Article

# The Book of Daniel - Number Ninety-One

Dániel könyve – kilencvenegyedik rész

Unveiling the Prophetic River: A Journey Through the Connections Between the Movements of Daniel’s Visions

A prófétai folyó feltárása: utazás Dániel látomásainak mozgalmai közötti összefüggéseken át

Author

Jeff Pippenger

Published

February 24, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The knowledge that was unsealed in the movement of the first angel is represented by the Ulai River vision in the book of Daniel. That vision represents chapters seven, eight and nine of Daniel, and the knowledge that was unsealed in the movement of the third angel is represented by the Hiddekel River vision, which represents chapters ten, eleven and twelve. The connections between the two movements are abundant. The two movements are linked together by the one hundred and twenty-six years from the rebellion of 1863, unto the time of the end in 1989.

Az a tudás, amely az első angyal mozgalmában pecsét nélkülivé vált, Dániel könyvében az Ulai-folyó látomása által van ábrázolva. Az a látomás Dániel hetedik, nyolcadik és kilencedik fejezetét jelképezi, és az a tudás, amely a harmadik angyal mozgalmában vált pecsét nélkülivé, a Hiddekel-folyó látomása által van ábrázolva, amely a tizedik, tizenegyedik és tizenkettedik fejezetet jelképezi. A két mozgalom közötti kapcsolódások bőségesek. A két mozgalmat összekapcsolja az 1863-as lázadástól az 1989-ben bekövetkezett vég idejéig terjedő százhuszonhat év.

Both times of the end, in each movement, are marked by the “seven times,” of Leviticus twenty-six. Paganism and then papalism had trampled down the sanctuary and host until the time of the end in 1798. From the rebellion of 1863 until 1989, a spiritual trampling down had occurred as represented by the four abominations of Ezekiel chapter eight.

Mindkét végidő, mindegyik mozgalomban, a 3Mózes huszonhatban szereplő „hét idő” által van megjelölve. A pogányság, majd a pápaság taposta el a szentélyt és a sereget egészen a vég idejéig, 1798-ig. Az 1863-as lázadástól 1989-ig lelki értelemben vett eltiprás ment végbe, amint azt Ezékiel nyolcadik fejezetének négy utálatossága ábrázolja.

The forty-six years from the end of the first indignation until the end of the last indignation in 1844, in which Christ had erected a spiritual temple that He suddenly came into on October 22, 1844, parallels the time of the end in 1989, until the soon-coming Sunday law, when Christ is once again erecting a spiritual temple, that He will suddenly come unto at the hour of Revelation eleven’s great earthquake.

Az első felháborodás végétől az utolsó felháborodás 1844-ben bekövetkezett végéig terjedő negyvenhat év, amely idő alatt Krisztus egy lelki templomot épített fel, amelybe 1844. október 22-én hirtelen belépett, párhuzamban áll a vég idejével 1989-ben, egészen a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvényig, amikor Krisztus ismét egy lelki templomot épít, amelybe hirtelen fog belépni a Jelenések könyve tizenegyedik fejezetének nagy földrengése órájában.

When the third angel arrived in 1844, the Messenger of the Covenant suddenly appeared to purify the sons of Levi, but by 1863, those unfaithful Levites rejected the message of Moses delivered by Elijah and turned to wander in the wilderness. In that testing process the “builders” would ultimately reject the “cornerstone” of the “seven times”, and then transition from the movement of Philadelphia unto the church of Laodicea. In the last days, when the Messenger of the Covenant suddenly comes to His temple, at the soon-coming Sunday law, He will use the faithful Levites to call His other flock. The faithful of the last days will have transitioned from the “church” of Laodicea unto the “movement” of Philadelphia.

Amikor a harmadik angyal 1844-ben megérkezett, a Szövetség Követe hirtelen megjelent, hogy megtisztítsa Lévi fiait; ám 1863-ra azok a hűtlen léviták elvetették az Illés által közvetített mózesi üzenetet, és a pusztában való vándorlásra tértek. E próbatételi folyamatban az „építők” végül elvetik a „hét idő” „szegletkövét”, majd a filadelfiai mozgalomból a laodíceai gyülekezetbe mennek át. Az utolsó napokban, amikor a Szövetség Követe hirtelen eljön az Ő templomába, a közeli vasárnapi törvény idején, a hűséges lévitákat fogja felhasználni, hogy elhívja az Ő más juhait. Az utolsó napok hűségesei a laodíceai „gyülekezetből” a filadelfiai „mozgalomba” mentek át.

