Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Fourteen

Jóel könyve és a laodiceai Hetednapi Adventista Egyház – Tizennegyedik szám

Number Fourteen

Tizennegyedik szám

Author

Jeff Pippenger

Published

December 20, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

The history of “God’s marvelous works,” is also represented by the prophetic question of “how long.” The history represented in those two, and many other symbols, represents the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. In that period there is a debate over the true and the many other false latter rain messages. There is only one genuine latter rain message. The story line of the sacred history where God performs His marvelous works is placed within the context of the book of Joel where the “new wine” is cut off from one class while being poured out upon the other class.

„Isten csodálatos cselekedeteinek” történetét a „meddig még” prófétai kérdése is jelképezi. Az e két, valamint sok más jelkép által ábrázolt történelem a száznegyvennégyezer elpecsételésének idejét mutatja be. Abban az időszakban vita folyik az igaz és a sok más hamis késői eső-üzenet fölött. Csak egyetlen valódi késői eső-üzenet van. Annak a szent történetnek a cselekményszála, amelyben Isten véghezviszi az Ő csodálatos cselekedeteit, Jóel könyvének összefüggésébe van helyezve, ahol az „újbor” az egyik osztálytól elvétetik, míg a másik osztályra kiárasztatik.

There are a few contrasts in the book of Joel that are to be noted. The root of the word “parable” means “placing beside” and inherently involves a contrast of two classes. We have touched some of the ‘contrasts’ in the book of Joel previously, pointing out that the crown of pride that is worn by the drunkards that rule Jerusalem is contrasted with those who wear the crown of glory. We have not yet shared how the symbol of joy is the opposite, but a counterpart of being ashamed, but it is, and we intend to show that. The subject of alpha and omega is also located in the book of Joel and that principle of the first illustrating the last is also confirmed by Peter’s two sermons in the book of Acts.

Jóel könyvében van néhány ellentét, amelyet meg kell jegyeznünk. A „példázat” szó gyöke azt jelenti: „egymás mellé helyezés”, és lényegénél fogva két osztály szembeállítását foglalja magában. Korábban már érintettünk néhányat a Jóel könyvében található „ellentétek” közül, rámutatva arra, hogy a kevélység koronája, amelyet a részegek viselnek, akik Jeruzsálem fölött uralkodnak, ellentétben áll azokkal, akik a dicsőség koronáját viselik. Azt még nem mutattuk be, miként a vigasság jelképe a megszégyenülés ellentéte, ugyanakkor ellenpárja is; de így van, és ezt szándékozunk megmutatni. Az alfa és az ómega témája szintén megtalálható Jóel könyvében, és annak az elve, hogy az első a végsőt szemlélteti, Péternek az Apostolok cselekedetei könyvében elhangzott két prédikációja által is megerősítést nyer.

Acts chapter two takes place on Pentecost at 9 AM (the third hour) and chapter three is the ninth hour (3 PM) the time of the evening sacrifice. In Acts two the message Peter proclaims is in the upper room of a private residence, but his sermon in chapter three is given in the temple. They are tied together by the call to repentance in both meetings. Same message, two geographical places representing the symbol of a doubling within the Pentecostal message that is divided between the courtyard and the temple. In Revelation eleven John is told to measure the temple, but leave off the courtyard for it was given to the Gentiles.

Az Apostolok cselekedetei második fejezete pünkösdkor, reggel kilenc órakor (a harmadik órában) játszódik, a harmadik fejezet pedig a kilencedik órában (délután három órakor), az esti áldozat idején. Az Apostolok cselekedetei második fejezetében a Péter által hirdetett üzenet egy magánlakás felső termében hangzik el, a harmadik fejezetben mondott beszéde azonban a templomban hangzik el. A két alkalmat az köti össze, hogy mindkettőben megtérésre hangzik az elhívás. Ugyanaz az üzenet, két földrajzi helyszín, amelyek a pünkösdi üzeneten belüli megkettőződés jelképét képviselik, amely az udvar és a templom között oszlik meg. A Jelenések könyve tizenegyedik fejezetében János azt a parancsot kapja, hogy mérje meg a templomot, de az udvart hagyja ki, mert az a pogányoknak adatott.

> And there was given me a reed like unto a rod: and the angel stood, saying, Rise, and measure the temple of God, and the altar, and them that worship therein. But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. Revelation 11:1, 2.

