Article

# Parallel Warnings - Number Three

Párhuzamos figyelmeztetések – Harmadik szám

The Empowerment of Prophetic Messages: The Sequential Testing Process of Revelation’s Angels

A prófétai üzenetek felhatalmazó ereje: A Jelenések könyve angyalainak egymást követő megvizsgálási folyamata

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

We closed the last article identifying that all three of the angels of Revelation fourteen have a message in their hands. The second and third angel are identified as having a “parchment,” with them as they descend with their message. Each angel represents a message, and the arrival of each message causes an effect. The first angel arrived in 1798. That message was unsealed and there was an increase of knowledge concerning the impending judgment. That increase of knowledge produced two classes of worshippers. When the second angel arrived the message of the Protestants’ fall was unsealed and there was an increase of knowledge and two classes were produced. When the Midnight Cry message arrived on October 22, 1844, it was unsealed at Exeter camp meeting and there was an increase of knowledge and two classes of virgins were produced. When the third angel arrived on October 22, 1844 the message of the third angel and all that it represents was unsealed and there was an increase of knowledge and two classes were produced.

Legutóbbi cikkünket annak megállapításával zártuk, hogy a Jelenések könyve tizennegyedik fejezetének mindhárom angyalánál üzenet van a kezükben. A második és a harmadik angyal úgy van azonosítva, mint akiknél egy „pergamen” van, miközben üzenetükkel alászállnak. Mindegyik angyal egy üzenetet jelképez, és minden egyes üzenet megérkezése valamilyen hatást idéz elő. Az első angyal 1798-ban érkezett meg. Az az üzenet fel lett nyitva, és növekedett az ismeret a közelgő ítéletre vonatkozóan. Az ismeretnek ez a növekedése az imádók két csoportját hozta létre. Amikor a második angyal megérkezett, a protestánsok bukásának üzenete fel lett nyitva, és növekedett az ismeret, valamint két csoport jött létre. Amikor az Éjféli Kiáltás üzenete 1844. október 22-én megérkezett, az Exeter-i táborgyűlésen fel lett nyitva, és növekedett az ismeret, valamint a szüzek két csoportja jött létre. Amikor a harmadik angyal 1844. október 22-én megérkezett, a harmadik angyal üzenete és mindaz, amit képvisel, fel lett nyitva, és növekedett az ismeret, valamint két csoport jött létre.

Another characteristic that can be found in the angels has to do with the empowerment of the angel’s messages. The message of the second angel was empowered by the message of the Midnight Cry, as the previous article showed, but the Midnight Cry is not represented by a singular angel, it is represented by many angels. The history that corresponded to the second angel and the Midnight Cry shows that the second angel’s message was empowered when the Midnight cry joined with it. In the same book we are told:

Egy másik jellegzetesség, amely az angyalokban megtalálható, az angyal üzeneteinek megerősítésével kapcsolatos. A második angyal üzenetét az Éjféli Kiáltás üzenete erősítette meg, amint azt az előző cikk bemutatta, az Éjféli Kiáltást azonban nem egyetlen angyal jelképezi, hanem sok angyal. Az a történelem, amely a második angyalnak és az Éjféli Kiáltásnak felelt meg, azt mutatja, hogy a második angyal üzenete akkor erősödött meg, amikor az Éjféli Kiáltás egyesült vele. Ugyanabban a könyvben ezt olvassuk:

> “I saw angels hurrying to and fro in heaven. They were descending to earth, and again ascending to heaven, preparing for the fulfillment of some important event. Then I saw another mighty angel commissioned to descend to earth, and unite his voice with the third angel, and give power and force to his message. Great power and glory were imparted to the angel, and as he descended, the earth was lightened with his glory. The light which went before and followed after this angel, penetrated everywhere, as he cried mightily, with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. The message of the fall of Babylon, as given by the second angel, is again given, with the addition of the corruptions which have been entering the churches since 1844. The work of this angel comes in at the right time, and joins in the last great work of the third angel’s message, as it swells into a loud cry. And the people of God are fitted up everywhere to stand in the hour of temptation which they are soon to meet. I saw a great light resting upon them, and they united in the message, and fearlessly proclaimed with great power the third angel’s message.

