Article

# The Book of Daniel - Number Seventy

Dániel könyve – Hetvenes szám

From Ancient Tables to Modern Responsibilities: Unveiling the Covenant Journey

Az Ősi Kőtábláktól a Mai Felelősségekig: A Szövetség Útjának Feltárása

Author

Jeff Pippenger

Published

February 3, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

When the Lord entered into covenant with ancient Israel, He provided two tables as the foundation and symbol of the covenant relationship. The two tables also identified the responsibility of ancient Israel to present a living testimony of the two tables to the world. When the Lord entered into covenant with modern Israel, He provided two tables as the foundation and symbol of the covenant relationship. The two tables also identified their responsibility to present a living testimony of all four tables to the world.

Amikor az Úr szövetségre lépett az ősi Izráellel, két kőtáblát adott a szövetségi kapcsolat alapjául és jelképéül. A két tábla egyúttal meghatározta az ősi Izráel felelősségét is arra nézve, hogy a két tábla élő bizonyságtételét tárja a világ elé. Amikor az Úr szövetségre lépett a mai Izráellel, két kőtáblát adott a szövetségi kapcsolat alapjául és jelképéül. A két tábla egyúttal az ő felelősségüket is meghatározta arra nézve, hogy mind a négy tábla élő bizonyságtételét tárják a világ elé.

The two tables were given to literal ancient Israel just after God delivered them out of the literal slavery of Egyptian bondage, and brought them through the disappointment of the Red Sea crossing. The period of time that literal ancient Israel was in bondage had been specifically identified in prophecy as four hundred and thirty years, and while in bondage literal ancient Israel forgot, and ceased to observe, the seventh-day Sabbath.

A két kőtáblát a szó szerinti ókori Izráelnek adatott közvetlenül azután, hogy Isten kiszabadította őket az egyiptomi szolgaság szó szerinti rabságából, és átvezette őket a Vörös-tengeren való átkelés csalódásán. Az az időszak, amely alatt a szó szerinti ókori Izráel szolgaságban volt, a próféciában pontosan négyszázharminc évként lett megjelölve, és a szolgaság ideje alatt a szó szerinti ókori Izráel elfelejtette, és megszűnt megtartani, a hetedik napi szombatot.

The two tables were given to spiritual modern Israel just after God delivered them out of the spiritual slavery of Catholic bondage, and brought them through the great disappointment of 1844. The period of time that spiritual modern Israel was in bondage had been specifically identified in prophecy as twelve hundred and sixty years, and while in bondage spiritual modern Israel forgot, and ceased to observe, the seventh-day Sabbath.

A két kőtábla a lelki modern Izráelnek közvetlenül azután adatott, hogy Isten kiszabadította őket a katolikus szolgaság lelki rabságából, és átvezette őket az 1844-es nagy csalódáson. Azt az időszakot, amely alatt a lelki modern Izráel szolgaságban volt, a prófécia kifejezetten ezerkétszázhatvan évként jelölte meg, és e szolgaság idején a lelki modern Izráel elfeledkezett a hetedik napi szombatról, és megszűnt megtartani azt.

In the very history when God provided the two tables to Moses to take to ancient Israel, his brother Aaron was making a golden image of a calf. The two tables of the Ten Commandments identify that God is a jealous God, and His jealousy is especially manifested against idolatry, and as Moses descended the mount, ancient Israel was dancing naked around a golden image that had been produced by the one who had been chosen as God’s spokesman.

Éppen abban a történelmi pillanatban, amikor Isten átadta Mózesnek a két kőtáblát, hogy elvigye azokat az ősi Izráelhez, testvére, Áron egy aranyborjú képmását készítette. A Tízparancsolat két kőtáblája tanúsítja, hogy Isten féltőn szerető Isten, és féltő szeretete különösen a bálványimádás ellen nyilvánul meg; és miközben Mózes alászállt a hegyről, az ősi Izráel mezítelenül táncolt egy aranyképmás körül, amelyet az készített, akit Isten szószólójául választott.

> And Moses told Aaron all the words of the Lord who had sent him, and all the signs which he had commanded him. And Moses and Aaron went and gathered together all the elders of the children of Israel: And Aaron spake all the words which the Lord had spoken unto Moses, and did the signs in the sight of the people. Exodus 4:28–30.

> Mózes pedig elmondta Áronnak az Úr minden beszédét, aki őt elküldte, és mindazokat a jeleket, amelyeket megparancsolt neki. És elment Mózes és Áron, és egybegyűjtötték Izráel fiainak minden véneit. És Áron elmondta mindazokat a beszédeket, amelyeket az Úr Mózesnek mondott, és véghezvitte a jeleket a nép szeme láttára. 2Mózes 4:28–30.

