Article

# Rome Establishes the Vision - Number Four

Róma megalapozza a látomást – negyedik szám

Reviving Old Controversies: The Battle Over Prophetic Interpretation in Adventism

Régi viták újjáélesztése: A prófétai értelmezés körüli küzdelem az adventizmusban

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We have been forewarned that “old controversies” would be revived in the last days.

Előre figyelmeztetést kaptunk arra, hogy „régi viták” fognak újjáéledni az utolsó napokban.

> “In history and prophecy the Word of God portrays the long continued conflict between truth and error. That conflict is yet in progress. Those things which have been, will be repeated. Old controversies will be revived, and new theories will be continually arising.” Selected Messages, book 2, 109.

> „A történelemben és a próféciában Isten Igéje az igazság és a tévelygés közötti hosszan tartó küzdelmet tárja elénk. Ez a küzdelem még mindig folyamatban van. Azok a dolgok, amelyek már megtörténtek, meg fognak ismétlődni. A régi viták újra fel fognak éledni, és új elméletek szüntelenül támadnak majd.” Válogatott üzenetek, 2. könyv, 109.

Invariably those old controversies were a satanic attempt to undermine the role of Modern Rome, for it is papal Rome of the last days who establishes the vision. There are several examples of this fact in the history of Adventism. The first was the controversy between the Protestants and the Millerites as represented upon the 1843 pioneer chart. The only reference on the sacred 1843 pioneer chart, which “was directed by the Lord and should not be altered,” that was not a direct reference to a prophetic truth of God’s word, was the representation of the controversy of the Millerites with the Protestants of that period. The Protestants identified the “robbers of thy people” of Daniel chapter eleven, verse fourteen as Antiochus Epiphanes, while the Millerites knew it was Rome.

Azok a régi viták kivétel nélkül sátáni kísérletek voltak arra, hogy aláássák a Modern Róma szerepét, mert az utolsó napok pápai Rómája az, amely megalapítja a látomást. Ennek a ténynek több példája is megtalálható az adventizmus történetében. Az első a protestánsok és a milleriták közötti vita volt, amint azt az 1843-as úttörői táblázat ábrázolja. Az 1843-as szent úttörői táblázaton, amely „az Úr irányítása alatt készült, és nem szabad megváltoztatni”, az egyetlen olyan utalás, amely nem Isten Igéje valamely prófétai igazságára való közvetlen utalás volt, a milleriták és az akkori protestánsok közötti vita ábrázolása volt. A protestánsok Dániel könyve tizenegyedik fejezete tizennegyedik versének „néped rablóit” Antiochus Epiphanésszel azonosították, míg a milleriták tudták, hogy az Róma volt.

> “164 Death of Antiochus Epiphanes, who of course, stood not up against the Prince of Princes, as he had been 164 yrs. dead before the Prince of Princes was born.” 1843 Pioneer Chart.

> „164 Antiochus Epiphanes halála, aki természetesen nem támadt fel a fejedelmek Fejedelme ellen, mivel 164 éve halott volt, mielőtt a fejedelmek Fejedelme megszületett.” 1843-as úttörői tábla.

Thereafter there was the controversy between James White and Uriah Smith over the correct identification of the “king of the north” in Daniel chapter eleven. James was correct in identifying the “king of the north” in the final verses of Daniel eleven as papal Rome, or as I call it modern Rome. Smith argued the “king of the north” of Daniel chapter eleven, verse thirty-six was atheistic France.

Ezt követően vita támadt James White és Uriah Smith között Dániel könyve tizenegyedik fejezetének „északi királya” helyes azonosításáról. James helyesen azonosította Dániel tizenegyedik fejezete utolsó verseiben az „északi királyt” a pápai Rómával, vagy ahogyan én nevezem, a modern Rómával. Smith amellett érvelt, hogy Dániel könyve tizenegyedik fejezetének harminchatodik versében az „északi király” az ateista Franciaország volt.

> “VERSE 36. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvelous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished; for that that is determined shall be done.

> „36. VERS. És a király a maga tetszése szerint cselekszik; és felmagasztalja magát, és fölébe emeli magát minden istennek, és csodálatos dolgokat szól az istenek Istene ellen, és boldogul, mígnem betelik a harag; mert ami el van határozva, meglesz.

> “The king here introduced cannot denote the same power which was last noticed; namely, the papal power; for the specifications will not hold good if applied to that power.” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 292.

> „Az itt bemutatott király nem jelölheti ugyanazt a hatalmat, amelyről legutóbb szó esett, tudniillik a pápai hatalmat; mert a meghatározó ismertetőjegyek nem állják meg a helyüket, ha arra a hatalomra alkalmazzuk őket.” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 292.

Smith inserted his own “private interpretation” when he stated, “The king here introduced cannot denote the same power which was last noticed; namely, the papal power; for the specifications will not hold good if applied to that power.” God’s Word never fails, and it is grammatically incorrect to use a human proposition to deny the clear grammatical structure of the passage. The verse says “and the king” which demands that the king being identified is the same king represented in the previous passage. There is no evidence of a new king, and Smith affirms the “same power which was last noticed” was the “papal power.” He acknowledges in his book that from verse thirty-one through verse thirty-five is the papal power, and with no grammatical evidence identifying a new king in verse thirty-six, he simply argues that the verses following verse thirty-five do not represent the prophetic characteristics of the papal power. He therefore inserts his opinion about France.

