Article

# Elijah - Number Two

Illés – Második szám

Prophetic Characteristics

Prófétai jellemzők

Author

Jeff Pippenger

Published

September 27, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the previous article we identified Elijah as a symbol. In agreement with William Miller’s rules, “symbols” may have more than one meaning. Therefore, Elijah as a symbol may also represent one part of the two-fold symbol of Elijah and Moses. The two-fold symbol of Elijah and Moses runs through the entire book of Revelation, and to be uncertain about what the two-fold symbol represents is to be uncertain about the message in the book of Revelation that is unsealed just before probation closes. For this reason, we will now specifically address certain prophetic characteristics that are identified with the symbol of Elijah.

Az előző cikkben Illést jelképként azonosítottuk. William Miller szabályaival összhangban a „jelképeknek” egynél több jelentésük is lehet. Ezért Illés mint jelkép az Illés és Mózes alkotta kettős jelkép egyik részét is képviselheti. Illés és Mózes kettős jelképe végigvonul a Jelenések egész könyvén, és ha bizonytalanok vagyunk afelől, hogy ez a kettős jelkép mit ábrázol, akkor bizonytalanok vagyunk a Jelenések könyvében található, közvetlenül a kegyelemidő lezárulása előtt felnyitott üzenetet illetően is. Ezért most kifejezetten foglalkozni fogunk bizonyos prófétai jellemzőkkel, amelyeket Illés jelképével azonosítanak.

We have three primary witnesses to establish those prophetic characteristics. Those witnesses are the prophet Elijah, John the Baptist and William Miller who inspiration identifies as interchangeable symbols.

Három elsődleges tanúnk van e prófétai jellemzők megállapítására. E tanúk Illés próféta, Keresztelő János és William Miller, akiket az ihlet egymással felcserélhető jelképekként azonosít.

> “Thousands were led to embrace the truth preached by William Miller, and servants of God were raised up in the spirit and power of Elijah to proclaim the message. Like John, the forerunner of Jesus, those who preached this solemn message felt compelled to lay the ax at the root of the tree, and call upon men to bring forth fruits meet for repentance. Their testimony was calculated to arouse and powerfully affect the churches and manifest their real character. And as the solemn warning to flee from the wrath to come was sounded, many who were united with the churches received the healing message; they saw their backslidings, and with bitter tears of repentance and deep agony of soul, humbled themselves before God. And as the Spirit of God rested upon them, they helped to sound the cry, ‘Fear God, and give glory to Him; for the hour of His judgment is come.’” Early Writings, 233.

> „Ezrek indíttattak arra, hogy elfogadják a William Miller által hirdetett igazságot, és Isten szolgái támadtak Illés lelkével és erejével, hogy hirdessék az üzenetet. Jánoshoz, Jézus előfutárához hasonlóan azok, akik ezt az ünnepélyes üzenetet hirdették, kényszert éreztek arra, hogy a fejszét a fa gyökerére vessék, és felszólítsák az embereket, hogy a megtéréshez méltó gyümölcsöket teremjenek. Bizonyságtételük arra irányult, hogy felrázza és nagy erővel megindítsa a gyülekezeteket, valamint nyilvánvalóvá tegye azok valódi jellemét. És amikor felhangzott az ünnepélyes figyelmeztetés, hogy meneküljenek az eljövendő harag elől, sokan, akik a gyülekezetekhez tartoztak, elfogadták a gyógyító üzenetet; felismerték hűtlenségeiket, és a megtérés keserű könnyei között, a lélek mélységes gyötrelmével megalázkodtak Isten előtt. És amikor Isten Lelke megnyugodott rajtuk, ők is segítettek hirdetni a kiáltást: »Féljétek az Istent, és néki adjatok dicsőséget; mert eljött az ő ítéletének órája.«” Early Writings, 233.

Elijah, John the Baptist and Miller were given a specific spirit that guided and defined their work. Their testimony was “calculated to arouse and powerfully affect the churches and manifest” those churches’ “real character.” Whether it was in the time of Ahab, John the Baptist or William Miller the churches they were addressing all possessed a Laodicean blindness that was so deep and dark that the message needed to be as direct as laying an “ax at the root of the tree.” It included the announcement of the close of probation, which with John the Baptist’s was the warning of “the wrath” that was about “to come.” Miller’s message of proclaiming “Fear God and give glory to Him; for the hour of His judgment is come,” was also a warning of the wrath to come.

Illésnek, Keresztelő Jánosnak és Millernek meghatározott lélek adatott, amely irányította és meghatározta munkájukat. Bizonyságtételük „arra volt számítva, hogy felrázza és erőteljesen befolyásolja az egyházakat, és nyilvánvalóvá tegye” e gyülekezetek „valódi jellemét”. Akár Aháb idejében, akár Keresztelő János, akár William Miller korában, azok az egyházak, amelyekhez szóltak, mind olyan laodíceai vaksággal rendelkeztek, amely oly mély és sötét volt, hogy az üzenetnek oly közvetlennek kellett lennie, mint amikor a „fejsze a fa gyökerére vettetik”. Ez magában foglalta a kegyelemidő lezárulásának kihirdetését, ami Keresztelő János esetében annak a „haragnak” a figyelmeztetése volt, amely „eljövendő” volt. Miller üzenete is, amely így hangzott: „Féljétek az Istent, és néki adjatok dicsőséget; mert eljött az ő ítéletének órája”, szintén figyelmeztetés volt az eljövendő haragra.

> “The voice of John was lifted up like a trumpet. His commission was, ‘Shew my people their transgression, and the house of Jacob their sins’ (Isaiah 58:1). He had obtained no human scholarship. God and nature had been his teachers. But one was needed to prepare the way before Christ who was bold enough to make his voice heard like the prophets of old, summoning the degenerate nation to repentance.” Selected Messages, book 2, 148.

> „János hangja úgy emelkedett fel, mint a trombita. Megbízatása ez volt: »Mondd meg népemnek bűneit, és Jákób házának vétkeit« (Ézsaiás 58:1). Nem részesült emberi tudományos képzésben. Tanítói Isten és a természet voltak. De szükség volt valakire, aki elkészíti az utat Krisztus előtt, aki elég bátor ahhoz, hogy hangját a régi prófétákéhoz hasonlóan hallassa, és a romlott nemzetet bűnbánatra szólítsa.” Szemelvények, 2. könyv, 148.

Elijah commanded that his generation choose that day whether they would serve God or Baal, and that generation answered not a word, which equates to choosing Baal.

Illés megparancsolta nemzedékének, hogy azon a napon válasszanak, vajon Istent szolgálják-e vagy Baált; és az a nemzedék egy szót sem felelt, ami egyenlő volt Baál választásával.

> “Never was there greater need of faithful warnings and reproofs, and close, straight dealing, than at this very time. Satan has come down with great power, knowing that his time is short. He is flooding the world with pleasing fables, and the people of God love to have smooth things spoken to them. Sin and iniquity are not abhorred. I was shown that God’s people must make more firm, determined efforts to press back the incoming darkness. The close work of the Spirit of God is needed now as never before. Stupidity must be shaken off. We must arouse from the lethargy that will prove our destruction unless we resist it. Satan has a powerful, controlling influence upon minds. Preachers and people are in danger of being found upon the side of the powers of darkness. There is no such thing now as a neutral position. We are all decidedly for the right or decidedly with the wrong. Said Christ: ‘He that is not with Me is against Me; and he that gathereth not with Me scattereth abroad.’” Testimonies, volume 3, 327.