The brother of the prophet who led ancient Israel during the covenant history when the two covenant tables were provided was the leader in the rebellion of the image of jealousy. The husband of the prophetess who led modern Israel during the covenant history when the two covenant tables were provided was the leader in the rebellion of 1863, and 1863 marks the first generation of Adventism as being represented as an image of jealousy being placed at the entry of the gate of the altar.

Annak a prófétának a testvére, aki az ősi Izraelt vezette a szövetségtörténet ama időszakában, amikor a két szövetségtábla adatott, a féltékenység bálványképének lázadásában volt a vezető. Annak a prófétanőnek a férje, aki a modern Izraelt vezette a szövetségtörténet ama időszakában, amikor a két szövetségtábla adatott, az 1863-as lázadásban volt a vezető, és 1863 az adventizmus első nemzedékét úgy jelöli meg, mint amely a féltékenység képmásaként van ábrázolva, az oltár kapujának bejáratához helyezve.

> Then said he unto me, Son of man, lift up thine eyes now the way toward the north. So I lifted up mine eyes the way toward the north, and behold northward at the gate of the altar this image of jealousy in the entry. Ezekiel 8:5.

> És monda nékem: Embernek fia, emeld fel most szemeidet észak felé. Erre felemelém szemeimet észak felé, és ímé, az oltár kapujának bejáratánál, északra, ott volt a féltékenységnek ez a bálványa. Ezékiel 8:5.

The “altar” is a symbol of Christ.

Az „oltár” Krisztus jelképe.

> “We are in danger of mingling the sacred and the common. The holy fire from God is to be used in our efforts. The true altar is Christ; the true fire is the Holy Spirit. This is our inspiration. It is only as the Holy Spirit leads and guides a man that he is a safe counselor. If we turn aside from God and from His chosen ones to inquire at strange altars we shall be answered according to our works.” Selected Messages, book 3, 300.

> „Annak a veszélyében vagyunk, hogy összekeverjük a szentet a közönségessel. Az Istentől származó szent tüzet kell felhasználnunk erőfeszítéseinkben. Az igazi oltár Krisztus; az igazi tűz a Szentlélek. Ez a mi ihletésünk. Az ember csak annyiban biztonságos tanácsadó, amennyiben a Szentlélek vezeti és irányítja. Ha elfordulunk Istentől és az Ő választottaitól, hogy idegen oltároknál tudakozódjunk, cselekedeteink szerint kapunk választ.” Selected Messages, 3. könyv, 300.

The “gate” is the church.

A „kapu” az egyház.

> “To the humble, believing soul, the house of God on earth is the gate of heaven. The song of praise, the prayer, the words spoken by Christ’s representatives, are God’s appointed agencies to prepare a people for the church above, for that loftier worship into which there can enter nothing that defileth.” Testimonies, volume 5, 491.

> „Az alázatos, hívő lélek számára Isten földi háza a menny kapuja. A dicséret éneke, az imádság, a Krisztus képviselői által mondott szavak: ezek Isten rendelte eszközök arra, hogy népet készítsenek elő a mennyei gyülekezet számára, arra a magasztosabb imádatra, amelybe semmi tisztátalan nem léphet be.” Testimonies, 5. kötet, 491.

In 1863, Laodicean Adventism became a legally registered church and ceased to be a movement. They “entered” into church history at that point. In 1863, the church of Christ entered into a legal association with the government of the United States. In that year they also introduced a counterfeit chart to replace the two sacred tables of Habakkuk. As soon as the second table was prepared, in terms of prophetic history those typified by Aaron were preparing a counterfeit image.

1863-ban a laodiceai adventizmus törvényesen bejegyzett egyházzá vált, és megszűnt mozgalom lenni. Ekkor „lépett be” az egyháztörténelembe. 1863-ban Krisztus egyháza jogi társulásra lépett az Egyesült Államok kormányával. Abban az évben egy hamisított táblázatot is bevezettek, hogy felváltsa Habakuk két szent tábláját. Amint a második tábla elkészült, a prófétai történelem értelmében az Áron által jelképezettek egy hamis képmást készítettek elő.

The second Commandment is the most specific warning against idolatry and the worship of images. It is also where God identifies His character as a jealous God. It is also there that He sets forth the principle that He reserves judgment upon the wicked unto the third and fourth generations. The Ten Commandments are a transcript of Christ’s character.

