Article

# Panium - Number Five

Panium – Ötös szám

The Robbers of Thy People: Rome’s Exaltation and Fall in Prophecy

Néped rablói: Róma felmagasztaltatása és bukása a próféciában

Author

Jeff Pippenger

Published

March 5, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

The Book of Daniel unfolds a remarkable prophetic narrative, weaving a principle of repeat and enlarge which threads through its visions, from the metallic statue of chapter 2 to the intricate kingly conflicts of chapter 11. Within this framework, a compelling case emerges: the Battle of Actium in 31 BC, culminating in Egypt’s fall in 30 BC, stands as a pivotal fulfillment of Daniel 11:25, 26, marking the dawn of pagan Rome’s 360-year supremacy.

Dániel könyve figyelemre méltó prófétai elbeszélést bont ki, amelyben az ismétlés és kibővítés elve szövi át látomásait a 2. fejezet fémekből álló szobrától a 11. fejezet bonyolult királyi konfliktusaiig. E kereten belül meggyőző bizonyíték tárul elénk: az actiumi csata Kr. e. 31-ben, amely Egyiptom bukásában tetőzött Kr. e. 30-ban, Dániel 11:25–26 döntő jelentőségű beteljesedéseként áll előttünk, jelezve a pogány Róma 360 éves fennhatóságának hajnalát.

Daniel 11 begins with the rise and fall of empires following Alexander the Great’s death in 323 BC. Yet, by verse 14, a shift occurs. Around 200 BC, as Antiochus III (Magnus) prepared for the Battle of Panium against the child-king Ptolemy V, Rome intervened, not as a mere bystander but as the “robbers of thy people.” Concerned about securing Egypt’s wheat supply amid Hellenistic turmoil, Rome flexed its influence during the Second Macedonian War (200–197 BC), setting the stage for its prophetic role.

Dániel 11. fejezete a birodalmak felemelkedésével és bukásával kezdődik Nagy Sándor Kr. e. 323-ban bekövetkezett halála után. Ám a 14. versnél fordulat következik be. Mintegy Kr. e. 200 táján, amikor III. Antiochosz (Magnus) a pánioni csatára készült a gyermek-király, V. Ptolemaiosz ellen, Róma közbelépett, nem puszta szemlélőként, hanem mint „a te néped erőszakos fiai”. Mivel a hellenisztikus zűrzavar közepette biztosítani kívánta Egyiptom búzaellátását, Róma a második makedón háború (Kr. e. 200–197) idején érvényesítette befolyását, előkészítve prófétai szerepének színterét.

## Rome’s Dominance Over the Jews

Róma uralma a zsidók fölött

Fast forward to 63 BC, and verse 16 finds fulfillment when Pompey storms Jerusalem, entering the Holy of Holies and asserting Roman dominion over the “glorious land.” From here, verses 17 through 22 trace a succession of Roman figures: Pompey’s eastern campaigns, Julius Caesar’s conquests and assassination in 44 BC, Augustus Caesar’s tax-raising reign (noted in Luke 2:1) ending in 14 AD, and Tiberius overseeing Christ’s crucifixion in the year 31 AD, when the “prince of the covenant” was broken. The prophetic line from Pompey in Jerusalem to Titus in Jerusalem in 70 AD, sets forth the line of Rome’s dominance over God’s people.

Kr. e. 63-hoz érve a 16. vers beteljesedik, amikor Pompeius lerohanja Jeruzsálemet, belép a Szentek Szentjébe, és a „dicső föld” fölött érvényre juttatja a római uralmat. Innen a 17–22. versek római személyiségek egymásutánját követik nyomon: Pompeius keleti hadjáratait, Julius Caesar hódításait és Kr. e. 44-ben bekövetkezett meggyilkolását, Augustus Caesar adókivetéssel járó uralkodását (amelyre a Lukács 2:1 utal), amely Kr. u. 14-ben ért véget, valamint Tiberiust, akinek uralma alatt Krisztust Kr. u. 31-ben keresztre feszítették, amikor a „szövetség fejedelme” megtöretett. A Pompeiustól, Jeruzsálemben, Titusig, Jeruzsálemben, Kr. u. 70-ben húzódó prófétai vonal Róma Isten népe feletti uralmának vonalát tárja elénk.

