Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fifty-Four

Dániel könyve – Százötvennegyedik rész

Understanding Daniel’s Last Vision: The Significance of Belteshazzar and the Unveiling of Prophecy

Dániel utolsó látomásának megértése: Baltazár jelentősége és a prófécia feltárása

Author

Jeff Pippenger

Published

March 23, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The last vision of Daniel consists of the last three chapters. The first of those chapters, as with the last of those three chapters identifies the experience of Daniel, and the middle chapter identifies the prophetic history that addresses the final rise and fall of the counterfeit king of the north. The first chapter is as the last, and the middle chapter represents the rebellion of the counterfeit king of the north. Daniel’s last vision, the vision of the Hiddekel River, bears the signature of Alpha and Omega, who is the Truth. As we begin to address Daniel’s last vision, we will start with verse one.

Dániel utolsó látomása az utolsó három fejezetből áll. E fejezetek közül az első, miként az utolsó is, Dániel tapasztalatát azonosítja, a középső fejezet pedig azt a prófétai történelmet tárja fel, amely az északi király hamisítványának végső felemelkedésével és bukásával foglalkozik. Az első fejezet olyan, mint az utolsó, a középső fejezet pedig az északi király hamisítványának lázadását ábrázolja. Dániel utolsó látomása, a Hiddekel folyó látomása magán viseli az Alfa és az Ómega kézjegyét, aki az Igazság. Amint hozzákezdünk Dániel utolsó látomásának tárgyalásához, az első verssel kezdjük.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> Círusnak, Perzsia királyának harmadik esztendejében kijelentetett egy dolog Dánielnek, akinek neve Baltazár volt; és a dolog igaz volt, de a rendelt idő hosszú volt; ő pedig megértette a dolgot, és értelme volt a látomás felől. Dániel 10:1.

There are several truths wrapped up in this verse. The first is Daniel’s name of “Belteshazzar”.

Több igazság is foglaltatik ebben a versben. Az első Dániel „Baltazár” neve.

> Unto whom the prince of the eunuchs gave names: for he gave unto Daniel the name of Belteshazzar; and to Hananiah, of Shadrach; and to Mishael, of Meshach; and to Azariah, of Abednego. Daniel 1:7.

> Akiknek az udvarmesterek fejedelme neveket adott; mert Dánielnek a Baltazár nevet adta; Hananjának a Sidrákét; Misáelnek a Misákét; Azarjának pedig az Abednegóét. Dániel 1:7.

Daniel was given the name “Belteshazzar” in chapter one, and he is never identified as “Belteshazzar” again until his last vision is introduced. Belteshazzar is therefore his name in his first and last testimony. The change of a name in prophecy represents a symbol of the covenant relation between God and His people. When the Lord entered into covenant with Abram and Sarai, He changed their names to Abraham and Sarah. He changed Jacob’s name to Israel, and He promises to give His last day covenant people a new name.

Dániel az első fejezetben kapta a „Beltsazár” nevet, és egészen addig többé nem azonosítják „Beltsazárként”, mígnem utolsó látomásának bevezetése elhangzik. Beltsazár tehát az ő neve első és utolsó bizonyságtételében. A név megváltoztatása a próféciában Isten és népe közötti szövetségi kapcsolat jelképe. Amikor az Úr szövetségre lépett Ábrámmal és Sáraival, nevüket Ábrahámra és Sárára változtatta. Jákób nevét Izráelre változtatta, és megígéri, hogy az utolsó napokban élő szövetséges népének új nevet ad.

> For Zion’s sake will I not hold my peace, and for Jerusalem’s sake I will not rest, until the righteousness thereof go forth as brightness, and the salvation thereof as a lamp that burneth. And the Gentiles shall see thy righteousness, and all kings thy glory: and thou shalt be called by a new name, which the mouth of the Lord shall name. Isaiah 61:1, 2.

