Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Ninety-Seven

Dániel könyve – Százkilencvenhét】【。

Prophetic Unfolding’s: Christ’s Second Gathering and the Eschatological Role of Islam in Revelation’s Narrative

A prófétai kibontakozás: Krisztus második egybegyűjtése és az iszlám eszkatologikus szerepe a Jelenések narratívájában

Author

Jeff Pippenger

Published

April 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We are now identifying that one of the events represented by the seven thunders is the work of Christ gathering His people a second time, which He began to do in July, 2023. Millerite history identifies that this work is accomplished with the warfare of Islam as the backdrop of the message.

Most azt állapítjuk meg, hogy a hét mennydörgés által jelképezett események egyike Krisztusnak az a munkája, amelyben másodszor gyűjti össze népét, s amelyet 2023 júliusában kezdett meg. A millerita történelem azonosítja, hogy ez a munka az iszlám hadviselésének mint az üzenet hátterének közegében valósul meg.

The message is the Revelation of Jesus Christ, which is unsealed just before probation closes, but that message is carried by (placed within the context of) the message of the third woe. At the very time the Lord was stretching His hand a second time in 1849, Sister White was commenting upon the shaking of the angry nations, which is a symbol of Islam.

Az üzenet Jézus Krisztus kijelentése, amely közvetlenül a kegyelmi idő lezárulása előtt nyittatik fel, ám ez az üzenet a harmadik jaj üzenete által hordozódik (annak összefüggésébe van helyezve). Éppen abban az időben, amikor az Úr 1849-ben másodszor nyújtotta ki a kezét, White testvérnő a haragos nemzetek megrendüléséről szólt, amely az iszlám jelképe.

> “December 16, 1848, the Lord gave me a view of the shaking of the powers of the heavens. I saw that when the Lord said ‘heaven,’ in giving the signs recorded by Matthew, Mark, and Luke, He meant heaven, and when He said ‘earth’ He meant earth. The powers of heaven are the sun, moon, and stars. They rule in the heavens. The powers of earth are those that rule on the earth. The powers of heaven will be shaken at the voice of God. Then the sun, moon, and stars will be moved out of their places. They will not pass away, but be shaken by the voice of God.

> „1848. december 16-án az Úr látomást adott nekem az egek hatalmasságainak megrendüléséről. Láttam, hogy amikor az Úr a Máté, Márk és Lukács által feljegyzett jelek adásakor azt mondta: „ég”, akkor az eget értette, és amikor azt mondta: „föld”, akkor a földet értette. Az ég hatalmasságai a nap, a hold és a csillagok. Ők uralkodnak az egekben. A föld hatalmasságai azok, akik a földön uralkodnak. Az ég hatalmasságai Isten szavára meg fognak rendülni. Akkor a nap, a hold és a csillagok kimozdulnak helyükből. Nem múlnak el, hanem Isten szava rendíti meg őket.

> “Dark, heavy clouds came up and clashed against each other. The atmosphere parted and rolled back; then we could look up through the open space in Orion, whence came the voice of God. The Holy City will come down through that open space. I saw that the powers of earth are now being shaken and that events come in order. War, and rumors of war, sword, famine, and pestilence are first to shake the powers of earth, then the voice of God will shake the sun, moon, and stars, and this earth also. I saw that the shaking of the powers in Europe is not, as some teach, the shaking of the powers of heaven, but it is the shaking of the angry nations.” Early Writings, 41.

> „Sötét, súlyos felhők támadtak és egymásnak csapódtak. A légkör kettévált és visszahömpölygött; azután feltekinthettünk az Orionban levő nyíláson át, ahonnan Isten szava hangzott. A Szent Város azon a nyíláson át fog alászállni. Láttam, hogy a föld hatalmai most megrendülnek, és hogy az események rendjük szerint következnek. Először a háború, a háborúk hírei, a fegyver, az éhínség és a döghalál rendíti meg a föld hatalmait, azután Isten szava fogja megrendíteni a napot, a holdat és a csillagokat, valamint ezt a földet is. Láttam, hogy a hatalmak megrendülése Európában nem az, amint némelyek tanítják, hogy az egek hatalmainak megrendülése volna, hanem a haragvó nemzetek megrendülése.” Early Writings, 41.

The historians confirm that what was shaking the nations of Europe in 1848, was the activities of the armies of Islam, for prophetically they are symbolized as the power that angers the nations. In the first witness to the Lord stretching out His hand a second time in the history of 1840 to 1844, the message of the Midnight Cry arrived at the Exeter camp meeting. From there unto October 22, 1844 the message swept across the eastern seaboard of the United States like a tidal wave. That movement had been typified by Christ’s triumphal entry into Jerusalem, and it was an ass that carried Christ into Jerusalem.