Smith a maga „magánmagyarázatát” illesztette be, amikor kijelentette: „Az itt bemutatott király nem jelentheti ugyanazt a hatalmat, amelyről legutóbb szó esett; nevezetesen a pápai hatalmat; mert a meghatározások nem állják meg a helyüket, ha arra a hatalomra alkalmazzuk őket.” Isten Igéje soha nem mond csődöt, és nyelvtanilag helytelen emberi állítást használni arra, hogy tagadjuk a szakasz világos nyelvtani szerkezetét. A vers így szól: „és a király”, ami megköveteli, hogy az azonosított király ugyanaz a király legyen, akit az előző szakasz ábrázolt. Nincs semmi bizonyíték egy új királyra, és Smith megerősíti, hogy „ugyanaz a hatalom, amelyről legutóbb szó esett”, a „pápai hatalom” volt. Könyvében elismeri, hogy a harmincegyedik verstől a harmincötödik versig a pápai hatalomról van szó, és mivel semmiféle nyelvtani bizonyíték nem azonosít új királyt a harminchatodik versben, egyszerűen azzal érvel, hogy a harmincötödik verset követő versek nem a pápai hatalom prófétai jellemzőit ábrázolják. Ezért a Franciaországgal kapcsolatos véleményét illeszti be.

When Smith addresses verse forty, the faulty prophetic platform he has erected with his private interpretation forces him to identify a three way war, that by his conjectures identifies the king of the south as Egypt, who in the verse “pushes” against France, and Turkey he identifies as the king of the north who also comes against France. That added human interpretation builds a prophetic model that has Smith identifying a literal Armageddon, where Turkey marches to Jerusalem, marking the close of human probation as Michael stands up. Many books in Adventism’s history have been written correctly identifying the fallacy of such an application.

Amikor Smith a negyvenedik vershez ér, a saját magánértelmezésével felépített hibás prófétai alap arra kényszeríti, hogy egy háromoldalú háborút azonosítson; sejtései alapján a déli királyt Egyiptommal azonosítja, amely a versben Franciaország ellen „öklel”, míg Törökországot azonosítja az északi királlyal, aki szintén Franciaország ellen vonul. Ez a hozzáadott emberi értelmezés olyan prófétai modellt épít fel, amelynek alapján Smith egy szó szerinti Armageddont azonosít, ahol Törökország Jeruzsálem felé vonul, jelezve az emberi kegyelemidő lezárulását, amikor Mihály felkél. Az adventizmus történetében számos könyv íródott, amelyek helyesen mutatják ki egy ilyen alkalmazás tévedését.

It is not the purpose of this article to address the fruits of Uriah Smith’s private interpretation, but simply to identify the controversy that ensued when he began to promote his private interpretation, for as James White opposed his fallacious view it became another line of controversy in Adventism where the correct identification of Rome was attacked by a false application.

E cikknek nem célja Uriah Smith magánértelmezésének gyümölcseivel foglalkozni, hanem csupán annak a vitának a azonosítása, amely akkor bontakozott ki, amikor elkezdte magánértelmezését terjeszteni; mivel James White ellenezte téves nézetét, ez az adventizmuson belül a vita újabb területévé vált, ahol Róma helyes azonosítását egy hamis alkalmazás támadta meg.

There was also the long-drawn-out controversy over “the daily” in the book of Daniel, when Laodicean Adventism adopted the apostate Protestant view identifying “the daily” in the book of Daniel as Christ’s sanctuary ministry, in contradiction to the established foundational truth that “the daily” was a symbol of pagan Rome.

Hosszan elhúzódó vita folyt „a mindennapi” kérdéséről is Dániel könyvében, amikor a laodiceai adventizmus átvette a hitehagyott protestáns nézetet, amely Dániel könyvében „a mindennapi”-t Krisztus szentélybeli szolgálatával azonosította, ellentétben azzal a megalapozott alapigazsággal, hogy „a mindennapi” a pogány Róma jelképe volt.

> “Then I saw in relation to the ‘daily’ (Daniel 8:12) that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘daily’; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.” Early Writings, 74.

> „Akkor a „mindennapival” (Dániel 8:12) kapcsolatban azt láttam, hogy az „áldozat” szót emberi bölcsesség toldotta be, és az nem tartozik a szöveghez, továbbá hogy az Úr azoknak adta meg annak helyes értelmét, akik az ítélet órájának kiáltását hirdették. Amikor egység uralkodott, 1844 előtt, csaknem mindenki egységes volt a „mindennapi” helyes értelmezésében; de az 1844 óta tartó zűrzavarban más nézeteket fogadtak el, és sötétség, valamint zavarodottság követte azokat. Az idő 1844 óta nem volt próbakő, és soha többé nem is lesz az.” Early Writings, 74.

At the time of the end, in 1989, when the last six verses of Daniel eleven were unsealed, the king of the north was then recognized to be papal Rome, just as James White previously identified in his controversy with Uriah Smith. White had applied the methodology of “line upon line” as he addressed Smith’s fallacy. White argued if the last power represented in Daniel two, and the last power represented in Daniel seven, and the last power represented in Daniel eight were all Rome, then upon three lines of witnesses the power who comes to his end in Daniel eleven is Rome, not Smith’s claim that it is Turkey.