> „Láttam, hogy angyalok siettek ide-oda a mennyben. Leszálltak a földre, majd ismét felemelkedtek a mennybe, előkészítve valamely fontos esemény beteljesedését. Azután láttam egy másik hatalmas angyalt, akinek megbízatása volt leszállni a földre, egyesíteni hangját a harmadik angyaléval, és erőt és hatalmat adni üzenetének. Nagy erő és dicsőség adatott az angyalnak, és amint leszállt, a föld megvilágosodott dicsőségétől. A világosság, amely ezen angyal előtt haladt és nyomában követte őt, mindenhová behatolt, miközben nagy hatalommal, erős hangon így kiáltott: Elesett, elesett Babilon, a nagy, és ördögök lakóhelyévé lett, minden tisztátalan lélek tartózkodóhelyévé, és minden tisztátalan és gyűlöletes madár tömlöcévé. Babilon bukásának üzenete, amint azt a második angyal hirdette, ismét elhangzik, kiegészülve azokkal a romlottságokkal, amelyek 1844 óta hatoltak be az egyházakba. Ennek az angyalnak a munkája a kellő időben lép színre, és csatlakozik a harmadik angyal üzenetének utolsó nagy művéhez, miközben az hangos kiáltássá dagad. És Isten népe mindenütt felkészíttetik arra, hogy megálljon a megpróbáltatás órájában, amellyel hamarosan szembe kell néznie. Láttam, hogy nagy világosság nyugodott rajtuk, és egyesültek az üzenetben, és félelem nélkül, nagy erővel hirdették a harmadik angyal üzenetét.”

> “Angels were sent to aid the mighty angel from heaven, and I heard voices which seemed to sound every where, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues; for her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. This message seemed to be an addition to the third message, and joined it, as the midnight cry joined the second angel’s message in 1844. The glory of God rested upon the patient, waiting saints, and they fearlessly gave the last solemn warning, proclaiming the fall of Babylon, and calling upon God’s people to come out of her; that they might escape her fearful doom.” Spiritual Gifts, volume 1, 193, 194.

> „Angyalok küldettek, hogy segítségére legyenek a mennyből alászálló hatalmas angyalnak, és hangokat hallottam, amelyek úgy tűntek, mintha mindenfelől hangzanának: Jöjjetek ki belőle, én népem, hogy ne legyetek részesei az ő bűneinek, és hogy ne kapjatok az ő csapásaiból; mert bűnei az égig hatottak, és Isten megemlékezett az ő gonoszságairól. Ezen üzenet a harmadik üzenet kiegészítésének látszott, és ahhoz kapcsolódott, miként az éjféli kiáltás kapcsolódott a második angyal üzenetéhez 1844-ben. Isten dicsősége megnyugodott a türelmesen várakozó szenteken, és azok félelem nélkül adták a végső, ünnepélyes figyelmeztetést, hirdetve Babilon bukását, és hívva Isten népét, hogy jöjjön ki belőle; hogy megmenekülhessen annak rettenetes végzetétől.” Spiritual Gifts, 1. kötet, 193., 194.

The Midnight Cry joined the second angel, and the angel of Revelation eighteen joins the third angel, and when he joins the third angel, he is repeating the joining of the Midnight Cry and the second angel in the beginning of Adventism. Based upon two witnesses, the second and third angel, every angel’s message has a secondary message that empowers it. These two witnesses teach that when the first angel’s message arrived in history, there had to come a point thereafter where that message was empowered by a secondary message. This was of course also true of the first angel. In the first paragraph of the long passage, we just set forth, Sister White identifies the same characteristics to the first angel as John assigns to the angel of Revelation eighteen when she states, “I was told that his mission was to lighten the earth with his glory, and warn man of the coming wrath of God.” It is clear in the passage she is referring to the first angel.