A történészek megerősítik, hogy ami 1848-ban megrázta Európa nemzeteit, az az iszlám seregeinek tevékenysége volt, mert prófétai értelemben ők jelképezik azt a hatalmat, amely megharagítja a nemzeteket. Az Úr azon cselekedetének első tanúbizonyságában, hogy 1840 és 1844 történetében másodszor is kinyújtotta kezét, az Éjféli Kiáltás üzenete megérkezett az exeteri tábori összejövetelre. Onnan 1844. október 22-ig az üzenet árhullámként söpört végig az Egyesült Államok keleti partvidékén. Ezt a mozgalmat Krisztus diadalmas jeruzsálemi bevonulása előképezte, és Krisztust egy szamár vitte be Jeruzsálembe.

The message of the Midnight Cry represents the entire prophetic message of the Revelation of Jesus Christ, but that Revelation is placed within the context of Islam of the third woe angering the nations, for it is Islam that carries the message that is the Revelation of Jesus Christ. Jesus is the Lion of the tribe of Judah, and He is bound to the message of the “ass.”

Az Éjféli Kiáltás üzenete Jézus Krisztus kinyilatkoztatásának teljes prófétai üzenetét képviseli, ám ez a Kinyilatkoztatás a harmadik jaj iszlámjának a nemzeteket haragra gerjesztő összefüggésébe van helyezve, mert az az iszlám hordozza azt az üzenetet, amely Jézus Krisztus kinyilatkoztatása. Jézus Júda törzséből való Oroszlán, és a „szamár” üzenetéhez van kötve.

> Judah, thou art he whom thy brethren shall praise: thy hand shall be in the neck of thine enemies; thy father’s children shall bow down before thee. Judah is a lion’s whelp: from the prey, my son, thou art gone up: he stooped down, he couched as a lion, and as an old lion; who shall rouse him up? The sceptre shall not depart from Judah, nor a lawgiver from between his feet, until Shiloh come; and unto him shall the gathering of the people be. Binding his foal unto the vine, and his ass’s colt unto the choice vine; he washed his garments in wine, and his clothes in the blood of grapes: His eyes shall be red with wine, and his teeth white with milk. Genesis 49:8–12.

> Júda, téged dicsérnek majd testvéreid; kezed ellenségeid nyakán lesz; atyád fiai meghajolnak előtted. Júda oroszlánkölyök; a zsákmánytól jössz fel, fiam; lehajolt, letelepedett, mint az oroszlán és mint a vén oroszlán; ki meri őt felriasztani? Nem távozik el a fejedelmi pálca Júdától, sem a törvényhozó lábai közül, míg eljön Siló; és hozzá gyűlnek majd a népek. Megköti szamárcsikóját a szőlőtőhöz, és nőstényszamár csikóját a nemes szőlőhöz; ruháját borban mossa, és öltözetét a szőlő vérében: Szemei vörösek a bortól, és fogai fehérek a tejtől. 1Mózes 49:8–12.

It is through Judah that “the gathering of the people” is accomplished. Christ, as Judah, is also the “Vine,” and the “choice vine,” is bound to the “ass’s colt.” His “garments” are washed in “wine,” which was “the blood of grapes.” Christ began shedding His blood in Gethsemane, when He sweat blood, and Gethsemane means the “olive press.” From Gethsemane to the cross He shed His precious blood to gather all men unto Himself.

Júda által valósul meg „a népek egybegyűjtése”. Krisztus, mint Júda, egyúttal a „Szőlőtő” is, és a „nemes szőlőtő” a „szamár vemhéhez” van kötve. Az Ő „ruháit” „borban” mossák meg, amely „a szőlő vére” volt. Krisztus a Gecsemánéban kezdte ontani a vérét, amikor vért verejtékezett, és a Gecsemáné jelentése: „olajprés”. A Gecsemánétól a keresztig ontotta drága vérét, hogy minden embert magához gyűjtsön.

> Now is the judgment of this world: now shall the prince of this world be cast out. And I, if I be lifted up from the earth, will draw all men unto me. This he said, signifying what death he should die. John 12:31–33.

> Most van e világ ítélete: most vettetik ki e világ fejedelme. És én, ha felemeltetem e földről, mindeneket magamhoz vonzok. Ezt pedig azért mondta, hogy jelezze, milyen halállal kell meghalnia. János 12:31–33.

Christ’s work of drawing all men unto Himself is a twostep process, for He first gathers the “outcasts of Israel,” and then uses them as an ensign to draw His other flock.

Krisztusnak az a munkája, hogy minden embert Magához vonjon, kétlépcsős folyamat, mert először egybegyűjti „Izráel számkivetettjeit”, majd őket jelként használja fel arra, hogy magához vonja az Ő más juhait.

> I am the good shepherd, and know my sheep, and am known of mine. As the Father knoweth me, even so know I the Father: and I lay down my life for the sheep. And other sheep I have, which are not of this fold: them also I must bring, and they shall hear my voice; and there shall be one fold, and one shepherd. John 10:14–16.

