Article

# Rome Establishes the Vision - Number Nine

Róma megalapozza a látomást – Kilences szám

Rejecting the Foundations: The Controversy of ‘The Daily’ and the Consequences of Denying Truth in Adventist Prophecy

Az alapok elvetése: „A mindennapi” vitája és az igazság megtagadásának következményei az adventista próféciában

Author

Jeff Pippenger

Published

August 21, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We are currently addressing the prophetic line of the controversies within Advent history that have taken place concerning the various symbols of Rome. We are currently addressing “the daily” in the book of Daniel. That controversy represents a rejection of the foundations of Adventism, the rejection of the authority of the Spirit of Prophecy, and the rejection of the messenger that was chosen by God. Rejecting the work of Miller also represents a rejection of the instruction that had been given to Miller by heavenly angels, who led Miller to his understanding of the message produced by the increase of knowledge when the book of Daniel was unsealed in 1798.

Jelenleg az advent történelemben lezajlott viták prófétai vonalát tárgyaljuk, amelyek Róma különböző jelképeit érintették. Jelenleg Dániel könyvében „a mindennapi”-t tárgyaljuk. Ez a vita az adventizmus alapjainak elvetését, a Prófétaság Lelke tekintélyének elvetését, valamint annak a hírnöknek az elvetését jelképezi, akit Isten választott. Miller munkájának elvetése egyúttal annak az útmutatásnak az elvetését is jelenti, amelyet Miller mennyei angyaloktól kapott, akik elvezették őt annak az üzenetnek a megértésére, amely a tudás gyarapodása nyomán jött létre, amikor Dániel könyvét 1798-ban felnyitották.

Those that reject the truth identifying the power (pagan Rome) that restrained the papal power from being revealed in 2 Thessalonians, manifest that they do not love the truth, and for rejecting the love of truth, they receive a lie. The lie in turn brings strong delusion upon them. The lie is the cause, and the strong delusion they receive is the effect. The lack of love of the truth is their motivation. The lie represents the choice of a pluralistic acceptance of biblical doctrine, as opposed to those who believe in absolute truth. This is why Isaiah’s representation of Paul’s strong delusion is represented as delusions, not simply a delusion. The other class are those who do love the truth, accept the premise of absolute truth, and are identified by Isaiah as those who tremble at God’s Word.

Akik elutasítják azt az igazságot, amely azonosítja azt a hatalmat (a pogány Rómát), amely megakadályozta a pápai hatalom lelepleződését a 2 Thesszalonikai levélben, nyilvánvalóvá teszik, hogy nem szeretik az igazságot; és mivel elutasítják az igazság szeretetét, hazugságot kapnak. A hazugság pedig viszont erős tévelygést hoz rájuk. Az ok a hazugság, és az erős tévelygés, amelyet kapnak, a következmény. Indítékuk az igazság szeretetének hiánya. A hazugság a bibliai tanítás pluralisztikus elfogadásának választását jelképezi, szemben azokkal, akik az abszolút igazságban hisznek. Ezért Ézsaiás Pál erős tévelygésről szóló ábrázolását tévelygések formájában jeleníti meg, nem pusztán egyetlen tévelygésként. A másik csoportba azok tartoznak, akik szeretik az igazságot, elfogadják az abszolút igazság előfeltevését, és akiket Ézsaiás úgy azonosít, mint akik remegnek Isten Igéje előtt.

> Thus saith the Lord, The heaven is my throne, and the earth is my footstool: where is the house that ye build unto me? and where is the place of my rest? For all those things hath mine hand made, and all those things have been, saith the Lord: but to this man will I look, even to him that is poor and of a contrite spirit, and trembleth at my word. He that killeth an ox is as if he slew a man; he that sacrificeth a lamb, as if he cut off a dog’s neck; he that offereth an oblation, as if he offered swine’s blood; he that burneth incense, as if he blessed an idol. Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before mine eyes, and chose that in which I delighted not. Hear the word of the Lord, ye that tremble at his word; Your brethren that hated you, that cast you out for my name’s sake, said, Let the Lord be glorified: but he shall appear to your joy, and they shall be ashamed. Isaiah 66:1–5.

> Így szól az Úr: Az ég az én trónusom, és a föld lábam zsámolya: hol van az a ház, amelyet nékem építetek? és hol van nyugalmam helye? Mert mindezeket az én kezem alkotta, és így lettek mindezek, ezt mondja az Úr: hanem arra tekintek, aki szegény és megtört lelkű, és retteg az én beszédemtől. Aki ökröt öl, olyan, mintha embert ölne; aki bárányt áldoz, mintha kutya nyakát szegné; aki ételáldozatot mutat be, mintha disznóvért ajánlana; aki tömjént éget, mintha bálványt áldana. Bizony, ők a maguk útjait választották, és lelkük utálatosságaikban gyönyörködik. Én is az ő megcsalatásaikat választom, és rájuk hozom félelmeiket; mert amikor hívtam, senki sem felelt; amikor szóltam, nem hallgattak: hanem azt cselekedték szemem előtt, ami gonosz, és azt választották, amiben nem gyönyörködtem. Halljátok az Úr beszédét, ti, akik rettegtek az ő beszédétől; Testvéreitek, akik gyűlölnek titeket, és kitaszítanak nevemért, ezt mondták: Dicsőíttessék meg az Úr! De ő megjelenik örömötökre, ők pedig megszégyenülnek. Ézsaiás 66:1–5.

Those who tremble at God’s Word are the outcasts of Israel, who in the last days are those who are represented as the ensign.

Akik rettegnek Isten Igéjétől, Izráel számkivetettjei, akik az utolsó napokban azok, akiket a zászló jelképez.

> And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:12.

> És zászlót emel a nemzeteknek, összegyűjti Izráel számkivetettjeit, és egybegyűjti Júda szétszórtjait a föld négy szegletéről. Ézsaiás 11:12.

God identifies that it is He who made the house that the class who are presenting corrupted offerings claim to have made. It is that house they trust in when they proclaim “the temple of the Lord are these.”

Isten kijelenti, hogy Ő készítette azt a házat, amelyről a romlott áldozatokat bemutató csoport azt állítja, hogy ők készítették. Abban a házban bíznak, amikor ezt hirdetik: „az Úr temploma ez.”

> Stand in the gate of the Lord’s house, and proclaim there this word, and say, Hear the word of the Lord, all ye of Judah, that enter in at these gates to worship the Lord. Thus saith the Lord of hosts, the God of Israel, Amend your ways and your doings, and I will cause you to dwell in this place. Trust ye not in lying words, saying, The temple of the Lord, The temple of the Lord, The temple of the Lord, are these. Jeremiah 7:2–4.

> Állj meg az Úr házának kapujában, és hirdesd ott e szót, és mondd: Halljátok az Úr szavát, ti mind, akik Júdából valók vagytok, és ezeken a kapukon bementek, hogy imádjátok az Urat. Így szól a Seregek Ura, Izráel Istene: Jobbítsátok meg útjaitokat és cselekedeteiteket, és én lakozást adok nektek ezen a helyen. Ne bízzatok hazug beszédekben, ezt mondván: Az Úr temploma, az Úr temploma, az Úr temploma ez! Jeremiás 7:2–4.

Those who “trust” in lying words, are those who believe a lie. The house which the Lord built was raised upon the foundation which He also made. The class who refused to answer when God called, chose their own ways and delighted in abominations. They chose “ways,” and “abominations,” in the plural, when Jeremiah stated that there was only one way to walk within.

Azok, akik hazug beszédekben „bíznak”, azok, akik hisznek a hazugságnak. A ház, amelyet az Úr épített, azon az alapon emeltetett, amelyet szintén Ő készített. Az a csoport, amely nem volt hajlandó felelni, amikor Isten hívta, a maga útjait választotta, és gyönyörűségét lelte az utálatosságokban. Ők „utakat” és „utálatosságokat” választottak, többes számban, noha Jeremiás kijelentette, hogy odabenn csak egyetlen út van, amelyen járni lehet.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Therefore hear, ye nations, and know, O congregation, what is among them. Hear, O earth: behold, I will bring evil upon this people, even the fruit of their thoughts, because they have not hearkened unto my words, nor to my law, but rejected it. To what purpose cometh there to me incense from Sheba, and the sweet cane from a far country? your burnt offerings are not acceptable, nor your sacrifices sweet unto me. Jeremiah 6:16–20.