The movement of the first angel published its formalized message two hundred and twenty years after the King James Bible was published, and the movement of the third angel published its formalized message two hundred and twenty years after the Declaration of Independence was published. The formalized message of both movements was empowered with the fulfillment of a prophecy of Islam, which was marked by the descent of an angel. The arrival of the angel identified the beginning of the “debate” of Habakkuk chapter two, and led to the publication of Habakkuk’s tables.

Az első angyal mozgalma a King James Biblia megjelenése után kétszázhúsz évvel tette közzé hivatalosan megfogalmazott üzenetét, és a harmadik angyal mozgalma a Függetlenségi Nyilatkozat kihirdetése után kétszázhúsz évvel tette közzé hivatalosan megfogalmazott üzenetét. Mindkét mozgalom hivatalosan megfogalmazott üzenete az iszlámra vonatkozó prófécia beteljesedése által nyert erőt, amelyet egy angyal alászállása jelölt. Az angyal eljövetele azonosította a Habakuk könyve második fejezetében szereplő „vita” kezdetét, és Habakuk tábláinak közzétételéhez vezetett.

The empowered message represented by Habakkuk’s tables led to a disappointment, that ushered in a tarrying time, that led to the message of the Midnight Cry, that concluded with the fulfillment of the message of the Midnight Cry. The parallels which exist between the two movements are conclusive evidence for those who choose to see, that all the elements of Millerite history are connected to and are repeated in the history of the one hundred and forty-four thousand. The time period of the latter rain is typified in the Millerite movement, and it is fulfilled in the movement of Future for America. Repeatedly inspiration informs those willing to hear that only those who recognize the latter rain will receive it.

A Habakuk táblái által jelképezett, erővel felruházott üzenet csalódáshoz vezetett, amely késedelem idejét hozta magával; ez pedig az Éjféli Kiáltás üzenetéhez vezetett, amely az Éjféli Kiáltás üzenetének beteljesedésével zárult. A két mozgalom között fennálló párhuzamok döntő bizonyítékul szolgálnak mindazok számára, akik készek meglátni, hogy a millerita történelem minden eleme összefügg a száznegyvennégyezer történelmével, és abban megismétlődik. A késői eső időszakát a millerita mozgalom előképezi, és az a Future for America mozgalmában teljesedik be. Az ihletés ismételten tudatja azokkal, akik készek meghallani, hogy csak azok fogják megkapni a késői esőt, akik felismerik azt.

The period, movement, and message of the latter rain are all represented in the history of the Millerites, and the word “recognize” represents seeing something that you have seen before. The only way to see the period, movement and message of the latter rain is to recognize that it has been illustrated in Millerite history. It has also been illustrated in the other sacred reform movements. The Millerite movement was a beginning movement that represents an ending movement and therefore has many more direct references than the earlier reform movements. It also has the signature of Alpha and Omega who always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing.

A késői eső időszaka, mozgalma és üzenete egyaránt a milleriták történetében van ábrázolva, és a „felismerni” szó azt jelenti, hogy meglátunk valamit, amit már korábban láttunk. A késői eső időszakát, mozgalmát és üzenetét egyedül úgy lehet meglátni, ha felismerjük, hogy az a millerita történelemben lett szemléltetve. Ugyanez a többi szent reformmozgalomban is szemléltetve lett. A millerita mozgalom egy kezdeti mozgalom volt, amely egy befejező mozgalmat jelképez, ezért sokkal több közvetlen utalást hordoz, mint a korábbi reformmozgalmak. Magán viseli továbbá az Alfa és az Omega kézjegyét, aki a dolog végét mindig a dolog kezdetével szemlélteti.

In the Millerite movement the foundations were established, and the central pillar was Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen. I am aware that Sister White identifies verse fourteen as the central pillar and foundation, but the reality is that verse fourteen is an answer to the question of verse thirteen. An answer is empty without understanding the question that elicits the answer. Verse thirteen identifies the vision of the trampling down, that is accomplished by two desolating powers, and verse fourteen is the vision of Christ restoring the temple and host which were trampled down. Two visions are directly connected by context, by grammar and by Palmoni, the Wonderful Numberer.

A millerita mozgalomban lefektették az alapokat, és a központi oszlop Dániel könyve nyolcadik fejezetének tizenharmadik és tizennegyedik verse volt. Tudatában vagyok annak, hogy White testvérnő a tizennegyedik verset nevezi központi oszlopnak és alapnak, de a valóság az, hogy a tizennegyedik vers a tizenharmadik vers kérdésére adott válasz. A válasz üres a kérdés megértése nélkül, amely azt kiváltja. A tizenharmadik vers az eltaposás látomását azonosítja, amelyet két pusztító hatalom visz véghez, a tizennegyedik vers pedig Krisztus látomása, amint helyreállítja a templomot és a sereget, amelyeket eltapostak. Két látomás kapcsolódik közvetlenül egymáshoz a szövegkörnyezet, a nyelvtan és Palmoni, a Csodálatos Számláló által.