> Én vagyok a jó pásztor; ismerem az enyéimet, és az enyéim is ismernek engem. Amiként az Atya ismer engem, én is úgy ismerem az Atyát; és életemet adom a juhokért. Más juhaim is vannak nekem, amelyek nem ebből az akolból valók: azokat is elő kell hoznom, és hallgatni fognak az én szómra; és lészen egy akol és egy pásztor. János 10:14–16.

The one hundred and forty-four thousand are the “sheep” who know Him. The “other sheep” are His flock that come out of Babylon when they see and hear the ensign. Before He lifts up His ensign, which are His sheep, He first gathers them a second time. That line of sacred history aligns with verses thirteen through fifteen of Daniel chapter eleven, and is therefore aligned with the hidden history of verse forty. It represents the line of the true Protestant horn which runs within the history of the apostate Protestant horn, the apostate Republican horn and the arrival of the whore of Tyre, just before the Sunday law of verse forty-one. The line of the true Protestant horn represents both the history and also the message where the one hundred and forty-four thousand are sealed.

A száznegyvennégyezer azok a „juhok”, akik ismerik Őt. A „más juhok” az Ő nyája, amely kijön Babilonból, amikor meglátják és meghallják a zászlót. Mielőtt felemeli zászlaját, vagyis juhait, előbb másodszor is összegyűjti őket. A szent történelemnek ez a vonala összhangban áll Dániel könyve tizenegyedik fejezetének tizenharmadiktól tizenötödikig terjedő verseivel, és ezért összhangban áll a negyvenedik vers rejtett történelmével is. Ez az igaz protestáns szarv vonalát jelképezi, amely a hitehagyott protestáns szarv, a hitehagyott republikánus szarv és Tírusz paráznájának megérkezése történelmén belül halad, közvetlenül a negyvenegyedik vers vasárnaptörvénye előtt. Az igaz protestáns szarv vonala egyaránt jelképezi azt a történelmet és azt az üzenetet is, amelyben a száznegyvennégyezer elpecsételtetik.

The “outcasts of Israel” represent a line in contrast with the “assembly of mockers”, as Jeremiah identifies them, or as the “synagogue of Satan” as John identifies them in Revelation chapters two and three where the church of Smyrna and Philadelphia are addressed. The Philadelphians represent the “one hundred and forty-four thousand” of Revelation chapter seven, and Smyrna is “the great multitude” of the same chapter, who cannot be numbered. The two classes of redeemed in the last days are in controversy with those who lie, and who are in the synagogue of Satan, and claim they are God’s people, for they say they are Jews.

„Izráel számkivetettjei” egy olyan vonalat képviselnek, amely ellentétben áll a „csúfolódók gyülekezetével”, amint Jeremiás nevezi őket, illetve a „Sátán zsinagógájával”, amint János nevezi őket a Jelenések második és harmadik fejezetében, ahol a szmirnai és a filadelfiai gyülekezethez szól. A filadelfiaiak a Jelenések hetedik fejezetének „száznegyvennégyezerét” jelképezik, Szmirna pedig ugyanazon fejezet „nagy sokasága”, amelyet senki meg nem számlálhat. Az utolsó napok megváltottainak e két osztálya viszályban áll azokkal, akik hazudnak, és akik a Sátán zsinagógájában vannak, és azt állítják, hogy ők Isten népe, mert azt mondják magukról, hogy zsidók.

The line of the true Protestant horn consists of the controversy that exists between themselves and the former covenant people who are then being passed by. In the same history the faithful are also in controversy with the line of apostate Protestantism and Catholicism. Those three religious entities represent the dragon, the beast and the false prophet at the micro level within the line of the true Protestant horn.

Az igaz protestáns szarv vonala abból a vitából áll, amely közöttük és a korábbi szövetségi nép között áll fenn, akik akkor éppen mellőztetnek. Ugyanezen történelmi folyamatban a hűségesek vitában állnak az elhajlott protestantizmus és a katolicizmus vonalával is. Ez a három vallási entitás a mikro szinten, az igaz protestáns szarv vonalán belül, a sárkányt, a fenevadat és a hamis prófétát jelképezi.

> “I saw the nominal church and nominal Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics to obtain their influence to come against the truth. The saints then will be an obscure people, little known to the Catholics; but the churches and nominal Adventists who know of our faith and customs (for they hated us on account of the Sabbath, for they could not refute it) will betray the saints and report them to the Catholics as those who disregard the institutions of the people; that is, that they keep the Sabbath and disregard Sunday.” Spalding and Magan, 1, 2.

> „Láttam, hogy a névleges egyház és a névleges adventisták, Júdáshoz hasonlóan, elárulnak majd bennünket a katolikusoknak, hogy elnyerjék befolyásukat, és így az igazság ellen támadjanak. A szentek akkor egy jelentéktelen, a katolikusok előtt alig ismert nép lesznek; de az egyházak és a névleges adventisták, akik ismerik hitünket és szokásainkat (mert gyűlöltek bennünket a szombat miatt, mivel nem tudták azt megcáfolni), elárulják majd a szenteket, és feljelentik őket a katolikusoknál mint olyanokat, akik semmibe veszik a nép intézményeit; vagyis hogy megtartják a szombatot, és semmibe veszik a vasárnapot.” Spalding and Magan, 1, 2.