> Így szól az Úr: Álljatok meg az utakon, és nézzetek szét, kérdezzetek a régi ösvények felől, melyik a jó út, és járjatok azon, akkor nyugalmat találtok lelketeknek. De ők ezt mondták: Nem járunk azon. Őrállókat is rendeltem fölétek, mondván: Figyeljetek a kürt szavára! De ők ezt mondták: Nem figyelünk. Ezért halljátok meg, ti nemzetek, és tudd meg, ó gyülekezet, mi van közöttük. Halld meg, ó föld: íme, veszedelmet hozok erre a népre, gondolataik gyümölcsét, mert nem hallgattak szavaimra, törvényemet pedig megvetették. Minek nekem a Sebából való tömjén és a messze földről hozott jó illatú nád? Égőáldozataitok nem kedvesek, és véresáldozataitok nem gyönyörködtetnek engem. Jeremiás 6:16–20.

In chapter fifteen, Jeremiah calls the evil congregation that would not hearken, though they had ears, the “assembly of mockers.” This congregation was given a “watchman” in both the history of the first and second angels’ messages, and again in the history of the third angel, but they refused to walk in the good way, which is the old paths. Instead, they walked in the “ways.” For this reason, Isaiah identifies that God will choose multiple delusions, for they chose a plurality of false paths instead of the absolute way of the old paths. As with Isaiah’s testimony the assembly of mockers’ worship is rejected by the Lord. Sister White directly associates Isaiah’s plurality of delusions with Paul’s strong delusion, and she places it in the context of the rejection of the foundational truths, the foundation which the Lord built and builds His house upon.

A tizenötödik fejezetben Jeremiás a gonosz gyülekezetet, amely nem akart hallgatni, noha volt füle, a „csúfolódók gyülekezetének” nevezi. E gyülekezetnek „őrálló” adatott mind az első és a második angyal üzenetének történetében, mind pedig ismét a harmadik angyal történetében, ők azonban nem voltak hajlandók a jó úton járni, amely a régi ösvények útja. Ehelyett az „utakon” jártak. Ezért azonosítja Ézsaiás, hogy Isten többes számú tévelygéseket fog választani, mert ők a régi ösvények abszolút útja helyett a hamis utak sokaságát választották. Miként Ézsaiás bizonyságtételében, a csúfolódók gyülekezetének istentiszteletét is elveti az Úr. White testvérnő Ézsaiás tévelygéseinek többes számát közvetlenül Pál erős tévelygésével kapcsolja össze, és ezt az alapvető igazságok elvetésének összefüggésébe helyezi, ama alapzatéba, amelyre az Úr házát építette és építi.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Aki a felszín alá lát, aki minden ember szívében olvas, ezt mondja azokról, akik nagy világosságot kaptak: »Nem gyötrődnek és nem rendülnek meg erkölcsi és lelki állapotuk miatt.« Igen, a maguk útjait választották, és lelkük gyönyörködik utálatosságaikban. Én is veszedelmeiket választom rájuk, és rájuk hozom azt, amitől rettegnek; mivel hívtam, és senki sem felelt, szóltam, és nem hallották meg; hanem gonoszt cselekedtek szemem előtt, és azt választották, amiben nem gyönyörködtem.« »Isten is elküldi nekik a tévelygés erejét, hogy higgyenek a hazugságnak«, mivel nem fogadták be az igazság szeretetét, hogy üdvözüljenek, »hanem gyönyörködtek a hamisságban«. Ézsaiás 66:3, 4; 2 Thesszalonika 2:11, 10, 12.”

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> „A mennyei Tanító megkérdezte: »Miféle erősebb megtévesztés képes félrevezetni az elmét annál a színlelésnél, hogy helyes alapra építetek, és hogy Isten elfogadja cselekedeteiteket, miközben valójában sok mindent világi okosság szerint visztek véghez, és Jehovával szemben vétkeztek? Ó, ez nagy csalás, megbűvölő téveszme, amely hatalmába keríti az értelmet, amikor azok az emberek, akik egykor megismerték az igazságot, az istenfélelem látszatát összetévesztik annak lelkével és erejével; amikor azt gondolják, hogy gazdagok, meggazdagodtak, és semmire sincs szükségük, holott valójában mindenre szükségük van.«”

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> „Isten nem változott meg hűséges szolgái iránt, akik szeplőtelenül őrzik ruháikat. Sokan azonban ezt kiáltják: »Békesség és biztonság«, miközben hirtelen veszedelem tör rájuk. Ha nem történik alapos bűnbánat, ha az emberek nem alázzák meg szívüket bűnvallás által, és nem fogadják el az igazságot úgy, amint az Jézusban van, soha nem jutnak be a mennybe. Amikor megtisztulás megy végbe sorainkban, többé nem nyugszunk meg elégülten, azzal kérkedve, hogy gazdagok vagyunk, meggazdagodtunk, és nincs szükségünk semmire.

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> „Ki mondhatja igazán: »Aranyunk tűzben megpróbáltatott; ruháinkat nem szennyezte be a világ«? Láttam, amint a mi Oktatónk az úgynevezett igazság ruháira mutatott. Miután letépte azokat, feltárta az alattuk rejlő tisztátalanságot. Ekkor ezt mondta nekem: »Nem látod-e, miként fedték el kérkedő módon tisztátalanságukat és jellemük romlottságát? »Miként lett a hűséges város parázna nővé!« Az én Atyám házából kalmárkodás háza lett, olyan hely, ahonnan eltávozott az isteni jelenlét és dicsőség! Emiatt van gyengeség, és hiányzik az erő.«” Testimonies, 8. kötet, 249, 250.

In the passage, Jeremiah’s assembly of mockers is identified as Laodiceans, who are foolish virgins.

A szakaszban Jeremiás csúfolódók gyülekezete a laodíceaiakkal azonosíttatik, akik bolond szüzek.

> “The state of the Church represented by the foolish virgins, is also spoken of as the Laodicean state.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Az egyház ama állapotáról, amelyet a balga szüzek képviselnek, szintén mint laodiceai állapotról esik szó.” Review and Herald, 1890. augusztus 19.

The foolish virgins manifest their lack of oil at the arrival of the Midnight Cry, when they receive a delusion that aligns with their own previous choice of which way to take, while rejecting Jeremiah’s old paths. The old paths are where rest and refreshing are to be found, and the rest and refreshing is the latter rain.

A balga szüzek olaj híján valóságukat az Éjféli Kiáltás idején teszik nyilvánvalóvá, amikor olyan tévelygést fogadnak be, amely összhangban áll korábbi saját döntésükkel afelől, hogy melyik utat válasszák, miközben elutasítják Jeremiás ősi ösvényeit. Az ősi ösvényeken található meg a nyugalom és a felüdülés, a nyugalom és a felüdülés pedig a késői eső.

> “I was pointed down to the time when the third angel’s message was closing. The power of God had rested upon His people; they had accomplished their work and were prepared for the trying hour before them. They had received the latter rain, or refreshing from the presence of the Lord, and the living testimony had been revived. The last great warning had sounded everywhere, and it had stirred up and enraged the inhabitants of the earth who would not receive the message.” Early Writings, 279.

> „Figyelmem arra az időre irányíttatott, amikor a harmadik angyal üzenete lezárulóban volt. Isten hatalma megnyugodott az Ő népén; elvégezték munkájukat, és felkészültek az előttük álló megpróbáltatás órájára. Elvették a késői esőt, vagyis az Úr jelenlétéből áradó felüdülést, és az élő bizonyságtétel újraéledt. Az utolsó nagy figyelmeztetés mindenütt felhangzott, és felkavarta, valamint haragra gerjesztette a föld lakóit, akik nem akarták elfogadni az üzenetet.” Korai írások, 279.

It is during the outpouring of the Holy Spirit that the strong delusion is poured out upon the foolish Laodicean virgins who do not love the truth, and therefore chose a lie to believe instead of the truth. The rejection of the truth is equated with rejecting the law, for God’s law is embodied in His prophetic rules.

A Szentlélek kiáradásának idején árad ki az erős tévelygés a balga laodiceai szüzekre, akik nem szeretik az igazságot, és ezért az igazság helyett a hazugságot választották, hogy abban higgyenek. Az igazság elvetése egyenértékű a törvény elvetésével, mert Isten törvénye az Ő prófétai szabályaiban ölt testet.

> “Revelation is not the creation or invention of something new, but the manifestation of what was, until revealed, unknown to human beings. The great and eternal truths contained in the gospel are revealed through diligent searching and humbling of ourselves before God. The divine Teacher leads the mind of the humble seeker for truth; and by the Holy Spirit’s guidance, the truths of the Word are made known to him. And there can be no more certain and efficient way of knowledge than in being thus guided. The promise of the Saviour was, ‘When he, the Spirit of truth, is come, he will guide you into all truth.’ It is through the impartation of the Holy Spirit that we are made to understand the Word of God.