> Sionért nem hallgatok, és Jeruzsálemért nem nyugszom, mígnem igazsága felragyog, mint a fényesség, és szabadulása, mint az égő fáklya. És a népek meglátják igazságodat, és minden király dicsőségedet; és új néven neveznek téged, amelyet az Úr szája nevez meg. Ézsaiás 61:1, 2.

To the Philadelphians, who are the one hundred and forty-four thousand of the last days, He also makes this promise.

A filadelfiaiaknak, akik az utolsó napok száznegyvennégyezerét alkotják, ezt az ígéretet is teszi.

> Him that overcometh will I make a pillar in the temple of my God, and he shall go no more out: and I will write upon him the name of my God, and the name of the city of my God, which is new Jerusalem, which cometh down out of heaven from my God: and I will write upon him my new name. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:12, 13.

> Aki győz, azt oszloppá teszem az én Istenem templomában, és onnan többé ki nem megy; és felírom rá az én Istenem nevét, és az én Istenem városának nevét, az új Jeruzsálemét, amely az égből száll alá az én Istenemtől; és felírom rá az én új nevemet. Akinek van füle, hallja meg, mit mond a Lélek a gyülekezeteknek. Jelenések 3:12, 13.

The prophets illustrate God’s people of the last days, and unlike Abraham, Sarah and Israel the precise meaning of Belteshazzar is unknown. The name God gives to His last day people to represent His covenant relationship is an unknown name until the time when He gives them the name. The name Belteshazzar is identifying Daniel as God’s covenant people of Philadelphia in the last days, but the actual name is hidden until the sealing, for the name is written upon their foreheads, which is also where the seal is written.

A próféták Isten utolsó napokbeli népét szemléltetik, és Ábrahámmal, Sárával és Izraellel ellentétben Beltesazár nevének pontos jelentése ismeretlen. Az a név, amelyet Isten az Ő utolsó napokbeli népének ad, hogy szövetségi kapcsolatát jelképezze, ismeretlen név mindaddig, amíg nekik nem adja azt a nevet. Beltesazár neve Dánielt mint Isten utolsó napokbeli filadelfiai szövetséges népét azonosítja, de a tényleges név el van rejtve a megpecsételésig, mert a név az ő homlokukra van írva, ugyanoda, ahová a pecsét is van írva.

> And I looked, and, lo, a Lamb stood on the mount Sion, and with him an hundred forty and four thousand, having his Father’s name written in their foreheads. Revelation 14:1.

> És látám, és ímé, egy Bárány áll vala a Sion hegyén, és ővele száznegyvennégyezer, akiknek homlokára az ő Atyjának neve vala felírva. Jelenések 14:1.

Daniel is called Belteshazzar in chapter one and then in chapter ten, thus identifying himself as a symbol of the movement of the first angel, and the movement of the third angel, for chapter one, represents the first angel’s message, as previously identified in detail in earlier articles. Chapter ten therefore represents the movement of the third angel, and the covenant people of the last days. The verse then identifies Belteshazzar as a symbol of those who understand the increase of knowledge that was unsealed in the reform movement that began in 1989. This is represented by the emphasis upon what Daniel (Belteshazzar) knew.

Dánielt az első fejezetben és azután a tizedik fejezetben Béltsaccárnak nevezik, ily módon önmagát az első angyal mozgalmának és a harmadik angyal mozgalmának jelképeként azonosítva; mert az első fejezet az első angyal üzenetét képviseli, amint azt korábbi cikkekben már részletesen azonosítottuk. A tizedik fejezet tehát a harmadik angyal mozgalmát és az utolsó napok szövetséges népét ábrázolja. Az igevers ezután Béltsaccárt azok jelképének azonosítja, akik megértik az ismeret növekedését, amely az 1989-ben kezdődött reformmozgalomban lett felnyitva. Ezt az a hangsúly szemlélteti, amely arra helyeződik, amit Dániel (Béltsaccár) tudott.