We have dealt with this passage before, and in so doing identified that the expression “nominal church” and the expression “nominal Adventist” would have had a different meaning and application when Sister White penned the words. Yet the prophets spoke more for the last days than they did for their own history, so in this passage the nominal church in the last days would be apostate Protestantism. The word “nominal” means “in name only”.

Korábban már foglalkoztunk ezzel a szakasszal, és ennek során megállapítottuk, hogy a „névleges egyház” kifejezésnek és a „névleges adventista” kifejezésnek más jelentése és alkalmazása volt abban az időben, amikor White testvérnő e szavakat leírta. A próféták azonban inkább az utolsó napokról szóltak, mint a saját történelmi korukról, ezért ebben a szakaszban az utolsó napok névleges egyháza a hitehagyott protestantizmus volna. A „névleges” szó jelentése: „csak név szerint”.

The so-called Protestant church ceased to protest Rome in 1844, when they rebelled against entering into the Most Holy Place by faith, where they could have recognized the seventh-day Sabbath is the correct day of worship. Instead, they retained the worship of the sun, which is the mark of Catholicism. It is impossible to “protest” Rome, which is the only definition of the word “Protestant,” if you have accepted her symbol of authority, which the Roman church has repeatedly identified as her authority to change the day of worship in the Bible from the seventh-day Sabbath unto Sunday.

Az úgynevezett protestáns egyház 1844-ben megszűnt tiltakozni Róma ellen, amikor fellázadt az ellen, hogy hit által belépjen a Szentek Szentjébe, ahol felismerhette volna, hogy a hetednapi szombat az istentisztelet helyes napja. Ehelyett megtartotta a nap imádatát, amely a katolicizmus jegye. Lehetetlen „tiltakozni” Róma ellen — ami a „protestáns” szó egyetlen meghatározása —, ha elfogadtad az ő hatalmának jelképét, amelyet a római egyház ismételten úgy azonosított, mint annak bizonyítékát, hogy hatalmában áll a Bibliában az istentisztelet napját a hetednapi szombatról vasárnapra megváltoztatni.

“Nominal Adventists” are those who profess to be Seventh-day Adventists, but they are also identified as Judas, who is the symbol of a disciple that has betrayed his profession. The nominal Seventh-day Adventist church will hate the “saints” and those saints “will” then “be an obscure people.” They hate the obscure saints, “on account of the Sabbath,” truth they cannot “refute.” The Sabbath truth in Sister White’s history was the seventh-day Sabbath, but it typifies the Sabbath truth of the last days, which cannot be refuted, and that is the doctrine that was first rejected by Laodicean Seventh-day Adventism in their rebellion in 1863. That doctrine was the first foundational truth discovered by William Miller, and it represents the foundational truths of Adventism that the nominal Adventists refuse to walk in, as represented by Jeremiah’s old paths. That Sabbath truth is the “seven times,” of Leviticus twenty-six.

A „névleges adventisták” azok, akik magukat hetednapi adventistáknak vallják, ugyanakkor Júdással is azonosíttatnak, aki annak a tanítványnak a jelképe, aki elárulta hitvallását. A névleges Hetednapi Adventista Egyház gyűlölni fogja a „szenteket”, és azok a szentek akkor „ismeretlen néppé” „lesznek”. Gyűlölik az ismeretlen szenteket „a szombat miatt”, azon igazság miatt, amelyet nem tudnak „megcáfolni”. White testvérnő történetében a szombat igazsága a hetedik napi szombat volt, de ez az utolsó napok szombat-igazságát jelképezi, amelyet nem lehet megcáfolni, és ez az a tanítás, amelyet a laodiceai Hetednapi Adventizmus először elvetett az 1863-ban tanúsított lázadásában. Ez a tanítás volt az első alapvető igazság, amelyet William Miller felfedezett, és az Adventizmus azon alapigazságait jelképezi, amelyekben a névleges adventisták megtagadják a járást, amint azt Jeremiás régi ösvényei ábrázolják. Ez a szombat-igazság a Leviticus huszonhat „hétszerese”.

The line of true Protestantism that is made up of Philadelphia and Smyrna are betrayed by those represented as Judas. Judas covenanted to betray Jesus three times, thus identifying a progressive betrayal that preceded and concluded at the cross. Verse sixteen of Daniel eleven represents the Sunday law, which was typified by the cross. Therefore, in the verses leading to the Sunday law of verse sixteen, which is also the Sunday law of verse forty-one, a three-step betrayal is brought upon the saints of the last days. The betrayal occurs during the period when the Lord is gathering His last-day ensign a second time.