Beginning with a Roman General desecrating the temple on to the ending when a Roman General destroyed the temple provides the signature of Alpha and Omega. Beginning with desecrating and ending with destruction the historical line also contains the desecration and the destruction of the One who said of Himself, “Destroy this temple and in three days I will raise it up.” Truth is made up of the first, thirteenth and last letter of the Hebrew alphabet, and the line beginning with Pompey and ending with Titus includes a middle temple destruction that is represented by the middle of three crosses, that were erected at the very middle of the week Christ came to confirm the covenant. Verses sixteen through twenty-two represent a prophetic line that bears the signature of truth. There are a handful of important prophetic lines within the history represented by the verses, but the primary theme of the line is Rome’s dominance over the Jews.

Az a prófétai ív, amely egy római hadvezérnek a templom meggyalázásával kezdődik, és azzal végződik, hogy egy római hadvezér lerombolja a templomot, az Alfa és az Ómega kézjegyét hordozza. Mivel meggyalázással kezdődik és pusztulással végződik, a történelmi vonal magában foglalja annak az Egynek a meggyalázását és elpusztítását is, aki ezt mondta önmagáról: „Rontsátok le ezt a templomot, és három nap alatt felépítem azt.” Az igazság a héber ábécé első, tizenharmadik és utolsó betűjéből áll, és az a vonal, amely Pompeiusszal kezdődik és Titusszal végződik, magában foglal egy középső templompusztulást, amelyet a három kereszt közül a középső jelképez, amelyeket éppen annak a hétnek a közepén állítottak fel, amikor Krisztus eljött, hogy megerősítse a szövetséget. A tizenhatodiktól a huszonkettedikig terjedő versek egy olyan prófétai vonalat ábrázolnak, amely az igazság kézjegyét hordozza. A versek által bemutatott történelemben maroknyi fontos prófétai vonal található, de e vonal elsődleges témája Róma uralma a zsidók fölött.

## Leagues and Treaties

Szövetségek és szerződések

Verse 23 “repeats and enlarges” by looping back to 161–158 BC, when the Jews under Judas Maccabeus forged a league with Rome (1 Maccabees 8). This highlights Rome’s unique empire-building strategy—conquest through treaties and alliances, a method distinct from its predecessors. Verse 24 concludes this phase, noting Rome would “forecast its devices from the strongholds, even for a time.”

A 23. vers „megismétel és kibővít” azáltal, hogy visszatér Kr. e. 161–158-hoz, amikor a zsidók Júdás Makkabeus vezetésével szövetséget kötöttek Rómával (1Makkabeusok 8). Ez kiemeli Róma birodalomépítésének egyedülálló stratégiáját — a szerződéseken és szövetségeken keresztül megvalósuló hódítást, amely módszer különbözött elődeiéitől. A 24. vers zárja le ezt a szakaszt, megjegyezve, hogy Róma „erősségekből szövi terveit, még egy ideig.”

> And after the league made with him he shall work deceitfully: for he shall come up, and shall become strong with a small people. He shall enter peaceably even upon the fattest places of the province; and he shall do that which his fathers have not done, nor his fathers’ fathers; he shall scatter among them the prey, and spoil, and riches: yea, and he shall forecast his devices against the strong holds, even for a time. Daniel 11:23, 24.

> És miután szövetséget kötöttek vele, álnokul cselekszik; mert felvonul, és kevés néppel is megerősödik. Békességesen behatol a tartomány legtermékenyebb részeibe is; és olyat cselekszik, amit atyái sem cselekedtek, sem atyáinak atyái; zsákmányt, prédát és gazdagságot szór szét közöttük; sőt terveit az erősségek ellen szövi, de csak egy ideig. Dániel 11:23, 24.

## For a Time

Egy ideig

The word translated “against” can be understood as the word “from”. Rome forecasts its devices “from”. The word “from” in the verse points to the city of Rome, the empire’s political and military heart, as the base of its strategies. The “time” is prophetically 360 years, beginning when Egypt falls in 30 BC after Actium, and ending in the year 330 when Constantine abandons Rome for Constantinople.