Daniel is identified as knowing the “thing” which “was revealed unto Daniel,” “and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision.” Daniel understood the “thing,” and also “the vision.” The Hebrew word “dabar,” is translated as “thing” in the verse, and it means “word.” Prophetically the “word” represents both the vision of the “seven times,” but also it represents Christ, who is the Word. Both the “seven times,” and Christ are the Rock which the builders rejected, and Daniel represents a people who understand both elements of the symbolism of the Word.

Dánielről azt olvassuk, hogy ismerte a „dolgot”, amely „kijelentetett Dánielnek”; „és igaz volt a dolog, de a rendelt idő hosszú vala; és megértette a dolgot, és értelme volt a látomás felől.” Dániel megértette a „dolgot”, és a „látomást” is. A héber „dabar” szó e versben „dolog”-nak van fordítva, és jelentése: „szó”. Prófétai értelemben a „szó” egyaránt jelképezi a „hét idő” látomását, és Krisztust is, aki az Ige. Mind a „hét idő”, mind Krisztus az a Kőszikla, amelyet az építők megvetettek; és Dániel olyan népet jelképez, amely a Szó jelképrendszerének mindkét elemét megérti.

In Daniel chapter nine, verse twenty-three we find one of the most important verses connected with the time prophecies of the twenty-three hundred years and twenty-five hundred and twenty years, which are represented by the question of Daniel chapter eight, verse thirteen, and the answer in verse fourteen. The question asks, “How long shall be the “chazon” vision identifying the trampling down of the sanctuary and host that was accomplished by paganism and then papalism?” The trampling down took twenty-five hundred and twenty years, in fulfillment of Leviticus twenty-six’s “seven times.”

Dániel könyve kilencedik fejezetének huszonharmadik versében találjuk az egyik legfontosabb verset, amely kapcsolatban áll a kétezer-háromszáz évre és a kétezer-ötszázhúsz évre vonatkozó időpróféciákkal, amelyeket Dániel könyve nyolcadik fejezetének tizenharmadik versében feltett kérdés, valamint a tizennegyedik versben adott válasz jelenít meg. A kérdés így hangzik: „Meddig tart a »chazon« látomás, amely azonosítja a szentélynek és a seregnek a pogányság, majd később a pápaság által véghezvitt tiprását?” A tiprás kétezer-ötszázhúsz évig tartott, Mózes harmadik könyve huszonhatodik fejezetének „hétszeres” próféciája beteljesedéseként.

The answer to verse thirteen’s question was unto twenty-three hundred years, then shall the sanctuary that has been trampled down, be cleansed, and the “mareh” vision of twenty-three hundred years ties the two time prophecies together, and in verse twenty-three of Daniel nine, Gabriel is leading Daniel to understand the relation of the two visions.

A tizenharmadik vers kérdésére ez volt a válasz: kétezer-háromszáz évig; azután a megtaposott szentély megtisztíttatik, és a kétezer-háromszáz évről szóló „mareh” látomás összekapcsolja a két idői próféciát, továbbá Dániel kilencedik fejezetének huszonharmadik versében Gábriel Dánielt annak megértésére vezeti, hogy mi a két látomás közötti kapcsolat.

> At the beginning of thy supplications the commandment came forth, and I am come to shew thee; for thou art greatly beloved: therefore understand the matter, and consider the vision. Daniel 9:23.

> Könyörgéseid kezdetén elhangzott a szózat, és én azért jöttem, hogy tudtodra adjam; mert igen kedvelt vagy. Azért értsd meg a dolgot, és figyelj a látomásra. Dániel 9:23.

The word translated both as “understand,” “consider” in the verse is the Hebrew word “biyn,” and it means “to mentally separate”. Gabriel informs Daniel to make a mental separation between “the matter” and “the vision.” The “vision” in the verse is the Hebrew word “mareh,” and it is the vision of the twenty-three hundred years that concluded on October 22, 1844. The Hebrew word translated as “matter,” is the same word translated as “thing,” in verse one of chapter ten. It is the Hebrew word “dabar,” and it represents the vision of the twenty-five hundred and twenty years that also concluded on October 22, 1844.