A második parancsolat a legkonkrétabb figyelmeztetés a bálványimádás és a képmások tisztelete ellen. Itt nyilatkoztatja ki Isten önmagát mint féltőn szerető Istent. Ugyancsak itt fejti ki azt az elvet, hogy az istenteleneken való ítéletet a harmadik és negyedik nemzedékig fenntartja. A Tízparancsolat Krisztus jellemének írásba foglalt mása.

> “For the rejection of Christ, with the results that followed, they were responsible. A nation’s sin and a nation’s ruin were due to the religious leaders.

> Krisztus elutasításáért és az abból következő következményekért őket terhelte a felelősség. Egy nemzet bűne és egy nemzet romlása a vallási vezetőknek volt betudható.

> “In our day are not the same influences at work? Of the husbandmen of the Lord’s vineyard are not many following in the steps of the Jewish leaders? Are not religious teachers turning men away from the plain requirements of the word of God? Instead of educating them in obedience to God’s law, are they not educating them in transgression? From many of the pulpits of the churches the people are taught that the law of God is not binding upon them. Human traditions, ordinances, and customs are exalted. Pride and self-satisfaction because of the gifts of God are fostered, while the claims of God are ignored.

> „Nem ugyanazok a befolyások munkálkodnak a mi napjainkban is? Vajon az Úr szőlőskertjének munkásai közül nem sokan a zsidó vezetők nyomdokain járnak? Vajon a vallási tanítók nem fordítják el az embereket Isten Igéjének világos követelményeitől? Ahelyett, hogy Isten törvénye iránti engedelmességre nevelnék őket, vajon nem a törvényszegésre nevelik őket? A gyülekezetek szószékeinek sokaságából azt tanítják a népnek, hogy Isten törvénye nem kötelező számukra. Az emberi hagyományokat, rendelkezéseket és szokásokat felmagasztalják. A gőgöt és az önelégültséget, Isten ajándékai miatt, táplálják, miközben Isten igényeit semmibe veszik.

> “In setting aside the law of God, men know not what they are doing. God’s law is the transcript of His character. It embodies the principles of His kingdom. He who refuses to accept these principles is placing himself outside the channel where God’s blessings flow.” Christ’s Object Lessons, 305.

> „Amikor az emberek félreteszik Isten törvényét, nem tudják, mit cselekszenek. Isten törvénye az Ő jellemének másolata. Megtestesíti országának alapelveit. Aki nem hajlandó elfogadni ezeket az alapelveket, az önmagát azon csatornán kívül helyezi, amelyben Isten áldásai áradnak.” Krisztus példázatai, 305.

The character of Christ is His image, and it includes that He is a jealous God. God’s jealousy was manifested in Christ when He twice cleansed the temple. In the first temple cleansing the disciples who witnessed the work were then led to remember that the Scriptures referenced God’s jealousy.

Krisztus jelleme az Ő képmása, és ahhoz az is hozzátartozik, hogy féltőn szerető Isten. Isten féltő szeretete Krisztusban nyilvánult meg, amikor kétszer megtisztította a templomot. A templom első megtisztításakor a tanítványok, akik tanúi voltak e tettnek, akkor emlékeztek meg arról, hogy az Írások Isten féltő szeretetére utalnak.

> And the Jews’ Passover was at hand, and Jesus went up to Jerusalem, And found in the temple those that sold oxen and sheep and doves, and the changers of money sitting: And when he had made a scourge of small cords, he drove them all out of the temple, and the sheep, and the oxen; and poured out the changers’ money, and overthrew the tables; And said unto them that sold doves, Take these things hence; make not my Father’s house an house of merchandise. And his disciples remembered that it was written, The zeal of thine house hath eaten me up. John 2:13–17.

> Közel volt a zsidók páskája, és Jézus felment Jeruzsálembe. És a templomban talált ökör-, juh- és galambárusokat, valamint pénzváltókat, amint ott ültek. És miután kis kötelekből ostort készített, mindnyájukat kiűzte a templomból, a juhokat és az ökröket is; a pénzváltók pénzét pedig kiszórta, asztalaikat felborította; és a galambárusoknak ezt mondta: Vigyétek el ezeket innen; ne tegyétek az én Atyám házát kalmárság házává. Tanítványai pedig visszaemlékeztek arra, hogy meg van írva: A te házad iránti féltő szeretet emészt engem. János 2:13–17.