Az Éjféli Kiáltás egyesült a második angyallal, és a Jelenések tizennyolcadik fejezetének angyala a harmadik angyalhoz csatlakozik, és amikor a harmadik angyalhoz csatlakozik, az Éjféli Kiáltásnak és a második angyalnak az adventizmus kezdetén történt egyesülését ismétli meg. Két tanú, a második és a harmadik angyal alapján, minden angyali üzenethez tartozik egy másodlagos üzenet, amely felruházza azt erővel. E két tanú arra tanít, hogy amikor az első angyal üzenete megjelent a történelemben, azt követően szükségképpen el kellett jönnie egy pontnak, amikor azt az üzenetet egy másodlagos üzenet ruházta fel erővel. Ez természetesen az első angyal esetében is igaz volt. Abban a hosszú szakaszban, amelynek első bekezdését éppen idéztük, White testvérnő ugyanazokat a jellemzőket tulajdonítja az első angyalnak, amelyeket János a Jelenések tizennyolcadik fejezetének angyalához rendel, amikor ezt mondja: „Azt mondták nekem, hogy küldetése az volt, hogy dicsőségével beragyogja a földet, és figyelmeztesse az embert Isten eljövendő haragjára.” Világos, hogy ebben a szakaszban az első angyalra utal.

The first angel’s message arrived in 1798, and it was thereafter empowered on August 11, 1840, when the Ottoman supremacy ceased. At that point the mighty angel of Revelation ten came down out of heaven and placed one foot on the land and one on the sea. He represents the empowerment of the first angel, and this is what identifies the work of the first angel as the same work as the angel of Revelation eighteen. Both were to lighten the earth with their glory, but the angel of Revelation eighteen joins the third angel, just as the Midnight Cry joined the second angel and just as the angel that descended in Revelation ten joined the first angel.

Az első angyal üzenete 1798-ban érkezett el, és ezt követően 1840. augusztus 11-én nyert felhatalmazást, amikor az oszmán fennhatóság megszűnt. Ekkor a Jelenések könyve tizedik fejezetének hatalmas angyala leszállt a mennyből, és egyik lábát a szárazföldre, a másikat a tengerre helyezte. Ő az első angyal felhatalmazását jelképezi, és ez az, ami az első angyal munkáját a Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének angyalával azonos munkaként azonosítja. Mindkettőnek be kellett világítania a földet dicsőségével, de a Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének angyala a harmadik angyalhoz csatlakozik, miként az Éjféli Kiáltás a második angyalhoz csatlakozott, és miként a Jelenések könyve tizedik fejezetében alászálló angyal az elsőhöz csatlakozott.

Therefore, when the first angel arrived, a message was unsealed that produced two classes of worshippers. When the first angel’s message was empowered by the angel of Revelation ten, he had in his hand a little book that he commanded John to eat, identifying that he brought a message, unsealed it and it produced two classes of worshippers. When the second angel, Midnight Cry and third angel arrived there was a message unsealed that tested and produced two classes of worshippers.

Ezért, amikor az első angyal megérkezett, egy üzenet nyittatott fel, amely az imádók két csoportját eredményezte. Amikor az első angyal üzenete a Jelenések könyve tizedik fejezetének angyala által nyert erőt, annak kezében egy kis könyv volt, amelyet megparancsolt Jánosnak, hogy egye meg, ezzel azonosítva, hogy üzenetet hozott, azt felnyitotta, és az imádók két csoportját eredményezte. Amikor a második angyal, a Midnight Cry és a harmadik angyal megérkezett, egy üzenet nyittatott fel, amely próbára tette, és az imádók két csoportját eredményezte.

The passage we are addressing emphasizes by comparing the history of Christ with the history of the Millerites that the sequential testing process that took place in the Millerite history also took place in the days of Christ, which was the end of ancient Israel. If a sequential testing process took place at the beginning of spiritual Israel and at the end of ancient Israel, then there will be a sequential testing process at the end of spiritual Israel, as there was at the beginning of ancient Israel.