Az „against”-ként fordított szó „from”-ként is értelmezhető. Róma „from” bocsátja ki hadieszközeit. A versben szereplő „from” szó Róma városára, a birodalom politikai és katonai szívére mutat mint stratégiáinak kiindulópontjára. Az „idő” prófétai értelemben 360 év, amely Kr. e. 30-ban kezdődik, amikor Egyiptom Actium után elbukik, és 330-ban ér véget, amikor Konstantin Rómát Konstantinápolyért elhagyja.

Verses 25 and 26 zero in on Actium itself.

A 25. és 26. vers magára Actiumra összpontosít.

> And he shall stir up his power and his courage against the king of the south with a great army; and the king of the south shall be stirred up to battle with a very great and mighty army; but he shall not stand: for they shall forecast devices against him. Yea, they that feed of the portion of his meat shall destroy him, and his army shall overflow: and many shall fall down slain. Daniel 11:25, 26.

> És felindítja erejét és bátorságát a déli király ellen nagy sereggel; és a déli király is felingereltetik a harcra igen nagy és hatalmas sereggel; de meg nem állhat, mert terveket szőnek ellene. Sőt azok, akik az ő eledelének részéből esznek, megrontják őt, és az ő serege elárad; és sokan elesnek megöletve. Dániel 11:25, 26.

In 31 BC, Octavian, representing Rome as the “king of the north,” marshaled his forces against Cleopatra’s Egypt, the “king of the south,” in a monumental naval clash. Antony and Cleopatra’s “very great and mighty army” faltered, undone by strategic “devices” (Agrippa’s tactics) and betrayals—defections from Antony’s allies and Cleopatra’s mid-battle retreat. By 30 BC, Egypt was a Roman province, launching pagan Rome’s unchallenged rule. This 360-year span, from 30 BC to 330, aligns with Rome’s supremacy centered in its original stronghold, until Constantine’s shift “cast down” the stronghold, as Daniel 8:11 foretells.

Kr. e. 31-ben Octavianus, aki Rómát mint az „észak királyát” képviselte, egy monumentális tengeri összecsapásban vonta össze erőit Kleopátra Egyiptoma, a „dél királya” ellen. Antonius és Kleopátra „igen nagy és hatalmas serege” megingott, és a stratégiai „cselszövések” (Agrippa haditaktikája), valamint az árulások következtében bukott el — Antonius szövetségeseinek átállása és Kleopátra csata közbeni visszavonulása miatt. Kr. e. 30-ra Egyiptom római tartománnyá lett, és ezzel kezdetét vette a pogány Róma kihívás nélküli uralma. Ez a 360 éves időszak, Kr. e. 30-tól 330-ig, egybeesik Róma felsőbbségével, amely eredeti erőssége köré összpontosult, mígnem Konstantin áthelyezése „ledöntötte” az erősséget, amint azt Dániel 8:11 megjövendöli.

> Yea, he magnified himself even to the prince of the host, and by him the daily sacrifice was taken away, and the place of his sanctuary was cast down. Daniel 8:11.

> Igen, felfuvalkodott egészen a sereg fejedelméig, és általa elvétetett a mindennapi áldozat, és szenthelyének helye lerontatott. Dániel 8:11.

When Constantine cast down the city of Rome for the city of Constantinople, he left a power vacuum in the city of Rome open for the papal church to take the seat of authority represented by the city of Rome. The act fulfilled verse two of Revelation thirteen.

Amikor Konstantin Róma városát Konstantinápoly városáért félretette, hatalmi űrt hagyott Róma városában, amely nyitva állt a pápai egyház előtt, hogy elfoglalja a Róma városa által jelképezett hatalmi széket. Ez a cselekedet beteljesítette Jelenések tizenharmadik fejezetének második versét.

> And the beast which I saw was like unto a leopard, and his feet were as the feet of a bear, and his mouth as the mouth of a lion: and the dragon gave him his power, and his seat, and great authority. Revelation 13:2.

> És a fenevad, amelyet láttam, hasonló volt a párduchoz, és lábai olyanok voltak, mint a medve lábai, és szája, mint az oroszlán szája; és a sárkány neki adta erejét, trónját és nagy hatalmát. Jelenések 13:2.