In the Scriptures, both the Hebrew and the Greek the word “zealous” is also the word “jealous.” They are the same word. When Christ cleansed the temple, He was manifesting God’s jealousy, which is the attribute of God’s character that is identified in the second commandment, and it is especially manifested against idolatry. When Moses descended the mount with the two tables and understood what Aaron had done and what the people were doing, he broke the two tables. The two tables were the true image of jealously, for they were physical representations that identified God as a jealous God. When Moses broke the two tables, he was manifesting the very jealousy that is identified in the second commandment.

A Szentírásban mind a héberben, mind a görögben a „buzgó” jelentésű szó egyúttal azt is jelenti: „féltékeny”. Ugyanaz a szó. Amikor Krisztus megtisztította a templomot, Isten féltő szeretetét nyilvánította ki, amely Isten jellemének ama tulajdonsága, amely a második parancsolatban azonosíttatik, és különösképpen a bálványimádás ellen nyilvánul meg. Amikor Mózes a két kőtáblával lejött a hegyről, és megértette, mit tett Áron, és mit művelt a nép, összetörte a két táblát. A két tábla a féltő szeretet valódi képe volt, mert olyan fizikai ábrázolások voltak, amelyek Istent mint féltőn szerető Istent azonosították. Amikor Mózes összetörte a két táblát, éppen azt a féltő szeretetet nyilvánította ki, amely a második parancsolatban azonosíttatik.

> And Moses turned, and went down from the mount, and the two tables of the testimony were in his hand: the tables were written on both their sides; on the one side and on the other were they written. And the tables were the work of God, and the writing was the writing of God, graven upon the tables. And when Joshua heard the noise of the people as they shouted, he said unto Moses, There is a noise of war in the camp. And he said, It is not the voice of them that shout for mastery, neither is it the voice of them that cry for being overcome: but the noise of them that sing do I hear. And it came to pass, as soon as he came nigh unto the camp, that he saw the calf, and the dancing: and Moses’ anger waxed hot, and he cast the tables out of his hands, and brake them beneath the mount. Exodus 32:15–19.

> És Mózes megfordult, és lejött a hegyről; és a bizonyság két táblája a kezében volt: a táblák mindkét oldalukon meg voltak írva; az egyik oldalukon is, a másik oldalukon is írva voltak. A táblák pedig Isten művei voltak, és az írás Isten írása volt, a táblákba vésve. Amikor Józsué meghallotta a nép zaját, amint kiáltoztak, ezt mondta Mózesnek: Harci zaj van a táborban. Ő pedig így felelt: Nem a győztesek diadalkiáltásának szava ez, sem nem a legyőzöttek jajkiáltásának szava; hanem éneklők hangját hallom. És lőn, hogy amint közeledett a táborhoz, meglátta a borjút és a táncot; és Mózes haragja felgerjedt, és a táblákat kivetette kezéből, és összetörte azokat a hegy alatt. 2Mózes 32:15–19.

The two tables were the testimony of God’s character. The character of God is the image that is to be formed in men through the righteousness of Christ. The two tables are the true image of jealousy, and Aaron had produced a counterfeit image of jealousy at the very time that the true image of jealousy was being delivered to ancient Israel. Those who have Christ formed within have His image, and the robe of His righteousness, yet Aaron’s celebrants were dancing naked, for they were Laodiceans. Laodiceans are “wretched, and miserable, and poor, and blind, and naked.”

A két kőtábla Isten jellemének bizonysága volt. Isten jelleme az a képmás, amelynek Krisztus igazsága által kell kialakulnia az emberekben. A két kőtábla a féltékenység igaz képmása, és Áron a féltékenység hamis képmását készítette el éppen abban az időben, amikor a féltékenység igaz képmása átadatott az ősi Izráelnek. Azok, akikben Krisztus formáltatik ki, az Ő képmását és igazságának palástját viselik, Áron ünneplői azonban mezítelenül táncoltak, mert laodiceaiak voltak. A laodiceaiak „nyomorultak, nyavalyások, szegények, vakok és mezítelenek.”

> And when Moses saw that the people were naked; (for Aaron had made them naked unto their shame among their enemies). Exodus 32:25.

> És amikor Mózes látta, hogy a nép mezítelen volt; (mert Áron mezítelenné tette őket szégyenükre ellenségeik előtt). 2Mózes 32:25.

