalapítására. De meddig állt meg az ő építményük? Hamarosan összeomlott, mert nem a Kősziklára volt alapozva.

> “Did not the first disciples have to meet the sayings of men? Did they not have to listen to false theories, and then, having done all, to stand firm, saying: ‘Other foundation can no man lay than that is laid’? 1 Corinthians 3:11.

> „Vajon az első tanítványoknak nem kellett szembetalálkozniuk az emberek mondásaival? Vajon nem kellett meghallgatniuk a hamis elméleteket, és aztán, miután mindent megtettek, szilárdan megállniuk, ezt mondva: »Más alapot senki sem vethet azon kívül, amely vettetett.« 1Korinthus 3:11.”

> “So we are to hold the beginning of our confidence steadfast unto the end. Words of power have been sent by God and by Christ to this people, bringing them out from the world, point by point, into the clear light of present truth. With lips touched with holy fire, God’s servants have proclaimed the message. The divine utterance has set its seal to the genuineness of the truth proclaimed.” Testimonies, volume 8, 296, 297.

> „Ezért bizodalmunk kezdetét mindvégig szilárdan meg kell tartanunk. Hatalmas erejű szavakat küldött Isten és Krisztus e néphez, hogy pontról pontra kivezessék őket a világból a jelenvaló igazság tiszta világosságába. Szent tűzzel érintett ajkakkal hirdették Isten szolgái az üzenetet. Az isteni kijelentés pecsétjét tette a hirdetett igazság valódiságára.” Testimonies, 8. kötet, 296–297.

But there is another group in Jeremiah’s line and that “congregation” as he identifies them, have built a house representing a new faith, and that house falls because it was not built upon the rock. That house is the Seventh-day Adventist church, or as John identifies the very same church—the synagogue of Satan.

Ám van egy másik csoport is Jeremiás vonalában, és az a „gyülekezet”, amint ő azonosítja őket, olyan házat épített, amely egy új hitet képvisel, és az a ház elesik, mert nem a kősziklára épült. Az a ház a Hetednapi Adventista Egyház, vagy amint János ugyanazt az egyházat azonosítja — a Sátán zsinagógája.

To refuse to hear is to reject, his “words” and his “law.” Due to their rebellion against returning and walking in the old paths and also their refusal to hear the trumpet message of the watchman, God is going to bring evil upon the people Jeremiah identifies as a “evil congregation.” How God deals with the Seventh-day Adventist church of Laodicea is a subject of Bible prophecy. The prophet Hosea contributes to the characteristics of the “evil congregation” when he speaks about why they are rejected.

A hallás megtagadása az ő „szavainak” és az ő „törvényének” elutasítását jelenti. Amiatt, hogy fellázadtak a visszatérés és a régi ösvényeken való járás ellen, továbbá azért is, mert megtagadták az őrálló kürtüzenetének meghallását, Isten veszedelmet hoz arra a népre, amelyet Jeremiás „gonosz gyülekezetnek” nevez. Az, hogy Isten miként bánik a laodiceai Hetednapi Adventista egyházzal, a bibliai prófécia tárgya. Hóseás próféta is hozzájárul a „gonosz gyülekezet” jellemzőinek megrajzolásához, amikor arról beszél, miért vettettek el.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Népem elvész a tudomány hiánya miatt; mivel te elvetetted a tudományt, én is elvetlek téged, hogy ne légy papom; mivel elfeledkeztél Istened törvényéről, én is elfeledkezem gyermekeidről. Hóseás 4:6.

They are rejected for lacking knowledge, which represents a message that is unsealed at the time of the end. God is ending here His covenant relationship with His people in the passage, for He directly calls them, “My people!” Because they rejected Christ, and have forgotten His law they will be no priest for God. When God’s people enter into covenant with God, He makes them priests and kings. When God entered into covenant with ancient Israel he stated through Moses:

Elvettetnek az ismeret hiánya miatt, amely egy, a vég idején felnyitott üzenetet jelképez. Isten ebben a szakaszban véget vet szövetségi kapcsolatának népével, mert közvetlenül így nevezi őket: „Az én népem!” Mivel elutasították Krisztust, és elfeledték az Ő törvényét, nem lesznek papok Isten számára. Amikor Isten népe szövetségre lép Istennel, Ő papokká és királyokká teszi őket. Amikor Isten szövetségre lépett az ősi Izráellel, Mózes által így szólt:

> Now therefore, if ye will obey my voice indeed, and keep my covenant, then ye shall be a peculiar treasure unto me above all people: for all the earth is mine: And ye shall be unto me a kingdom of priests, and an holy nation. These are the words which thou shalt speak unto the children of Israel. Exodus 19:5, 6.