A valódi protestantizmusnak a Filadelfiából és Szmirnából álló vonalát azok árulják el, akiket Júdás jelképez. Júdás háromszor egyezett meg Jézus elárulására, ily módon azonosítva egy fokozatos árulást, amely megelőzte a keresztet, és ott teljesedett be. Dániel könyve tizenegyedik fejezetének tizenhatodik verse a vasárnaptörvényt jelképezi, amelynek előképe a kereszt volt. Ezért a tizenhatodik vers vasárnaptörvényéhez vezető versekben, amely ugyanaz, mint a negyvenegyedik vers vasárnaptörvénye, egy háromlépcsős árulás szakad az utolsó napok szentjeire. Az árulás abban az időszakban történik, amikor az Úr másodszor gyűjti össze végidei zászlaját.

> And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea. And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. The envy also of Ephraim shall depart, and the adversaries of Judah shall be cut off: Ephraim shall not envy Judah, and Judah shall not vex Ephraim. But they shall fly upon the shoulders of the Philistines toward the west; they shall spoil them of the east together: they shall lay their hand upon Edom and Moab; and the children of Ammon shall obey them. Isaiah 11:10–14.

> És lesz ama napon, hogy Isai gyökere zászlóul áll majd a népeknek; hozzá folyamodnak a pogányok, és az ő nyugodalma dicsőséges lesz. És lesz ama napon, hogy az Úr másodszor nyújtja ki kezét, hogy visszaszerezze népe maradékát, amely megmarad Asszíriából, Egyiptomból, Pathroszból, Kúsból, Élám-ból, Sineárból, Hamátból és a tenger szigeteiről. És zászlót emel a nemzetek előtt, összegyűjti Izráel számkivetettjeit, és egybegyűjti Júda szétszórtjait a föld négy széléről. Efraim féltékenysége is elmúlik, és Júda ellenségei kivágattatnak; Efraim nem lesz féltékeny Júdára, és Júda nem háborgatja Efraimot. Hanem rászállnak a filiszteusok vállára nyugat felé; együtt kifosztják a kelet fiait; ráteszik kezüket Edómra és Moábra, és Ammón fiai engedelmeskednek nekik. Ézsaiás 11:10–14.

Isaiah identifies the historical setting for this passage in verse ten, with the expression “in that day.” That “day” has therefore been identified in the verses that preceded verse ten. When we trace this particular prophetic narrative back to a reference that allows us to identify when “that day” is, we come to verse one, of chapter ten.

Ézsaiás e szakasz történelmi hátterét a tizedik versben az „ama napon” kifejezéssel jelöli meg. Ennélfogva az az „ama nap” a tizedik verset megelőző versekben került azonosításra. Amikor ezt a sajátos prófétai elbeszélést visszakövetjük egy olyan utalásig, amely lehetővé teszi számunkra annak meghatározását, hogy mikor van az az „ama nap”, a tizedik fejezet első verséhez jutunk.

> Woe unto them that decree unrighteous decrees, and that write grievousness which they have prescribed. Isaiah 10:1.

> Jaj azoknak, akik igazságtalan rendeleteket hoznak, és terhes végzéseket írnak elő. Ézsaiás 10:1.

Sister White identifies the “unrighteous decree” of this verse as the soon coming Sunday law:

White testvér e vers „igazságtalan rendeletét” a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvénnyel azonosítja:

> “An idol sabbath has been set up, as the golden image was set up in the plains of Dura. And as Nebuchadnezzar, the king of Babylon, issued a decree that all who would not bow down and worship this image should be killed, so a proclamation will be made that all who will not reverence the Sunday institution will be punished with imprisonment and death. Thus the Sabbath of the Lord is trampled underfoot. But the Lord has declared, ‘Woe unto them that decree unrighteous decrees, and write grievousness which they have prescribed’ [Isaiah 10:1]. [Zephaniah 1:14–18]” Manuscript Releases, volume 14, 92.

> „Bálványszombat állíttatott fel, miként az aranyszobrot felállították Dúra mezején. És amint Nabukodonozor, Babilon királya, rendeletet adott ki, hogy mindazokat, akik nem borulnak le és nem imádják ezt a képet, meg kell ölni, úgy kihirdettetik majd, hogy mindazok, akik nem tanúsítanak tiszteletet a vasárnap intézménye iránt, börtönnel és halállal büntettetnek. Ily módon az Úr szombatja lábbal tiportatik. De az Úr kijelentette: »Jaj azoknak, akik hamis rendeleteket hoznak, és terhes végzéseket írnak, amelyeket elrendeltek« [Ézsaiás 10:1]. [Sofóniás 1:14–18]” Manuscript Releases, 14. kötet, 92.

The context of the Lord gathering His people a second time is placed in the history of the approaching Sunday law crisis, for in verse twelve of chapter ten, Isaiah speaks of the Lord finishing a work among His people before He brings His executive judgment at the unrighteous decree, which is the Sunday law.