> „Soha nem volt nagyobb szükség hűséges intésekre és feddésekre, valamint alapos, egyenes eljárásra, mint éppen ebben az időben. Sátán nagy hatalommal szállt alá, tudván, hogy ideje rövid. Elárasztja a világot tetszetős mesékkel, és Isten népe szereti, ha hízelgő dolgokat szólnak nekik. A bűnt és a gonoszságot nem utálják. Megmutattatott nekem, hogy Isten népének szilárdabb, határozottabb erőfeszítéseket kell tennie, hogy visszaszorítsa a beáramló sötétséget. Isten Lelkének alapos munkájára van most szükség, mint még soha ezelőtt. A tompaságot le kell rázni. Fel kell serkennünk abból a tespedtségből, amely pusztulásunkat fogja okozni, ha nem állunk ellen neki. Sátánnak erős, uralkodó befolyása van az elmék fölött. Prédikátorok és nép egyaránt annak a veszélynek vannak kitéve, hogy a sötétség hatalmainak oldalán találtatnak. Most nincs olyan, hogy semleges álláspont. Mindannyian vagy határozottan az igaz mellett állunk, vagy határozottan a rosszal tartunk. Krisztus ezt mondta: »Aki nincs velem, ellenem van; és aki nem gyűjt velem, tékozol.«” Bizonyságtételek, 3. kötet, 327.

John called “the degenerate nation” of his history “a generation of vipers.” The Millerites ultimately identified the degenerate nation of their history as the daughters of Babylon. Whether Elijah, John or Miller none of the three were theologians. They were all called from the common walks of life.

János történelmének „elfajult nemzetét” „viperák fajzatának” nevezte. A milleriták végül történelmük elfajult nemzetét Babilon leányaiként azonosították. Akár Illésről, akár Jánosról, akár Millerről legyen szó, e három közül egyik sem volt teológus. Mindhármukat az élet közönséges útjairól hívták el.

> “The truth as it is in Jesus, as it was proclaimed by Him when He was enshrouded by the pillowy cloud, is verity and truth in this our day, and will just as surely renovate the mind of the receiver as it has renovated minds in the past. Christ has declared, ‘If they hear not Moses and the Prophets, neither will they be persuaded, though one rose from the dead.’ (Luke 16:31).

> „Az igazság, amint Jézusban van, úgy, ahogyan Ő hirdette azt, amikor a párnás felhő burkolta körül, a mi napjainkban is valóság és igazság, és éppoly bizonyosan meg fogja újítani a befogadó értelmét, mint ahogyan a múltban is megújította az emberek értelmét. Krisztus kijelentette: »Ha Mózesre és a Prófétákra nem hallgatnak, akkor sem győzetnek meg, ha valaki feltámad a halottak közül.« (Lukács 16:31).”

> “As a people, we must prepare the way of the Lord, under the overruling guidance of the Holy Spirit, for the spread of the gospel in its purity. The stream of living water is to deepen and widen in its course. In all fields, nigh and afar off, men will be called from the plow, and from the more common commercial business vocations that largely occupy the mind, and will become educated in connection with men who have had experience—men who understand the truth. Through most wonderful workings of God, mountains of difficulty will be removed and cast into the sea. Let us labor as those who have experienced the virtue of truth as it is in Jesus.

> „Népként el kell készítenünk az Úr útját, a Szentlélek mindent felülbíráló vezetése alatt, hogy az evangélium tisztaságában terjedhessen. Az élő víz folyamának pályáján egyre mélyebbé és szélesebbé kell válnia. Minden területen, közel és távol, emberek hívattatnak majd el az eke mellől és a közönségesebb kereskedelmi foglalkozásokból, amelyek nagymértékben lekötik az elmét, és olyan férfiakkal kapcsolatban nyernek majd képzést, akik tapasztalattal bírnak — olyan férfiakkal, akik értik az igazságot. Isten legcsodálatosabb munkálkodása által a nehézségek hegyei elmozdíttatnak és a tengerbe vettetnek. Dolgozzunk úgy, mint akik megtapasztalták az igazság erejét, amint az Jézusban van.״

> “There is to be, at this period, a series of events which will reveal that God is master of the situation. The truth will be proclaimed in clear, unmistakable language. Those who preach the truth will strive to demonstrate the truth by a well-ordered life and godly conversation. And as they do this, they will become powerful in advocating the truth, and in giving it the sure application that God has given it.

> „E korszakban események sorozatának kell bekövetkeznie, amelyek nyilvánvalóvá teszik, hogy Isten ura a helyzetnek. Az igazságot világos, félreérthetetlen nyelven fogják hirdetni. Azok, akik az igazságot prédikálják, arra törekednek majd, hogy jól rendezett életükkel és istenfélő magaviseletükkel bizonyítsák az igazságot. És miközben ezt teszik, erőteljessé válnak az igazság képviseletében, és annak abban a bizonyos, biztos alkalmazásában, amelyet Isten adott neki.”

> “When the men, who have known and taught the truth, turn aside to human understanding, and mete out to deceived minds their own dish of fables, it is high time for those who have once been laborers in evangelistic work, but who have been drawn away into the management of restaurants, food stores, and other commercial lines of work, to come into line, study their Bibles diligently, and with the word of God in hand, dispense the Bible truth, the spiritual food, in cooperation with the heavenly angels. This work now calls loudly for workmen of divine appointment. Omnipotence will then say to the mountains of difficulty, Be thou removed and cast into the sea.” Paulson Collection, 73, 74.

> „Amikor azok a férfiak, akik megismerték és tanították az igazságot, az emberi értelemhez hajlanak, és a megtévesztett elméknek a maguk meséinek eledelét osztják, akkor éppen itt az ideje annak, hogy azok, akik egykor az evangéliumi munkában voltak munkások, de az éttermek, élelmiszerüzletek és más kereskedelmi tevékenységek irányításába vonódtak el, felsorakozzanak, szorgalmasan tanulmányozzák Bibliájukat, és Isten igéjével a kezükben, a mennyei angyalokkal együttműködve, osszák az igei igazságot, a lelki táplálékot. Ez a munka most hangosan isteni kijelölésű munkásokat követel. A Mindenhatóság akkor majd ezt mondja a nehézségek hegyeinek: Távozzatok el, és vettessetek a tengerbe.” Paulson Collection, 73, 74.

Elijah, John and Miller were and thus represent men that are called from the “more common” “vocations,” for “the men” who had formerly taught the truth ultimately “turn aside to human understanding, and mete out to deceived minds their own dish of fables.” The common men that are called will give “the sure application” of biblical prophecy as “God has given it.” Twice, in the passage Sister White identified “mountains” as “mountains of difficulty.” The work of these men included laying low “every mountain.” The work that is accomplished by the common men that were called from the plow of humble circumstances represents the work of identifying the correct biblical methodology in contrast with the dishes of human fables that is handed out by the theologians of the time.

Illés, János és Miller olyan férfiak voltak, és ilyenként olyan férfiakat képviselnek, akiket a „közönségesebb” „foglalkozásokból” hívnak el, mert „azok a férfiak”, akik korábban az igazságot tanították, végül „az emberi értelemhez fordulnak, és a megtévesztett elméknek a maguk meséinek eledelét mérik ki”. Az elhívott közönséges emberek adják majd a bibliai prófécia „biztos alkalmazását”, úgy, „ahogyan Isten adta azt”. A szakaszban White testvér kétszer is a „hegyeket” „a nehézségek hegyeiként” azonosította. E férfiak munkája magában foglalta „minden hegy” megalázását. Az a munka, amelyet az alázatos körülmények ekéjétől elhívott közönséges emberek végeznek el, azt a munkát jelképezi, amely a helyes bibliai módszertan azonosításából áll, szemben az emberi mesék eledelével, amelyet a kor teológusai osztogatnak.