In 1856, seven years before the counterfeit chart was produced, both James and Ellen White identified that the movement had transitioned into the Laodicean condition. In 1863, Adventism was as spiritually “naked” as was ancient Israel literally “naked” as they danced around the counterfeit image of jealousy. The counterfeit that Aaron had made was an idol made of gold, but it was an image of a calf, which is a beast. It was an image of the beast, and also an image to the beast. The golden calf was an image of the beast, but it also had been dedicated to the gods that Aaron unrighteously declared had delivered Israel from Egyptian bondage.

1856-ban, hét évvel a hamisított ábra elkészítése előtt, James és Ellen White egyaránt azonosították, hogy a mozgalom átment a laodiceai állapotba. 1863-ban az adventizmus szellemileg éppoly „mezítelen” volt, mint amilyen az ókori Izráel szó szerint „mezítelen” volt, miközben a féltékenység hamis képmása körül táncoltak. Az a hamisítvány, amelyet Áron készített, aranyból készült bálvány volt, de egy borjú képmása, vagyis egy fenevadé. A fenevad képmása volt, és egyúttal a fenevadnak szánt képmás is. Az aranyborjú a fenevad képmása volt, de egyúttal azoknak az isteneknek is fel volt szentelve, akikről Áron jogtalanul azt állította, hogy kiszabadították Izráelt az egyiptomi szolgaságból.

> And he received them at their hand, and fashioned it with a graving tool, after he had made it a molten calf: and they said, These be thy gods, O Israel, which brought thee up out of the land of Egypt. And when Aaron saw it, he built an altar before it; and Aaron made proclamation, and said, Tomorrow is a feast to the Lord. And they rose up early on the morrow, and offered burnt offerings, and brought peace offerings; and the people sat down to eat and to drink, and rose up to play. Exodus 32:4–6.

> És átvette azt a kezükből, vésőszerszámmal formálta meg, miután öntött borjút készített belőle; és ezt mondták: Ezek a te isteneid, ó Izráel, akik felhoztak téged Egyiptom földjéről. Amikor Áron ezt látta, oltárt épített eléje; majd Áron kihirdette, és ezt mondta: Holnap az Úr ünnepe lesz. És másnap korán felkeltek, égőáldozatokat mutattak be, és hálaáldozatokat vittek; a nép pedig leült enni és inni, azután felkelt játszani. 2Mózes 32:4–6.

The golden calf was an image of a beast, but it was dedicated to false gods, and so it was also an image (offering) to the beast. The image was made of gold, which is the symbol of Babylon, and it was a calf, which is the highest form of offering in the sanctuary service. It was dedicated to the gods of Egypt. Mystery Babylon (for all the prophetic testimonies identify the end of the world) consists of a woman riding upon a beast. The beast the woman rides is the United Nations (ten kings), and is a symbol of the dragon, atheism and Egypt. The woman herself is a counterfeit of God’s true church. The golden calf that Aaron dedicated to the gods of Egypt typified the great whore of Revelation seventeen, who is Babylon (gold), riding upon a beast (Egypt) and a counterfeit church (calf).

Az aranyborjú egy fenevad képmása volt, de hamis isteneknek szentelték, ezért egyúttal a fenevad képmása (áldozata) is volt. A képmás aranyból készült, amely Babilon jelképe, és borjú volt, amely a szentélyszolgálatban az áldozat legmagasabb formája. Egyiptom isteneinek szentelték. A titokzatos Babilon (mert minden prófétai bizonyságtétel a világ végére mutat) egy asszonyból áll, aki egy fenevadon ül. A fenevad, amelyen az asszony ül, az Egyesült Nemzetek Szervezete (tíz király), és a sárkány, az ateizmus és Egyiptom jelképe. Maga az asszony Isten igaz egyházának hamisítványa. Az aranyborjú, amelyet Áron Egyiptom isteneinek szentelt, előképe volt a Jelenések könyve tizenhetedik fejezetében szereplő nagy paráznának, aki Babilon (arany), egy fenevadon (Egyiptom) ülve, valamint egy hamis egyházat (borjú) jelképez.

At the same time Aaron built an altar, which, as just defined, represents Christ, the true altar. He then instituted a counterfeit system of worship, for he proclaimed a feast to the Lord on the following day. Aaron’s golden calf was an image “of” and “to” the beast, and it was set up “before” a counterfeit Christ, and a day was set aside to celebrate his false system of worship.

Ugyanakkor Áron oltárt épített, amely — amint az imént meghatároztuk — Krisztust, az igaz oltárt jelképezi. Ezután a hamis istentisztelet rendszerét vezette be, mert kihirdette, hogy másnap ünnepet tartanak az Úrnak. Áron aranyborja a fenevad „képmása” volt, „a” fenevadé és „a” fenevadnak, és egy hamis Krisztus „előtt” állították fel, valamint elkülönítettek egy napot, hogy megünnepeljék hamis istentiszteleti rendszerét.