In Daniel 8, two different Hebrew words, both translated as “sanctuary” distinguish the story of the sanctuary in the book of Daniel. The book of Daniel represents a warfare between Christ and Satan as illustrated in the earthly representatives of Christ and Satan. Babylon, Satan’s earthly representative conquers Jerusalem in the opening of Daniel, and Jerusalem conquers Babylon in verse forty-five of chapter eleven. The kingdoms represented by the city of Jerusalem and the city of Babylon are “sanctuaries of strength.” The cities of Babylon and Jerusalem are both sanctuaries of strength, and they both have their own temples within the city. The Pantheon temple is in the city of Rome, and the temple in Jerusalem is the counterpart in the prophetic narrative. Babylon and the city of Rome are counterfeits of Jerusalem.

Dániel 8-ban két különböző héber szó — mindkettőt „szentély”-nek fordítják — különbözteti meg a szentély történetét Dániel könyvében. Dániel könyve Krisztus és Sátán közötti hadviselést ábrázol, amint azt Krisztus és Sátán földi képviselői szemléltetik. Babilon, Sátán földi képviselője, Dániel könyvének nyitányában meghódítja Jeruzsálemet, és Jeruzsálem hódítja meg Babilont a tizenegyedik fejezet negyvenötödik versében. A Jeruzsálem városa és Babilon városa által jelképezett királyságok „erősség-szentélyek”. Babilon és Jeruzsálem városai egyaránt erősség-szentélyek, és mindkettőnek megvan a maga temploma a városon belül. A Pantheon templom Róma városában van, és a prófétai elbeszélésben ennek megfelelő párja a jeruzsálemi templom. Babilon és Róma városa Jeruzsálem hamisítványai.

In Daniel 8, the two Hebrew words are “miqdash” in verse 11, where the little horn (pagan Rome) casts down the “place of his sanctuary” (the city of Rome), when Constantine relocates in 330. The other word is “qodesh” in verses 13, 14, where God’s sanctuary awaits cleansing after 2300 days. Though both words are translated as sanctuary, “miqdash” can represent either God’s fortress or a pagan fortress, whereas “qodesh” is only used in the Bible to represent God’s sanctuary.

Dániel 8-ban a két héber szó a „miqdash” a 11. versben, ahol a kis szarv (a pogány Róma) ledönti „az ő szentélye helyét” (Róma városát), amikor Konstantin 330-ban áthelyezi székhelyét. A másik szó a „qodesh” a 13. és 14. versekben, ahol Isten szentélye 2300 nap után tisztításra vár. Jóllehet mindkét szót szentélyként fordítják, a „miqdash” jelentheti akár Isten erősségét, akár egy pogány erősséget, míg a „qodesh” a Bibliában kizárólag Isten szentélyének megjelölésére használatos.

In Daniel 11:31, the “sanctuary of strength” (the city of Rome) is polluted as the Barbarians and Vandals bring warfare to the city of Rome. The “arms” in the verse started with Clovis in 496 and continued until papal Rome, was fully ascendant by 538, when the Ostrogoths are expelled from the city.

Dániel 11:31-ben az „erősség szentélye” (Róma városa) megfertőztetik, amint a barbárok és a vandálok hadviselést hoznak Róma városára. A versben említett „karok” Klodviggal kezdődtek 496-ban, és addig folytatódtak, mígnem a pápai Róma 538-ra teljesen felemelkedett, amikor az osztrogótokat kiűzték a városból.

The prophetic line from Actium extends beyond 330. Verse 30’s “ships of Chittim” identify the Vandals under Genseric, who sacked Rome in 455, signaling Western Rome’s collapse. Papal Rome then rises, ruling from 538 until 1798; for 1260 years until Napoleon’s General Berthier delivered the “deadly wound” by capturing Pius VI. The 360 years of pagan Rome, from 30 BC to 330, mirrors the 1260 years of papal Rome, each beginning when a third obstacle (Egypt, Ostrogoths) falls.