A „megérteni”, illetve „megfontolni” igével fordított szó az igében a héber „biyn”, és jelentése: „gondolatban elkülöníteni”. Gábriel arról tájékoztatja Dánielt, hogy gondolatban tegyen különbséget „a dolog” és „a látomás” között. Az igében szereplő „látomás” a héber „mareh” szó, és ez a kétezer-háromszáz év látomása, amely 1844. október 22-én zárult le. A „dolog”-nak fordított héber szó ugyanaz a szó, amely a tizedik fejezet első versében „dolog”-ként szerepel. Ez a héber „dabar” szó, és az a kétezer-ötszázhúsz év látomását jelképezi, amely szintén 1844. október 22-én zárult le.

In verse one of chapter ten, God’s covenant people of the last days are represented by Belteshazzar, and they have understood the increase of knowledge that arrived at the time of the end in 1989, that allowed them to understand the connection of the two visions, which the Millerites of the movement of the first angel only partially understood. In the verse, the vision represented as the “thing” is identified as the longest of the two prophecies, because coupled in between the two references in the verse to the “thing,” Daniel identifies the time appointed to the “thing” (the dabar) was “long”, in relation to the vision (mareh).

A tizedik fejezet első versében Isten utolsó napokbeli szövetséges népét Beltsazár jelképezi, és ők megértették a tudás növekedését, amely a vég idején, 1989-ben érkezett el, s amely lehetővé tette számukra, hogy megértsék a két látomás közötti kapcsolatot, amit az első angyal mozgalmának milleritái csak részben értettek meg. Az versben a „dolog”-ként ábrázolt látomás a két prófécia közül a hosszabbikként azonosíttatik, mert a versben a „dologra” való két utalás között Dániel megjelöli, hogy a „dolognak” (dabar) rendelt idő „hosszú” volt, a látomáshoz (mareh) viszonyítva.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> Círusnak, Perzsia királyának harmadik esztendejében kijelentés adatott Dánielnek, akit Baltazárnak neveztek; és a kijelentés igaz volt, de a megszabott idő hosszú vala; ő pedig megértette a dolgot, és értelme volt a látomás felől. Dániel 10:1.

The subtle truth that the “seven times,” is the longest time prophecy which the Millerites proclaimed, is denied by Laodicean Adventism, based upon a passage that they wrest to their own destruction. By rejecting the “seven times,” in the rebellion of 1863, they do not see the relation of the two prophecies, and can only, or will only, see the next passage as identifying the twenty-three hundred years.

Az a finom igazság, hogy a „hét idő” a leghosszabb időprófécia, amelyet a milleriták hirdettek, a laodiceai adventizmus részéről tagadtatik, egy olyan igeszakasz alapján, amelyet a maguk vesztére elcsűrnek-csavarnak. Mivel az 1863-as lázadásban elvetették a „hét időt”, nem látják a két prófécia közötti kapcsolatot, és a következő szakaszt csak a kétezer-háromszáz év azonosítójaként képesek, vagy hajlandók, látni.

> “The experience of the disciples who preached the ‘gospel of the kingdom’ at the first advent of Christ, had its counterpart in the experience of those who proclaimed the message of His second advent. As the disciples went out preaching, ‘The time is fulfilled, the kingdom of God is at hand,’ so Miller and his associates proclaimed that the longest and last prophetic period brought to view in the Bible was about to expire, that the judgment was at hand, and the everlasting kingdom was to be ushered in. The preaching of the disciples in regard to time was based on the seventy weeks of Daniel 9. The message given by Miller and his associates announced the termination of the 2300 days of Daniel 8:14, of which the seventy weeks form a part. The preaching of each was based upon the fulfillment of a different portion of the same great prophetic period.” The Great Controversy, 351.