The United States is the power that sets up an image to the beast and then forces the world to follow its example. The United States has power to force that system of worship upon the world, and it does so in sight of the beast “before” it.

Az Egyesült Államok az a hatalom, amely felállítja a fenevad képmását, majd arra kényszeríti a világot, hogy kövesse annak példáját. Az Egyesült Államoknak hatalma van arra, hogy ezt az imádati rendszert a világra kényszerítse, és ezt a fenevad színe előtt, „előtte” teszi.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed. Revelation 13:11, 12.

> És láttam egy másik fenevadat feljőni a földből; és annak két szarva volt, a Bárányéhoz hasonlók, de úgy szólt, mint a sárkány. És gyakorolja az első fenevad minden hatalmát annak színe előtt, és azt cselekszi, hogy a föld és annak lakosai imádják az első fenevadat, amelynek halálos sebe meggyógyult. Jelenések 13:11, 12.

The man of sin, who is the papacy, is the sea beast of Revelation thirteen. When the United States speaks as a dragon, at the soon-coming Sunday law, it then begins to force the world to set up an image to the beast “before” it. The beast before the United States (the earth beast), is the papacy (the sea beast). The papacy is a counterfeit Christ, and Aaron had set up his golden image, before a counterfeit Christ, for Christ is the true altar. Aaron then instituted a false system of worship as represented by the proclamation of the feast day that was to take place on the next day. The United States also forces a false system of worship, and it is also associated with a counterfeit day of worship.

A bűn embere, aki a pápaság, a Jelenések tizenharmadik fejezetének tengerből feljövő fenevada. Amikor az Egyesült Államok sárkányként szól, a hamarosan bekövetkező vasárnaptörvény idején, akkor kezdi el arra kényszeríteni a világot, hogy a fenevad „előtt” állítson fel annak képmását. Az Egyesült Államok (a földből feljövő fenevad) előtt álló fenevad a pápaság (a tengerből feljövő fenevad). A pápaság hamis Krisztus, és Áron felállította aranyképmását egy hamis Krisztus előtt, mert Krisztus az igazi oltár. Áron ezután a hamis istentiszteleti rendszert is bevezette, amint azt az a kihirdetés jelképezi, hogy az ünnep másnap lesz. Az Egyesült Államok is hamis istentiszteleti rendszert kényszerít ki, és ez is egy hamis istentiszteleti nappal kapcsolatos.

When Moses descended the mount, the controversy was between the true and the false image of jealousy—the image of Christ or the image of Satan. The counterfeit consisted of a counterfeit Christ (the altar), a counterfeit experience (Laodicean), a counterfeit day of worship (“tomorrow is a feast of the Lord”). The rebellion of the golden calf represents the rebellion of the soon-coming Sunday law, but it also represents the rebellion of Laodicean Adventism in 1863.

Amikor Mózes lejött a hegyről, a küzdelem a féltékenység igaz és hamis képe között zajlott — Krisztus képe vagy Sátán képe között. A hamisítvány egy hamis Krisztusból (az oltár), egy hamis tapasztalatból (laodiceai), valamint az istentisztelet egy hamis napjából állt („holnap az Úr ünnepe lesz”). Az aranyborjú lázadása a hamarosan bekövetkező vasárnaptörvény lázadását jelképezi, de egyúttal a laodiceai adventizmus 1863-as lázadását is jelképezi.

In 1863, a counterfeit table was introduced to cover up the jewels of Miller’s dream as represented upon Habakkuk’s two tables. Those two tables had been typified by the two tables Moses received on the mount. In 1863, a legal connection was made with the government of the United States, thus ending the Millerite movement and legally registering the Laodicean movement as the Seventh-day Adventist church. That relationship was represented by Aaron’s image to the beast, which prophetically is defined as the combination of Church and State, thus typifying the Millerites establishing a Church-State relationship in 1863, and also typifying the United States at the soon-coming Sunday law.