> „A kinyilatkoztatás nem valami új dolog létrehozása vagy feltalálása, hanem annak megnyilvánulása, ami az emberek előtt mindaddig ismeretlen volt, amíg ki nem nyilatkoztatott. Az evangéliumban foglalt nagy és örök igazságok szorgalmas kutatás és az Isten előtti megalázkodás által nyernek kinyilatkoztatást. Az isteni Tanító vezeti az igazság alázatos keresőjének elméjét; és a Szentlélek vezetése által az Ige igazságai ismertetnek meg vele. És nem létezhet biztosabb és hatékonyabb módja a megismerésnek, mint az, ha ily módon vezettetünk. Az Üdvözítő ígérete ez volt: »Amikor pedig eljön ő, az igazság Lelke, elvezet majd titeket minden igazságra.« Isten Igéjének megértésére a Szentlélek közlése által jutunk el.”

> “The psalmist writes, ‘Wherewithal shall a young man cleanse his way? by taking heed thereto according to thy word. With my whole heart have I sought thee: O let me not wander from thy commandments. . . . Open thou mine eyes, that I may behold wondrous things out of thy law.’

> „A zsoltáríró ezt írja: „Miképpen tisztíthatja meg útját az ifjú? Úgy, ha vigyáz arra a te igéd szerint. Teljes szívből kerestelek téged: ó, ne engedd, hogy eltérjek parancsolataidtól. ... Nyisd meg szemeimet, hogy megláthassam törvényed csodálatos dolgait.”

> “We are admonished to seek for the truth as for hid treasure. The Lord opens the understanding of the true seeker after truth; and the Holy Spirit enables him to grasp the truths of revelation. This is what the psalmist means when he asks that his eyes may be opened to behold wondrous things out of the law. When the soul pants after the excellencies of Jesus Christ, the mind is enabled to grasp the glories of the better world. Only by the aid of the divine Teacher can we understand the truths of the Word of God. In Christ’s school we learn to be meek and lowly because there is given to us an understanding of the mysteries of godliness.” Sabbath School Worker, December 1, 1909.

> „Arra kapunk intést, hogy úgy keressük az igazságot, mint az elrejtett kincset. Az Úr megnyitja az igazság őszinte keresőjének értelmét; és a Szentlélek képessé teszi őt arra, hogy megragadja a kinyilatkoztatás igazságait. Ezt érti a zsoltáríró azon, amikor azért könyörög, hogy nyíljanak meg szemei, hogy csodálatos dolgokat lásson meg a törvényből. Amikor a lélek Jézus Krisztus kiválóságai után eped, az értelem képessé válik arra, hogy felfogja a jobb világ dicsőségeit. Egyedül az isteni Tanító segítsége által érthetjük meg Isten Igéjének igazságait. Krisztus iskolájában megtanulunk szelídeknek és alázatosaknak lenni, mert megadatik nekünk az istenfélelem titkainak megértése.” Sabbath School Worker, 1909. december 1.

To reject the message or the methodology of the latter rain is to reject the law of God. When Jeremiah stated that “they have not hearkened unto my words, nor to my law, but rejected it,” he is agreeing with Hosea.

Elutasítani a késői eső üzenetét vagy módszertanát annyi, mint elutasítani Isten törvényét. Amikor Jeremiás kijelentette, hogy „nem hallgattak szavaimra, sem törvényemre, hanem megvetették azt”, ezzel Hóseással ért egyet.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Népem elvész a tudomány hiánya miatt; mivel te megvetetted a tudományt, én is megvetlek téged, hogy ne légy papom előttem; mivel elfeledkeztél Istened törvényéről, én is elfeledkezem gyermekeidről. Hóseás 4:6.

The knowledge the foolish reject is the increase of knowledge, identified by Daniel as occurring at the time of the end. At the time of the end in 1798, and then again at the time of the end in 1989, there was an increase of knowledge that was formalized by the messenger which God chose to employ as He erected the foundation for each of those two parallel generations. Those foundational truths were organized by certain biblical rules which were revealed to the chosen messengers of their respective histories, and those foundational truths are Jeremiah’s old paths, and they are the truths which ultimately represent the oil of the midnight and the loud cry messages. The latter rain, produces the Midnight Cry message in the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and thereafter produces the loud cry message in the history of the gathering of God’s other flock that is still in Babylon. The latter rain is both a message and the methodology that produces the message. Daniel’s increase of knowledge initiates a three-step testing process.

Az az ismeret, amelyet a balgák elutasítanak, az ismeret növekedése, amelyet Dániel úgy azonosít, mint amely a vég idején következik be. A vég idején, 1798-ban, majd ismét a vég idején, 1989-ben, az ismeretnek olyan növekedése ment végbe, amelyet az az üzenethozó tett formálissá, akit Isten arra választott, hogy felhasználjon, miközben e két párhuzamos nemzedék mindegyikének alapját lefektette. Ezek az alapvető igazságok bizonyos bibliai szabályok szerint rendeződtek, amelyeket az adott történelmi korszakok kiválasztott üzenethozóinak nyilatkoztatott ki, és ezek az alapvető igazságok Jeremiás régi ösvényei, valamint azok az igazságok, amelyek végső soron az éjféli kiáltás és a hangos kiáltás üzeneteinek olaját jelképezik. A késői eső az éjféli kiáltás üzenetét hozza létre a százhuszonnégyezer megpecsételésének történetében, majd ezt követően létrehozza a hangos kiáltás üzenetét Isten másik nyájának összegyűjtésének történetében, amely még Babilonban van. A késői eső egyszerre üzenet és az az eljárásmód, amely létrehozza az üzenetet. Dániel ismeretnövekedése egy háromlépéses megpróbáltatási folyamatot indít el.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> És ő így szólt: Menj el, Dániel; mert e beszédek bezárattak és lepecsételtettek a vég idejéig. Sokan megtisztulnak, megfehéríttetnek és megpróbáltatnak; az istentelenek pedig istentelenül cselekszenek, és az istentelenek közül senki sem érti; de az értelmesek értik. Dániel 12:9, 10.

Daniel’s wicked are Matthew’s foolish virgins who choose to retain their Laodicean condition. Their condition is manifested in the third step of Daniel’s three tests, when both the wise and wicked are tried. The final test is where judgment is executed, and both classes manifest whether they have the oil.

Dániel gonoszai Máté balga szüzei, akik úgy döntenek, hogy megtartják laodíceai állapotukat. Állapotuk Dániel három próbájának harmadik lépésében nyilvánul meg, amikor mind a bölcsek, mind a gonoszok próbára tétetnek. A végső próba az, ahol az ítélet végrehajtatik, és mindkét csoport megmutatja, hogy van-e olajuk.

> “Again these parables teach that there is to be no probation after the judgment. When the work of the gospel is completed, there immediately follows the separation between the good and the evil, and the destiny of each class is forever fixed.” Christ’s Object Lessons, 123.

> „Ezek a példázatok ismét azt tanítják, hogy az ítélet után nincs több kegyelmi idő. Amikor az evangélium munkája befejeződik, azt azonnal követi a jók és a gonoszok közötti szétválasztás, és mindkét csoport sorsa örökre eldől.” Christ’s Object Lessons, 123.

The manifestation of character at the third test identifies the worshippers as either a foolish Laodicean or a wise Philadelphian. The final test is accomplished in conjunction with the latter rain message, which has been brought to light by the methodology of the latter rain. To reject the methodology of the latter rain places a soul in the position where they cannot understand the message of the latter rain. The message and methodology are identified by Isaiah as the final test.

A jellem megnyilvánulása a harmadik próbatételnél az imádókat vagy balga laodiceaiként, vagy bölcs filadelfiaiként azonosítja. A végső próbatétel a késői eső üzenetével összefüggésben valósul meg, amelyet a késői eső módszertana hozott világosságra. A késői eső módszertanának elutasítása a lelket olyan helyzetbe juttatja, amelyben nem képes megérteni a késői eső üzenetét. Ézsaiás az üzenetet és a módszertant mint a végső próbatételt azonosítja.

> Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts. For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little: For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves: Therefore thus saith the Lord God, Behold, I lay in Zion for a foundation a stone, a tried stone, a precious corner stone, a sure foundation: he that believeth shall not make haste. Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:9–18.