Az Actiumnál kezdődő prófétai vonal túlterjed 330-on. A 30. vers „Kittim hajói”-nak említése Genseric vezetése alatt a vandálokra utal, akik 455-ben kifosztották Rómát, jelezve Nyugat-Róma összeomlását. Ezt követően felemelkedik a pápai Róma, amely 538-tól 1798-ig uralkodik; 1260 éven át, mígnem Napóleon tábornoka, Berthier, VI. Pius elfogásával ejti rajta a „halálos sebet”. A pogány Róma 360 évei, Kr. e. 30-tól 330-ig, tükrözik a pápai Róma 1260 éveit; mindkettő akkor veszi kezdetét, amikor egy harmadik akadály (Egyiptom, osztrogótok) elbukik.

The modern “king of the north” emerges in verse 40. In 1989, the papacy, allied secretly with Reagan’s USA (symbolized as chariots, ships, and horsemen), topples the USSR, the “king of the south” (atheism/Communism). Verse 41 identifies the papacy conquering the “glorious land”—turning the Protestant USA into the Catholic USA—while verses 42, 43 identify the United Nations represented by Egypt yielding to a threefold union consisting of the United Nations (the dragon) the Vatican (the beast) and the United States (the false prophet), steering the world to Armageddon. Verse 45 predicts this power’s end, “with none to help,” its wound healed in verse forty-one, but its fate sealed by verse forty-five.

A modern „északi király” a 40. versben jelenik meg. 1989-ben a pápaság, titkos szövetségben Reagan Egyesült Államaival (amelyet a szekerek, a hajók és a lovasok jelképeznek), megdönti a Szovjetuniót, a „déli királyt” (az ateizmust/kommunizmust). A 41. vers azonosítja a pápaságot mint amely meghódítja a „dicsőséges földet” — a protestáns Egyesült Államokat katolikus Egyesült Államokká alakítva —, míg a 42. és 43. versek azonosítják az Egyiptom által jelképezett Egyesült Nemzetek Szervezetét mint amely alárendelődik egy hármas szövetségnek, amely az Egyesült Nemzetek Szervezetéből (a sárkány), a Vatikánból (a fenevad) és az Egyesült Államokból (a hamis próféta) áll, és amely Armageddon felé vezeti a világot. A 45. vers e hatalom végét jövendöli meg, „segítő nélkül”; sebe a 41. versben meggyógyul, de sorsa a 45. versre megpecsételődik.

Actium in 31 BC is the focus of verses 25, 26, launching Rome’s 360-year reign from its sanctuary-stronghold. With verse fourteen as a caveat, the story of pagan Rome from verse sixteen unto the transition to papal Rome in verse thirty-one is the complete line of pagan Rome. That line is divided into three parts. Verse sixteen to twenty-two is the line of Rome’s dominance over ancient Israel. Verse twenty-three and twenty-four identifies that work of empire building which Rome employed when conquering through leagues and treaties in conjunction with military might. Verse twenty-four through to the last expression in verse thirty-one is a two-part line representing a period when Rome exalted itself, followed by a fall.

Az i. e. 31-ben lezajlott actiumi esemény a 25. és 26. vers középpontja, amely elindítja Róma 360 éves uralmát annak szentély-erősségéből. A tizennegyedik verset fenntartásként figyelembe véve, a pogány Róma története a tizenhatodik verstől a pápai Rómába való átmenetig, a harmincegyedik versben, a pogány Róma teljes vonalát alkotja. Ez a vonal három részre oszlik. A tizenhatodiktól a huszonkettedik versig terjedő szakasz Róma ősi Izrael fölötti uralmának vonala. A huszonharmadik és huszonnegyedik vers azonosítja azt a birodalomépítő tevékenységet, amelyet Róma alkalmazott, amikor szövetségek és szerződések révén, katonai erővel együtt hódított. A huszonnegyedik verstől a harmincegyedik vers utolsó kifejezéséig terjedő szakasz egy kétrészes vonal, amely azt az időszakot jelképezi, amikor Róma felmagasztalta magát, amit hanyatlás követett.

The “time appointed” is the conclusion of the 360 years in the year 330. Verses twenty-seven unto the last phrase of verse thirty-one, which identifies when the papal power, represented as the abomination that maketh desolate was placed on the throne in 538 is the history of pagan Rome in the context of the period of three hundred and sixty years of supreme rule, which is then followed by two hundred and eight years of a progressive fall.