Az Úr népének másodszori összegyűjtésének összefüggése a közelgő vasárnapi törvény válságának történelmi keretébe van helyezve, mert Ézsaiás a tizedik fejezet tizenkettedik versében arról beszél, hogy az Úr befejez egy munkát népe között, mielőtt végrehajtó ítéletét elhozza a hamis rendeletre, amely a vasárnapi törvény.

> Wherefore it shall come to pass, that when the Lord hath performed his whole work upon mount Zion and on Jerusalem, I will punish the fruit of the stout heart of the king of Assyria, and the glory of his high looks. Isaiah 10:12.

> Azért lészen úgy, hogy amikor az Úr elvégzi minden munkáját a Sion hegyén és Jeruzsálemen, meglátogatom Asszíria királyának kemény szívéből fakadó gyümölcsét és fennhéjázó tekintetének dicsőségét. Ézsaiás 10:12.

The “work upon Zion and on Jerusalem”, which the Lord “performs” before the punishment of the papacy begins at the Sunday law, is the sealing of the one hundred and forty-four thousand. In Ezekiel chapter nine, the man with the writer’s inkhorn goes through Jerusalem placing a mark upon those “that sigh and cry for the abominations done in the land” and in the church. That work includes the process of the Lord gathering together the outcasts of Israel a second time. He gathers them from the four corners of the earth, and the “four corners of earth” is represented by eight geographical areas. Eight is the symbol of the testing process of the image of the beast, thus identifying that the final gathering of those who would be the ensign takes place during the period when the image of the beast test is being accomplished in the earth.

A „Sionon és Jeruzsálemen véghezvitt munka”, amelyet az Úr „elvégez”, mielőtt a pápaság büntetése a vasárnaptörvény idején megkezdődik, a száznegyvennégyezer elpecsételése. Ezékiel könyve kilencedik fejezetében a férfi az íródeáki tintatartóval végigmegy Jeruzsálemen, és jelet helyez azokra, „a kik sóhajtanak és nyögnek mindazokért az útálatosságokért, a melyeket cselekesznek a földön” és az egyházban. Ez a munka magában foglalja azt a folyamatot is, amelyben az Úr másodszor összegyűjti Izráel elszéledtjeit. Összegyűjti őket a föld négy szegletéről, és a „föld négy szeglete” nyolc földrajzi terület által van jelképezve. A nyolcas a fenevad képe próbájának jelképe, ezáltal azonosítva, hogy azok végső összegyűjtése, akik a zászlóvá lennének, abban az időszakban megy végbe, amikor a fenevad képe próbája véghezvitetik a földön.

The unity represented by “Ephraim” “not envying Judah, and Judah” “not vexing Ephraim,” occurs when the adversaries of Judah are cut off. Prophetically, the former covenant people, represented by Judas, or the synagogue of Satan, or the assembly of mockers, or the Protestants of Millerite history, or the Jews of Christ’s history are “cut off” at the first disappointment. When Jeremiah represents that very history, he was instructed that he could never return to the assembly of mockers, though they could return to him if they chose to repent.

Az az egység, amelyet az jelképez, hogy „Efraim” „nem irigykedik Júdára, és Júda” „nem háborgatja Efraimot”, akkor következik be, amikor Júda ellenségei kivágattatnak. Prófétai értelemben a korábbi szövetségi nép, amelyet Júdás, vagy a Sátán zsinagógája, vagy a csúfolódók gyülekezete, vagy a millerita történelem protestánsai, vagy Krisztus történetének zsidói képviselnek, az első csalódáskor „kivágattatik”. Amikor Jeremiás ugyanezt a történelmet ábrázolja, azt az utasítást kapta, hogy soha nem térhet vissza a csúfolódók gyülekezetébe, jóllehet azok visszatérhetnek hozzá, ha a megtérést választják.

From July 18, 2020 unto the Sunday law the Lord gathers His last-day people a second time. He gathers them from around the world, during a period when He is finishing His whole work on Judah and Jerusalem. In that sealing time, God’s last-day people will be obscure, but will never-the-less be confronted by a threefold union which opposes their work.

2020. július 18-tól a vasárnapi törvényig az Úr másodszor gyűjti egybe utolsó napi népét. A világ minden tájáról gyűjti össze őket, egy olyan időszakban, amikor befejezi teljes munkáját Júdán és Jeruzsálemen. E pecsételési időben Isten utolsó napi népe ismeretlen lesz, mindazonáltal egy hármas szövetséggel fog szembesülni, amely ellenzi munkájukat.

Catholicism is the beast of the threefold union, and one of her daughters is the class Sister White identifies as the nominal church. They represent the false prophet. The nominal Laodicean Adventists, represented by Judas, are the dragon in this representation. The rebellion of 1863 was typified by the rebellion of ancient Israel at the first Kadesh, when they chose to reject the message of Joshua and Caleb and return to Egypt. Egypt is a symbol of the dragon.