A vég idején, 1989-ben, amikor Dániel tizenegyedik fejezetének utolsó hat verse feltárult, akkor az északi királyról felismerték, hogy a pápai Róma, éppen úgy, ahogyan azt James White korábban az Uriah Smithszel folytatott vitájában azonosította. White a „sort sorra” módszertanát alkalmazta, miközben Smith tévedésével foglalkozott. White amellett érvelt, hogy ha a Dániel kettőben ábrázolt utolsó hatalom, a Dániel hétben ábrázolt utolsó hatalom és a Dániel nyolcban ábrázolt utolsó hatalom egyaránt Róma volt, akkor három tanúbizonyság vonalán az a hatalom, amely Dániel tizenegyben jut a végére, Róma, nem pedig — Smith állítása szerint — Törökország.

The prophetic movement of the third angel which began in 1989, was confronted shortly after September 11, 2001 with a controversy over Joel chapter one. Within the first five verses, two witnesses, first of generations, then of insects identify a progressive destruction brought upon Adventism by Rome. The “drunkards” in prophecy according to Isaiah are the “scornful men which rule Jerusalem.” They awake in the fourth and final generation. The progressive destruction is a spiritual destruction for it is addressing Jerusalem of the last days, and from the rebellion of 1863 onward the Laodicean Seventh-day Adventists progressively imbibed in the doctrines of Rome.

Az 1989-ben megkezdődött harmadik angyal prófétai mozgalma nem sokkal 2001. szeptember 11. után szembesült egy vitával Jóel első fejezete kapcsán. Az első öt versben két tanú — először a nemzedékeké, majd a rovaroké — azonosítja azt a fokozatos pusztítást, amelyet Róma mért az adventizmusra. A próféciában szereplő „részegesek” Ézsaiás szerint a „csúfolódó férfiak, kik uralkodtok e népen, mely Jeruzsálemben van”. Ők a negyedik és egyben utolsó nemzedékben ébrednek fel. A fokozatos pusztítás lelki pusztítás, mert az utolsó napok Jeruzsáleméhez szól, és az 1863-as lázadástól fogva a laodiceai Hetednapi Adventisták fokozatosan magukba itták Róma tanításait.

> The word of the Lord that came to Joel the son of Pethuel. Hear this, ye old men, and give ear, all ye inhabitants of the land. Hath this been in your days, or even in the days of your fathers? Tell ye your children of it, and let your children tell their children, and their children another generation. That which the palmerworm hath left hath the locust eaten; and that which the locust hath left hath the cankerworm eaten; and that which the cankerworm hath left hath the caterpillar eaten. Awake, ye drunkards, and weep; and howl, all ye drinkers of wine, because of the new wine, for it is cut off from your mouth. Joel 1:1–5.

> Az Úr igéje, amely Jóelhez, Petúél fiához szólt. Halljátok ezt, ti vének, és figyeljetek mind, ti lakói e földnek! Történt-e ilyen a ti napjaitokban, vagy atyáitok napjaiban is? Beszéljétek el ezt fiaitoknak, és fiaitok beszéljék el az ő fiaiknak, és azok fiai a következő nemzedéknek. Amit a sáska meghagyott, megette a szöcske; amit a szöcske meghagyott, megette a cserebogár; és amit a cserebogár meghagyott, megette a hernyó. Serkenjetek fel, részegek, és sírjatok; jajgassatok mindnyájan, borivók, az újbor miatt, mert elvétetett a ti szátoktól. Jóel 1:1–5.

After the great buildings of New York City came down, it was understood that the latter rain then began to “sprinkle”, and that the controversy of Habakkuk chapter two, that was fulfilled in Millerite history, was once again under way. The controversy was over correct prophetic methodology.

Miután New York City nagy épületei leomlottak, világossá vált, hogy ekkor kezdett a késői eső „szitálni”, és hogy a Habakuk második fejezetében található küzdelem, amely a millerita történelemben teljesedett be, ismét kezdetét vette. A küzdelem a helyes prófétai módszertan körül forgott.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Yea also, because he transgresseth by wine, he is a proud man, neither keepeth at home, who enlargeth his desire as hell, and is as death, and cannot be satisfied, but gathereth unto him all nations, and heapeth unto him all people. Habakkuk 2:1–5.

> Őrhelyemre állok, és a toronyra helyezkedem, és vigyázok, hogy lássam, mit szól hozzám, és mit feleljek, amikor megdorgáltatom. Az Úr pedig felelt nekem, és ezt mondta: Írd le a látomást, és tedd világossá táblákra, hogy futhasson, aki olvassa azt. Mert a látomás még a rendelt időre szól, de a végén megszólal, és nem hazudik: ha késik is, várj rá; mert bizonyosan bekövetkezik, nem marad el. Íme, felfuvalkodott az ő lelke, nem egyenes őbenne; az igaz pedig az ő hite által él. Sőt, mivel a bor hűtlenné teszi, gőgös ember ő, és nem marad meg otthon; kitágítja kívánságát, mint a sír, olyan, mint a halál, és nem tud betelni, hanem magához gyűjt minden nemzetet, és magához halmoz minden népet. Habakuk 2:1–5.

The testing of Habakkuk two typified the testing of the movement of the one hundred and forty-four thousand which began when the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended on September 11, 2001. Then a controversy began between those who stood upon the foundations of Adventism represented upon the 1843 pioneer chart, and those who in Habakkuk transgress “by wine” and who were the “drunkards” of Joel who then “awoke,” only to have the “new wine” cut off from their “mouth.”