> Kit tanítson ismeretre, és kivel értesse meg a tanítást? Azokkal-e, akiket elválasztottak a tejtől, és elszakítottak az emlőktől? Mert parancsolat parancsolatra legyen, parancsolat parancsolatra; szabály szabályra, szabály szabályra; itt egy kevés, ott egy kevés. Bizony dadogó ajakkal és idegen nyelven fog szólni ehhez a néphez. Akiknek ezt mondta: Ez a nyugalom, mellyel megnyugtathatjátok a megfáradtat; és ez a felüdülés; de nem akartak hallani. Ezért az Úr beszéde így lett nekik: parancsolat parancsolatra, parancsolat parancsolatra; szabály szabályra, szabály szabályra; itt egy kevés, ott egy kevés; hogy menjenek, és hátraessenek, összetöressenek, tőrbe essenek és megfogatassanak. Ezért halljátok meg az Úr beszédét, ti csúfolódó férfiak, akik uralkodtok e népen, amely Jeruzsálemben van. Mivel ezt mondtátok: Szövetséget kötöttünk a halállal, és a Seollal megegyeztünk; amikor az eláradó ostor átvonul, nem ér el minket; mert a hazugságot tettük oltalmunkká, és a hamisság alá rejtőztünk: azért így szól az Úr Isten: Íme, Sionban alapkőül teszek le egy követ, kipróbált követ, drága szegletkövet, erős alapot; aki hisz, nem fut. Az ítéletet is mérőzsinórrá teszem, és az igazságot függőónná; és a jégeső elsöpri a hazugság oltalmát, és a vizek elárasztják a rejtekhelyet. És a halállal kötött szövetségetek eltöröltetik, és a Seollal való megegyezésetek nem áll meg; amikor az eláradó ostor átvonul, eltapostattok általa. Ézsaiás 28:9–18.

The “overflowing scourge” of Bible prophecy is the progressive Sunday law crisis which begins at the soon-coming Sunday law in the United States. Those foolish, wicked Laodiceans who do not possess the “love of the truth,” and therefore reject the increase of knowledge, believe the “overflowing scourge” will “not come” upon them, for among other things, they chose to accept a false definition of a symbol of Rome in Bible prophecy. In doing so, they produced a false prophetic model based upon their own prophetic foundation. Their foundation is built upon sand, which represents a multitude of tiny crushed rocks. The foundation of the wise is built upon the singular Rock.

A bibliai próféciában szereplő „eláradó ostor” a vasárnaptörvény válságának előrehaladó folyamata, amely az Egyesült Államokban hamarosan bekövetkező vasárnaptörvénnyel veszi kezdetét. Azok a balga, gonosz laodiceaiak, akik nem rendelkeznek „az igazság szeretetével”, és ezért elutasítják az ismeret gyarapodását, azt hiszik, hogy az „eláradó ostor” „nem jön el” rájuk; mert egyebek mellett úgy döntöttek, hogy elfogadják a Rómára utaló egyik bibliai prófétai jelkép hamis meghatározását. Ezzel saját prófétai alapjukra épülő hamis prófétai modellt hoztak létre. Az ő alapjuk homokra épül, amely számtalan apró, összezúzott kő sokaságát jelképezi. A bölcsek alapja az egyetlen Kősziklára épül.

> According to the grace of God which is given unto me, as a wise masterbuilder, I have laid the foundation, and another buildeth thereon. But let every man take heed how he buildeth thereupon. For other foundation can no man lay than that is laid, which is Jesus Christ. Now if any man build upon this foundation gold, silver, precious stones, wood, hay, stubble; Every man’s work shall be made manifest: for the day shall declare it, because it shall be revealed by fire; and the fire shall try every man’s work of what sort it is. 1 Corinthians 3:10–13.

> Az Isten nekem adott kegyelme szerint mint bölcs építőmester alapot vetettem, és más épít arra. De mindenki vigyázzon, miként épít arra. Mert más alapot senki sem vethet azon kívül, amely vettetett, amely a Jézus Krisztus. Ha pedig valaki erre az alapra aranyat, ezüstöt, drágaköveket, fát, szénát, pozdorját épít; kinek-kinek munkája nyilvánvalóvá lesz: mert ama nap megmutatja, mivelhogy tűzben jelenik meg; és a tűz megpróbálja, kinek-kinek munkája milyen. 1 Korinthus 3:10–13.

The false foundations are contrasted with the true foundation, which is Christ Jesus—the Rock. The true or false foundation is revealed in the final of Daniel’s three tests. It is “revealed by fire”—the fire of the Messenger of the Covenant, who will suddenly come to His temple. Then a class is manifested who have made a covenant with death, and a class is manifested who have made a covenant of life.

A hamis alapokat szembeállítja az igaz alappal, amely Krisztus Jézus — a Kőszikla. Az igaz vagy hamis alap Dániel három próbájának utolsójában lepleződik le. „Tűz által lesz nyilvánvalóvá” — a szövetség Követének tüze által, aki hirtelen eljön az Ő templomába. Ekkor nyilvánvalóvá lesz egy csoport, amely szövetséget kötött a halállal, és nyilvánvalóvá lesz egy csoport, amely az élettel kötött szövetséget.

> Behold, I will send my messenger, and he shall prepare the way before me: and the Lord, whom ye seek, shall suddenly come to his temple, even the messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, he shall come, saith the Lord of hosts. But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. And I will come near to you to judgment; and I will be a swift witness against the sorcerers, and against the adulterers, and against false swearers, and against those that oppress the hireling in his wages, the widow, and the fatherless, and that turn aside the stranger from his right, and fear not me, saith the Lord of hosts. Malachi 3:1–5.

> Íme, elküldöm az én követemet, és ő elkészíti előttem az utat; és hirtelen eljön az ő templomába az Úr, akit ti kerestek, a szövetség követe, akiben gyönyörködtök; íme, eljön, azt mondja a Seregek Ura. De ki szenvedheti el az ő eljövetelének napját? és ki állhat meg, amikor megjelenik? mert olyan ő, mint az ötvös tüze és mint a ruhatisztítók lúgja. És leül mint az ezüst ötvöse és megtisztítója; és megtisztítja Lévi fiait, és megolvasztja őket, mint az aranyat és az ezüstöt, hogy igazságban vigyenek áldozatot az Úrnak. Akkor kedves lesz az Úr előtt Júda és Jeruzsálem áldozata, mint a régi napokban és mint a hajdani esztendőkben. És ítéletre közeledem hozzátok, és gyors tanú leszek a varázslók ellen, a házasságtörők ellen, a hamisan esküvők ellen, azok ellen, akik megnyomorítják a bérmunkást az ő bérében, az özvegyet és az árvát, és elfordítják jogától a jövevényt, és nem félnek engem, azt mondja a Seregek Ura. Malakiás 3:1–5.

The Messenger of the Covenant comes near in judgment when the testing process of Daniel reaches the third test, and the wise and wicked are tried. The three-step testing process of Daniel begins at the time of the end, when the book of Daniel is unsealed and knowledge is increased. The increase of knowledge is brought into clarity through the work of the chosen messenger who sounds a trumpet. That messenger is addressed by Malachi as the “messenger” that “prepares the way” before the arrival of the Messenger of the Covenant who reveals by fire who has entered into covenant with Him, or who chose to make a covenant with death. In Millerite history Christ came suddenly to His temple on October 22, 1844, a waymark which prefigures the soon-coming Sunday law.

A szövetség Követe ítélettel közeledik, amikor Dániel próbatételi folyamata eléri a harmadik próbát, és a bölcsek, valamint a gonoszok megpróbáltatnak. Dániel háromlépcsős próbatételi folyamata a vég idején kezdődik, amikor Dániel könyve felnyittatik, és megsokasodik az ismeret. Az ismeret megsokasodása a választott hírnök munkája által válik világossá, aki trombitát szólaltat meg. Ezt a hírnököt Malakiás úgy nevezi, mint a „hírnököt”, aki „elkészíti az utat” a szövetség Követének eljövetele előtt, aki tűz által nyilatkoztatja ki, ki lépett szövetségre Ővele, illetve ki a halállal való szövetségkötést választotta. A Millerita történelemben Krisztus hirtelen eljött templomához 1844. október 22-én; ez egy útjelző, amely az előképét adja a hamarosan bekövetkező vasárnaptörvénynek.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> „Krisztusnak mint a mi főpapunknak a szentek szentjébe való eljövetele a szentély megtisztítására, amint az Dániel 8:14-ben feltárul; az Emberfiának eljövetele az Öregkorúhoz, amint azt Dániel 7:13 bemutatja; valamint az Úr eljövetele az Ő templomába, amelyet Malakiás megjövendölt — ugyanannak az eseménynek a leírásai; és ezt jelképezi a vőlegény mennyegzőre való eljövetele is, amelyet Krisztus a tíz szűzről szóló példázatban ír le Máté 25-ben.” A nagy küzdelem, 426.

The final of Daniel’s three tests occurs at the soon-coming Sunday law, when the Messenger of the Covenant arrives to reveal by fire who has made a covenant with life or death which is placed in the context of the Levites. When Malachi describes Matthew’s wise and foolish virgins, who are John’s Laodicean's and Philadelphian's, and Daniel’s wise and wicked, both groups are tested by fire, and they then manifest who is, or who is not, a Levite.