> „Azoknak a tanítványoknak a tapasztalata, akik Krisztus első adventjekor hirdették „az ország evangéliumát”, párhuzamban állt azok tapasztalatával, akik második adventjének üzenetét hirdették. Amint a tanítványok ezzel az igehirdetéssel indultak el: „Betelt az idő, és elközelített az Isten országa”, úgy Miller és társai is azt hirdették, hogy a Bibliában feltáruló leghosszabb és egyben utolsó prófétai időszak hamarosan lejár, az ítélet közel van, és az örökkévaló ország bevezetése küszöbön áll. A tanítványok időre vonatkozó prédikálása a Dániel 9-ben található hetven héten alapult. A Miller és társai által adott üzenet a Dániel 8:14-ben szereplő 2300 nap végére mutatott, amelynek a hetven hét egy részét képezi. Mindkettőjük prédikálása ugyanannak a nagy prófétai időszaknak egy-egy eltérő szakasza beteljesedésén alapult.” The Great Controversy, 351.

Don’t miss the inherent logic of this last passage. Laodicean Adventism does not teach the world that the Millerites thought the sanctuary to be cleansed was the heavenly sanctuary, for they, and any who wish to look at the historical record, know that the Millerites believed the sanctuary to be cleansed was the earth. The passage Laodicean Adventism wrests to their own destruction is “so Miller and his associates proclaimed that the longest and last prophetic period brought to view in the Bible was about to expire”, which they insist is the twenty-three hundred years of Daniel chapter eight, verse fourteen.

Ne tévesszük szem elől ennek az utolsó szakasznak a benne rejlő logikáját. A laodíceai adventizmus nem tanítja a világnak, hogy a milleriták úgy vélték volna, hogy a megtisztítandó szentély a mennyei szentély, mert ők maguk, valamint mindazok, akik hajlandók megvizsgálni a történelmi feljegyzéseket, tudják, hogy a milleriták hitük szerint a megtisztítandó szentély a föld volt. Az a szakasz, amelyet a laodíceai adventizmus a maga vesztére kiforgat, ez: „így Miller és társai hirdették, hogy a Bibliában bemutatott leghosszabb és utolsó prófétai időszak éppen a lejáratához közeledik”, amelyről ők makacsul állítják, hogy Dániel könyve nyolcadik fejezetének tizennegyedik versében szereplő kétezer-háromszáz esztendő.

Adventism’s own history books identify that the three hundred Millerite preachers ALL used the 1843 pioneer chart in their presentations, and it is crystal clear on the chart, in the rest of the historical testimony, that the “seven times,” (twenty-five hundred and twenty years), was the prophecy they identified as the “longest and last prophetic period,” which was “about to expire.” Due to their rebellion of 1863, when they rejected the foundation stone of the “seven times,” they now blindly insist that Sister White is re-writing established history in the passage from The Great Controversy.

Az adventizmus saját történeti könyvei megállapítják, hogy a háromszáz millerita prédikátor MIND az 1843-as úttörői táblázatot használta előadásaiban, és ez a táblázaton, valamint a történeti bizonyságtétel további részében is kristálytisztán látható: a „hét idő” (kétezer-ötszázhúsz év) volt az a prófécia, amelyet ők a „leghosszabb és utolsó prófétai időszakként” azonosítottak, amely „éppen lejáróban volt”. 1863-as lázadásuk miatt, amikor elvetették a „hét idő” alapkövét, most vakon azt állítják, hogy White testvérnő A nagy küzdelem egyik szakaszában átírja a már megállapított történelmet.

In verse one of Daniel chapter ten, Belteshazzar represents God’s people of the last days, and they understand both the question and answer of Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen, that Sister White identifies as the foundation and central pillar of the Advent faith. The portrayal that Daniel represents in the verse, he is marking a distinction between God’s covenant people of the last days, and Laodicean Adventism, for they are those who understand the increase of knowledge in 1989.