> “The work of John the Baptist, and the work of those who in the last days go forth in the spirit and power of Elijah to arouse the people from their apathy, are in many respects the same. His work is a type of the work that must be done in this age. Christ is to come the second time to judge the world in righteousness. The messengers of God who bear the last message of warning to be given to the world, are to prepare the way for Christ’s second advent, as John prepared the way for his first advent. In this preparatory work, ‘every valley shall be exalted, and every mountain shall be made low; and the crooked shall be made straight, and the rough places plain’ for history is to be repeated, and once again ‘the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together; for the mouth of the Lord hath spoken it.’” Southern Watchman, March 21, 1905.

> „Keresztelő János munkája, valamint azoknak a munkája, akik az utolsó napokban Illés szellemében és erejével lépnek fel, hogy felrázzák a népet közönyéből, sok tekintetben ugyanaz. Az ő munkája előképe annak a munkának, amelyet ebben a korban el kell végezni. Krisztus másodszor is eljön, hogy igazságban ítélje meg a világot. Isten követeinek, akik a világnak adandó utolsó figyelmeztető üzenetet hordozzák, elő kell készíteniük az utat Krisztus második adventje előtt, miként János előkészítette az utat az ő első adventje előtt. Ebben az előkészítő munkában „minden völgy felmagasztaltatik, és minden hegy és halom megalacsonyíttatik; és az egyenetlen egyenessé lesz, és a göröngyös sima úttá”, mert a történelem megismétlődik, és ismét „megláttatik az Úr dicsősége, és minden test egyaránt látni fogja azt; mert az Úr szája szólt.” Southern Watchman, 1905. március 21.

The characteristics of the three reformers which was identified by Isaiah are that every valley shall be exalted, every mountain made low, the crooked shall be made straight and the rough places made plain. The way of the Lord that is prepared by exalting the valleys, laying low the mountains and making the crooked straight and rough places plain is the old paths.

A három reformátor ama jellemzői, amelyeket Ézsaiás azonosított, a következők: minden völgy felmagasztaltatik, minden hegy megalacsonyíttatik, a görbe egyenessé lesz, és az egyenetlen helyek simává válnak. Az Úrnak az az útja, amely a völgyek felmagasztalása, a hegyek megalacsonyítása, valamint a görbe egyenessé és az egyenetlen helyek simává tétele által készíttetik el, a régi ösvények.

> The voice of him that crieth in the wilderness, Prepare ye the way of the Lord, make straight in the desert a highway for our God. Every valley shall be exalted, and every mountain and hill shall be made low: and the crooked shall be made straight, and the rough places plain: And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:3–5.

> Kiáltónak szava a pusztában: Készítsétek az Úr útját, egyengessetek a kietlenben ösvényt a mi Istenünknek. Minden völgy fölemelkedik, minden hegy és halom alászáll; az egyenetlen egyenessé lesz, és a göröngyös sík földdé. És megjelenik az Úr dicsősége, és minden test együtt látja azt; mert az Úr szája szólt. Ézsaiás 40:3–5.

When the quibbling Jews asked John the Baptist if he was the Elijah to come, he answered that he was not, but he then identified himself with the passage from Isaiah.

Amikor a szőrszálhasogató zsidók megkérdezték Keresztelő Jánost, vajon ő-e az eljövendő Illés, azt felelte, hogy nem; ugyanakkor önmagát az Ézsaiás könyvéből való igeszakasszal azonosította.

> And this is the record of John, when the Jews sent priests and Levites from Jerusalem to ask him, Who art thou? And he confessed, and denied not; but confessed, I am not the Christ. And they asked him, What then? Art thou Elias? And he saith, I am not. Art thou that prophet? And he answered, No. Then said they unto him, Who art thou? that we may give an answer to them that sent us. What sayest thou of thyself? He said, I am the voice of one crying in the wilderness, Make straight the way of the Lord, as said the prophet Esaias. John 1:19–23.

> És ez János bizonyságtétele, amikor a zsidók papokat és lévitákat küldtek hozzá Jeruzsálemből, hogy megkérdezzék tőle: Ki vagy te? És megvallotta, és nem tagadta; hanem megvallotta: Nem én vagyok a Krisztus. És megkérdezték őt: Hát akkor? Illés vagy-e? És ő azt mondta: Nem vagyok. Ama próféta vagy-e? És ő így felelt: Nem. Erre azt mondták neki: Ki vagy tehát, hogy feleletet adhassunk azoknak, akik minket küldtek? Mit mondasz magadról? Ő ezt mondta: Én vagyok a pusztában kiáltó szava: Egyengessétek az Úr útját, amint megmondta Ésaiás próféta. János 1:19–23.

The preparation of the “way of the Lord” identifies the methodology that the angels guided Miller to understand and employ in order to prepare the biblical understanding of the “way” that men were to walk in. Every “mountain” was to be made low, for the mountains of biblical prophecy represents truths that at first glance are apparently too difficult to understand. To understand the glorious holy mountain of Daniel chapter eleven verse forty-five that the king of the north is attempting to conquer is understood by first identifying the literal glorious holy mountain in Jerusalem which prophetically defines the spiritual glorious holy mountain. To explain the mountain that is identified as Armageddon, which means mountain of Megiddo, one must go to literal Megiddo. The prophetic difficulties that are represented as difficult are removed when the principle that the beginning of a thing illustrates the end of a thing is employed.

Az „Úr útjának” előkészítése azt a módszertant azonosítja, amelyet az angyalok Millert arra vezettek, hogy megértsen és alkalmazzon annak érdekében, hogy előkészítse annak az „útnak” a bibliai megértését, amelyen az embereknek járniuk kellett. Minden „hegyet” le kellett alacsonyítani, mert a bibliai prófécia hegyei olyan igazságokat jelképeznek, amelyek első pillantásra nyilvánvalóan túl nehéznek tűnnek a megértéshez. Annak megértése, hogy Dániel könyve tizenegyedik fejezetének negyvenötödik versében az északi király által meghódítani próbált dicsőséges szent hegy, először a jeruzsálemi szó szerinti dicsőséges szent hegy azonosításával történik, amely prófétai értelemben meghatározza a lelki dicsőséges szent hegyet. Annak a hegynek a megmagyarázásához, amely Armageddonként van megnevezve, ami Megiddó hegyét jelenti, a szó szerinti Megiddóhoz kell menni. A prófétai nehézségek, amelyek nehéznek vannak ábrázolva, eltűnnek, amikor alkalmazásra kerül az az elv, hogy valamely dolog kezdete szemlélteti annak végét.

The methodology represented by Isaiah and referenced by John and set forth by Miller exalts every valley. Whether it be the “valley of vision” in Isaiah twenty-two, the “valley of dead bones” in Ezekiel or the “valley of Jehoshaphat” in the book of Joel the methodology that is based upon the correct understanding of Christ’s character as represented as Palmoni the Wonderful Numberer in Millerite history, or as Alpha and Omega the wonderful linguist in our history is what exalts the prophetic truths that are represented in the “valleys” of God’s Word.