A „kijelölt idő” a 360 év lezárulása a 330. esztendőben. A huszonhetedik verstől a harmincegyedik vers utolsó mondatáig terjedő szakasz, amely meghatározza, mikor helyeztetett trónra 538-ban a pápai hatalom, mint a pusztító utálatosság, a pogány Róma története a legfelső uralom háromszázhatvan éves időszakának összefüggésében, amelyet ezt követően kétszáznyolc évnyi fokozatos hanyatlás követ.

Therefore the “time” of verse twenty-four begins in 31 BC with an addition of the king of the south to the domain of the king of the north, and it ends in 330 with a division of the king of the north into east and west. From 330 unto 538 pagan Rome progressively falls apart. The various prophetic identifications associated with the various steps of demise of pagan Rome are the prophetic anchors that allow the student of prophecy to recognize God’s prophetic Word. In fulfillment of verse fourteen of Daniel eleven, Rome establishes the vision, and one of the ways that it does that very thing is through its fall. The verse states, “also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall.”

Ezért a huszonnegyedik vers „ideje” Kr. e. 31-ben kezdődik, amikor a déli király hozzáadódik az északi király birodalmához, és 330-ban ér véget, amikor az északi király keleti és nyugati részre oszlik. 330-tól 538-ig a pogány Róma fokozatosan hullik szét. A pogány Róma pusztulásának különböző lépéseihez kapcsolódó különféle prófétai azonosítások azok a prófétai horgonyok, amelyek lehetővé teszik a prófécia tanulmányozója számára, hogy felismerje Isten prófétai Igéjét. Dániel tizenegyedik fejezete tizennegyedik versének beteljesedéseként Róma megerősíti a látomást, és ennek egyik módja éppen a bukása által valósul meg. A vers ezt mondja: „a te néped erőszakos fiai is felkelnek, hogy beteljesítsék a látomást; de elbuknak.”

When Rome is attacked by the ships of Chittim, and thereafter attacks the south, it was not as the either the former or the latter, for from here onward the fall of the Roman power is being portrayed. The first four trumpets of the seven trumpets of Revelation found in chapter eight specifically describe the four major powers that ultimately brought Western Rome to a conclusion by 476. The vision is established when the robbers of thy people exalt themselves and fall. The prophetic vision is illustrated upon the framework of Rome’s fall. Western pagan Rome fell from 330 unto 538. Papal Rome fell in 1798. In the history of the fifth and sixth trumpet Eastern Rome fell to the Ottoman Turks in 1453. Those three falls are part of the vision that is established by the robbers of thy people.

Amikor Rómát megtámadják a Kittim hajói, és ezt követően ő támad dél ellen, az nem úgy volt, mint sem az előbbi, sem az utóbbi esetben, mert ettől a ponttól kezdve a római hatalom bukása kerül bemutatásra. A Jelenések nyolcadik fejezetében található hét trombita első négy trombitája kifejezetten azt a négy fő hatalmat írja le, amelyek végül 476-ra Nyugat-Róma végét okozták. A látomás akkor állíttatik fel, amikor néped erőszakosai felmagasztalják magukat és elbuknak. A prófétai látomás Róma bukásának keretén belül kerül szemléltetésre. A nyugati pogány Róma 330-tól 538-ig bukott el. A pápai Róma 1798-ban bukott el. Az ötödik és hatodik trombita történetében Kelet-Róma 1453-ban bukott el az oszmán törökök előtt. Ez a három bukás annak a látomásnak a része, amely néped erőszakosai által állíttatik fel.

The verse states, “also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall.” From 31 BC to 330 pagan Rome “exalted themselves” in their supremacy over the world. From 330 to 538 pagan Rome fell away to prepare for the man of sin to be seated in the temple of God, proclaiming himself to be God. From 538 unto 1798 the papal power “exalted themselves,” and in 1798 they fell. From 31 BC to 330 Western Rome “exalted” that it was the center of the Roman empire, and from 330 unto 476 it fell. In 330 Constantine exalted that Constantinople was the center of Eastern Rome and in 1453 Eastern Rome fell. The periods of the various representations of Rome, each possess a period where Rome exalts, followed by a period illustrating its fall, for “the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall.”