1863-ban egy hamis táblát vezettek be, hogy elfedjék Miller álmának ékköveit, amint azok Habakuk két tábláján ábrázolva voltak. E két táblát azok a két kőtábla jelképezte előre, amelyeket Mózes a hegyen kapott. 1863-ban jogi kapcsolat jött létre az Amerikai Egyesült Államok kormányával, ily módon véget vetve a millerita mozgalomnak, és jogilag bejegyezve a laodíceai mozgalmat mint a Hetednapi Adventista egyházat. Ezt a kapcsolatot Áronnak a fenevad képmása szemléltette, amely prófétailag az Egyház és az Állam összekapcsolódásaként van meghatározva, ily módon előképezve azt, hogy a milleriták 1863-ban Egyház–Állam kapcsolatot hoztak létre, és egyúttal előképezve az Amerikai Egyesült Államokat is a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvénynél.

Aaron’s naked dancing fools, representing the counterfeit experience of Laodicea, is just as the Millerite movement had become in 1856. The spiritual experience represented by Aaron’s dancing fools was contrasted with the experience of Moses, who was manifesting the jealousy of God’s character towards idolatry. A “dance” in prophecy is a symbol of deception, and Aaron’s dancing fools, also represented the deception that is brought about by the United States as it forces the world to “dance” to Nebuchadnezzar’s band, while the whore of Tyre sings her songs.

Áron meztelenül táncoló bolondjai, akik Laodicea hamis tapasztalatát jelképezik, éppen olyanná lettek, amilyenné a millerita mozgalom vált 1856-ra. Az Áron táncoló bolondjai által ábrázolt lelki tapasztalat ellentétben állt Mózes tapasztalatával, aki Isten jellemének a bálványimádással szembeni féltő buzgóságát nyilvánította meg. A „tánc” a próféciában a megtévesztés jelképe, és Áron táncoló bolondjai azt a megtévesztést is jelképezték, amelyet az Egyesült Államok idéz elő, amikor arra kényszeríti a világot, hogy Nabukodonozor zenekarára „táncoljon”, miközben Tírusz paráznája énekli dalait.

In 1863, the Laodicean Millerite movement transitioned to the legally registered Laodicean Seventh-day Adventist church. As identified in previous articles, in 1863, Jericho was rebuilt, for Jericho is a symbol of the affluence of Laodicea and serves as a counterfeit of the city of Jerusalem. In 1863, the introduction of a counterfeit prophetic chart represented a repetition of the history of Aaron, the golden calf and the dancing fools. The history of the Red Sea deliverance has been repeatedly employed by Sister White to illustrate the history of early Adventism, and this application aligns perfectly with the history of Moses and Aaron in the controversy over the image of jealousy.

1863-ban a laodiceai millerita mozgalom átalakult a jogilag bejegyzett laodiceai Hetednapi Adventista egyházzá. Amint azt korábbi cikkek azonosították, 1863-ban Jerikó újjáépült, mert Jerikó Laodicea jólétének jelképe, és Jeruzsálem városának hamisítványaként szolgál. 1863-ban egy hamis prófétai ábra bevezetése Áron, az aranyborjú és a táncoló bolondok történetének megismétlődését képviselte. A Vörös-tengeren való szabadulás történetét White testvérnő ismételten felhasználta a korai adventizmus történetének szemléltetésére, és ez az alkalmazás tökéletesen egybehangzik Mózes és Áron történetével a féltékenység képmása körüli küzdelemben.

In 1863, the first generation of Laodicean Adventism began as an image of jealousy was placed in the gate (church), which was before the altar (Christ). That first generation then “entered” into an escalating history of abominations.

1863-ban a laodiceai adventizmus első nemzedéke akkor kezdődött, amikor a féltékenység képe a kapuba (egyház), az oltár (Krisztus) elé helyeztetett. Ez az első nemzedék ezután „belépett” az utálatosságok egyre fokozódó történetébe.

> Then said he unto me, Son of man, lift up thine eyes now the way toward the north. So I lifted up mine eyes the way toward the north, and behold northward at the gate of the altar this image of jealousy in the entry. Ezekiel 8:5.

> És monda nékem: Embernek fia, emeld fel most a te szemeidet észak felé. Felemelém azért szemeimet észak felé, és ímé, az oltár kapujának bejáratánál, észak felől ez a féltékenység bálványa vala. Ezékiel 8:5.

We will continue these considerations in the next article.

E megfontolásokat a következő cikkben folytatjuk.

> “What is our condition in this fearful and solemn time? Alas, what pride is prevailing in the church, what hypocrisy, what deception, what love of dress, frivolity, and amusement, what desire for the supremacy! All these sins have clouded the mind, so that eternal things have not been discerned. Shall we not search the Scriptures, that we may know where we are in this world’s history? Shall we not become intelligent in regard to the work that is being accomplished for us at this time, and the position that we as sinners should occupy while this work of atonement is going forward? If we have any regard for our souls’ salvation, we must make a decided change. We must seek the Lord with true penitence; we must with deep contrition of soul confess our sins, that they may be blotted out.