> Most azért, ha engedelmesen hallgattok szavamra, és megtartjátok szövetségemet, akkor ti lesztek az én tulajdon népem minden nép között; mert enyém az egész föld; és papok királysága lesztek nekem, és szent nemzet. Ezek azok az igék, amelyeket szólnod kell Izráel fiainak. 2Mózes 19:5, 6.

When God entered into covenant with the Christian church he stated through Peter:

Amikor Isten szövetségre lépett a keresztény egyházzal, Péter által így szólt:

> But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should show forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:9, 10.

> Ti azonban választott nemzetség, királyi papság, szent nemzet, megtartásra való nép vagytok; hogy hirdessétek Annak dicséretes dolgait, aki a sötétségből az ő csodálatos világosságára hívott el titeket; akik egykor nem voltatok nép, most pedig Isten népe vagytok; akik nem nyertetek irgalmasságot, most pedig irgalmasságot nyertetek. 1 Péter 2:9, 10.

Peter in these verses addresses the transition from ancient Israel as God’s chosen covenant people unto the Christian church, when he states that “in times past were not a people, but now are the people of God.” When the Jews divorced themselves from God, the Lord entered into covenant with the Christian church. Both were considered as nations of priests while they were married to the Lord.

Péter e versekben az ősi Izráelnek mint Isten választott szövetséges népének a keresztény egyházba való átmenetéről szól, amikor ezt mondja: „egykor nem nép voltatok, most pedig Isten népe vagytok.” Amikor a zsidók elváltak Istentől, az Úr szövetségre lépett a keresztény egyházzal. Mindkettő papi nemzetnek számított, amíg az Úrral való házassági kapcsolatban állt.

To be rejected as a priest indicates that you once were a covenant people. Seventh-day Adventists entered into covenant with the Lord at the beginning of Adventist history. The church in the wilderness came out of the Reformation but rejected the Millerite message, and thus divorced themselves from God during the history of the first and second angels’ messages. The final separation was the arrival of the second angel and the pronouncement was that they were no longer a daughter of Christ, but had become a daughter of Babylon. Immediately after, during the Midnight Cry, God called His new bride to the covenant marriage.

Pappként elvetettnek lenni azt jelzi, hogy valaha szövetséges nép voltál. A Hetednapi Adventisták az adventtörténelem kezdetén szövetségre léptek az Úrral. A pusztai gyülekezet a reformációból jött elő, de elvetette a millerita üzenetet, és így az első és második angyal üzenetének története során elváltak Istentől. A végső elkülönülés a második angyal megérkezése volt, és a kijelentés úgy szólt, hogy többé már nem Krisztus leánya, hanem Babilon leánya lett. Közvetlenül ezután, az Éjféli Kiáltás idején, Isten szövetségi házasságra hívta új menyasszonyát.

The two tables that were the symbol of the covenant for ancient Israel were the two tables of the Ten Commandments, and the two tables for spiritual modern Israel are the two tables of Habakkuk as represented by the 1843 and 1850 charts. The covenant people that inspiration has identified repeatedly as Laodicea rejected the old paths, refused to listen to the voice behind them, and they therefore repeat the ending history of ancient Israel as they are spewed out of the mouth of the Lord. Why does this happen to those He calls, “My people?”

Az a két kőtábla, amely az ókori Izráel számára a szövetség jelképe volt, a Tízparancsolat két táblája volt; a lelki modern Izráel számára pedig a két tábla Habakuk két táblája, amint azt az 1843-as és 1850-es ábrák szemléltetik. A szövetség népe, amelyet az ihletés ismételten Laodiceaként azonosított, elvetette a régi ösvényeket, megtagadta, hogy hallgasson a mögötte szóló hangra, és ezért megismétli az ókori Izráel záró történelmét, miközben az Úr kiköpi őket az Ő szájából. Miért történik ez azokkal, akiket Ő így nevez: „az én népem”?

The parable of the ten virgins, which illustrates the experience of Adventism is twice fulfilled, once at the beginning and then at the ending of Adventism. Sister White teaches that the parable has been and will be fulfilled to the very letter, and also that the parable is always to be understood as present truth, just as is the third angel.