Dániel három próbájának utolsó szakasza a hamarosan bekövetkező vasárnaptörvénynél következik be, amikor a szövetség Követe megérkezik, hogy tűz által nyilvánvalóvá tegye, ki kötött szövetséget az élettel vagy a halállal, mindezt a léviták összefüggésébe helyezve. Amikor Malakiás Máté bölcs és balga szüzeit írja le, akik János laodiceabelijei és filadelfiaiai, valamint Dániel bölcsei és gonoszai, mindkét csoport tűzpróbán megy át, és ezután nyilvánvalóvá teszik, ki lévita, és ki nem.

The Levites are the symbol of those who stood faithfully in the two rebellions of the golden calves. The first rebellion being that of Aaron, and the second being the rebellion of Jeroboam. In both illustrations the Levites represented the faithful, and both illustrations provide two witnesses of the faithfulness of a group represented by the Levites at the soon coming Sunday law. Aaron made a golden calf. Gold is the symbol of Babylon, and a calf is an image of a beast. He then ordained a feast and the foolish people danced naked around the calf. All their rebellion was premised and motivated in their rejection of Moses, the chosen messenger.

A léviták azoknak a jelképei, akik hűségesen helytálltak az aranyborjak két lázadásában. Az első lázadás Ároné volt, a második pedig Jeroboám lázadása. Mindkét szemléltetésben a léviták a hűségeseket képviselték, és mindkét szemléltetés két tanút szolgáltat a léviták által jelképezett csoport hűségéről a hamarosan bekövetkező vasárnaptörvény idején. Áron aranyborjút készített. Az arany Babilon jelképe, a borjú pedig egy fenevad képmása. Ezután ünnepet rendelt el, és a balga nép mezítelenül táncolt a borjú körül. Egész lázadásuk alapja és indítéka az volt, hogy elvetették Mózest, a kiválasztott hírnököt.

> And Moses said unto Aaron, What did this people unto thee, that thou hast brought so great a sin upon them? And Aaron said, Let not the anger of my lord wax hot: thou knowest the people, that they are set on mischief. For they said unto me, Make us gods, which shall go before us: for as for this Moses, the man that brought us up out of the land of Egypt, we wot not what is become of him. And I said unto them, Whosoever hath any gold, let them break it off. So they gave it me: then I cast it into the fire, and there came out this calf. And when Moses saw that the people were naked; (for Aaron had made them naked unto their shame among their enemies:) Then Moses stood in the gate of the camp, and said, Who is on the Lord’s side? let him come unto me. And all the sons of Levi gathered themselves together unto him. And he said unto them, Thus saith the Lord God of Israel, Put every man his sword by his side, and go in and out from gate to gate throughout the camp, and slay every man his brother, and every man his companion, and every man his neighbour. And the children of Levi did according to the word of Moses: and there fell of the people that day about three thousand men. Exodus 32:21–28.

> És monda Mózes Áronnak: Mit cselekedett veled ez a nép, hogy ily nagy bűnt hoztál rájuk? Áron pedig monda: Ne gerjedjen fel az én uram haragja; te ismered ezt a népet, hogy a gonoszra hajlandó. Mert azt mondták nekem: Csinálj nekünk isteneket, akik előttünk járjanak; mert erről a Mózesről, arról a férfiúról, aki felhozott minket Egyiptom földjéről, nem tudjuk, mi történt vele. Én pedig azt mondtam nekik: Akinek van aranya, szakítsa le. És ideadták nekem; én pedig a tűzbe vetettem, és ez a borjú jött ki belőle. Amikor pedig Mózes látta, hogy a nép megzabolátlan lett; (mert Áron megzabolátlanná tette őket az ő gyalázatukra ellenségeik előtt:) akkor Mózes megállt a tábor kapujában, és monda: Ki áll az Úr mellett? Jöjjön hozzám. És Lévi fiai mind őhozzá gyűltek. Ő pedig monda nekik: Így szól az Úr, Izráel Istene: Kösse mindenki az oldalára kardját, és menjetek át meg alá a táboron kaputól kapuig, és ölje meg ki-ki az ő testvérét, ki-ki az ő barátját, és ki-ki az ő felebarátját. És Lévi fiai Mózes szava szerint cselekedtek; és elesett azon a napon a népből mintegy háromezer férfi. 2 Mózes 32:21–28.

Those who danced were Laodiceans who manifested the “shame of their nakedness,” which is the warning of the sixth plague, a warning of the necessity to correctly understand the threefold makeup of modern Rome as the dragon, the beast and the false prophet. That warning sharply contradicts Uriah Smith’s private interpretation that destroyed the truths associated with the six plague and Armageddon.

Akik táncoltak, laodiceaiak voltak, akik nyilvánvalóvá tették „mezítelenségük szégyenét”, ami a hatodik csapás figyelmeztetése: figyelmeztetés arra a szükségességre, hogy helyesen értsük meg a modern Róma hármas felépítését mint a sárkányt, a fenevadat és a hamis prófétát. Ez a figyelmeztetés éles ellentétben áll Uriah Smith magánértelmezésével, amely lerombolta a hatodik csapással és Armageddonnal kapcsolatos igazságokat.

Those who manifested their Laodicean condition had rejected the authority of the chosen messenger and manifested the same confused understanding as those who choose to identify the satanic symbol of “the daily” as the godly symbol of Christ’s sanctuary ministry. They attributed their deliverance to a symbolic god, but the god they chose to worship was a symbol of the god of Egypt, and Egypt is a symbol of the dragon. As with Laodicean Adventism they rejected the truth that “the daily” is a symbol of pagan Rome, the dragon, and identified the satanic symbol as a symbol of Christ.

Akik megnyilvánították laodiceai állapotukat, elvetették a kiválasztott hírnök tekintélyét, és ugyanazt az összezavarodott értelmezést tanúsították, mint azok, akik úgy döntenek, hogy „a mindennapi” sátáni jelképét Krisztus szentélybeli szolgálatának istenfélő jelképeként azonosítják. Szabadulásukat egy jelképes istennek tulajdonították, ám az az isten, akit imádni választottak, Egyiptom istenének jelképe volt, Egyiptom pedig a sárkány jelképe. Miként a laodiceai adventizmus esetében, elvetették azt az igazságot, hogy „a mindennapi” a pogány Róma, a sárkány jelképe, és a sátáni jelképet Krisztus jelképeként azonosították.

> Son of man, set thy face against Pharaoh king of Egypt, and prophesy against him, and against all Egypt: Speak, and say, Thus saith the Lord God; Behold, I am against thee, Pharaoh king of Egypt, the great dragon that lieth in the midst of his rivers, which hath said, My river is mine own, and I have made it for myself. Ezekiel 29:2, 3.

> Embernek fia, fordítsd arcodat a fáraó, Egyiptom királya ellen, és prófétálj ellene és egész Egyiptom ellen. Szólj, és mondd: Így szól az Úr Isten: Ímé, ellened vagyok, fáraó, Egyiptom királya, te nagy sárkány, aki folyóid közepette heversz, aki ezt mondtad: Az én folyóm az enyém, és magamnak teremtettem azt. Ezékiel 29:2, 3.

Aaron’s rebels believed the lie that a symbol of the dragon, represented by the golden calf was the god that had delivered them from the bondage of Egypt. Laodicean Adventism believes the lie that a symbol of pagan Rome (the dragon), represented by “the daily,” is a symbol of Christ whose work is to deliver men from the bondage of sin in His ministry in the heavenly sanctuary. They also rejected the chosen messenger, as did Laodicean Adventism in the controversy over the symbolism of “the daily.”

Áron lázadói elhitték azt a hazugságot, hogy a sárkány jelképe, amelyet az aranyborjú ábrázolt, az az isten volt, aki megszabadította őket Egyiptom szolgaságából. A laodiceai adventizmus elhiszi azt a hazugságot, hogy a pogány Róma (a sárkány) egyik jelképe, amelyet „a mindennapi” képvisel, Krisztus jelképe, akinek feladata mennyei szentélyben végzett szolgálata által megszabadítani az embereket a bűn szolgaságából. Elvetették a választott hírnököt is, miként a laodiceai adventizmus is tette „a mindennapi” jelképisége körüli vitában.