Az igevers így szól: „És a te néped erőszakoskodó fiai is felkelnek, hogy beteljesítsék a látomást; de elbuknak.” Kr. e. 31-től 330-ig a pogány Róma „felmagasztalta magát” a világ feletti fennhatóságában. 330-tól 538-ig a pogány Róma hanyatlásnak indult, hogy előkészítse a bűn emberének trónra ülését az Isten templomában, aki istenként hirdeti magát. 538-tól 1798-ig a pápai hatalom „felmagasztalta magát”, és 1798-ban elbukott. Kr. e. 31-től 330-ig a Nyugatrómai Birodalom „felmagasztalta” magát abban, hogy a Római Birodalom központja volt, és 330-tól 476-ig elbukott. 330-ban Konstantin felmagasztalta Konstantinápolyt mint a Keletrómai Birodalom központját, és 1453-ban a Keletrómai Birodalom elbukott. Róma különféle megjelenési formáinak időszakai mindegyike magában foglal egy olyan időszakot, amikor Róma felmagasztalja magát, amelyet egy hanyatlását szemléltető időszak követ, mert „a te néped erőszakoskodó fiai is felkelnek, hogy beteljesítsék a látomást; de elbuknak.”

The Hebrew word translated as “robbers” is better translated as “breakers” for it aligns more closely with the root’s primary sense—to break through or disrupt—rather than strictly “robbers” (which implies theft). The term suggests those who fracture boundaries, laws, or covenants, not just steal goods. Rome is the breaker in Bible prophecy, though it is translated as “robbers” in verse fourteen. In Daniel chapter two Rome is the iron kingdom, and then in chapter seven the fourth beast is also Rome.

A „rablók”-nak fordított héber szó helyesebben „áttörők”-nek fordítható, mert ez szorosabban igazodik a gyök elsődleges jelentéséhez — áttörni vagy megbontani —, nem pedig kizárólag a „rablók”-hoz (ami lopást feltételez). A kifejezés azokra utal, akik határokat, törvényeket vagy szövetségeket törnek meg, nem csupán javakat tulajdonítanak el. A bibliai próféciában Róma az áttörő, jóllehet a tizennegyedik versben „rablók”-nak van fordítva. Dániel második fejezetében Róma a vaskirályság, majd a hetedik fejezetben a negyedik fenevad is Róma.

> After this I saw in the night visions, and behold a fourth beast, dreadful and terrible, and strong exceedingly; and it had great iron teeth: it devoured and brake in pieces, and stamped the residue with the feet of it: and it was diverse from all the beasts that were before it; and it had ten horns. Daniel 7:7.

> Ezek után láttam az éjszakai látomásokban, és ímé, egy negyedik fenevadat, rettenetest és iszonyatost, és felette erőset; nagy vasfogai voltak: falt és zúzott, a maradékot pedig lábaival összetaposta; és különbözött mindazoktól a fenevadaktól, amelyek előtte voltak; és tíz szarva volt. Dániel 7:7.

The fourth beast–which is Rome–has “iron” teeth, for it is the same fourth kingdom represented as iron in chapter two. In verse seven the fourth beast of Rome “breaks in pieces,” and when it breaks in pieces it “stamped the residue with the feet of it.” The beast of Rome is the iron kingdom and the characteristic of braking in pieces and stamping the residue represents the act of persecution. The persecution brought upon ancient Israel was a “sign.”

A negyedik fenevad – amely Róma – „vas” fogakkal bír, mert ugyanaz a negyedik királyság, amelyet a második fejezet vas által ábrázol. A hetedik versben Róma negyedik fenevada „összetör”, és amikor összetör, „a maradékot lábaival összetapossa”. Róma fenevada a vaskirályság, és az összetörésnek, valamint a maradék összetaposásának jellemzője az üldözés cselekedetét jelképezi. Az ősi Izráelre hozott üldözés „jel” volt.