Dániel tizedik fejezetének első versében Baltazár Isten utolsó napokban élő népét jelképezi, és ők megértik Dániel nyolcadik fejezetének tizenharmadik és tizennegyedik versében foglalt kérdést és választ, amelyet White testvérnő az adventhit alapjának és központi oszlopának nevez. Az az ábrázolás, amelyet Dániel e versben megjelenít, különbséget tesz Isten utolsó napokbeli szövetséges népe és a laodíceai adventizmus között, mert ők azok, akik megértik az ismeret növekedését 1989-ben.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> Círusnak, Perzsia királyának harmadik esztendejében kijelentetett egy dolog Dánielnek, akinek neve Baltazár volt; és a dolog igaz volt, de a megszabott idő hosszú: és megértette a dolgot, és értelme volt a látomás felől. Dániel 10:1.

Verse one is the beginning of the vision given by the Hiddekel River that ends in chapter twelve. It is there where we find the unsealing of the book of Daniel at the time of the end, so the representation of Daniel understanding both the “thing” and the “vision,” is connected with those who understand, and who are identified as the “wise,” in contrast with those who do not understand, and are identified as “wicked.” In verse ten of chapter twelve, the distinction between the two classes is represented.

Az első vers a Hiddekel folyónál adott látomás kezdete, amely a tizenkettedik fejezetben ér véget. Ott találjuk Dániel könyvének felnyitását a vég idején, ezért annak ábrázolása, hogy Dániel megérti mind a „dolgot”, mind a „látomást”, összekapcsolódik azokkal, akik értenek, és akiket „bölcsek”-ként azonosítanak, szembeállítva azokkal, akik nem értenek, és akiket „gonoszok”-ként azonosítanak. A tizenkettedik fejezet tizedik versében e két csoport közötti különbségtétel kerül ábrázolásra.

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:10.

> Sokan megtisztulnak, megfehéríttetnek és megpróbáltatnak; az istentelenek pedig istentelenül cselekszenek, és az istentelenek közül senki sem ért, de az értelmesek érteni fognak. Dániel 12:10.

The “wise” understand, and the wicked don’t understand, and the word translated as “understand” is the same word we identified in verse twenty-three of chapter nine. It is the Hebrew word “biyn,” which means to mentally separate. The wicked do not understand the increase of knowledge, for they are unwilling to make the mental separation of the two visions that are the truths which Belteshazzar is identified as understanding in verse one, when he is identified as Belteshazzar instead of Daniel. In verse one he is identified as God’s last day covenant people, and he is identified as those who understand the two visions, that God’s people are to make a mental distinction between. Jesus illustrates the end of a thing with the beginning of a thing, and in chapter twelve, the wise are those who understand the prophecy of twenty-three hundred years, and its direct relationship to “the longest and last” time prophecy, which is the twenty-five hundred and twenty years.

A „bölcsek” értenek, a gonoszok pedig nem értenek; és az „értenek”-nek fordított szó ugyanaz a szó, amelyet a kilencedik fejezet huszonharmadik versében azonosítottunk. Ez a héber „biyn” szó, amelynek jelentése: értelemben elkülöníteni. A gonoszok nem értik a tudás növekedését, mert nem hajlandók megtenni a két látomás értelmi elkülönítését, amelyek azok az igazságok, amelyek megértőjeként Baltazárt az első vers azonosítja, amikor Baltazárként van megnevezve Dániel helyett. Az első versben Isten utolsó napokban élő szövetséges népeként van azonosítva, és azokként van azonosítva, akik értik a két látomást, amelyek között Isten népének értelemben különbséget kell tennie. Jézus egy dolog végét egy dolog kezdetével szemlélteti, és a tizenkettedik fejezetben a bölcsek azok, akik értik a kétezer-háromszáz évre szóló próféciát, valamint annak közvetlen kapcsolatát „a leghosszabb és utolsó” időpróféciával, amely a kétezer-ötszázhúsz év.