Az az eljárásmód, amelyet Ézsaiás képvisel, amelyre János hivatkozik, és amelyet Miller kifejtett, minden völgyet felemel. Legyen az akár a „látás völgye” Ézsaiás huszonkettedik fejezetében, akár a „száraz csontok völgye” Ezékielnél, akár „Jósáfát völgye” Jóel könyvében: az az eljárásmód, amely Krisztus jellemének helyes megértésén alapul — amint ő a millerita történelemben Palmoniként, a Csodálatos Számlálóként, a mi történelmünkben pedig mint Alfa és Ómega, a csodálatos nyelvészként jelenik meg — az, ami felmagasztalja azokat a prófétai igazságokat, amelyeket Isten Igéjének „völgyei” jelképeznek.

The crooked things that are to be made straight and the rough places that are made plain represents the work of correcting the customs and traditions that are employed by a Laodicean priesthood to uphold their poisoned dishes of fables. The work of Elijah is specifically identified as representing the correct biblical methodology in opposition to the fables of the theologians and priests. That work is accomplished by “common men,” not by the educated priests and theologians. Within the prophetic characteristics of these three witnesses is also the simple fact that the Elijah to come will be a man.

A meggörbült dolgok, amelyeket egyenessé kell tenni, és az egyenetlen helyek, amelyeket simává tesznek, annak a munkának a jelképei, amely a laodiceai papság által mérgezett mesés tanaik fenntartására alkalmazott szokások és hagyományok helyreigazításában áll. Illés munkája kifejezetten úgy van azonosítva, mint amely a helyes bibliai módszertant képviseli a teológusok és papok meséi ellenében. Ezt a munkát „egyszerű emberek” végzik el, nem pedig a művelt papok és teológusok. E három tanú prófétai jellemzői között ott van az az egyszerű tény is, hogy az eljövendő Illés férfi lesz.

That observation might seem unimportant, but as the theologians of Adventism seek to uphold their fables, they have taken a passage from Sister White where she speaks in the future tense about a man that would come in the spirit and power of Elijah and they add their own fable of explanation and insist that Sister White was speaking of herself.

Ez a megfigyelés talán jelentéktelennek tűnhet, de mivel az adventizmus teológusai igyekeznek fenntartani meséiket, kiragadtak egy részletet White testvérnő egyik írásából, amelyben jövő időben beszél egy férfiról, aki Illés szellemében és erejével fog eljönni, majd hozzátoldják saját magyarázó meséjüket, és ragaszkodnak ahhoz, hogy White testvérnő önmagáról beszélt.

> “Prophecy must be fulfilled. The Lord says: ‘Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord.’ Somebody is to come in the spirit and power of Elijah, [See appendix.] and when he appears, men may say: ‘You are too earnest, you do not interpret the Scriptures in the proper way. Let me tell you how to teach your message.’

> „A próféciának be kell teljesednie. Az Úr ezt mondja: »Íme, elküldöm néktek Illés prófétát, mielőtt eljön az Úrnak nagy és félelmetes napja.« Valakinek el kell jönnie Illés lelkével és erejével, [Lásd a függeléket.] és amikor megjelenik, az emberek ezt mondhatják: »Túlságosan buzgó vagy, nem a megfelelő módon magyarázod az Írásokat. Hadd mondjam meg neked, hogyan tanítsd az üzenetedet.«”

> “There are many who cannot distinguish between the work of God and that of man. I shall tell the truth as God gives it to me, and I say now, If you continue to find fault, to have a spirit of variance, you will never know the truth. Jesus said to His disciples, ‘I have yet many things to say unto you, but ye cannot bear them now.’ They were not in a condition to appreciate sacred and eternal things; but Jesus promised to send the Comforter, who would teach them all things, and bring all things to their remembrance, whatsoever He had said unto them.

> „Sokan vannak, akik nem tudnak különbséget tenni Isten munkája és az ember munkája között. Elmondom az igazságot úgy, amint Isten adja azt nekem, és most azt mondom: ha továbbra is hibát kerestek, és a viszálykodás lelkületét ápoljátok, soha nem fogjátok megismerni az igazságot. Jézus ezt mondta tanítványainak: »Még sok mondanivalóm van számotokra, de most el nem hordozhatjátok.« Nem voltak olyan állapotban, hogy értékelni tudják a szent és örökkévaló dolgokat; Jézus azonban megígérte, hogy elküldi a Vigasztalót, aki majd megtanítja őket mindenre, és eszükbe juttat mindent, amit nekik mondott.”

> “Brethren, we must not put our dependence in man. ‘Cease ye from man, whose breath is in his nostrils: for wherein is he to be accounted of?’ You must hang your helpless souls upon Jesus. It does not become us to drink from the fountain of the valley when there is a fountain in the mountain. Let us leave the lower streams; let us come to the higher springs. If there is a point of truth that you do not understand, upon which you do not agree, investigate, compare scripture with scripture, sink the shaft of truth down deep into the mine of God’s word. You must lay yourselves and your opinions on the altar of God, put away your preconceived ideas, and let the Spirit of heaven guide into all truth.” Testimonies to Ministers, 475, 476.

> „Testvérek, nem szabad emberbe vetnünk bizodalmunkat. »Szűnjetek meg hát az embertől, akinek orrában lehelet van; ugyan miben számítható valaminek?« Tehetetlen lelketeket Jézusra kell függesztenetek. Nem illik hozzánk, hogy a völgy forrásából igyunk, amikor a hegyen is van forrás. Hagyjuk el az alacsonyabb patakokat; jöjjünk a magasabb forrásokhoz. Ha van az igazságnak olyan pontja, amelyet nem értetek, amelyben nem értetek egyet, kutassatok, vessétek össze az Írást az Írással, mélyesszétek le az igazság aknáját Isten Igéjének bányájába. Önmagatokat és véleményeiteket Isten oltárára kell helyeznetek, félre kell tennetek előzetes elképzeléseiteket, és engednetek kell, hogy a menny Lelke vezessen el minden igazságra.” Testimonies to Ministers, 475, 476.

> “Somebody is to come in the spirit and power of Elijah: These words have been mistakenly applied by some to some individual who it was thought would appear with a prophetic message subsequent to Mrs. White’s life and work. The three paragraphs comprising this article titled ‘Let heaven Guide’ are only a small portion of a talk given by Ellen White in Battle Creek, Michigan, the morning of January 29, 1890. As this was published in the the Review and Herald of February 18, 1890, it carried the title of ‘How to meet a Controverted Point of Doctrine.’ Other excerpts drawn from this article and used largely to fill out certain pages of this volume, may be found on pages 23, 104, 111, 119, 158, 278, and 386. The article has been reproduced in its entirety in Selected Messages 1:406–416, with the portion comprising the excerpt entitled ‘Let Heaven Guide’ appearing on pages 412 and 413. When the article is read in its entirety it becomes apparent that Ellen White, in this statement made just a little more than a year after the Minneapolis Conference to a group in Battle Creek, was speaking of her own ministry. Some had grown critical of her work. Note that in the paragraph preceding that which appears in this volume on page 475, Ellen White states:

> „Valakinek el kell jönnie Illés lelkével és erejével”: e szavakat némelyek tévesen egy olyan személyre alkalmazták, akiről azt gondolták, hogy prófétai üzenettel fog fellépni Mrs. White életét és munkásságát követően. A „Let Heaven Guide” című cikket alkotó három bekezdés csupán kis részét képezi annak az előadásnak, amelyet Ellen White 1890. január 29-én reggel tartott Battle Creekben, Michigan államban. Amikor ez az anyag 1890. február 18-án megjelent a Review and Herald hasábjain, a „How to Meet a Controverted Point of Doctrine” címet viselte. E cikkből vett további részletek, amelyeket nagyrészt e kötet egyes oldalainak kiegészítésére használtak fel, a 23., 104., 111., 119., 158., 278. és 386. oldalakon találhatók. A cikk teljes egészében megjelent a Selected Messages 1:406–416 oldalain, és az a rész, amely a „Let Heaven Guide” című kivonatot alkotja, a 412. és 413. oldalon szerepel. Amikor a cikket teljes egészében olvassuk, nyilvánvalóvá válik, hogy Ellen White e kijelentésében, amelyet alig több mint egy évvel a minneapolisi konferencia után tett egy battle creeki csoport előtt, saját szolgálatáról beszélt. Némelyek bírálóvá váltak munkájával szemben. Figyeljük meg, hogy abban a bekezdésben, amely közvetlenül megelőzi azt, amely e kötet 475. oldalán szerepel, Ellen White ezt mondja:”

> “‘We should come into a position where every difference will be melted away. If I think I have light, I shall do my duty in presenting it. Suppose I consulted others concerning the message the Lord would have me give to the people, the door might be closed so that the light might not reach the ones to whom God had sent it. When Jesus rode into Jerusalem, `the whole multitude of the disciples began to rejoice and praise God with a loud voice for all the mighty works that they had seen; saying, blessed be the King that cometh in the name of the Lord: peace in heaven, and glory in the highest. And some of the Pharisees from among the multitude said unto Him, master, rebuke thy disciples. And He answered and said unto them, I tell you that, if these should hold their peace, the stones would immediately cry out’ (Luke 19:37–40).

> „Arra a pontra kell jutnunk, ahol minden különbség felolvad. Ha úgy gondolom, hogy világosságom van, kötelességemet teljesítve elő fogom azt terjeszteni. Tegyük fel, hogy másokkal tanácskoznék az üzenet felől, amelyet az Úr adna nekem, hogy átadjam a népnek; akkor az ajtó bezárulhatna, úgyhogy a világosság nem jutna el azokhoz, akikhez Isten küldte azt. Amikor Jézus bevonult Jeruzsálembe, »a tanítványok egész sokasága örvendezni és hangos szóval dicsérni kezdte Istent mindazokért a hatalmas cselekedetekért, amelyeket láttak; ezt mondván: Áldott a Király, aki az Úr nevében jön: békesség a mennyben, és dicsőség a magasságban. És a sokaságból néhány farizeus ezt mondta neki: Mester, dorgáld meg tanítványaidat. Ő pedig felelvén ezt mondta nekik: Mondom nektek, hogy ha ezek elhallgatnak, a kövek azonnal kiáltani fognak« (Lukács 19:37–40).

> “‘The Jews tried to stop the proclamation of the message that had been predicted in the word of God.’

> „A zsidók megpróbálták megakadályozni annak az üzenetnek a hirdetését, amelyet Isten Igéje előre megjövendölt.”

> “Then she makes reference again to her own experience:

> „Ezután ismét saját tapasztalatára utal:

> “‘Prophecy must be fulfilled. The Lord says, “Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord” (Malachi 4:5). Somebody is to come in the spirit and power of Elijah, and when he appears, men may say, “You are too earnest, you do not interpret the Scriptures in the proper way.”—Selected Messages, volume 1, 412.

> „A próféciának be kell teljesednie. Az Úr ezt mondja: „Ímé, elküldöm néktek Illést, a prófétát, mielőtt eljő az Úrnak nagy és félelmetes napja” (Malakiás 4:5). Valakinek el kell jönnie Illés lelkületével és erejével, és amikor megjelenik, az emberek ezt mondhatják: „Túl buzgó vagy, nem a megfelelő módon értelmezed az Írásokat.” —Selected Messages, 1. kötet, 412. oldal.

> “That she was referring to her own experience is also made clear from the paragraph which follows, in which she declares:

> „Hogy saját tapasztalatára utalt, az a következő bekezdésből is világosan kitűnik, amelyben kijelenti:”

> “‘I shall tell the truth as God gives it to me….’” Appendix to Testimonies to Ministers.

> „„Elmondom az igazságot, amint Isten nekem adja….”“ Függelék a Bizonyságtételek a lelkészekhez című műhöz.

The fact that Ellen White had to address the fables of the theologians and leaders of her time period provides no evidence that she was identifying herself as the “man” that would come in the future in the spirit and power of Elijah. Where is any evidence of Ellen White’s many opponents within Adventism that attack the method of biblical application she employed? Where was she ever told “you do not interpret the Scriptures the proper way”? She clearly identifies that there would be a movement of people at the end of the world that would be empowered by the spirit and power of Elijah, and there is no legitimate way to suggest that she thought that movement of the loud cry of the third angel was happening at the time she prophesied of the future manifestation of the power of Elijah. The Laodicean Adventist theologians would have their flock believe that Sister White was “making reference” to “her own experience” as a fulfillment of the prophet Elijah that would be sent before the great and dreadful day of the Lord.

Az a tény, hogy Ellen White-nak saját korszaka teológusainak és vezetőinek meséivel kellett foglalkoznia, semmiképpen sem bizonyítja azt, hogy önmagát azonosította volna azzal a „férfival”, aki a jövőben Illés lelkével és erejével fog eljönni. Hol van bármiféle bizonyíték Ellen White adventizmuson belüli számos ellenfelére, akik az általa alkalmazott bibliaértelmezési módszert támadták? Mikor mondták neki valaha is: „nem a megfelelő módon értelmezed az Írásokat”? Világosan kijelenti, hogy a világ végén lesz egy népi mozgalom, amelyet Illés lelke és ereje hatalmaz fel, és semmiféle jogos alap nincs annak állítására, hogy ő úgy gondolta volna, a harmadik angyal hangos kiáltásának ez a mozgalma már abban az időben zajlott, amikor Illés erejének jövőbeni megnyilvánulásáról prófétált. A laodiceai adventista teológusok azt akarják elhitetni nyájukkal, hogy White testvérnő „saját tapasztalatára utalt”, mint Illés próféta beteljesedésére, akit az Úr nagy és rettenetes napja előtt kell elküldeni.

> Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord. Malachi 4:5.

> Íme, elküldöm nektek Illés prófétát, mielőtt eljön az Úr nagy és rettenetes napja. Malakiás 4:5.

One prophetic characteristic of Elijah as a symbol is that he presents a biblical methodology that opposes the fables of a priesthood that dishes out fables of customs and traditions. His work of preparing the way (this is the way, walk ye in it) is accomplished with the biblical methodology that opposes the teachings of a corrupted priesthood. And according to the three witnesses of Elijah, John the Baptist and Miller; accompanied with Sister White’s testimony of the then future appearing of Elijah, he will be a man, not a woman. When the methodology of Palmoni and Alpha and Omega is correctly understood, it is recognized not simply a set of biblical rules for interpreting the Scriptures, but as a transcript of Christ’s character, which is His glory.

Illésnek mint jelképnek egyik prófétai jellemzője az, hogy olyan bibliai módszertant jelenít meg, amely szembeszáll egy olyan papság meséivel, amely szokások és hagyományok meséit osztogatja. Útkészítő munkája („ez az út, ezen járjatok”) azzal a bibliai módszertannal valósul meg, amely szembeszáll a megromlott papság tanításaival. És Illés, Keresztelő János és Miller hármas tanúbizonysága szerint; Sister White ama tanúságtételével együtt, amely Illés akkor még jövőbeni megjelenéséről szól, ő férfi lesz, nem nő. Amikor Palmoni, valamint az Alfa és az Omega módszertana helyesen értetik meg, akkor az nem pusztán a Szentírás értelmezésére szolgáló bibliai szabályok összességeként ismerhető fel, hanem Krisztus jellemének másolataként, amely az Ő dicsősége.