> Moreover all these curses shall come upon thee, and shall pursue thee, and overtake thee, till thou be destroyed; because thou hearkenedst not unto the voice of the Lord thy God, to keep his commandments and his statutes which he commanded thee: And they shall be upon thee for a sign and for a wonder, and upon thy seed forever. Because thou servedst not the Lord thy God with joyfulness, and with gladness of heart, for the abundance of all things; Therefore shalt thou serve thine enemies which the Lord shall send against thee, in hunger, and in thirst, and in nakedness, and in want of all things: and he shall put a yoke of iron upon thy neck, until he have destroyed thee. The Lord shall bring a nation against thee from far, from the end of the earth, as swift as the eagle flieth; a nation whose tongue thou shalt not understand; A nation of fierce countenance, which shall not regard the person of the old, nor shew favour to the young. Deuteronomy 28:45–50.

> Sőt mindezek az átkok reád szállnak, üldöznek téged, és utolérnek, mígnem elpusztulsz; mert nem hallgattál az Úrnak, a te Istenednek szavára, hogy megtartsd az ő parancsolatait és rendeléseit, amelyeket parancsolt néked. És rajtad lesznek jelül és csodául, és a te magodon mindörökké. Mivelhogy nem szolgáltad az Urat, a te Istenedet örömmel és vidám szívvel mindennek bőségéért; azért szolgálod majd a te ellenségeidet, akiket az Úr küld reád, éhségben és szomjúságban, mezítelenségben és minden nélkülözésben; és vasigát vet a te nyakadra, míg ki nem pusztít téged. Hoz reád az Úr távolról, a föld végéről egy nemzetet, amely úgy repül, miként a sas; olyan nemzetet, amelynek nyelvét nem érted; vad tekintetű nemzetet, amely nem tiszteli a vén embert, és nem kegyelmez az ifjúnak. 5Mózes 28:45–50.

The curses upon ancient Israel brought about by their rebellion are a “sign and a wonder, and upon thy seed forever.” The curse was to be brought upon them with “a nation of fierce countenance.” The beast with iron teeth that “breaks in pieces and stamps the residue” in chapter seven is also the fourth kingdom which proceeds from the division of Alexander’s kingdom, and just as with Moses in Deuteronomy, that kingdom is a nation whose tongue ancient Israel would not understand. The kingdom of Rome in Daniel chapter eight is a nation of fierce countenance and a nation who speaks a different language.

Az ősi Izráelre lázadásuk miatt kimondott átkok „jegyül és csodául lesznek rajtad és a te magodon mindörökké”. Az átoknak „kemény tekintetű nemzet” által kellett rájuk szállnia. A hetedik fejezetben szereplő, vasfogú fenevad, amely „összetör és széttaposza a maradékot”, ugyanaz a negyedik királyság, amely Nagy Sándor birodalmának feloszlásából támad; és miként Mózesnél a Deuteronomiumban, ez a királyság olyan nemzet, amelynek nyelvét az ősi Izráel nem értené. A Róma királysága Dániel nyolcadik fejezetében kemény tekintetű nemzet, és olyan nemzet, amely más nyelvet beszél.

> Now that being broken, whereas four stood up for it, four kingdoms shall stand up out of the nation, but not in his power. And in the latter time of their kingdom, when the transgressors are come to the full, a king of fierce countenance, and understanding dark sentences, shall stand up. Daniel 8:22, 23.

> Miután pedig összetöretett, és négy támadt helyébe, négy királyság támad abból a nemzetből, de nem az ő erejével. És az ő királyságuk utolsó idejében, mikor a bűnösök gonoszsága teljességre jut, felkél egy kemény tekintetű király, aki érti a titkos beszédeket. Dániel 8:22, 23.

The “robbers (breakers) of thy people” establish the vision, they exalt themselves and they fall. The fourth iron kingdom was pagan Rome who ruled supremely when exalting themselves, but whose ultimate fall became a prophetic characteristic which establishes the vision. They are breakers for they trample down God’s people through persecution.

Néped „rablói (rombolói)” megerősítik a látomást: felmagasztalják magukat, és elbuknak. A negyedik vaskirályság a pogány Róma volt, amely akkor uralkodott legfőbb hatalommal, amikor felmagasztalta magát, ám végső bukása prófétai jellegzetességgé vált, amely megerősíti a látomást. Rombolók ők, mert üldözés által tiporják el Isten népét.

We will continue this study in the next article.

E tanulmányt a következő cikkben folytatjuk.

Back to Articles