We will continue our study of Daniel’s last vision in the next article.

Dániel utolsó látomásának tanulmányozását a következő cikkben folytatjuk.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Népem elvész ismeret híján; mivel te megvetetted az ismeretet, én is megvetlek téged, hogy ne légy papom; mivel elfeledkeztél Istened törvényéről, én is elfeledkezem gyermekeidről. Hóseás 4:6.

> Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. Wherefore also it is contained in the scripture, Behold, I lay in Sion a chief corner stone, elect, precious: and he that believeth on him shall not be confounded. Unto you therefore which believe he is precious: but unto them which be disobedient, the stone which the builders disallowed, the same is made the head of the corner, And a stone of stumbling, and a rock of offence, even to them which stumble at the word, being disobedient: whereunto also they were appointed. But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should show forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:5–10.

> Ti magatok is mint élő kövek épüljetek fel lelki házzá, szent papsággá, hogy lelki áldozatokat mutassatok be, amelyek kedvesek Istennek Jézus Krisztus által. Ezért van megírva az Írásban is: Íme, Sionban leteszek egy kiválasztott, drága szegletkövet; és aki hisz őbenne, semmiképpen meg nem szégyenül. Nektek tehát, akik hisztek, drága ő; az engedetleneknek pedig: az a kő, amelyet az építők megvetettek, az lett a szeglet fejévé, és megütközés kövévé és botránkozás sziklájává azoknak, akik beleütköznek az igébe, mivel engedetlenek; erre is rendeltettek. Ti azonban választott nemzetség, királyi papság, szent nemzet, megtartásra való nép vagytok; hogy hirdessétek annak hatalmas cselekedeteit, aki a sötétségből az ő csodálatos világosságára hívott el titeket; akik egykor nem voltatok nép, most pedig Isten népe vagytok; akik nem nyertetek irgalmat, most pedig irgalmat nyertetek. 1 Péter 2:5–10.

> And account that the longsuffering of our Lord is salvation; even as our beloved brother Paul also according to the wisdom given unto him hath written unto you; As also in all his epistles, speaking in them of these things; in which are some things hard to be understood, which they that are unlearned and unstable wrest, as they do also the other scriptures, unto their own destruction. Ye therefore, beloved, seeing ye know these things before, beware lest ye also, being led away with the error of the wicked, fall from your own stedfastness. 2 Peter 3:15–17.

> És tartsátok úgy, hogy a mi Urunk hosszútűrése üdvösség; amiképpen a mi szeretett atyánkfia, Pál is a néki adott bölcsesség szerint írt nektek; mint ahogyan minden levelében is, amikor ezekről szól; amelyekben vannak némely nehezen érthető dolgok, amelyeket a tanulatlanok és állhatatlanok kiforgatnak, miként a többi írásokat is, a maguk vesztére. Ti azért, szeretteim, mivel ezeket előre tudjátok, őrizkedjetek, hogy a gonoszok tévelygése által elragadtatva ti is ki ne essetek a saját szilárdságotokból. 2 Péter 3:15–17.

> Of these things put them in remembrance, charging them before the Lord that they strive not about words to no profit, but to the subverting of the hearers. Study to show thyself approved unto God, a workman that needeth not to be ashamed, rightly dividing the word of truth. But shun profane and vain babblings: for they will increase unto more ungodliness. 2 Timothy 2:14–16.

> Ezekre emlékeztesd őket, és az Úr előtt intsd őket, hogy ne szóharcokat folytassanak, mert azok semmi haszonra nincsenek, hanem a hallgatók romlására vannak. Igyekezzél, hogy Isten előtt kipróbáltnak bizonyulj, mint olyan munkás, akinek nincs miért szégyenkeznie, aki helyesen hasogatja az igazság igéjét. A szentségtelen és hiábavaló fecsegéseket pedig kerüld, mert azok egyre nagyobb istentelenségre vezetnek. 2 Timóteus 2:14–16.

Back to Articles