> „Milyen az állapotunk ebben a félelmetes és ünnepélyes időben? Jaj, milyen gőg uralkodik az egyházban, mennyi képmutatás, mennyi csalárdság, milyen öltözködési vágy, könnyelműség és szórakozáskedvelés, milyen törekvés az elsőbbségre! Mindezek a bűnök elhomályosították az elmét, úgyhogy az örökkévaló dolgokat nem ismerték fel. Vajon ne kutassuk-e az Írásokat, hogy megtudjuk, hol állunk e világ történelmében? Vajon ne váljunk-e értelmessé azzal a munkával kapcsolatban, amely e jelen időben értünk megy végbe, és azzal az állással kapcsolatban, amelyet nekünk mint bűnösöknek el kell foglalnunk, miközben ez az engesztelő munka folyamatban van? Ha bármiféle gondunk van lelkünk üdvösségére, határozott változást kell tennünk. Igaz bűnbánattal kell keresnünk az Urat; lelkünk mélységes töredelmével meg kell vallanunk bűneinket, hogy eltöröltessenek.”

> “We must no longer remain upon the enchanted ground. We are fast approaching the close of our probation. Let every soul inquire, How do I stand before God? We know not how soon our names may be taken into the lips of Christ, and our cases be finally decided. What, oh, what will these decisions be! Shall we be counted with the righteous, or shall we be numbered with the wicked?

> „Nem maradhatunk tovább az elvarázsolt földön. Gyorsan közeledünk kegyelmi időnk lezárulásához. Kérdezze meg minden lélek: Hogyan állok Isten előtt? Nem tudjuk, milyen hamar kerülhetnek neveink Krisztus ajkára, és ügyeink végérvényesen eldőlhetnek. Ó, mik lesznek ezek a döntések? Az igazak közé számíttatunk-e, vagy a gonoszok közé soroltatunk?”

> “Let the church arise, and repent of her backslidings before God. Let the watchmen awake, and give the trumpet a certain sound. It is a definite warning that we have to proclaim. God commands His servants, ‘Cry aloud, spare not, lift up thy voice like a trumpet, and shew my people their transgression, and the house of Jacob their sins’ (Isaiah 58:1). The attention of the people must be gained; unless this can be done, all effort is useless; though an angel from heaven should come down and speak to them, his words would do no more good than if he were speaking into the cold ear of death.

> „Keljen fel az egyház, és bánja meg Isten előtt elhajlásait. Ébredjenek fel az őrök, és adjanak a trombitának határozott hangot. Ez határozott figyelmeztetés, amelyet hirdetnünk kell. Isten megparancsolja szolgáinak: „Kiálts teljes torokból, ne kíméld; emeld fel szavadat, mint a trombita, és hirdesd népemnek vétkeiket, Jákób házának pedig bűneit” (Ézsaiás 58:1). Meg kell nyerni a nép figyelmét; ha ez nem történik meg, minden erőfeszítés hiábavaló; még ha egy angyal szállna is alá a mennyből, és szólna hozzájuk, szavai nem használnának többet, mintha a halál hideg fülébe beszélne.”

> “The church must arouse to action. The Spirit of God can never come in until she prepares the way. There should be earnest searching of heart. There should be united, persevering prayer, and through faith a claiming of the promises of God. There should be, not a clothing of the body with sackcloth, as in ancient times, but a deep humiliation of soul. We have not the first reason for self-congratulation and self-exaltation. We should humble ourselves under the mighty hand of God. He will appear to comfort and bless the true seekers.” Selected Messages, book 1, 125, 126.

> „Az egyháznak cselekvésre kell serkennie. Isten Lelke addig soha nem jöhet el, amíg ő el nem készíti az utat. Komoly szívvizsgálatnak kell lennie. Együttes, állhatatos imádságnak kell lennie, és hit által igényt kell tartani Isten ígéreteire. Nem a test zsákruhába öltöztetésének kell lennie, mint az ókorban, hanem a lélek mélységes megalázkodásának. A legelső okunk sincs az önelégültségre és az önfelmagasztalásra. Meg kell aláznunk magunkat Isten hatalmas keze alatt. Ő meg fog jelenni, hogy megvigasztalja és megáldja az igaz keresőket.” Selected Messages, 1. könyv, 125–126.

Back to Articles