William Miller was used to identify the foundational truths, which would be Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen. The first jewel he discovered was the “seven times” that represents the trampling down of verse thirteen, and the framework which he built all of his prophetic structure upon was the “two desolating powers” motif represented in verse thirteen. Miller correctly identified that “the daily” abomination of verse thirteen was paganism, and the transgression of desolating power was papalism. In this sense the very “foundation” of the framework of Miller, and the “foundation” of the foundation and central pillar, was the understanding that “the daily” in chapter eight represented paganism. The foundation of the increase of knowledge from Millerite history was that “the daily,” of Daniel chapter eight was paganism, and inspiration was careful to identify that “those who gave the judgment hour cry had the correct view of the daily.”

William Miller arra használtatott, hogy azonosítsa az alapvető igazságokat, nevezetesen Dániel könyve nyolcadik fejezetének tizenharmadik és tizennegyedik verseit. Az első ékkő, amelyet felfedezett, a „hét idő” volt, amely a tizenharmadik versben szereplő eltiprást jelképezi, és az a keret, amelyre egész prófétai szerkezetét felépítette, a tizenharmadik versben megjelenő „két pusztító hatalom” motívuma volt. Miller helyesen azonosította, hogy a tizenharmadik vers „szüntelen” utálatossága a pogányság volt, a pusztító hatalom bűnös áthágása pedig a pápaság. Ebben az értelemben Miller keretének legfőbb „alapja”, valamint az alap és a központi oszlop „alapja” az a megértés volt, hogy a nyolcadik fejezet „szüntelen”-je a pogányságot jelképezte. A Millerita történelemből származó ismeretnövekedés alapja az volt, hogy Dániel könyve nyolcadik fejezetének „szüntelen”-je a pogányság volt, és az ihlet gondosan rámutatott arra, hogy „azoknak, akik az ítélet órájának kiáltását hirdették, helyes felfogásuk volt a szüntelenről.”

The foundation of the light represented as the “increase of knowledge” at the time of the end in 1989, is also “the daily.” It is simply another divine parallel. In order to recognize the increase of knowledge that is represented in the last six verses of Daniel eleven there is required an application of the writings of Ellen White. In her writings she identifies that the history of verse thirty-one of Daniel eleven will be repeated in the final verses of Daniel eleven. Without that inspired clue understanding the parallel history of verse thirty-one with verses forty and forty-one would be a much more difficult task.

Az 1989-ben, a vég idején a „tudás növekedéseként” ábrázolt világosság alapja egyúttal „a mindennapi” is. Ez egyszerűen egy újabb isteni párhuzam. Annak felismeréséhez, hogy mit jelent a tudás növekedése, amelyet Dániel könyve tizenegyedik fejezetének utolsó hat verse ábrázol, Ellen White írásainak alkalmazására van szükség. Írásaiban azonosítja, hogy Dániel könyve tizenegyedik fejezete harmincegyedik versének története meg fog ismétlődni Dániel könyve tizenegyedik fejezetének záró verseiben. E sugalmazott útmutatás nélkül a harmincegyedik vers párhuzamos történetének megértése a negyvenedik és negyvenegyedik versekkel sokkal nehezebb feladat volna.

The “daily” in the book of Daniel represents paganism and is the foundation of the foundation for the Millerites, and it is the foundation of the message for the movement of the one hundred and forty-four thousand. It is also the truth which was purposely made into error by a “lie” that was introduced into the third generation of Laodicean Adventism, that was typified by the third abomination of “women weeping for Tammuz” in Ezekiel chapter eight, and the compromise represented by the third church of Pergamos.

A Dániel könyvében szereplő „mindennapi” a pogányságot jelképezi, és a milleriták számára az alapok alapját képezi, valamint a száznegyvennégyezer mozgalma üzenetének is alapja. Ez egyúttal az az igazság is, amelyet szándékosan tévedéssé tettek egy „hazugság” által, amely a laodiceai adventizmus harmadik nemzedékébe lett bevezetve; ezt előképezte Ezékiel nyolcadik fejezetében a „Tammuzt sirató asszonyok” harmadik utálatossága, valamint a harmadik gyülekezet, Pergamon által jelképezett megalkuvás.

The divine direction that guides the role of “the daily” as an issue in the time of the latter rain is absolutely astounding, and beyond the possibility of human construction. The fourth generation of Laodicean Adventism is portrayed as bowing down to the sun, thus representing an acceptance of the mark of the beast. Sister White identifies that to receive that mark is to come to the same mind as the beast, and that those who become confused upon the meaning of antichrist, will ultimately end up on the side of the man of sin. All this is represented by the ancient men in Jerusalem in Ezekiel chapter eight.