Az a szakasz, amellyel foglalkozunk, Krisztus történetének és a milleriták történetének összehasonlítása által hangsúlyozza, hogy az a sorozatos megpróbáltatási folyamat, amely a millerita történelemben végbement, Krisztus napjaiban is végbement, ami az ősi Izráel végét jelentette. Ha sorozatos megpróbáltatási folyamat ment végbe a lelki Izráel kezdetén és az ősi Izráel végén, akkor a lelki Izráel végén is lesz sorozatos megpróbáltatási folyamat, miként az ősi Izráel kezdetén is volt.

In Millerite history this would represent five unsealing’s that tested and produced two classes of worshippers from 1798 until October 22, 1844. The passage clearly teaches that if you fail a test, you will not pass the next test, for you wont even try. It is also clear that in the time of Christ the testing process concludes with the former chosen covenant people being in total darkness in regards to the plan of salvation. Daniel and John represent those who listen to the voice behind them, those who passed through a progressive testing process that required individual investigation of each new truth that was unsealed.

A millerita történelemben ez öt felnyitást jelképezne, amelyek 1798-tól 1844. október 22-ig két osztályú imádókat tettek próbára és hoztak létre. A szakasz világosan tanítja, hogy ha egy próbát nem állsz ki, a következőt sem fogod kiállni, mert még csak meg sem kísérled. Az is világos, hogy Krisztus idejében a próbatételi folyamat azzal zárul, hogy a korábban kiválasztott szövetségi nép az üdvösség terve tekintetében teljes sötétségben van. Dániel és János azokat jelképezik, akik hallgatnak a mögöttük szóló hangra, azokat, akik átmentek egy fokozatos próbatételi folyamaton, amely minden egyes újonnan felnyitott igazság egyéni megvizsgálását követelte meg.

The books of Daniel and Revelation are one book, and Daniel and John are the two witnesses of that one book. One witness is the beginning of the book, and the other witness is the end of the book. Both witnesses suffered death and resurrection symbolically; one was persecuted by the Medo-Persian kingdom, (typifying the United States) and the other persecuted by Rome, (typifying the papacy). John is being persecuted because he is a Sabbath-keeper in agreement with Daniel being persecuted for refusing to change his worship practices. Together they represent those at the end of the world who are persecuted for refusing to accept the worship of Sunday in place of the seventh-day Sabbath.

Dániel és Jelenések könyve egyetlen könyv, és Dániel valamint János ennek az egy könyvnek a két tanúja. Az egyik tanú a könyv kezdete, a másik tanú pedig a könyv vége. Mindkét tanú jelképesen elszenvedte a halált és a feltámadást; az egyiket a méd–perzsa birodalom üldözte (amely az Egyesült Államokat jelképezi), a másikat pedig Róma üldözte (amely a pápaságot jelképezi). Jánost azért üldözik, mert szombattartó, összhangban azzal, hogy Dánielt azért üldözték, mert nem volt hajlandó megváltoztatni istentiszteleti gyakorlatát. Együtt azokat jelképezik a világ végén, akiket azért üldöznek, mert nem hajlandók elfogadni a vasárnap tiszteletét a hetedik napi szombat helyett.

The people represented by Daniel and John have been or will be those that are sealed, for when Daniel was placed in the lion’s den for not obeying the king’s “decree,” the king sealed the stone, in order that the purpose might not be changed. Daniel was sealed for eternity, because the king’s decree and also the authority of his seal could not be changed, according to the laws of the Medes and Persians. The king’s seal was placed upon a stone and the door was shut. The door is shut at the Sunday law, and no man can open that door, just as the door was shut on October 22, 1844. This was a simple illustration of the importance of considering not only the prophetic events that are set forth in a prophecy, but also the importance of applying the circumstances surrounding the prophet when he is illustrated within the story.

A Dániel és János által jelképezett nép azok voltak vagy azok lesznek, akik elpecsételtetnek; mert amikor Dánielt az oroszlánok vermébe vetették azért, mert nem engedelmeskedett a király „rendeletének”, a király lepecsételte a követ, hogy a szándék meg ne változtassék. Dániel az örökkévalóságra pecsételtetett el, mivel a király rendelete és pecsétjének hatalma sem változhatott meg a médek és perzsák törvényei szerint. A király pecsétje egy kőre került, és az ajtót bezárták. Az ajtó a vasárnaptörvénynél záratik be, és azt az ajtót senki sem nyithatja meg, miként az ajtó 1844. október 22-én is bezáratott. Ez egyszerű szemléltetése volt annak fontosságának, hogy ne csupán a próféciában bemutatott prófétai eseményeket vegyük figyelembe, hanem annak is, hogy alkalmazzuk a prófétát körülvevő körülményeket, amikor ő maga a történetben szemléltetésként jelenik meg.