Habakuk kettő megpróbáltatása előképe volt a száznegyvennégyezer mozgalma megpróbáltatásának, amely akkor kezdődött, amikor Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének hatalmas angyala 2001. szeptember 11-én alászállt. Ekkor vita támadt azok között, akik az adventizmus alapjain álltak, amint azt az 1843-as úttörői tábla ábrázolja, és azok között, akik Habakukban „bor által” vétkeznek, és akik Jóel „részegesei” voltak, akik akkor „felserkentek”, csakhogy az „újbor” kivágattassék az ő „szájukból”.

The Hebrew word “reproved” in verse one means “argued with”. The argument given to the Millerite watchmen was represented upon the 1843 pioneer chart which was produced in May of 1842 in fulfillment of these verses. One class who lived by their faith was in controversy over the prophetic present truth message for that period, with another class who transgressed by wine. Those are Joel’s drunkards who awake to find the wine, a symbol of doctrine, is cut off from their mouths. They are Isaiah’s drunkards of Ephraim who rule Jerusalem and are unable to understand the book that is sealed.

Az első versben a „megfeddette” jelentésű héber szó azt jelenti: „vitatkozott vele”. A Millerita őrállóknak adott érvelést az 1843-as úttörői táblázat szemléltette, amely 1842 májusában készült el e versek beteljesedéseként. Az egyik csoport, amely hitből élt, vitában állt az arra az időszakra szóló prófétai jelenvaló igazság üzenete felől egy másik csoporttal, amely a bor által vétkezett. Ők Jóel részegei, akik felébrednek, és azt találják, hogy a bor — a tanítás jelképe — kivágatott szájukból. Ők Ézsaiás Efraim részegei, akik Jeruzsálemet uralják, és képtelenek megérteni a lepecsételt könyvet.

> Woe to the crown of pride, to the drunkards of Ephraim, whose glorious beauty is a fading flower, which are on the head of the fat valleys of them that are overcome with wine! Behold, the Lord hath a mighty and strong one, which as a tempest of hail and a destroying storm, as a flood of mighty waters overflowing, shall cast down to the earth with the hand. The crown of pride, the drunkards of Ephraim, shall be trodden under feet. . .. Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. . .. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned. Isaiah 28:1–3, 14; 29:9–12.

> Jaj a kevélység koronájának, Efraim részegeseinek, akiknek dicsőséges ékessége hervadó virág, a bor miatt elcsigázottak kövér völgyeinek fején! Íme, az Úrnak van egy erős és hatalmas eszköze, amely mint jégeső zivatara és pusztító vihar, mint kiáradó, hatalmas vizek özöne, földre sújtja azt kezével. A kevélység koronája, Efraim részegesei, lábbal tapodtatnak meg.... Ámuljatok és csodálkozzatok; kiáltsatok fel és jajgassatok: részegek ők, de nem bortól; tántorognak, de nem részegítő italtól.... Ezért halljátok meg az Úr szavát, ti csúfolódó férfiak, akik e nép fölött uralkodtok Jeruzsálemben. Mert az Úr mély álomnak lelkét árasztotta ki rátok, és bezárta szemeiteket: a prófétákat és fejedelmeiteket, a látókat befedezte. És minden látomás olyan lett számotokra, mint egy lepecsételt könyv szavai, amelyet odaadnak egy írástudó embernek, mondván: Olvasd ezt, kérlek; ő pedig azt mondja: Nem tudom, mert le van pecsételve. Azután a könyvet annak adják, aki nem tud olvasni, mondván: Olvasd ezt, kérlek; ő pedig azt mondja: Nem tudok olvasni. Ézsaiás 28:1–3, 14; 29:9–12.

The argument of Habakkuk between the drunkards of Ephraim and those who walk by faith in God’s prophetic Word is specifically identified as the argument over correct versus incorrect methodology in Isaiah’s testimony, for Isaiah identifies that it is the methodology of “line upon line” that causes the drunkards to stumble and enter into a covenant of death.

Habakuk vitája Efraim részegei és azok között, akik Isten prófétai Igéjében hit által járnak, kifejezetten úgy van azonosítva, mint Ézsaiás bizonyságtételében a helyes és a helytelen módszertan feletti vita; mert Ézsaiás rámutat, hogy éppen a „sort sorra” módszertana készteti a részegeket megbotlásra és a halállal való szövetség megkötésére.

> But they also have erred through wine, and through strong drink are out of the way; the priest and the prophet have erred through strong drink, they are swallowed up of wine, they are out of the way through strong drink; they err in vision, they stumble in judgment. For all tables are full of vomit and filthiness, so that there is no place clean. Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts. For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little: For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves. Isaiah 28:7–15.