Az az isteni irányítás, amely „a mindennapi” szerepét a késői eső idején kérdésként vezérli, teljességgel megdöbbentő, és meghaladja az emberi alkotás lehetőségét. A laodiceai adventizmus negyedik nemzedéke úgy van ábrázolva, mint amely leborul a nap előtt, s ezáltal a fenevad bélyegének elfogadását jelképezi. White testvérnő azonosítja, hogy e bélyeg felvétele annyit tesz, mint a fenevaddal azonos gondolkodásra jutni, és hogy azok, akik összezavarodnak az antikrisztus jelentését illetően, végül a bűn emberének oldalán fognak kikötni. Mindezt a jeruzsálemi vének jelképezik Ezékiel könyvének nyolcadik fejezetében.

In the third and fourth generation God judges those who hate Him, and that judgment is executed while the other class is receiving the seal of God’s approval. The very passage in the Scriptures that provided William Miller the light he needed to recognize that it was pagan Rome that was represented as “the daily” in the book of Daniel, is the most direct identification of the man of sin, who the ancient men bow to in chapter eight of Ezekiel. The chapter identifies the pope of the second desolating power, while also identifying the paganism of the first desolating power. And the truth that is the subject of the passage is the role of pagan Rome, who in 2 Thessalonians is the power that restrains the papacy from ascending the throne until 538.

A harmadik és negyedik nemzedékben Isten ítéletet tart azokon, akik gyűlölik Őt, és ez az ítélet akkor hajtatik végre, amikor a másik csoport Isten jóváhagyásának pecsétjét nyeri el. Éppen az a szentírási szakasz, amely William Miller számára megadta azt a világosságot, amelyre szüksége volt annak felismeréséhez, hogy Dániel könyvében a „mindennapi”-ként a pogány Róma van ábrázolva, a bűn emberének legközvetlenebb azonosítása, aki előtt az öreg emberek meghajolnak Ezékiel 8. fejezetében. A fejezet azonosítja a második pusztító hatalom pápáját, miközben az első pusztító hatalom pogányságát is azonosítja. És az igazság, amely e szakasz tárgya, a pogány Róma szerepe, amely a 2 Thessalonikában az a hatalom, amely visszatartja a pápaságot attól, hogy 538-ig elfoglalja a trónt.

The “daily” which was Miller’s bedrock truth, that allowed him to produce a framework of prophecy based upon two desolating powers that trample down the sanctuary and host, is the truth identified by Paul as the truth which is rejected, and which brings strong delusion upon those who do not love that very truth in the last days. In agreement with the parallel histories, that very same truth, that is the bedrock truth, allowed Future for America to produce a framework of prophecy about the final three-fold union in the last days.

A „mindennapi”, amely Miller sziklaszilárd alapigazsága volt, és amely lehetővé tette számára, hogy a prófécia olyan keretét alkossa meg, amely két pusztító hatalmon alapul, melyek eltapossák a szenthelyet és a sereget, az az igazság, amelyet Pál úgy azonosít, mint azt az igazságot, amelyet elutasítanak, és amely erős tévelygést hoz azokra, akik az utolsó napokban nem szeretik éppen azt az igazságot. A párhuzamos történelmekkel összhangban ugyanez az igazság, amely a sziklaszilárd alapigazság, tette lehetővé a Future for America számára, hogy a prófécia olyan keretét alkossa meg az utolsó napok végső hármas szövetségéről.

Not only that, but that foundational truth, which is the foundational truth for both parallel histories, is made into the “lie” that becomes the bedrock error and Paul’s strong delusion, for the framework of the false latter rain “peace and safety” message proclaimed by the men that will never again lift up their voices and show God’s people their transgressions. “The daily” represents the foundation of both the movement of the first and the third angel, and when the rebels of Laodicea turned its meaning upside down, by identifying the satanic symbol as a symbol of Christ, the false symbol became the foundation of the counterfeit message of the false latter rain.

Sőt, az az alapvető igazság, amely mindkét párhuzamos történelem alapigazsága, „hazugsággá” lett téve, amely az alapkővé vált tévedéssé és Pál erős tévelygésévé válik, azon hamis késői eső „béke és biztonság” üzenetének keretrendszere számára, amelyet azok a férfiak hirdetnek, akik soha többé nem emelik fel szavukat, hogy megmutassák Isten népének vétkeit. „A mindennapi” az első és a harmadik angyal mozgalmának egyaránt az alapját jelképezi, és amikor Laodicea lázadói annak jelentését teljesen a visszájára fordították azáltal, hogy a sátáni jelképet Krisztus jelképének azonosították, a hamis jelkép lett a hamis késői eső hamisított üzenetének alapjává.

> Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned. Wherefore the Lord said, Forasmuch as this people draw near me with their mouth, and with their lips do honour me, but have removed their heart far from me, and their fear toward me is taught by the precept of men: Therefore, behold, I will proceed to do a marvellous work among this people, even a marvellous work and a wonder: for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, Who seeth us? and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:9–16.

> Álljatok meg, és csodálkozzatok; kiáltsatok, és jajgassatok: részegek ugyan, de nem bortól; tántorognak, de nem részegítő italtól. Mert az Úr mély álom lelkét öntötte ki rátok, és bezárta szemeiteket: a prófétákat és fejedelmeiteket, a látókat befedezte. És minden látomás olyanná lett számotokra, mint egy lepecsételt könyv szavai, amelyet odanyújtanak egy tudós embernek, mondván: Kérlek, olvasd ezt; ő pedig azt mondja: Nem tudom, mert le van pecsételve. Azután a könyvet annak adják, aki nem tud olvasni, mondván: Kérlek, olvasd ezt; ő pedig azt mondja: Nem tudok olvasni. Ezért így szólt az Úr: Mivel ez a nép szájával közelít hozzám, és ajkával tisztel engem, de szívét távol tartja tőlem, és irántam való félelme emberi parancsolatból tanult dolog: azért íme, én ismét csodálatos dolgot cselekszem e néppel, csodálatosat és csodát; mert bölcseinek bölcsessége elvész, és értelmeseinek értelme elrejtetik. Jaj azoknak, akik tanácsukat mélyen elrejtik az Úrtól, és cselekedeteik sötétségben vannak, és ezt mondják: Ki lát minket, és ki ismer minket? Mily fonák a ti dolgaitok felforgatása! Avagy a fazekas agyagjának tekinthető-e a mű, hogy alkotójáról ezt mondja: Nem ő készített engem? Vagy mondhatja-e az alkotmány alkotójáról: Nem volt értelme? Ézsaiás 29:9–16.

All the prophets spoke of the last days, and openly lying in order to turn the meaning of “the daily,” upside down closely imitates the definition of the unpardonable sin. To assign a person as forever lost is beyond the ability, or moral authority, of men toward other men, but that is not what is here being identified.

Valamennyi próféta az utolsó napokról szólt, és a „mindennapi” jelentésének felforgatása érdekében folytatott nyílt hazugság igen közel áll a megbocsáthatatlan bűn meghatározásának utánzásához. Egy embert örökre elveszettnek nyilvánítani meghaladja az emberek képességét, illetve erkölcsi felhatalmazását embertársaik felett, itt azonban nem ez kerül azonosításra.

Those in Isaiah who turn things upside down, which is simply another expression for what Isaiah identifies elsewhere as calling darkness light or light darkness, are identified as the ancient men that rule Jerusalem as their final judgment is being represented.

Azok, akik Ézsaiásnál mindent felforgatnak – ami egyszerűen csak egy másik kifejezése annak, amit Ézsaiás másutt úgy nevez, hogy a sötétséget világosságnak, vagy a világosságot sötétségnek mondják –, úgy vannak azonosítva, mint a régi férfiak, akik Jeruzsálemet uralják, miközben végső ítéletük ábrázolásra kerül.

> Woe unto them that call evil good, and good evil; that put darkness for light, and light for darkness; that put bitter for sweet, and sweet for bitter! Woe unto them that are wise in their own eyes, and prudent in their own sight! Woe unto them that are mighty to drink wine, and men of strength to mingle strong drink: Which justify the wicked for reward, and take away the righteousness of the righteous from him! Therefore as the fire devoureth the stubble, and the flame consumeth the chaff, so their root shall be as rottenness, and their blossom shall go up as dust: because they have cast away the law of the Lord of hosts, and despised the word of the Holy One of Israel. Therefore is the anger of the Lord kindled against his people, and he hath stretched forth his hand against them, and hath smitten them: and the hills did tremble, and their carcases were torn in the midst of the streets. For all this his anger is not turned away, but his hand is stretched out still. And he will lift up an ensign to the nations from far, and will hiss unto them from the end of the earth: and, behold, they shall come with speed swiftly. Isaiah 5:20–26.