In the first generation (1844 to 1888) of Laodicean Adventism, they rejected Miller’s work in identifying the seven times. In the second generation (1888 to 1919) they began the process of rejecting the truth of “the daily.” In their third generation (1919 to 1957) they had reverted to the understanding of apostate Protestantism that the robbers of thy people is Antiochus Epiphanes. On September 11, 2001 they rejected the role of Islam in Bible prophecy when the third woe arrived on that date. Each of those four truths were upheld by Miller and are represented upon Habakkuk’s two tables, and each are foundational truths attributed to the work of Miller, who Sister White calls the “chosen one.”

A laodiceai adventizmus első nemzedékében (1844-től 1888-ig) elvetették Miller munkáját a hét idő meghatározásában. A második nemzedékükben (1888-tól 1919-ig) megkezdték „a mindennapi” igazságának elvetésére irányuló folyamatot. A harmadik nemzedékükben (1919-től 1957-ig) visszatértek a hitehagyott protestantizmus ama értelmezéséhez, hogy néped rablói Antiochus Epiphanes. 2001. szeptember 11-én elvetették az iszlám szerepét a bibliai próféciában, amikor azon a napon megérkezett a harmadik jaj. E négy igazság mindegyikét Miller vallotta, és mindegyik Habakuk két tábláján van ábrázolva, továbbá mindegyik alapvető igazság, amely Miller munkájának tulajdoníttatik, akit White testvérnő a „választott”-nak nevez.

Jeroboam’s rebellion began at the beginning of the northern kingdom which consisted of the ten tribes who made Jeroboam their first king. Jeroboam made two golden calves and placed one in Bethel, meaning house of God, and the other at Dan, meaning judgment. Together Bethel and Dan represent the combination of church (Bethel) and state (Dan.) And as with Aaron’s rebellion the calves were made of gold, a symbol of Babylon, and both were an image of a beast. As with Aaron, Jeroboam ordained an annual feast and identified the calves as the god’s that delivered God’s people out of Egypt.

Jeroboám lázadása az északi királyság kezdetén indult, amely abból a tíz törzsből állt, akik Jeroboámot tették meg első királyukká. Jeroboám két aranyborjút készíttetett, és az egyiket Béthelben helyezte el, amelynek jelentése: Isten háza, a másikat pedig Dánban, amelynek jelentése: ítélet. Béthel és Dán együtt az egyház (Béthel) és az állam (Dán) összekapcsolódását jelképezik. És miként Áron lázadásában, a borjak aranyból készültek, amely Babilon jelképe, és mindkettő a fenevad képmása volt. Miként Áron esetében is, Jeroboám évenkénti ünnepet rendelt el, és a borjakat azoknak az isteneknek nevezte, akik megszabadították Isten népét Egyiptomból.

> And Jeroboam said in his heart, Now shall the kingdom return to the house of David: If this people go up to do sacrifice in the house of the Lord at Jerusalem, then shall the heart of this people turn again unto their lord, even unto Rehoboam king of Judah, and they shall kill me, and go again to Rehoboam king of Judah. Whereupon the king took counsel, and made two calves of gold, and said unto them, It is too much for you to go up to Jerusalem: behold thy gods, O Israel, which brought thee up out of the land of Egypt. And he set the one in Bethel, and the other put he in Dan. And this thing became a sin: for the people went to worship before the one, even unto Dan. And he made an house of high places, and made priests of the lowest of the people, which were not of the sons of Levi. And Jeroboam ordained a feast in the eighth month, on the fifteenth day of the month, like unto the feast that is in Judah, and he offered upon the altar. So did he in Bethel, sacrificing unto the calves that he had made: and he placed in Bethel the priests of the high places which he had made. So he offered upon the altar which he had made in Bethel the fifteenth day of the eighth month, even in the month which he had devised of his own heart; and ordained a feast unto the children of Israel: and he offered upon the altar, and burnt incense. 1 Kings 12:26–33.

> És Jeroboám ezt mondta szívében: Most visszatér az ország Dávid házához. Ha ez a nép felmegy, hogy áldozatot mutasson be az Úr házában Jeruzsálemben, akkor e nép szíve ismét az ő urához, Roboámhoz, Júda királyához fordul; engem pedig megölnek, és visszatérnek Roboámhoz, Júda királyához. Ezért a király tanácsot tartott, és készíttetett két aranyborjút, és azt mondta nekik: Túl sok nektek felmenni Jeruzsálembe; íme, a te isteneid, ó Izráel, akik felhoztak téged Egyiptom földjéről. Az egyiket Béthelbe állította, a másikat pedig Dánba helyezte. És ez a dolog bűnné lett; mert a nép eljárt az egyik elé imádkozni egészen Dánig. És magaslatok házát építette, és papokat rendelt a nép legalacsonyabb sorából, akik nem Lévi fiai közül valók voltak. És Jeroboám ünnepet rendelt a nyolcadik hónapban, a hónap tizenötödik napján, ahhoz az ünnephez hasonlót, amely Júdában volt, és áldozatot mutatott be az oltáron. Ugyanígy cselekedett Béthelben is, áldozva azoknak a borjaknak, amelyeket készíttetett; és Béthelben helyezte el a magaslatok papjait, amelyeket készített. Így áldozatot mutatott be azon az oltáron, amelyet Béthelben készített, a nyolcadik hónap tizenötödik napján, abban a hónapban, amelyet a saját szívéből gondolt ki; és ünnepet rendelt Izráel fiai számára; és áldozatot mutatott be az oltáron, és tömjénezett. 1Királyok 12:26–33.

Jeroboam “devised in his own heart,” which represents the work of Uriah Smith in introducing a “private interpretation” in which to build his prophetic model. Jeroboam followed the pattern of Aaron and thereby misrepresented a god of Egypt as the true God. The god that both Aaron and Jeroboam produced was based upon a misapplication of a symbol of Rome’s twofold nature as a symbol of statecraft and churchcraft. Aaron and Jeroboam were both identifying an image of the dragon power, with the symbolism of an image of a beast. Thus, both those sacred histories of rebellion represent the great test of the people of God, by which their eternal destiny will be decided. That test according to inspiration is the test of the formation of the image of the beast.

Jeroboám „szívében gondolta ki”, ami Uriah Smith művét jelképezi, amikor egy „magánértelmezést” vezetett be, amelyre prófétai modelljét felépítette. Jeroboám Áron mintáját követte, és ezáltal Egyiptom egyik istenét hamisan azonosította az igaz Istennel. Az az isten, amelyet mind Áron, mind Jeroboám létrehozott, Róma kettős természetének mint államhatalmi és egyházi hatalmi jelképnek a félrealkalmazásán alapult. Áron és Jeroboám egyaránt a sárkány hatalmának képét azonosították a fenevad képének szimbolikájával. Ennélfogva a lázadásnak e két szent története egyaránt Isten népének nagy próbáját jelképezi, amely által örök sorsuk eldől. Az ihletett kijelentés szerint ez a próba a fenevad képe felállításának próbája.

The first controversy over the symbol of Rome as the robbers of thy people, which made its way on to the 1843 pioneer chart argued that Antiochus Epiphanes was the robber, in place of the fact that the robbers are Rome. The first controversy represented the last controversy over the robbers of thy people being Rome, where it is now argued that the United States is the robbers, and not Rome. However, Antiochus is a symbol of the United States in verses ten through fifteen of Daniel eleven, so the beginning lie and the ending lie about who is represented is identical.

Az első vita Róma mint a te néped rablói jelképe körül, amely utat talált az 1843-as úttörői táblázatra, azt állította, hogy Antiochus Epiphanes a rabló, ahelyett, hogy a rablók valójában Róma volnának. Az első vita az utolsó vitát képviselte arról, hogy a te néped rablói Róma, ahol most azt állítják, hogy a rablók az Egyesült Államok, és nem Róma. Antiochus azonban az Egyesült Államok jelképe Dániel tizenegyedik fejezetének tíztől tizenötig terjedő verseiben, így a kezdeti hazugság és a befejező hazugság arra vonatkozóan, hogy kit ábrázol, azonos.

The darkness and confusion over what Antiochus represented in the last days, produces a confusion over the image of the beast, as did the rebellion of Aaron and Jeroboam. The confusion over the image of the beast is occurring at the very time when the great test for the people of God is the formation of the image of the beast.

Az a sötétség és zűrzavar, amely azt övezi, hogy Antiokhosz mit jelképezett az utolsó napokban, zavart idéz elő a fenevad képét illetően is, miként Áron és Jeroboám lázadása is tette. A fenevad képe körüli zűrzavar éppen abban az időben áll elő, amikor Isten népe számára a nagy próbatétel a fenevad képének kialakulása.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. Your position is such a jumble of inconsistencies that but few will be deceived.