> De ők is tévelyegtek a bor miatt, és erős ital miatt letértek az útról; a pap és a próféta erős ital miatt tévelyegtek, elnyelte őket a bor, erős ital miatt letértek az útról; tévednek a látásban, botlanak az ítéletben. Mert minden asztal tele van okádékkal és tisztátalansággal, úgyhogy nincs tiszta hely. Kit tanítson ismeretre? és kivel értesse meg a tanítást? a tejtől elválasztottakkal és az emlőktől elszakítottakkal? Mert parancsra újabb parancs, parancsra újabb parancs; sorra újabb sor, sorra újabb sor; itt egy kevés, ott egy kevés. Mert dadogó ajakkal és idegen nyelven fog szólni e néphez. Akiknek ezt mondta: Ez a nyugalom, adjatok nyugodalmat a megfáradottnak; és ez az üdülés; de nem akartak hallgatni rá. Ezért az Úr beszéde ilyen lett számukra: parancsra újabb parancs, parancsra újabb parancs; sorra újabb sor, sorra újabb sor; itt egy kevés, ott egy kevés; hogy menjenek, és hátraessenek, és összetöressenek, és tőrbe essenek, és elfogassanak. Ezért halljátok az Úr szavát, ti csúfolódó férfiak, akik uralkodtok e népen, amely Jeruzsálemben van. Mivel ezt mondtátok: Szövetséget kötöttünk a halállal, és a sírral megegyeztünk; ha átvonul az eláradó ostor, nem ér el minket; mert a hazugságot tettük oltalmunkká, és a hamisság alá rejtőztünk. Ézsaiás 28:7–15.

Isaiah then identifies what God placed into the controversy of Habakkuk that would bring judgment upon the drunkards, and it was the foundation stone, the “seven times” of Leviticus twenty-six, which was the first time prophecy that Gabriel and the angels led William Miller to understand.

Ezután Ézsaiás megjelöli, mit helyezett Isten Habakuk peres ügyébe, ami ítéletet hozna a részegesekre; ez pedig az alapkő volt, a Mózes harmadik könyve huszonhatodik fejezetének „hétszerese”, amely az első időre vonatkozó prófécia volt, amelynek megértésére Gábriel és az angyalok William Millert elvezették.

> Therefore thus saith the Lord God, Behold, I lay in Zion for a foundation a stone, a tried stone, a precious corner stone, a sure foundation: he that believeth shall not make haste. Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:16–18.

> Ezért így szól az Úr Isten: Íme, Sionban alapul leteszek egy követ, megpróbált követ, drága szegletkövet, biztos alapot; aki hisz, nem fut. Az ítéletet is mérőzsinórul vetem, és az igazságot függőónul; és a jégeső elsöpri a hazugság menedékét, és a vizek elárasztják a rejtekhelyet. És a halállal kötött szövetségetek semmivé lesz, és a sírral való egyezségetek nem áll meg; mikor az eláradó ostor átvonul, eltapostattok általa. Ézsaiás 28:16–18.

Shortly after the Lord led His people back to the old paths, beginning on September 11, 2001 there was a group who had been participating in the movement who determined that the four insects of Joel represented Islam of the third woe. When the methodology of “line upon line” had been opened up to God’s people in that final generation, a key prophetic rule was recognized. That rule is the triple application of prophecy, and the group that determined the four generations of Joel represented Islam of the third woe, incorrectly applied the rule of a triple application of prophecy to uphold their incorrect application.

Röviddel azután, hogy az Úr visszavezette népét a régi ösvényekre, 2001. szeptember 11-étől kezdődően volt egy csoport, amely részt vett a mozgalomban, és amely arra a megállapításra jutott, hogy Jóel négy rovara a harmadik jaj iszlámját jelképezi. Amikor a „sorra sort” módszertana feltárult Isten népe előtt abban a végső nemzedékben, egy kulcsfontosságú prófétai szabály vált felismerhetővé. Ez a szabály a prófécia hármas alkalmazása, és az a csoport, amely arra a következtetésre jutott, hogy Jóel négy nemzedéke a harmadik jaj iszlámját jelképezi, helytelenül alkalmazta a prófécia hármas alkalmazásának szabályát, hogy ezzel alátámassza téves értelmezését.

Then in the 2014 time period Satan was allowed into this movement with the homosexual “woke” agenda out of Great Britain and Australia that based its attack upon a false interpretation of the history represented in Daniel chapter eleven verses one through fifteen. The pro-homosexual leaders who infiltrated and attacked this movement ultimately claimed that Adventism needed to apologize to the pope of Rome, for supposedly making false accusations against the antichrist, the pope of Rome. The purpose of this attack was to slay the movement, and primarily to produce confusion on the very passage (Daniel 11:1–15) where “the robbers of thy people” are identified.

Aztán a 2014-es időszakban Sátánnak megengedtetett, hogy Nagy-Britanniából és Ausztráliából eredő, homoszexuális „woke” programjával behatoljon e mozgalomba, és támadását a Dániel könyve tizenegyedik fejezete elsőtől tizenötödik verséig terjedő szakasza által ábrázolt történelem hamis értelmezésére alapozza. A homoszexualitást pártoló vezetők, akik befurakodtak és megtámadták e mozgalmat, végül azt állították, hogy az adventizmusnak bocsánatot kell kérnie Róma pápájától, mivel állítólag hamis vádakat emelt az antikrisztus, Róma pápája ellen. E támadás célja a mozgalom megölése volt, és elsődlegesen az, hogy zavart idézzen elő éppen abban a szakaszban (Dán 11:1–15), ahol „a te néped erőszakosai” azonosíttatnak.