Yet this is also an illustration of the power of considering the beginning (the book of Daniel) with the end (the book of Revelation) together as two witnesses of the same prophecy, for two witnesses are what is required to establish a biblical fact. The predicted events and the illustration of the prophets’ activities in connection with the prophecy are both inspired.

Ám ez egyben szemléltetése annak az erőnek is, amely abban rejlik, ha a kezdetet (Dániel könyvét) és a véget (a Jelenések könyvét) együtt tekintjük ugyanazon prófécia két tanújaként, mert egy bibliai tény megállapításához két tanú szükséges. Mind a megjövendölt események, mind a próféták tevékenységének a próféciával kapcsolatos szemléltetése ihletett.

> All scripture is given by inspiration of God, and is profitable for doctrine, for reproof, for correction, for instruction in righteousness: That the man of God may be perfect, thoroughly furnished unto all good works. 2 Timothy 3:16, 17.

> A teljes Írás Istentől ihletett, és hasznos a tanításra, a feddésre, a megjobbításra, az igazságban való nevelésre; hogy az Isten embere tökéletes legyen, minden jó cselekedetre teljesen felkészített. 2 Timóteus 3:16, 17.

If the predicted events of the Bible are illustrating the end of the world, then the illustration of the prophet and his surroundings when he receives and testifies of the prediction are an illustration of the end of the world. Therefore, when a prophet’s surroundings and activities are prophetically illustrated—the prophet is an illustration of God’s people at the end of the world. With that understanding in place, when we bring the line of Malachi’s Elijah prediction together with the lines of Revelation fourteen and eighteen, they all testify of the history of the final warning message—but their testimony is two-fold.

Ha a Biblia megjövendölt eseményei a világ végének szemléltetését adják, akkor a próféta és környezete ábrázolása is, amikor a jövendölést kapja és arról bizonyságot tesz, a világ végének szemléltetése. Ezért amikor egy próféta körülményei és tevékenységei prófétikusan vannak ábrázolva, a próféta Isten népének szemléltetése a világ végén. E megértés birtokában, amikor Malakiás Illésre vonatkozó jövendölésének vonalát egybevetjük a Jelenések könyve tizennegyedik és tizennyolcadik fejezetének vonalaival, azok mind a végső figyelmeztető üzenet történetéről tesznek bizonyságot — bizonyságtételük azonban kettős.

The message consists of predicted events that are external to God’s people and a secondary testimony consists of the prophet’s experience while receiving and proclaiming the message. The prophetic concept of two prophetic lines representing the external and internal of the same history was recognized and put into the public record by the pioneers of Adventism. The classic example of this application by the pioneers, in my mind, is when they identify that the seven churches of Revelation and the seven seals of Revelation are parallel histories that identify the internal and external history of the church. The seals represent the external history the churches the internal.

Az üzenet olyan megjövendölt eseményekből áll, amelyek Isten népén kívüliek, és egy másodlagos bizonyságtétel a próféta tapasztalatából áll, miközben az üzenetet fogadja és hirdeti. Azt a prófétai fogalmat, hogy ugyanannak a történelemnek a külső és belső oldalát két prófétai vonal képviseli, az adventizmus úttörői felismerték, és a nyilvános feljegyzés részévé tették. Véleményem szerint ennek az alkalmazásnak az úttörők általi klasszikus példája az, amikor azonosítják, hogy a Jelenések hét gyülekezete és a Jelenések hét pecsétje párhuzamos történelmek, amelyek az egyház belső és külső történetét jelölik meg. A pecsétek a külső történelmet, a gyülekezetek a belsőt képviselik.