> „Az Úr világosan megmutatta nekem, hogy a fenevad képmása a kegyelmi idő lezárulta előtt fog felállíttatni; mert ez lesz Isten népe számára a nagy próba, amely által örök sorsuk eldöntetik. A te álláspontod az ellentmondásoknak olyan zűrzavara, hogy csak kevesek tévesztetnek meg általa.״

> “In Revelation 13 this subject is plainly presented; [Revelation 13:11–17, quoted].

> „A Jelenések 13. fejezetében ez a tárgy világosan bemutatásra kerül; [Jelenések 13:11–17, idézve].”

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed. All who proved their loyalty to God by observing His law, and refusing to accept a spurious sabbath, will rank under the banner of the Lord God Jehovah, and will receive the seal of the living God. Those who yield the truth of heavenly origin and accept the Sunday sabbath, will receive the mark of the beast.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> „Ez az a próba, amelyet Isten népének ki kell állnia, mielőtt elpecsételtetnének. Mindazok, akik Isten iránti hűségüket azáltal bizonyították, hogy megtartották törvényét, és megtagadták egy hamis szombat elfogadását, az Úr Isten, Jehova zászlaja alá fognak sorakozni, és elnyerik az élő Isten pecsétjét. Akik pedig feladják a mennyei eredetű igazságot, és elfogadják a vasárnapi szombatot, a fenevad bélyegét fogják kapni.” Manuscript Releases, 15. kötet, 15.

When Sister White endorsed Miller’s view of “the daily” representing pagan Rome, she stated that since 1844, “other views”, in the plural, have been embraced which produced “darkness and confusion.” The confusion produced by false views of “the daily,” which is a symbol of pagan Rome, as the “robbers of thy people,” produces confusion and darkness concerning the distinction between Rome and Rome’s image.

Amikor White testvér jóváhagyta Millernek azt a nézetét, hogy „a mindennapi” a pogány Rómát jelképezi, kijelentette, hogy 1844 óta „más nézeteket” — többes számban — fogadtak el, amelyek „sötétséget és zavart” idéztek elő. A „mindennapi”-ról vallott hamis nézetek által előidézett zavar, amely a pogány Róma jelképe mint „néped rablói”, zavart és sötétséget okoz a Róma és Róma képmása közötti különbségtétel tekintetében.

The first and last controversies over a symbol of Rome occurred between a former covenant people who were being passed by and a people who were then becoming the new covenant people of God. The controversy included an unwillingness to be governed by the established rules of grammar, for the word “also” in verse fourteen, was disallowed by the Protestants, thus claiming that the robbers must be the same power represented within the previous verses.

A Róma jelképével kapcsolatos első és utolsó viták egy olyan korábbi szövetséges nép között zajlottak, amely mellett Isten elhaladt, és egy olyan nép között, amely akkoriban Isten új szövetséges népévé lett. A vita magában foglalta a fennálló nyelvtani szabályok szerinti igazgatás elfogadásának vonakodását is, mert a tizennegyedik versben szereplő „is” szót a protestánsok nem engedték meg, s így azt állították, hogy a rablóknak ugyanannak a hatalomnak kell lenniük, amelyet az előző versek ábrázolnak.

It represented a wresting of the Scriptures when Antiochus was forced to be the robbers. It was a private interpretation, for any false doctrine in opposition to truth is a private interpretation. The controversy itself became a foundational truth, for it was recorded upon the 1843 pioneer chart. The ratification of the chart by inspiration confirmed and validated “the robbers” as a symbol of Rome, and magnified the seriousness of the truth, for to reject the doctrine was to reject both, the foundations and the authority of the Spirit of Prophecy.

A Szentírás kiforgatását jelentette, amikor Antiochusra kényszerítették, hogy ő legyen „a rablók”. Ez magánmagyarázat volt, mert minden hamis tanítás, amely az igazsággal szemben áll, magánmagyarázat. Maga a vita alapvető igazsággá lett, mert feljegyeztetett az 1843-as úttörői táblázaton. A táblázat ihletés általi megerősítése megerősítette és érvényesítette „a rablókat” mint Róma jelképét, és fokozta az igazság komolyságát, mert a tanítás elvetése egyet jelentett mind az alapok, mind a Prófétaság Lelkének tekintélye elvetésével.

The correct understanding of the robbers of thy people representing Rome, added to the prophetic model which angels gave unto William Miller, for it agreed with the prophetic model he came to understand and present, that being: that pagan and papal Rome were the foundation of all his prophetic applications.

A te néped rablóinak Rómát jelölő helyes értelmezése hozzáadódott ahhoz a prófétai mintához, amelyet az angyalok adtak William Millernek, mivel ez összhangban állt azzal a prófétai mintával, amelyet ő megértett és előadott; nevezetesen azzal, hogy pogány és pápai Róma képezte valamennyi prófétai alkalmazásának alapját.

Uriah Smith’s private interpretation identifying the king of the north in verse thirty-six of Daniel eleven as France, and then as Turkey in verse forty, consisted of two false identifications of the king of the north. Smith’s rejection of the foundations in 1863, produced a blindness that disallowed him from seeing a most basic rule of prophecy, that being: that roughly at the time of Christ prophecy illustrated the modern spiritual entities that were typified by the ancient literal entities. Paul specifically taught this truth as he identified that what came first was the literal and afterward the spiritual.

Uriah Smith magánértelmezése, amely Dániel tizenegyedik fejezetének harminchatodik versében az északi királyt Franciaországgal, majd a negyvenedik versben Törökországgal azonosította, az északi király két téves azonosításából állt. Smith 1863-ban elvetette az alapokat, s ez olyan vakságot eredményezett, amely megakadályozta őt abban, hogy meglássa a prófécia egyik legalapvetőbb szabályát, nevezetesen azt, hogy nagyjából Krisztus idején a prófécia azokat a modern lelki hatalmakat szemléltette, amelyeket az ókori szó szerinti hatalmak előképeztek. Pál kifejezetten ezt az igazságot tanította, amikor rámutatott, hogy először a szó szerinti jön, azután pedig a lelki.

> Howbeit that was not first which is spiritual, but that which is natural; and afterward that which is spiritual. 1 Corinthians 15:46.

> De nem a lelki volt előbb, hanem a természetes; azután pedig a lelki. 1Korinthus 15:46.

Smith was of the covenant people who had replaced apostate Protestantism as God’s people, but he championed their rebellion when he rejected the seven times, and introduced his 1863 chart. Applying his private interpretation produced a false understanding of Armageddon in Revelation chapter sixteen, which is another test over the correct understanding of Rome.

Smith azon szövetséges néphez tartozott, amely a hitehagyott protestantizmus helyébe lépett mint Isten népe, ám lázadásukat pártolta, amikor elvetette a „hét időt”, és bevezette 1863-as táblázatát. Magánértelmezésének alkalmazása hamis megértéshez vezetett a Jelenések könyve tizenhatodik fejezetében szereplő Armageddont illetően, ami újabb próba Róma helyes megértésével kapcsolatban.

With the first controversy over the robbers, Smith represented those who had been involved with the first fulfillment of the parable of the ten virgins. Thus, with his personal view of the king of the north, he represents a covenant people who were being passed by between 1856 and 1863, as they became the Laodicean Seventh-day Adventist Church. As with the Protestants in the controversy of the robbers, Smith disregarded the grammatical authority of the passage he wrested with his private interpretation, because grammatically the king of the north from verse thirty-one to verse forty-five is always and only the papal power.

A rablók körüli első vitában Smith azokat képviselte, akik részt vettek a tíz szűzről szóló példázat első beteljesedésében. Így az északi királyról vallott személyes nézetével egy olyan szövetséges népet képvisel, amely mellett 1856 és 1863 között elhaladtak, miközben azok laodiceai Hetednapi Adventista Egyházzá lettek. Miként a protestánsok esetében a rablók körüli vitában, Smith sem vette figyelembe annak az igeszakasznak a nyelvtani tekintélyét, amelyet magánértelmezésével kiforgatott, mert nyelvtanilag az északi király a harmincegyedik verstől a negyvenötödik versig mindenkor és kizárólag a pápai hatalom.

With the controversy of “the daily,” lies were introduced into Advent history by Willie White and A. G. Daniells to uphold the old Protestant view that “the daily” represented Christ’s sanctuary ministry. That particular history has been identified in Habakkuk’s Tables, but is important to note the false witness associated with the promotion and establishment of the incorrect view, for the correct understanding was recognized by Miller in 2 Thessalonians, where the issue is the contrast between those who love the truth and those who believe a lie.