A katolicizmus a hármas szövetség fenevada, és egyik leánya az az osztály, amelyet White nővér névleges egyházként azonosít. Ők képviselik a hamis prófétát. A névleges laodiceai adventisták, akiket Júdás jelképez, ebben az ábrázolásban a sárkányt jelentik. Az 1863-as lázadást az ókori Izráel lázadása példázta az első Kádésnél, amikor úgy döntöttek, hogy elutasítják Józsué és Káleb üzenetét, és visszatérnek Egyiptomba. Egyiptom a sárkány jelképe.

> Son of man, set thy face against Pharaoh king of Egypt, and prophesy against him, and against all Egypt: Speak, and say, Thus saith the Lord God; Behold, I am against thee, Pharaoh king of Egypt, the great dragon that lieth in the midst of his rivers, which hath said, My river is mine own, and I have made it for myself. Ezekiel 29:2, 3.

> Embernek fia, fordítsd orcádat a fáraó, Egyiptom királya ellen, és prófétálj ellene és egész Egyiptom ellen. Szólj, és mondd: Így szól az Úr Isten: Íme, ellened fordulok, fáraó, Egyiptom királya, te nagy sárkány, aki folyóid közepette fekszel, aki ezt mondtad: Enyém a folyóm, és magamnak készítettem azt. Ezékiel 29:2, 3.

The rebellion at Kadesh represented the tenth test in a testing process that brought about the rejection and death of the chosen people who had been brought out of Egypt, and typified the final test of a testing process that was brought upon Philadelphian Millerite Adventism on October 22, 1844 and concluded with the rebellion of 1863. At the very end of ancient Israel’s history, the Jews “cried out, ‘Away with him, away with him, crucify him’. Pilate saith unto them, ‘Shall I crucify your King?’ The chief priests answered, ‘We have no king but Caesar.’” In the first rebellion and the last rebellion the former covenant people chose to identify a symbol of the dragon (Egypt and pagan Rome) as their king.

A kádési lázadás a tizedik próbatételt jelentette abban a vizsgálati folyamatban, amely Egyiptomból kihozott választott nép elvetését és halálát eredményezte; ugyanakkor előképe volt annak a végső próbatételnek is egy olyan vizsgálati folyamatban, amely a filadelfiai millerita adventizmusra 1844. október 22-én szakadt, és az 1863-as lázadással zárult le. Az ősi Izráel történelmének legvégén a zsidók „kiáltának: »Vidd el, vidd el, feszítsd meg őt!« Pilátus monda nékik: »A ti királyotokat feszítsem meg?« A főpapok felelének: »Nem királyunk van, hanem császárunk.«” Az első lázadásban és az utolsó lázadásban is a korábbi szövetségi nép a sárkány jelképét (Egyiptomot és a pogány Rómát) választotta királyául.

On July 18, 2020, the “adversaries of Judah” were “cut off,” and the temple of the one hundred and forty-four thousand was set up. All that was left was for the temple to be cleansed, in advance of the Messenger of the Covenant suddenly coming to His temple. The temple of Millerite history was erected in forty-six years from 1798 unto 1844. At the first disappointment of April 19, 1844 the Protestants were cut off and became part of the synagogue of Satan, the assembly of mockers, a daughter of Rome. From that point until October 22, 1844 a purification process occurred in advance of the faithful following Christ into the Most Holy Place, that He might accomplish the work of joining His Divinity to their humanity.

2020. július 18-án „Júda ellenségei” „kiirtattak”, és felállíttatott a száznegyvennégyezer temploma. Már csak annyi maradt hátra, hogy a templom megtisztíttassék, előkészítve a szövetség Követének hirtelen eljövetelét az Ő templomába. A millerita történelem temploma negyvenhat év alatt építtetett fel 1798-tól 1844-ig. Az 1844. április 19-i első csalódáskor a protestánsok kivágattak, és a Sátán zsinagógájának, a csúfolódók gyülekezetének, Róma egyik leányának részévé lettek. Attól az időponttól 1844. október 22-ig tisztulási folyamat ment végbe annak előkészítéseként, hogy a hűségesek Krisztust kövessék a Szentek Szentjébe, hogy Ő véghezvigye istenségének az ő emberségükkel való egyesítésének munkáját.

The history of the true Protestant horn, that is gathered a second time just before the unrighteous decree, that they might be the ensign that God employs to call His other flock out of Babylon, occurs in the same period where the apostate Republican and Protestant horns are joining together, committing spiritual fornication, thus becoming one flesh, or one temple, which is the image of the beast. God’s temple is simultaneously forming the image of Christ.

A valódi protestáns szarv története, amely másodszor gyűjtetik egybe közvetlenül a jogtalan rendelet előtt, hogy az legyen a zászlójel, amelyet Isten arra használ, hogy Babilonból kihívja az Ő másik nyáját, ugyanabban az időszakban zajlik, amelyben a hitehagyott republikánus és protestáns szarvak egyesülnek, lelki paráznaságot követnek el, és így egy testté, vagy egy templommá lesznek, amely a fenevad képe. Isten temploma ezzel egyidejűleg Krisztus képét formálja.