All these controversies were an attempt by Satan to confuse the symbol of papal Rome. There is nothing new under the sun, according to the wisest man who ever lived. Today the controversy is again based upon the identification of Rome, symbolized as “the robbers of thy people”. The new and private interpretation claims “the robbers of thy people” is the United States, and in doing so they are evidently unaware that this is the identical controversy as the very first controversy between the Millerites and Protestants, and the old saying attributed to sixteenth century author John Heywood that states, “There are none so blind as those who will not see.” Another variation of his phrase is “None so deaf as those who will not hear.” Most probably don’t know this phrase is attributed to Heywood, nor do they understand that the phrase of Heywood was derived from the Bible passages such as found in Jeremiah, Isaiah and quoted by Jesus in the New Testament.

Mindezek a viták Sátánnak arra irányuló kísérletei voltak, hogy összezavarja a pápai Róma jelképét. Nincs semmi új a nap alatt, amint azt a valaha élt legbölcsebb ember mondta. Ma a vita ismét Róma azonosításán alapul, amely „a te néped rablói”-ként van jelképezve. Az új és magánértelmezés azt állítja, hogy „a te néped rablói” az Egyesült Államok, és ezzel nyilvánvalóan nincsenek tudatában annak, hogy ez ugyanaz a vita, mint a legelső vita a milleriták és a protestánsok között, valamint annak a régi mondásnak, amelyet a tizenhatodik századi szerzőnek, John Heywoodnak tulajdonítanak, és így szól: „Nincsenek vakabbak azoknál, akik nem akarnak látni.” Mondásának egy másik változata így hangzik: „Nincsenek süketebbek azoknál, akik nem akarnak hallani.” A legtöbben valószínűleg nem tudják, hogy ezt a mondást Heywoodnak tulajdonítják, és azt sem értik, hogy Heywood mondása olyan bibliai szakaszokból ered, mint amilyenek Jeremiásnál, Ézsaiásnál találhatók, és amelyeket Jézus az Újszövetségben idézett.

> Hear now this, O foolish people, and without understanding; which have eyes, and see not; which have ears, and hear not. Jeremiah 5:21.

> Halljátok meg hát ezt, ó balga és értetlen nép, amelynek van szeme, de nem lát, és van füle, de nem hall. Jeremiás 5:21.

It is Daniel’s “wicked” and Matthew’s “foolish virgins” that do not understand the “increase of knowledge”. The increase of knowledge in 1989 was primarily the recognition that the last six verses of Daniel chapter eleven identify the final rise and fall of papal, or as I labeled it Modern Rome. The verses identify the United States, but only the relation of the United States to the papal power. The “wicked” and “foolish” are contrasted with the “wise”, and the wise of the last days do have understanding of the increase of knowledge in 1989. The foolish are those who have eyes, but do not see, and ears and do not hear.

Dániel „gonoszai” és Máté „balga szüzei” azok, akik nem értik a „tudás gyarapodását”. A tudás gyarapodása 1989-ben elsősorban annak felismerése volt, hogy Dániel könyve tizenegyedik fejezetének utolsó hat verse a pápaság végső felemelkedését és bukását azonosítja, vagyis azt, amit én Modern Rómának neveztem. E versek az Egyesült Államokat azonosítják, de csak az Egyesült Államoknak a pápai hatalomhoz való viszonyát. A „gonoszok” és a „balgák” szembe vannak állítva a „bölcsekkel”, és az utolsó napok bölcsei valóban értik az 1989-ben bekövetkezett tudásgyarapodást. A balgák azok, akiknek van szemük, de nem látnak, és van fülük, de nem hallanak.

> Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:8–10.

> Majd hallottam az Úr szavát, aki ezt mondta: Kit küldjek el, és ki megy el nekünk? Akkor azt mondtam: Ímhol vagyok én; engem küldj. Ő pedig így szólt: Menj, és mondd e népnek: Hallván halljatok, de ne értsetek; látván lássatok, de ne ismerjetek. Kövérítsd meg e nép szívét, nehezítsd meg a fülét, és hunyd be a szemét; hogy szemével ne lásson, fülével ne halljon, szívével ne értsen, meg ne térjen, és meg ne gyógyuljon. Ézsaiás 6:8–10.

The people being addressed in Isaiah chapter six, are those who profess to be in the “present truth” message that arrived on September 11, 2001, for Isaiah six marks the passage as occurring when “the earth is full of the glory of the Lord”. The earth was lightened with God’s glory when the angel of Revelation eighteen descended when the great buildings of New York City were thrown down by a touch from God.

Az Ézsaiás hatodik fejezetében megszólított nép azokból áll, akik azt vallják, hogy a 2001. szeptember 11-én elérkezett „jelenvaló igazság” üzenetében vannak, mert Ézsaiás hatodik fejezete úgy jelöli meg ezt a szakaszt, mint amely akkor következik be, amikor „teljes mind a föld az Úr dicsőségével”. A föld akkor világosodott meg Isten dicsőségétől, amikor a Jelenések tizennyolcadik fejezetének angyala alászállt, amikor New York City nagy épületei Isten érintésére ledőltek.

> In the year that king Uzziah died I saw also the Lord sitting upon a throne, high and lifted up, and his train filled the temple. Above it stood the seraphims: each one had six wings; with twain he covered his face, and with twain he covered his feet, and with twain he did fly. And one cried unto another, and said, Holy, holy, holy, is the Lord of hosts: the whole earth is full of his glory. And the posts of the door moved at the voice of him that cried, and the house was filled with smoke. Isaiah 6:1–4.