> And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:5.

> És megjelenik az Úr dicsősége, és minden test együtt meglátja azt; mert az Úr szája szólt. Ézsaiás 40:5.

Christ’s very character is represented by the methodology to be employed in understanding His Word, for He is the Word.

Krisztus legbensőbb jellemét az a módszer képviseli, amelyet Igéje megértésében kell alkalmazni, mert Ő az Ige.

> “The law of God in the sanctuary in heaven is the great original, of which the precepts inscribed upon the tables of stone and recorded by Moses in the Pentateuch were an unerring transcript. Those who arrived at an understanding of this important point were thus led to see the sacred, unchanging character of the divine law. They saw, as never before, the force of the Saviour’s words: ‘Till heaven and earth pass, one jot or one tittle shall in no wise pass from the law.’ Matthew 5:18. The law of God, being a revelation of His will, a transcript of His character, must forever endure, ‘as a faithful witness in heaven.’ Not one command has been annulled; not a jot or tittle has been changed. Says the psalmist: ‘Forever, O Lord, Thy word is settled in heaven.’ ‘All His commandments are sure. They stand fast for ever and ever.’ Psalm 119:89; 111:7, 8.” The Great Controversy, 434.

> „Isten törvénye a mennyei szentélyben az a nagy eredeti, amelynek tévedhetetlen másolata volt a kőtáblákra írt előírásokban, és amelyeket Mózes a Pentateuchoszban feljegyzett. Akik ennek a fontos pontnak a megértésére eljutottak, azokat ez arra vezette, hogy felismerjék az isteni törvény szent, változhatatlan jellegét. Úgy látták meg, mint még soha azelőtt, a Megváltó szavainak erejét: „Míg az ég és a föld elmúlik, a törvényből egy jóta vagy egyetlen pontocska sem múlik el semmiképpen.” Máté 5:18. Isten törvénye, mivel az Ő akaratának kinyilatkoztatása, jellemének hű képmása, örökké meg kell hogy maradjon, „mint hű tanú a mennyben”. Egyetlen parancsolatot sem töröltek el; egy jóta vagy pontocska sem változott meg. A zsoltáros ezt mondja: „Mindörökre, Uram, szilárdan áll a te igéd a mennyben.” „Minden rendelése bizonyos. Megingathatatlanok mindörökkön örökké.” Zsoltárok 119:89; 111:7, 8.” A nagy küzdelem, 434.

Just as the ten commandments are an unchangeable transcript of Christ’s character, so too are the rules of prophetic interpretation a transcript of His character.

Amiként a Tízparancsolat Krisztus jellemének megváltoztathatatlan lenyomata, úgy a prófétai értelmezés szabályai is az Ő jellemének lenyomatai.

> “We should know for ourselves what constitutes Christianity, what is truth, what is the faith that we have received, what are the Bible rules—the rules given us from the highest authority. There are many who believe without a reason on which to base their faith, without sufficient evidence as to the truth of the matter. If an idea is presented that harmonizes with their own preconceived opinions, they are all ready to accept it. They do not reason from cause to effect, their faith has no genuine foundation, and in the time of trial they will find that they have built upon the sand.

> „Magunknak kell tudnunk, mi alkotja a kereszténységet, mi az igazság, mi az a hit, amelyet átvettünk, melyek a Biblia szabályai — a legfőbb tekintélytől kapott szabályok. Sokan vannak, akik ok nélkül hisznek, hitüknek nincs olyan alapja, amelyre építhetnék, és nincs elegendő bizonyítékuk az ügy igaz voltára nézve. Ha olyan gondolatot terjesztenek eléjük, amely összhangban van saját előzetesen kialakított véleményükkel, készek azt azonnal elfogadni. Nem okból következtetnek az okozatra, hitüknek nincs valódi alapja, és a próba idején rá fognak jönni, hogy homokra építettek.

> “He who rests satisfied with his own present imperfect knowledge of the Scriptures, thinking this sufficient for his salvation, is resting in a fatal deception. There are many who are not thoroughly furnished with Scriptural arguments, that they may be able to discern error, and condemn all the tradition and superstition that has been palmed off as truth. Satan has introduced his own ideas into the worship of God, that he might corrupt the simplicity of the gospel of Christ. A large number who claim to believe the present truth, know not what constitutes the faith that was once delivered to the saints—Christ in you the hope of glory. They think they are defending the old landmarks, but they are lukewarm and indifferent. They know not what it is to weave into their experience and to possess the real virtue of love and faith. They are not close Bible students, but are lazy and inattentive. When differences of opinion arise upon the passages of Scripture, these who have not studied to a purpose and are not decided as to what they believe, fall away from the truth. We ought to impress upon all the necessity of inquiring diligently into divine truth, that they may know that they do know what is truth. Some claim much knowledge, and feel satisfied with their condition, when they have no more zeal for the work, no more ardent love for God, and for souls for whom Christ died, than if they had never known God. They do not read the Bible [in order] to appropriate the marrow and fatness to their own souls. They do not feel that it is the voice of God speaking to them. But, if we would understand the way of salvation, if we would see the beams of the Sun of righteousness, we must study the Scriptures for a purpose, for the promises and prophecies of the Bible shed clear beams of glory upon the divine plan of redemption, which grand truths are not clearly comprehended.” The 1888 Materials, 403.

> „Aki megelégszik a Szentírásról való saját, jelenlegi tökéletlen ismeretével, azt gondolván, hogy ez elegendő az üdvösségéhez, végzetes csalásban nyugszik. Sokan vannak, akik nincsenek alaposan felkészítve szentírási érvekkel, hogy képesek legyenek felismerni a tévedést, és elítélni mindazt a hagyományt és babonaságot, amelyet igazságként tukmáltak rájuk. Sátán a maga saját gondolatait vitte be Isten imádatába, hogy megrontsa Krisztus evangéliumának egyszerűségét. Nagyszámú azoknak a serege, akik azt vallják, hogy hiszik a jelenvaló igazságot, mégsem tudják, miben áll a hit, amely egyszer a szenteknek adatott át — Krisztus bennetek, a dicsőség reménysége. Azt gondolják, hogy a régi határköveket védelmezik, mégis langymelegek és közömbösek. Nem tudják, mit jelent a szeretet és a hit valódi erejét tapasztalatukba beleszőni és birtokolni. Nem a Bibliát szorosan kutató tanulmányozók, hanem restek és figyelmetlenek. Amikor nézeteltérések támadnak a Szentírás egyes szakaszai felől, azok, akik nem céltudatosan tanulmányoztak, és nincsenek határozottak abban, hogy mit hisznek, elszakadnak az igazságtól. Mindenkire rá kellene nyomnunk annak szükségességét, hogy szorgalmasan kutassák az isteni igazságot, hogy tudják, hogy tudják, mi az igazság. Némelyek nagy tudást igényelnek maguknak, és megelégedettek állapotukkal, miközben nincs bennük több buzgalom a munka iránt, nincs bennük izzóbb szeretet Isten iránt és azok iránt a lelkek iránt, akikért Krisztus meghalt, mint ha soha nem ismerték volna Istent. Nem azért olvassák a Bibliát, hogy annak velejét és kövérségét a saját lelkük számára elsajátítsák. Nem érzik, hogy az Isten szava szól hozzájuk. De ha meg akarjuk érteni az üdvösség útját, ha meg akarjuk látni az Igazság Napjának sugarait, céllal kell tanulmányoznunk a Szentírást, mert a Biblia ígéretei és próféciái a dicsőség világos sugarait vetik az isteni megváltási tervre, amely nagy igazságokat nem értik világosan.” The 1888 Materials, 403.