We will continue this study in the next article.

E tanulmányt a következő cikkben folytatjuk.

> The word that came to Jeremiah from the Lord, saying, Stand in the gate of the Lord’s house, and proclaim there this word, and say, Hear the word of the Lord, all ye of Judah, that enter in at these gates to worship the Lord. Thus saith the Lord of hosts, the God of Israel, Amend your ways and your doings, and I will cause you to dwell in this place. Trust ye not in lying words, saying, The temple of the Lord, The temple of the Lord, The temple of the Lord, are these. For if ye throughly amend your ways and your doings; if ye throughly execute judgment between a man and his neighbour; If ye oppress not the stranger, the fatherless, and the widow, and shed not innocent blood in this place, neither walk after other gods to your hurt: Then will I cause you to dwell in this place, in the land that I gave to your fathers, for ever and ever. Behold, ye trust in lying words, that cannot profit. Will ye steal, murder, and commit adultery, and swear falsely, and burn incense unto Baal, and walk after other gods whom ye know not; And come and stand before me in this house, which is called by my name, and say, We are delivered to do all these abominations? Is this house, which is called by my name, become a den of robbers in your eyes? Behold, even I have seen it, saith the Lord.

> Az az ige, amely az Úrtól Jeremiáshoz lett, mondván: Állj meg az Úr házának kapujában, és hirdesd ott ezt az igét, és mondd: Halljátok az Úr igéjét, ti mindnyájan, Júdáéi, akik e kapukon bementek, hogy imádjátok az Urat. Így szól a Seregek Ura, Izráel Istene: Jobbítsátok meg útjaitokat és cselekedeteiteket, és lakozni engedlek titeket e helyen. Ne bízzatok hazug beszédekben, ezt mondván: Az Úr temploma, az Úr temploma, az Úr temploma ez! Mert ha valóban megjobbítjátok útjaitokat és cselekedeteiteket; ha valóban igazságot szolgáltattok ember és felebarátja között; ha nem nyomorgatjátok a jövevényt, az árvát és az özvegyet, és nem ontotok ártatlan vért e helyen, sem nem jártok idegen istenek után a magatok vesztére: akkor lakozni engedlek titeket e helyen, azon a földön, amelyet atyáitoknak adtam öröktől fogva mindörökké. Íme, ti hazug beszédekben bíztok, amelyek nem használnak. Vajon loptok, gyilkoltok, paráználkodtok, hamisan esküsztök, a Baálnak tömjéneztek, és más istenek után jártok, akiket nem ismertek; és aztán eljöttök, és megálltok előttem ebben a házban, amely az én nevemről neveztetik, és ezt mondjátok: Megszabadultunk, hogy mindezeket az utálatosságokat cselekedjük? Vajon ez a ház, amely az én nevemről neveztetik, rablók barlangjává lett-e a ti szemetekben? Íme, én is láttam, azt mondja az Úr.

> But go ye now unto my place which was in Shiloh, where I set my name at the first, and see what I did to it for the wickedness of my people Israel. And now, because ye have done all these works, saith the Lord, and I spake unto you, rising up early and speaking, but ye heard not; and I called you, but ye answered not; Therefore will I do unto this house, which is called by my name, wherein ye trust, and unto the place which I gave to you and to your fathers, as I have done to Shiloh. And I will cast you out of my sight, as I have cast out all your brethren, even the whole seed of Ephraim. Therefore pray not thou for this people, neither lift up cry nor prayer for them, neither make intercession to me: for I will not hear thee. Seest thou not what they do in the cities of Judah and in the streets of Jerusalem? Jeremiah 7:1–17.

> Hanem menjetek csak el most az én helyemre, amely Silóban volt, ahol nevemet kezdetben lakoztattam, és lássátok meg, mit cselekedtem azzal népemnek, Izráelnek gonoszsága miatt. Most pedig, mivel mindezeket a dolgokat cselekedtétek, azt mondja az Úr, és szóltam nektek, jó reggel szólván, de nem hallottátok; hívtalak titeket, de nem feleltetek: azért úgy cselekszem ezzel a házzal, amely az én nevemről neveztetik, amelyben ti bíztok, és azzal a hellyel, amelyet nektek és atyáitoknak adtam, amiképpen Silóval cselekedtem. És elvetlek titeket színem elől, amiképpen elvetettem minden testvéreteket, Efraimnak egész magvát. Azért ne könyörögj e népért, se kiáltást, se imádságot ne emelj értük, és ne járj közben nálam: mert nem hallgatlak meg téged. Nem látod-é, mit cselekszenek Júda városaiban és Jeruzsálem utcáin? Jeremiás 7:1–17.

Back to Articles