> Amely esztendőben meghalt Uzziás király, láttam az Urat is, amint magasra emelt trónon ül, és palástjának uszálya betöltötte a templomot. Fölötte szeráfok álltak; mindegyiknek hat-hat szárnya volt: kettővel befödte arcát, kettővel befödte lábait, és kettővel repült. És kiáltott az egyik a másiknak, és mondta: Szent, szent, szent a Seregek Ura; dicsőségével teljes az egész föld. És megrendültek az ajtó küszöbei a kiáltó szavától, és a ház megtelt füsttel. Ézsaiás 6:1–4.

Sister White connects the angel’s proclamation with the event that marks when the angel of Revelation chapter eighteen fills the earth with his glory.

White testvér összekapcsolja az angyal kijelentését azzal az eseménnyel, amely jelzi azt az időt, amikor a Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének angyala dicsőségével betölti a földet.

> “When God was about to send Isaiah with a message to His people, He first permitted the prophet to look in vision into the holy of holies within the sanctuary. Suddenly the gate and the inner veil of the temple seemed to be uplifted or withdrawn, and he was permitted to gaze within, upon the holy of holies, where even the prophet’s feet might not enter. There rose before him a vision of Jehovah sitting upon a throne high and lifted up, while the train of His glory filled the temple. Around the throne were seraphim, as guards about the great King, and they reflected the glory that surrounded them. As their songs of praise resounded in deep notes of adoration, the pillars of the gate trembled, as if shaken by an earthquake. With lips unpolluted by sin, these angels poured forth the praises of God. ‘Holy, holy, holy, is the Lord of hosts,’ they cried; ‘the whole earth is full of His glory.’ [See Isaiah 6:1–8.]

> „Amikor Isten éppen el akarta küldeni Ézsaiást népéhez egy üzenettel, előbb megengedte a prófétának, hogy látomásban bepillantson a szentély szentek szentjébe. Hirtelen úgy tűnt, hogy a templom kapuja és belső kárpitja felemelkedik vagy félrevonatik, és megengedtetett neki, hogy betekintsen a szentek szentjébe, ahová még a próféta lába sem tehette be a lábát. Ekkor megjelent előtte a látomás: Jehova magas és felemelt trónon ül, és dicsőségének palástja betölti a templomot. A trón körül szeráfok álltak, mint őrök a nagy Király körül, és visszatükrözték a dicsőséget, amely körülvette őket. Amint dicsőítő énekük a hódolat mély hangjain felzendült, a kapu oszlopai megremegtek, mintha földrengés rázta volna meg őket. E bűn által be nem szennyezett ajkú angyalok Isten dicséretét zengték. „Szent, szent, szent a Seregek Ura” — kiáltották — „teljes mind az egész föld az ő dicsőségével.” [Lásd Ézsaiás 6:1–8.]

> “The seraphim around the throne are so filled with reverential awe as they behold the glory of God, that they do not for an instant look upon themselves with admiration. Their praise is for the Lord of hosts. As they look into the future, when the whole earth shall be filled with His glory, the triumphant song is echoed from one to another in melodious chant, ‘Holy, holy, holy, is the Lord of hosts.’” Gospel Workers, 21.

> „A trón körüli szeráfok annyira betelnek tiszteletteljes félelemmel, amikor Isten dicsőségét szemlélik, hogy egyetlen pillanatra sem tekintenek önmagukra csodálattal. Dicséretük a Seregek Uráé. Miközben a jövőbe tekintenek, amikor az egész föld betelik az Ő dicsőségével, a diadalmas ének egyiküktől a másikig visszhangzik dallamos zengéssel: „Szent, szent, szent a Seregek Ura.”” Gospel Workers, 21.

Isaiah, representing God’s people during the sealing time that began on September 11, 2001, was given a message to carry to a people who had eyes, but did not choose to see, and ears, but did not choose to hear. Jesus, as Alpha and Omega, illustrates the end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand with the beginning. At the end there will again be a messenger represented by Isaiah who carries a message to a people who choose not to see and hear. That message will produce the final purging of the one hundred and forty-four thousand. The message is the words of Truth, that are brought from God’s prophetic testimony. That prophetic testimony is the “vision” that is established by the power symbolized as “the robbers of thy people”.

Ézsaiás, aki Isten népét képviseli a pecsételés ideje alatt, amely 2001. szeptember 11-én kezdődött, olyan üzenetet kapott, amelyet egy olyan néphez kellett vinnie, amelynek volt szeme, de nem akart látni, és volt füle, de nem akart hallani. Jézus, mint Alfa és Omega, a száznegyvennégyezer pecsételési idejének végét szemlélteti a kezdet által. A vég idején ismét lesz egy Ézsaiás által jelképezett hírnök, aki olyan néphez visz üzenetet, amely nem akar látni és hallani. Ez az üzenet fogja előidézni a száznegyvennégyezer végső megtisztítását. Az üzenet az Igazság szavai, amelyeket Isten prófétai bizonyságtételéből hoznak. Ez a prófétai bizonyságtétel az a „látomás”, amelyet az „a te néped rablói” által jelképezett hatalom állít helyre.