To genuinely be a Christian means to be like Christ. The passage identifies that we “should know for ourselves what constitutes Christianity.” It says we “should know” “what is truth.” We “should know” “what is the faith that we have received.” We should know “what are the Bible rules—the rules given us from the highest authority.” To be Christlike requires knowing what the Bible rules are that were given us from the highest authority. Without those rules we cannot be Christlike, for the rules given by the highest authority are a transcript of His character.

Valóban kereszténynek lenni azt jelenti, hogy Krisztushoz hasonlóvá válunk. A szakasz rámutat arra, hogy „magunknak kell tudnunk, mi alkotja a kereszténységet”. Azt mondja, hogy „tudnunk kell”, „mi az igazság”. „Tudnunk kell”, „mi az a hit, amelyet kaptunk”. Tudnunk kell, „melyek a bibliai szabályok — azok a szabályok, amelyeket a legfelsőbb tekintély adott nekünk”. Krisztushoz hasonlóvá válni megköveteli annak ismeretét, hogy melyek azok a bibliai szabályok, amelyeket a legfelsőbb tekintély adott nekünk. E szabályok nélkül nem lehetünk Krisztushoz hasonlók, mert a legfelsőbb tekintély által adott szabályok az Ő jellemének hű másolatai.

Another characteristic of Elijah is the work of preparing the way for the messenger of the covenant. Elijah represents the work that is accomplished during a history when a former chosen people are being passed by and a new chosen people are simultaneously being chosen. The history represents a purification process that produces a people who are represented as a pure offering, in contrast with the former impure chosen people.

Illés másik jellemzője a szövetség követének útját előkészítő munka. Illés azt a munkát jelképezi, amely egy olyan történelmi időszakban megy végbe, amikor egy korábbi választott népet félretesznek, és ezzel egyidejűleg egy új választott népet választanak ki. Ez a történelmi időszak olyan megtisztítási folyamatot jelenít meg, amely egy olyan népet hoz létre, akit tiszta áldozatként ábrázolnak, ellentétben a korábbi tisztátalan választott néppel.

> Behold, I will send my messenger, and he shall prepare the way before me: and the Lord, whom ye seek, shall suddenly come to his temple, even the messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, he shall come, saith the Lord of hosts. But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. Malachi 3:1–4.

> Ímé, elküldöm követemet, és ő elkészíti előttem az utat; és hirtelen eljön templomába az Úr, akit kerestek, a szövetség követe, akiben gyönyörködtök: ímé, eljön, azt mondja a Seregek Ura. De ki állhat meg az ő eljövetelének napján? és ki állhat meg, amikor megjelenik? mert olyan ő, mint az ötvös tüze, és mint a ruhatisztítók lúgja; És úgy ül majd, mint az ezüst olvasztója és megtisztítója; és megtisztítja Lévi fiait, és megtisztítja őket, mint az aranyat és az ezüstöt, hogy igazságban való áldozatot vigyenek az Úrnak. Akkor kedves lesz az Úr előtt Júda és Jeruzsálem áldozata, mint a régi napokban és a hajdani esztendőkben. Malakiás 3:1–4.

John the Baptist prepared the way for Christ to suddenly come and cleanse His temple. The cleansing of the temple at the beginning and ending of Christ’s ministry was a fulfillment of Malachi chapter three. John was the messenger that prepared the way for the messenger of the covenant to purify the sons of Levi.

Keresztelő János előkészítette az utat Krisztus számára, hogy hirtelen eljöjjön, és megtisztítsa templomát. A templom megtisztítása Krisztus szolgálatának kezdetén és végén Malakiás harmadik fejezetének beteljesedése volt. János volt az a követ, aki előkészítette az utat a szövetség Követe számára, hogy megtisztítsa Lévi fiait.

> “In the cleansing of the temple, Jesus was announcing His mission as the Messiah, and entering upon His work. That temple, erected for the abode of the divine Presence, was designed to be an object lesson for Israel and for the world. From eternal ages it was God’s purpose that every created being, from the bright and holy seraph to man, should be a temple for the indwelling of the Creator. Because of sin, humanity ceased to be a temple for God. Darkened and defiled by evil, the heart of man no longer revealed the glory of the Divine One. But by the incarnation of the Son of God, the purpose of Heaven is fulfilled. God dwells in humanity, and through saving grace the heart of man becomes again His temple. God designed that the temple at Jerusalem should be a continual witness to the high destiny open to every soul. But the Jews had not understood the significance of the building they regarded with so much pride. They did not yield themselves as holy temples for the Divine Spirit. The courts of the temple at Jerusalem, filled with the tumult of unholy traffic, represented all too truly the temple of the heart, defiled by the presence of sensual passion and unholy thoughts. In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. ‘The Lord, whom ye seek, shall suddenly come to His temple, even the Messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, He shall come, saith the Lord of hosts. But who may abide the day of His coming? and who shall stand when He appeareth? for He is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: and He shall sit as a refiner and purifier of silver: and He shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver.’ Malachi 3:1–3.” The Desire of Ages, 161.

> „A templom megtisztításával Jézus Messiásként hirdette meg küldetését, és megkezdte munkáját. Az a templom, amelyet az isteni Jelenlét lakhelyéül emeltek, arra rendeltetett, hogy szemléltető tanítás legyen Izráel és a világ számára. Öröktől fogva Isten szándéka az volt, hogy minden teremtett lény, a fénylő és szent szeráftól az emberig, a Teremtő bennlakásának temploma legyen. A bűn miatt az emberiség megszűnt Isten temploma lenni. A gonoszság által elsötétített és beszennyezett emberi szív többé nem nyilatkoztatta ki az Isteni dicsőségét. Ám Isten Fiának megtestesülése által a menny célja beteljesedik. Isten az emberiségben lakozik, és az üdvözítő kegyelem által az ember szíve ismét az Ő templomává lesz. Isten azt akarta, hogy a jeruzsálemi templom állandó bizonysága legyen annak a magasztos rendeltetésnek, amely minden lélek előtt nyitva áll. A zsidók azonban nem értették annak az épületnek a jelentőségét, amelyre oly nagy büszkeséggel tekintettek. Nem adták át magukat az isteni Lélek szent templomaiként. A jeruzsálemi templom udvarai, amelyeket a szentségtelen kereskedés zűrzavara töltött be, túlságosan is hűen ábrázolták a szív templomát, amelyet érzéki szenvedélyek és szentségtelen gondolatok jelenléte szennyezett be. Amikor Jézus megtisztította a templomot a világ vevőitől és eladóitól, kijelentette küldetését, hogy megtisztítsa a szívet a bűn szennyétől — a földi kívánságoktól, az önző vágyaktól, a lelket megrontó gonosz szokásoktól. „És mindjárt eljön az ő templomába az Úr, akit ti kerestek, és a szövetség követe, akit ti kívántok; ímé, eljön, azt mondja a Seregeknek Ura. De kicsoda szenvedheti el az ő eljövetelének napját? És kicsoda állhat meg az ő megjelenésekor? Mert olyan ő, mint az ötvös tüze és a ruhamosók lúgja. És beül mint ezüstolvasztó és -tisztító, megtisztítja Lévi fiait, és megtisztítja őket, mint az aranyat és az ezüstöt.” Malakiás 3:1–3. Jézus élete, 161.