> Jaj azoknak, akik a rosszat jónak mondják, és a jót rossznak; akik a sötétséget világossággá teszik, és a világosságot sötétséggé; akik a keserűt édessé teszik, és az édest keserűvé! Jaj azoknak, akik bölcsek a maguk szemében, és maguk előtt eszesek! Jaj azoknak, akik hősök a borivásban, és erős férfiak részegítő ital keverésében; akik ajándékért igaznak mondják a bűnöst, és az igaztól elveszik igazságát! Ezért, amint a tűz megemészti a tarlót, és a láng megemészti a pozdorját, úgy lesz gyökerük, mint a rothadás, és viráguk felmegy, mint a por: mert megvetették a Seregek Urának törvényét, és megutálták Izráel Szentjének beszédét. Ezért gerjedt fel az Úr haragja az ő népe ellen, és kinyújtotta kezét ellenük, és megverte őket; és megremegtek a hegyek, és holttesteik szemétté lettek az utcák közepén. Mindezzel haragja el nem múlt, és keze még ki van nyújtva. És zászlót emel a távoli népeknek, és odasüvölt nekik a föld széléről; és íme, hamar és sebesen eljönnek. Ézsaiás 5:20–26.

God’s ensign (the one hundred and forty-four thousand) is lifted up as the ensign at the soon coming Sunday law, which is when “the anger of the Lord is kindled against his people”, and He stretches “forth his hand against them”, and “smites them”, and “their carcases will be torn in the midst of the streets.” The midst of the streets are the streets of Jerusalem when the destroying angels of Ezekiel chapter nine, are commanded to go forth “and smite: let not your eye spare, neither have ye pity: Slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at my sanctuary. Then they began at the ancient men which were before the house.” Ezekiel’s “ancient men”, who Sister White states are those who were to be the guardians of the people, are Isaiah’s “drunkards of Ephraim” who “turn things upside down” in chapters twenty-eight and twenty-nine.

Isten zászlója (a száznegyvennégyezer) felemeltetik mint zászló a hamarosan bekövetkező vasárnaptörvény idején, amikor „az Úr haragja fellobban népe ellen”, és Ő „kinyújtja kezét ellenük”, és „lesújt rájuk”, és „holttesteik szétszaggattatnak az utcák közepén.” Az utcák közepe Jeruzsálem utcái, amikor Ezékiel kilencedik fejezetének pusztító angyalai parancsot kapnak, hogy menjenek ki, „és vágjatok: szemetek ne kedvezzen, és ne könyörüljetek: öljetek meg vént és ifjút, szüzet, kisgyermeket és asszonyokat mind; de senkihez ne közelítsetek, akin a jegy van; és az én szenthelyemen kezdjétek. És kezdék a vén embereken, akik a ház előtt valának.” Ezékiel „vén emberei”, akikről White testvér kijelenti, hogy nekik kellett volna a nép őreinek lenniük, Ézsaiás „Efraim részegei”, akik a huszonnyolcadik és huszonkilencedik fejezetben „felforgatják a dolgok rendjét.”

In chapter five they are those who are “mighty to drink wine, and men of strength to mingle strong drink: Which justify the wicked for reward.” With the publication of the book Questions on Doctrine, the ancient men drank from the cup of apostate Protestantism, and presented the false gospel of justification that claims men cannot be sanctified, that Christ is our Substitute, but not our Example. In doing so, the book justified the wicked, for the reward of being accepted among the fallen churches of apostate Protestantism. The passage is identifying their ultimate judgment, and the reason for that judgment is that they “despised the word of the Holy One of Israel.” They did this by rejecting the understanding of “the daily,” presented by those who gave the judgment hour cry, and by drinking from the cup of apostate Protestantism.

Az ötödik fejezetben ők azok, akik „hősök a borivásban, és erős férfiak részegítő ital vegyítésére; akik ajándékért igaznak nyilvánítják a gonoszt.” A Questions on Doctrine című könyv megjelenésével a vének ittak a hitehagyott protestantizmus poharából, és az igazulás hamis evangéliumát terjesztették elő, amely azt állítja, hogy az emberek nem szentelődhetnek meg, hogy Krisztus a mi Helyettesünk, de nem a mi Példaképünk. Ezzel a könyv igaznak nyilvánította a gonoszt, annak a jutalmáért, hogy elfogadják a hitehagyott protestantizmus bukott egyházai között. Az igerész az ő végső ítéletüket azonosítja, és ennek az ítéletnek az az oka, hogy „megvetették Izráel Szentjének törvényét.” Ezt azáltal tették, hogy elvetették „a mindennapi” értelmezését, amelyet azok tártak eléjük, akik az ítélet órájának kiáltását hirdették, és azáltal, hogy ittak a hitehagyott protestantizmus poharából.