„A mindennapi” körüli vita révén Willie White és A. G. Daniells hazugságokat vezettek be az adventista történelembe, hogy fenntartsák a régi protestáns nézetet, miszerint „a mindennapi” Krisztusnak a szentélyben végzett szolgálatát jelképezte. Ezt a sajátos történelmet Habakuk Tábláiban azonosították, de fontos megjegyezni a hamis tanúbizonyságot, amely e téves nézet előmozdításához és megalapozásához kapcsolódott, mert a helyes értelmezést Miller a 2 Thesszalonikában ismerte fel, ahol a kérdés lényege azok közötti ellentét, akik szeretik az igazságot, és azok között, akik hisznek a hazugságnak.

“The daily” controversy adds to the line upon line understanding that the final controversy of Rome takes place in the time of the outpouring of the Holy Spirit. As the Holy Spirit is being poured out from above, a power from beneath is rising up and possessing those who receive it as the power of God, though it is a strong delusion.

„A mindennapi” körüli vita tovább gazdagítja a sorról sorra való megértést, miszerint Róma végső küzdelme a Szentlélek kitöltetésének idején zajlik. Miközben a Szentlélek felülről kitöltetik, alulról egy hatalom emelkedik fel, és megszállja azokat, akik azt Isten erejeként fogadják be, noha az erős tévelygés.

> “The two great powers in controversy are working, one from beneath, the other from above. Every man is under the secret influence of the one or the other, and his acts will reveal the character of the inspiration from which they proceed. Those who are united with Christ will work always in Christ’s lines. Those who are in union with Satan will work under the inspiration of their leader, opposed to the Holy Spirit’s power and action. The will of man is left free to act, and by action is revealed what spirit is moving upon the heart. ‘By their fruits ye shall know them.’” The 1888 Materials, 1508.

> „A küzdelemben álló két nagy hatalom munkálkodik: az egyik alulról, a másik felülről. Minden ember az egyiknek vagy a másiknak a rejtett befolyása alatt áll, és cselekedetei feltárják annak az ihletésnek a természetét, amelyből származnak. Azok, akik Krisztussal egyesültek, mindenkor Krisztus irányelvei szerint fognak munkálkodni. Akik pedig Sátánnal vannak közösségben, vezetőjük ihletése alatt fognak munkálkodni, szemben a Szentlélek hatalmával és munkájával. Az ember akarata szabadon marad a cselekvésre, és a cselekvés által nyilvánvalóvá lesz, melyik lélek indítja a szívet. „Gyümölcseikről ismeritek meg őket.” The 1888 Materials, 1508.

The prophetic contrast in the controversy of “the daily” is the identification of a symbol of the dragon as a symbol of Christ. Those who reject the truth, are also rejecting the role of Miller who discovered this truth, and in so doing they are rejecting the Holy Spirit and accomplishing the unpardonable sin.

„A mindennapi” körüli vitában megjelenő prófétai ellentét abban áll, hogy a sárkány jelképét Krisztus jelképével azonosítják. Akik elutasítják az igazságot, egyúttal Miller szerepét is elutasítják, aki ezt az igazságot felfedezte; és ezzel a Szentlelket utasítják el, valamint megvalósítják a megbocsáthatatlan bűnt.

We will take up a controversy over Rome that occurred shortly after September 11, 2001 in the next article.

A következő cikkben egy Rómával kapcsolatos vitát fogunk tárgyalni, amely nem sokkal 2001. szeptember 11-e után történt.

> “We are living in a time when life is most precious and most interesting. The end of all things is at hand. Startling developments will be continually unfolding before us; for unseen agencies are at work, manifesting intense activity. The powers of darkness from beneath are moving upon human agents, and evil men are cooperating with evil angels to war against the commandments of God and the faith of Jesus; at the same time a power from above is moving upon those who will yield to divine influences, and the people of God are cooperating with heavenly intelligences. Nothing short of real, genuine faith will survive the strain that will come upon every soul of man in these last days to test and try him. God must be our refuge; we cannot trust in form, profession, ceremony, or position, or think that because we have a name to live, we shall be able to stand in the day of trial. Everything that can be shaken will be shaken, and those things that cannot be shaken by the deceptions and delusions of these last days, will remain. Rivet the soul to the eternal Rock; for in Christ alone there will be safety. Jesus described the days in which we are living as days of peril. He said, ‘As the days of Noe were, so shall also the coming of the Son of man be. For as in the days that were before the flood they were eating and drinking, marrying and giving in marriage, until the day that Noe entered into the ark, and knew not until the flood came, and took them all away; so shall also the coming of the Son of man be.’ ‘Likewise also as it was in the days of Lot; they did eat, they drank, they bought, they sold, they planted, they builded; but the same day that Lot went out of Sodom it rained fire and brimstone from heaven, and destroyed them all. Even thus shall it be in the day when the Son of man is revealed.’ ‘When the Son of man shall come in his glory, and all the holy angels with him, then shall he sit upon the throne of his glory: and before him shall be gathered all nations: and he shall separate them one from another, as a shepherd divideth his sheep from the goats: and he shall set the sheep on his right hand, but the goats on the left. Then shall the King say unto them on his right hand, Come, ye blessed of my Father, inherit the kingdom prepared for you from the foundation of the world.’ Our course in this life will decide our eternal destiny there; it is left with us to say whether we shall be with those who inherit the kingdom of God, or with those who go away into outer darkness. God has made every provision for our salvation; then let us avail ourselves of that which has been purchased at infinite cost. ‘For God so loved the world, that he gave his only begotten Son, that whosoever believeth in him should not perish, but have everlasting life.’” Youth Instructor, August 3, 1893.

> „Olyan időben élünk, amikor az élet a legértékesebb és a legérdekesebb. Mindenek vége közel van. Megdöbbentő események tárulnak majd fel előttünk újra meg újra; mert láthatatlan erők munkálkodnak, és intenzív tevékenységet fejtenek ki. A sötétség alant lévő hatalmai emberi eszközökön munkálkodnak, és gonosz emberek gonosz angyalokkal működnek együtt, hogy hadat viseljenek Isten parancsolatai és Jézus hite ellen; ugyanakkor felülről jövő hatalom hat azokra, akik engednek az isteni befolyásnak, és Isten népe mennyei lényekkel működik együtt. Semmi más, csak a valódi, őszinte hit nem fogja kiállni azt a megpróbáltatást, amely ezekben az utolsó napokban az ember minden lelkére rázúdul, hogy próbára tegye és megvizsgálja őt. Istennek kell lennie a mi menedékünknek; nem bízhatunk formában, hitvallásban, szertartásban vagy állásban, és nem gondolhatjuk, hogy mivel élő nevünk van, képesek leszünk megállni a próba napján. Minden, ami megrendíthető, meg fog rendülni, és azok a dolgok, amelyeket nem lehet megrendíteni ezeknek az utolsó napoknak csalásai és tévelygései által, megmaradnak. Szegezd a lelket az örökkévaló Kősziklához; mert egyedül Krisztusban lesz biztonság. Jézus a napokat, amelyekben élünk, veszedelmes napokként írta le. Ezt mondta: „Amiképpen pedig Noé napjaiban vala, akképpen lesz az ember Fiának eljövetele is. Mert amiképpen az özönvíz előtti napokban ettek és ittak, házasodtak és férjhez mentek mind ama napig, amelyen Noé bement a bárkába, és nem vették észre, mígnem eljött az özönvíz, és mindnyájukat elragadta: akképpen lesz az ember Fiának eljövetele is.” „Hasonlóképpen, amint Lót napjaiban is volt; ettek, ittak, vettek, adtak, ültettek, építettek; de azon a napon, amelyen Lót kiment Sodomából, tűz és kénkő esett az égből, és mindenkit elpusztított. Éppen így lesz azon a napon, amikor az ember Fia megjelenik.” „Mikor pedig eljő az embernek Fia az ő dicsőségében, és ővele mind a szent angyalok, akkor beül majd az ő dicsőségének királyi székébe: és elébe gyűjtetnek mind a népek, és elválasztja őket egymástól, miként a pásztor elválasztja a juhokat a kecskéktől: és a juhokat jobb keze felől, a kecskéket pedig bal keze felől állítja. Akkor ezt mondja majd a Király a jobb keze felől állóknak: Jertek, én Atyámnak áldottai, örököljétek ez országot, amely számotokra készíttetett a világ megalapítása óta.” E földi életben követett utunk dönti el ottani örök sorsunkat; rajtunk áll megmondani, vajon azokkal leszünk-e, akik öröklik Isten országát, vagy azokkal, akik a külső sötétségre jutnak. Isten mindent megtett üdvösségünkért; ezért ragadjuk meg azt, ami végtelen áron szereztetett meg számunkra. „Mert úgy szerette Isten e világot, hogy az ő egyszülött Fiát adta, hogy valaki hiszen őbenne, el ne vesszen, hanem örök élete legyen.” Youth Instructor, 1893. augusztus 3.

Back to Articles