John the Baptist was the messenger that prepared the way for Christ to suddenly come and cleanse His temple, and William Miller accomplished the same work of preparation for Christ to suddenly come to the Most Holy Place on October 22, 1844.

Keresztelő János volt az a követ, aki előkészítette az utat Krisztus számára, hogy hirtelen eljöjjön és megtisztítsa az Ő templomát; és William Miller ugyanezt az előkészítő munkát végezte el Krisztus számára, hogy 1844. október 22-én hirtelen eljöjjön a Szentek Szentjébe.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> „Krisztus eljövetele mint a mi főpapunk a szentek szentjébe, a szentély megtisztítására, amint az Dániel 8:14-ben tárul elénk; az Emberfiának eljövetele az Öregkorúhoz, amint azt Dániel 7:13 bemutatja; valamint az Úr eljövetele az Ő templomába, amint azt Malakiás megjövendölte: ugyanannak az eseménynek a leírásai; és ezt jelképezi a vőlegény menyegzőre való eljövetele is, amelyet Krisztus a tíz szűzről szóló példázatban ír le, Máté 25-ben.” A nagy küzdelem, 426.

John and Miller typified the cleansing represented by Malachi that is now being accomplished in our current history.

János és Miller előképei voltak annak a megtisztításnak, amelyet Malakiás ábrázol, s amely jelenlegi történelmünkben most megy végbe.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).

> „A próféta ezt mondja: »Láttam egy másik angyalt leszállni a mennyből, akinek nagy hatalma volt; és a föld megvilágosodott az ő dicsőségétől. És nagy erővel, hatalmas szóval kiáltott, mondván: Elesett, elesett a nagy Babilon, és ördögök lakhelyévé lett« (Jelenések 18:1, 2). Ez ugyanaz az üzenet, amelyet a második angyal adott. Babilon elesett, »mert paráznasága haragjának borával itatott meg minden népet« (Jelenések 14:8). Mi ez a bor?—Az ő hamis tanításai. Hamis szombatot adott a világnak a negyedik parancsolat Szombatja helyett, és megismételte azt a hazugságot, amelyet Sátán először mondott Évának az Édenben—a lélek természetes halhatatlanságát. Sok rokon tévedést terjesztett el széles körben, »emberi parancsolatokat tanítván tanítások gyanánt« (Máté 15:9).”

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> „Amikor Jézus megkezdte nyilvános szolgálatát, megtisztította a templomot annak szentségtörő meggyalázásától. Szolgálatának utolsó cselekedetei között volt a templom második megtisztítása. Így a világ figyelmeztetésére végzendő utolsó munkában is két különálló felhívás hangzik el az egyházakhoz. A második angyal üzenete ez: »Leomlott, leomlott Babilon, ama nagy város, mert paráznasága haragjának borából itatott minden népeket« (Jelenések 14:8). És a harmadik angyal üzenetének hangos kiáltásában egy hang hallatszik a mennyből, amely ezt mondja: »Fussatok ki belőle, én népem, hogy ne legyetek részesek az ő bűneiben, és hogy ne kapjatok az ő csapásaiból. Mert bűnei az égig hatottak, és megemlékezett Isten az ő gonoszságairól« (Jelenések 18:4, 5).” Szemelvények, 2. könyv, 118.

The two temple cleansings of Christ’s ministry, and the two temple cleansings of the Millerite history, were fulfillments of Malachi chapter three and point forward to the two temple cleansings that began on September 11, 2001 when the great buildings of New York City were thrown down by a touch of God, and the mighty angel of Revelation eighteen descended to lighten the earth with his glory. Among other things this disproves the dish of fables offered by Adventism’s Laodicean theologians who claim Ellen White was the Elijah prophet that would come before the great and dreadful day of the Lord. The temple cleansing that takes place when the angel of Revelation eighteen descends began eighty-six years after Ellen White was laid to rest.

Krisztus szolgálatának két templomtisztítása, valamint a millerita történelem két templomtisztítása Malakiás harmadik fejezetének beteljesedései voltak, és előremutatnak arra a két templomtisztításra, amelyek 2001. szeptember 11-én kezdődtek, amikor New York város nagy épületei Isten érintésére omlottak le, és a Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének hatalmas angyala alászállt, hogy dicsőségével beragyogja a földet. Ez egyebek mellett megcáfolja a mesék eledelét, amelyet az adventizmus laodiceai teológusai kínálnak, akik azt állítják, hogy Ellen White volt az Illés-próféta, akinek el kellett jönnie az Úr nagy és rettenetes napja előtt. Az a templomtisztítás, amely akkor történik, amikor a Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének angyala alászáll, nyolcvanhat évvel azután kezdődött, hogy Ellen White-ot végső nyugalomra helyezték.

John the Baptist and his disciples, Miller and the Millerites and Future for America represent the messengers that prepare the way for the messenger of the covenant to suddenly come to His temple and cleanse it from its sacrilegious profanation.

Keresztelő János és tanítványai, Miller és a milleriták, valamint a Future for America azokat a hírnököket jelképezik, akik előkészítik az utat a szövetség Követe előtt, hogy hirtelen eljöjjön az Ő templomába, és megtisztítsa azt szentségtörő meggyalázásától.

Elijah as a symbol represents a man. He represents a man called from the common walk of life and not a priestly theologian. His ministry presents the correct biblical methodology, which are the rules given by the highest authority. His ministry is in confrontation with the current Laodicean priesthood’s methodology of fables, customs and traditions. He prepares the way for a cleansing process that raises up a new chosen people from the remains of a chosen people that are passed by. The cleansing process is set within the context of happening suddenly.

Illés jelképként egy férfit képvisel. Olyan férfit képvisel, akit a mindennapi élet közegéből hívattak el, nem pedig papi teológust. Szolgálata a helyes bibliai módszertant mutatja be, vagyis azokat a szabályokat, amelyeket a legfőbb tekintély adott. Szolgálata szemben áll a jelenlegi laodiceai papság mesékből, szokásokból és hagyományokból álló módszertanával. Előkészíti az utat egy tisztító folyamat számára, amely egy mellőzött választott nép maradékából új választott népet támaszt. A tisztító folyamat abba az összefüggésbe van állítva, hogy hirtelen következik be.

Elijah also represents a ministry and a work that God specifically establishes and identifies as the exclusive ministry of God.

Illés egy olyan szolgálatot és művet is jelképez, amelyet Isten kifejezetten megalapít és Isten kizárólagos szolgálataként azonosít.

We will demonstrate this in the history of the Millerites in the next article.

Ezt a következő cikkben a milleriták történetéből fogjuk bemutatni.

> And it came to pass at the time of the offering of the evening sacrifice, that Elijah the prophet came near, and said, Lord God of Abraham, Isaac, and of Israel, let it be known this day that thou art God in Israel, and that I am thy servant, and that I have done all these things at thy word. 1 Kings 18:36.

> És történt az esti áldozat bemutatásának idején, hogy Illés próféta odalépett, és ezt mondta: Uram, Ábrahámnak, Izsáknak és Izráelnek Istene, legyen nyilvánvaló e mai napon, hogy te vagy az Isten Izráelben, és hogy én a te szolgád vagyok, és hogy mindezeket a te szavad szerint cselekedtem. 1Királyok 18:36.

Back to Articles