In the passage they turn what is sweet to bitter, and what is bitter to sweet. The message that is in the angel’s hand when He descends is sweet, but the conclusion of the message is bitter. They argue the true latter rain message that begins when the angel descends is bitter, and at the conclusion they identify a sweet false peace and safety message, for they can’t help themselves from turning things upside down.

A szakaszban az édest keserűvé, a keserűt pedig édessé változtatják. Az az üzenet, amely a kezében van az angyalnak, amikor alászáll, édes, de az üzenet végkifejlete keserű. Azt állítják, hogy az igazi késői eső üzenete, amely akkor kezdődik, amikor az angyal alászáll, keserű, a végén pedig egy édes, hamis „béke és biztonság” üzenetet azonosítanak, mert nem tudják megállni, hogy mindent a feje tetejére ne állítsanak.

The passage where this sin is represented is at the close of their corporate probationary time. Therefore, it is appropriate to see that their actions of identifying the satanic work of paganism as the work of Christ is a prophetic parallel to the unpardonable sin, which is identifying the work of the Holy Spirit as the work of Satan. Placing the “lie” into the third generation of Adventism provided the foundational logic of their false latter rain message, and ultimately brings a strong delusion upon them. The very passage where Miller came to understand the correct meaning of “the daily” is where they are portrayed as being overthrown.

Az a szakasz, amelyben ez a bűn ábrázolva van, közös próbaidejük végén található. Ezért helyénvaló felismerni, hogy az a cselekedetük, amelyben a pogányság sátáni munkáját Krisztus munkájaként azonosítják, prófétai párhuzama a megbocsáthatatlan bűnnek, amely a Szentlélek munkájának Sátán munkájaként való azonosítása. A „hazugság” beillesztése az adventizmus harmadik nemzedékébe szolgált hamis késői eső üzenetük alapvető logikájául, és végső soron erős tévelygést hoz rájuk. Éppen az a szakasz, amelyben Miller eljutott „a mindennapi” helyes jelentésének megértésére, az, ahol ők úgy vannak bemutatva, mint akiket legyőznek.

> Let no man deceive you by any means: for that day shall not come, except there come a falling away first, and that man of sin be revealed, the son of perdition; Who opposeth and exalteth himself above all that is called God, or that is worshipped; so that he as God sitteth in the temple of God, shewing himself that he is God. Remember ye not, that, when I was yet with you, I told you these things? And now ye know what withholdeth that he might be revealed in his time. For the mystery of iniquity doth already work: only he who now letteth will let, until he be taken out of the way. And then shall that Wicked be revealed, whom the Lord shall consume with the spirit of his mouth, and shall destroy with the brightness of his coming: Even him, whose coming is after the working of Satan with all power and signs and lying wonders, And with all deceivableness of unrighteousness in them that perish; because they received not the love of the truth, that they might be saved. And for this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: That they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness. 2 Thessalonians 2:3–12.

> Senki semmiféle módon meg ne tévesszen titeket: mert az a nap nem jön el addig, míg előbb be nem következik a szakadás, és meg nem jelenik a bűn embere, a veszedelem fia; aki ellene szegül, és fölébe emeli magát mindannak, amit Istennek neveznek vagy imádnak, annyira, hogy mint Isten beül az Isten templomába, önmagát mutogatván, hogy ő Isten. Nem emlékeztek-e, hogy ezeket megmondtam nektek, amikor még nálatok voltam? És most tudjátok, mi tartja vissza, hogy csak a maga idejében jelenjék meg. Mert a törvénytelenség titkos bűne már munkálkodik; csakhogy annak, aki most még visszatartja, félre kell tétetnie az útból. És akkor megjelenik a törvénytaposó, akit megemészt az Úr az ő szájának leheletével, és megsemmisít az ő eljövetelének fenségével; annak eljövetele a Sátán munkája szerint van, a hazugság minden hatalmával, jeleivel és csodáival, és a gonoszság minden csalárdságával azok között, akik elvesznek; mivelhogy nem fogadták be az igazság szeretetét az ő üdvösségükre. És azért bocsát rájuk Isten erős tévelygést, hogy higgyenek a hazugságnak; hogy kárhozatra jussanak mindazok, akik nem hittek az igazságnak, hanem gyönyörködtek a hamisságban. 2 Thessalonicabeliek 2:3–12.

The prophets speak more of the last days than any other preceding sacred history, and this is true of this passage. The bedrock of Miller’s increase of knowledge, is also the bedrock of the increase of knowledge that arrived in 1989, for the correct understanding of the prophetic history associated with “the daily,” describes the history of verses forty and forty-one of Daniel eleven. What this means is that if a student of prophecy does not understand the role of paganism and its prophetic relationship to papal Rome, then the student will be unable to recognize that the work of first restraining the rise of the papacy, and then the work of placing the papacy on the throne of the earth was accomplished by paganism, and that work typifies the role of the earth beast of Revelation thirteen who at first restrains the papacy, but then changes and puts it on the throne of the earth. The role of the earth beast of Revelation thirteen is represented as the future for America.