In the next article we will take each of these controversies and lay them over each other in a line-upon-line fashion. The Millerite line, the Smith and White line, the “daily” line, the “king of the north” in 1989 line, the insects of Joel line and the current controversy. Six old controversies, which when viewed line-upon-line clearly uphold the truth of the first controversy which is represented upon the 1843 pioneer chart. That truth being that Rome is “the robbers of thy people”, who exalt themselves, and who fall, and establish the vision.

A következő cikkben e viták mindegyikét egymásra fogjuk helyezni, sorról sorra haladó módon. A millerita vonalat, a Smith és White vonalat, a „szüntelen” vonalat, az „észak királya” 1989-es vonalat, Jóel rovarainak vonalát és a jelenlegi vitát. Hat régi vita, amelyek, amikor sorról sorra szemléljük őket, világosan alátámasztják az első vita igazságát, amely az 1843-as úttörői táblázaton van ábrázolva. Ez az igazság pedig az, hogy Róma „a te néped erőszakos fiai”, akik felmagasztalják magukat, és akik elbuknak, és megerősítik a látomást.

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.” Early Writings, 74.

> „Láttam, hogy az 1843-as tábla az Úr kezének irányítása alatt készült, és hogy azt nem szabad megváltoztatni; hogy a számítások olyanok voltak, amint Ő akarta; hogy az Ő keze rajta volt, és elrejtett egy tévedést egyes számokban, úgyhogy senki sem láthatta azt, míg az Ő keze el nem távolíttatott.” Early Writings, 74.

To reject the truths upon that chart is to simultaneously reject the authority of the Spirit of Prophecy, and the chart identifies that it is Rome, not the United States, who establishes “the vision”, which is the vision that Solomon instructs us that without that “vision”, God’s people will perish.

Azon táblázaton szereplő igazságok elvetése egyúttal a Prófétaság Lelkének tekintélyét is elveti, és a táblázat azonosítja, hogy „a látomást” Róma alapítja meg, nem pedig az Egyesült Államok; azt a látomást, amelyről Salamon azt tanítja nekünk, hogy anélkül Isten népe elvész.

> “Satan is . . . constantly pressing in the spurious—to lead away from the truth. The very last deception of Satan will be to make of none effect the testimony of the Spirit of God. ‘Where there is no vision, the people perish’ (Proverbs 29:18). Satan will work ingeniously, in different ways and through different agencies, to unsettle the confidence of God’s remnant people in the true testimony.

> „Sátán… szüntelenül az utánzatot erőlteti előtérbe, hogy elvonjon az igazságtól. Sátán legutolsó csalása az lesz, hogy semmissé tegye Isten Lelkének bizonyságtételét. „Látás hiányában elvadul a nép” (Példabeszédek 29:18). Sátán leleményesen fog munkálkodni, különböző módokon és különféle eszközök által, hogy megingassa Isten maradék népének bizalmát az igaz bizonyságtételben.

> “There will be a hatred kindled against the Testimonies which is satanic. The workings of Satan will be to unsettle the faith of the churches in them, for this reason: Satan cannot have so clear a track to bring in his deceptions and bind up souls in his delusions if the warnings and reproofs and counsels of the Spirit of God are heeded.” Selected Messages, book 1, 48.

> „A Bizonyságtételek ellen olyan gyűlölet fog fellobbanni, amely sátáni. Sátán munkálkodása arra irányul majd, hogy megingassa bennük a gyülekezetek hitét, mégpedig azért, mert Sátán nem találhat olyan akadálytalan utat csalásainak bevezetésére és a lelkek tévelygéseiben való megkötözésére, ha Isten Lelkének figyelmeztetéseire, feddéseire és tanácsaira hallgatnak.” Selected Messages, 1. könyv, 48.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Aki a felszín alá lát, aki minden ember szívét olvassa, így szól azokról, akik nagy világosságban részesültek: ‘Nem gyötrődnek és nem döbbennek meg erkölcsi és lelki állapotuk miatt.’ Bizony, a maguk útjait választották, és lelkük gyönyörködik utálatosságaikban. Én is az ő tévelygéseiket választom, és rájuk hozom azt, amitől rettegnek; mert amikor hívtam, senki sem felelt; amikor szóltam, nem hallgattak rám; hanem gonoszt cselekedtek szemeim előtt, és azt választották, amiben nem gyönyörködtem.’ ‘Az Isten ezért a tévelygés erejét bocsátja rájuk, hogy higgyenek a hazugságnak,’ mivel ‘nem fogadták be az igazság szeretetét, hogy üdvözüljenek,’ ‘hanem gyönyörködtek a hamisságban.’ Ézsaiás 66:3, 4; 2 Thesszalonika 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> „A mennyei Tanító így kérdezett: »Miféle erősebb csalódás tévesztheti meg az értelmet annál a látszatnál, hogy ti a helyes alapra építetek, és hogy Isten elfogadja cselekedeteiteket, miközben a valóságban sok mindent a világi bölcsesség szerint munkáltok ki, és vétkeztek Jehova ellen? Ó, nagy megtévesztés ez, megbabonázó csalódás, amely hatalmába keríti az elméket, amikor olyan emberek, akik egykor megismerték az igazságot, az istenfélelem látszatát összetévesztik annak lelkületével és erejével; amikor azt gondolják, hogy gazdagok, meggazdagodtak, és semmire sincs szükségük, holott a valóságban mindenre szükségük van.«” Testimonies, 8. kötet, 249–250.

Back to Articles