A tíz szűzről szóló példázat, amely az adventizmus tapasztalatát szemlélteti, kétszer teljesedik be: egyszer az adventizmus kezdetén, majd annak végén. White testvérnő azt tanítja, hogy a példázat a legteljesebb pontossággal beteljesedett és be is fog teljesedni, továbbá hogy a példázatot mindenkor jelenvaló igazságként kell érteni, miként a harmadik angyalt is.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Gyakran utalnak nekem a tíz szűz példázatára, akik közül öt bölcs volt, öt pedig balga. Ez a példázat betű szerint beteljesedett és be fog teljesedni, mert különleges alkalmazása van erre az időre, és a harmadik angyal üzenetéhez hasonlóan beteljesedett, és az idők végéig továbbra is jelenvaló igazság marad.” Review and Herald, 1890. augusztus 19.

Millerite Adventism fulfilled the waiting of the parable between their failed prediction of 1843 and the correct prediction of October 22, 1844. The prophetic details of this history are many and important, but I simply wish to identify that the parable of the ten virgins is directly connected to the third angel as Sister White just stated.

A millerita adventizmus a példázatban ábrázolt várakozást az 1843-ra vonatkozó sikertelen előrejelzésük és az 1844. október 22-ére vonatkozó helyes előrejelzésük közötti időszakban teljesítette be. E történet prófétai részletei számosak és jelentősek, én azonban csupán azt kívánom azonosítani, hogy a tíz szűzről szóló példázat közvetlen kapcsolatban áll a harmadik angyallal, amint azt White testvérnő éppen kijelentette.

From 1798 until October 22, 1844, the message of the first angel announced the opening of the judgment. Just before the judgment began the Midnight Cry of the parable of the ten virgins was fulfilled. Therefore, when the third angel announces the close of judgment, the announcement of the Midnight Cry will once again be repeated.

1798-tól 1844. október 22-éig az első angyal üzenete az ítélet megnyílását hirdette. Közvetlenül az ítélet megkezdése előtt beteljesedett a tíz szűzről szóló példázat Éjféli Kiáltása. Ezért, amikor a harmadik angyal az ítélet lezárulását hirdeti, az Éjféli Kiáltás bejelentése ismét meg fog ismétlődni.

The recognition that the Protestant churches had rejected God’s message, thus becoming the daughters of Babylon, was the arrival of the second angel’s message and the beginning of the tarrying time in the parable that was being “fulfilled to the very letter.” The Lord did not return in 1843, He tarried to test and bless the virgins. The announcement of the second angel identifying the Protestant churches as daughters of Babylon was a call for those still in those fallen churches to come out and stand with the Millerites and their understanding of the prophecies. At the Exeter camp meeting Samuel Snow provided the evidence necessary to confirm the Lord’s coming on October 22, 1844, and the message of the Midnight Cry swept across the land like a tidal wave. Then the third angel arrived at the Great Disappointment of October 22, 1844.

Annak felismerése, hogy a protestáns egyházak elvetették Isten üzenetét, s ezáltal Babilon leányaivá lettek, a második angyal üzenetének elérkezése volt, valamint a példázatban szereplő késedelem idejének kezdete, amely „betű szerint” teljesedett be. Az Úr 1843-ban nem tért vissza; késett, hogy próbára tegye és megáldja a szüzeket. A második angyal kijelentése, amely a protestáns egyházakat Babilon leányaiként azonosította, felhívás volt azok számára, akik még e bukott egyházakban voltak, hogy jöjjenek ki onnan, és álljanak a milleriták, valamint a próféciákra vonatkozó megértésük mellé. Az exeteri sátoros összejövetelen Samuel Snow előterjesztette a szükséges bizonyítékot az Úr 1844. október 22-i eljövetelének megerősítésére, és az Éjféli Kiáltás üzenete árhullámként söpört végig az országon. Ezt követően a harmadik angyal 1844. október 22-ének Nagy Csalódásakor érkezett meg.

This was a brief summation of a beginning history that I have left out many points, in order to isolate a few points that seem more relevant to what we are addressing.

Ez egy korai történet rövid összefoglalása volt, amelyből számos részletet kihagytam, hogy elkülönítsek néhány olyan pontot, amelyek relevánsabbnak tűnnek arra nézve, amivel foglalkozunk.

We will continue these thoughts in the next article.

E gondolatokat a következő cikkben folytatjuk.

Back to Articles