A próféták többet szólnak az utolsó napokról, mint bármely más megelőző szent történelemről, és ez e szakaszra is igaz. Miller ismeretgyarapodásának alapköve egyúttal annak az ismeretnövekedésnek is az alapköve, amely 1989-ben érkezett el, mert „a mindennapi” kifejezéshez kapcsolódó prófétai történelem helyes megértése Dániel 11 negyvenedik és negyvenegyedik versének történetét írja le. Ennek jelentése az, hogy ha a prófécia tanulmányozója nem érti a pogányság szerepét és annak prófétai kapcsolatát a pápai Rómával, akkor nem lesz képes felismerni, hogy először a pápaság felemelkedésének visszatartását szolgáló munka, majd a pápaság föld trónjára emelésének munkája a pogányság által ment végbe, és hogy ez a munka előképezi a Jelenések tizenharmadik fejezetében szereplő földi fenevad szerepét, amely eleinte visszatartja a pápaságot, de azután megváltozik, és a föld trónjára ülteti azt. A Jelenések tizenharmadik fejezetének földi fenevada mint Amerika jövője van bemutatva.

We will continue our consideration of the unsealing of the light of the Hiddekel River in our next article.

A Hiddekel folyó világossága felnyitásának tárgyalását a következő cikkünkben folytatjuk.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Az, aki a felszín alá lát, aki minden ember szívét olvassa, ezt mondja azokról, akik nagy világosságot kaptak: »Nincsenek lesújtva és megdöbbenve erkölcsi és lelki állapotuk miatt.« Igen, a maguk útjait választották, és lelkük gyönyörködik utálatosságaikban. Én is az ő csalódásaikat választom, és rájuk hozom azt, amitől félnek; mivel amikor hívtam, senki sem felelt, amikor szóltam, nem hallgattak rám; hanem gonoszt cselekedtek szemeim előtt, és azt választották, amiben nem gyönyörködtem.« »Isten azért erős tévelygést bocsát rájuk, hogy higgyenek a hazugságnak«, mivel »nem fogadták be az igazság szeretetét, hogy üdvözüljenek«, »hanem gyönyörködtek a hamisságban«. Ézsaiás 66:3, 4; 2 Thesszalonika 2:11, 10, 12.”

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> „A mennyei Tanító kérdezte: »Miféle erősebb tévelygés képes elámítani az elmét annál, mint az a látszat, hogy a helyes alapra építetek, és hogy Isten elfogadja cselekedeteiteket, miközben valójában sok mindent világi bölcsesség szerint visztek véghez, és vétkeztek Jehovával szemben? Ó, nagy csalás ez, lenyűgöző téveszme, amely hatalmába keríti az emberek elméjét, amikor azok, akik egykor megismerték az igazságot, az istenfélelem külső formáját összetévesztik annak lelkével és erejével; amikor azt gondolják, hogy gazdagok, meggazdagodtak, és nincs szükségük semmire, miközben a valóságban mindenre szükségük van.«”

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> „Isten nem változott meg hűséges szolgái iránt, akik ruháikat szeplőtelenül őrzik. Sokan azonban ezt kiáltják: »Békesség és biztonság«, miközben hirtelen veszedelem tör rájuk. Ha nem történik alapos bűnbánat, ha az emberek nem alázzák meg szívüket vallomástétel által, és nem fogadják el az igazságot úgy, amint az Jézusban van, soha nem mennek be a mennybe. Amikor megtisztulás megy végbe sorainkban, többé nem nyugszunk majd elbizakodottan, azzal dicsekedve, hogy gazdagok vagyunk, meggazdagodtunk, és nincs szükségünk semmire.

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> „Ki mondhatja igazán: „A mi aranyunk tűzben megpróbáltatott; a mi ruháink szeplőtelenek a világtól”? Láttam, amint a mi Oktatónk az úgynevezett igazság ruháira mutatott. Letépve azokat, feltárta az alattuk rejlő tisztátalanságot. Azután így szólt hozzám: „Nem látod-e, miként fedték el kérkedő módon szennyüket és jellemük rothadtságát? „Miként lett paráznává a hűséges város!” Atyám háza kalmárkodás házává lett, olyan hellyé, ahonnan az isteni jelenlét és dicsőség eltávozott! Ez az oka a gyengeségnek, és hiányzik az erő.”” Testimonies, 8. kötet, 249, 250.

Back to Articles