The Elijah message of Malachi, Revelation chapters fourteen and eighteen identify the same final warning message that is also addressed as “the Revelation of Jesus Christ” in chapter one of Revelation. In chapter one God the Father gave the message to Christ, who then gave it to Gabriel, who then gave it to John who then sent it to the churches. Elijah’s message, as well as the messages represented in Revelation chapters one, fourteen and eighteen are the very same message.

Malakiás Illés-üzenete, valamint a Jelenések könyve tizennegyedik és tizennyolcadik fejezete ugyanazt a végső figyelmeztető üzenetet azonosítja, amelyet a Jelenések könyve első fejezete „Jézus Krisztus kijelentéseként” is nevez. Az első fejezetben az Atyaisten adta az üzenetet Krisztusnak, aki azt továbbadta Gábrielnek, ő pedig Jánosnak, aki aztán elküldte azt a gyülekezeteknek. Illés üzenete, valamint a Jelenések könyve első, tizennegyedik és tizennyolcadik fejezetében megjelenített üzenetek egy és ugyanazon üzenet.

> And the spirits of the prophets are subject to the prophets. For God is not the author of confusion, but of peace, as in all churches of the saints. 1 Corinthians 14:32, 33.

> A próféták lelkei a prófétáknak engedelmeskednek. Mert az Isten nem a zűrzavar Istene, hanem a békességé, miként a szentek minden gyülekezetében. 1Korinthus 14:32, 33.

It is always the same message, for the “prophets are subject to the prophets.” The word translated as “subject” in the verses means, “to subordinate; reflexively to obey: – be under obedience (obedient), put under, subdue unto, (be, make) subject (to, unto), be (put) in subjection (to, under), submit self unto.” All the prophets agree with each other and are in subjection to one another or the message they gave would produce confusion.

Mindig ugyanaz az üzenet, mert „a próféták lelkei engednek a prófétáknak”. Az ezekben a versekben „engednek”-ként fordított szó jelentése: „alárendelni; visszaható értelemben engedelmeskedni: – engedelmesség alatt lenni (engedelmesnek lenni), alávetni, alárendelni, alá helyezni, alávetettségben lenni, magát alávetni.” Valamennyi próféta egyetért egymással, és alá vannak rendelve egymásnak, máskülönben az általuk adott üzenet zavart eredményezne.

All the prophetic illustrations of the final warning message represent the same message. It is the Lord’s design that those who are considered the “wise” in the parable of the ten virgins, who are also called the “wise” that “understand” “the increase of knowledge” when the book of Daniel is unsealed; it is the Lord’s will that the “wise” recognize the special message when it is unsealed. That recognition is accomplished by applying the methodology of biblical study that is specifically identified within the Bible itself. That methodology is accomplished in agreement with Isaiah twenty-eight through the process of bringing the various prophetic lines that address a biblical subject together in parallel to one another in order to establish the correct prophetic events.

A végső figyelmeztető üzenet minden prófétai szemléltetése ugyanazt az üzenetet ábrázolja. Az Úr szándéka az, hogy azok, akiket a tíz szűzről szóló példázatban „bölcseknek” tartanak, és akiket akkor is „bölcseknek” neveznek, akik „értik” „az ismeret növekedését”, amikor Dániel könyve felnyittatik; az Úr akarata az, hogy a „bölcsek” felismerjék a különleges üzenetet, amikor az feltárul. E felismerés a bibliai tanulmányozás ama módszertanának alkalmazása által valósul meg, amelyet maga a Biblia kifejezetten azonosít. E módszertan Ézsaiás huszonnyolcadik fejezetével összhangban valósul meg azon folyamat által, hogy a bibliai tárgyat érintő különféle prófétai vonalakat egymással párhuzamba állítva együttesen vizsgáljuk, annak érdekében, hogy megállapítsuk a helyes prófétai eseményeket.

I solicit your patience as we conclude this article here and will continue these thoughts in the next article.

Türelmüket kérem, miközben e cikket itt lezárjuk, és e gondolatokat a következő cikkben folytatjuk.

Back to Articles