> És adaték nékem egy vesszőhöz hasonló nád; és az angyal ott állt, mondván: Kelj fel, és mérd meg az Isten templomát, az oltárt és azokat, akik abban imádják Őt. De a templomon kívül levő külső udvart hagyd ki, és ne mérd meg azt; mert adatott a pogányoknak: és a szent várost tapodják negyvenkét hónapig. Jelenések 11:1–2.

Thus, the doubling of the two sermons and the division of the two sermon’s location, identifies two audiences for the latter rain in the book of Joel. One audience is the Gentiles outside the temple and the other is the Jews in the temple. In the judgment of the living the house of God is judged first, and from 9/11 unto the Sunday law the temple is judged, and from the Sunday law until the close of human probation the Gentiles are judged. That judgment occurs during the latter rain identified by Peter as being set forth in the book of Joel. What the courtyard (the Gentiles) and the temple (God’s church) in the division represented in Acts chapters two and three, is also the distinction in Joel of the former rain and the latter rain. The former rain arrived at 9/11 and is poured out while God’s temple is being judged. When that process is finished the latter rain is poured out upon the Gentiles in the courtyard.

Így a két prédikáció megkettőződése és a két prédikáció helyszínének megosztása két hallgatóságot azonosít a késői eső számára Jóel könyvében. Az egyik hallgatóság a templomon kívüli pogányok, a másik pedig a templomban levő zsidók. Az élők ítéletében először Isten háza kerül ítélet alá, és 9/11-től a vasárnapi törvényig a templom ítéltetik meg, a vasárnapi törvénytől pedig az emberi kegyelemidő lezárultáig a pogányok ítéltetnek meg. Ez az ítélet a késői eső idején történik, amelyről Péter azt mondja, hogy Jóel könyvében van bemutatva. Amit az udvar (a pogányok) és a templom (Isten egyháza) az Apostolok cselekedetei második és harmadik fejezetében megjelenő megosztásban jelképezett, ugyanaz a különbségtétel Jóelnál a korai eső és a késői eső között is. A korai eső 9/11-nél érkezett meg, és akkor árad ki, miközben Isten temploma ítélet alatt áll. Amikor ez a folyamat befejeződik, a késői eső kiárad az udvarban levő pogányokra.

> Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for he hath given you the former rain moderately, and he will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain in the first month. Joel 2:23.

> Örüljetek azért, Sion fiai, és örvendezzetek az Úrban, a ti Istenetekben; mert megadta nektek mértékkel a korai esőt, és aláhozza nektek az esőt, a korai esőt és a késői esőt az első hónapban. Jóel 2:23.

It is not my point currently to identify the prophetic distinction between joy and being ashamed, but the verse informs God’s people to “be glad” because of the latter rain message. The latter rain message produces prophetic joy in God’s people. That being said the subject of the former or early rain, followed by the latter rain is an illustration of the stone of stumbling that was set aside and marveled at. The symbol of the corner stone that ultimately becomes the cap stone is what is marvelous in the eyes of both God and His people.

Jelenleg nem az a célom, hogy az öröm és a megszégyenülés közötti prófétai különbséget azonosítsam, hanem az igevers arról tájékoztatja Isten népét, hogy „örüljetek” a késői eső üzenete miatt. A késői eső üzenete prófétai örömöt munkál Isten népében. Ezzel együtt a korai vagy első eső, majd azt követően a késői eső témája szemléltetése annak a megütközés kövének, amelyet félretettek, majd csodálattal szemléltek. A szegletkő jelképe, amely végül zárókövé lesz, az, ami csodálatos mind Isten, mind az Ő népe szemében.

The marvelous stone represents the Alpha and Omega of prophecy. The principle of the alpha and omega in terms of prophetic application is identified by Alpha and Omega repeatedly in His Word, and He is the Word. For this reason, that what has been revealed of this principle has been revealed to us and our children forever. The year 1863 is the cap stone of Bible prophecy, and it is the cap stone of the period of the third angel from 1844 unto 1863. 1844 was the foundation stone 1863 the cap stone of that prophetic period. 1844 to 1863 is an established prophetic period, just as established as 538 unto 1798. The fact that mankind does not know something which God has established, does not make that thing un-established!

A csodálatos kő a prófécia Alfáját és Omegáját jelképezi. Az alfa és ómega elve a prófétai alkalmazás tekintetében ismételten azonosíttatik az Ő Igéjében Alfa és Ómega által, és Ő az Ige. Ezért mindaz, ami e princípiumból kijelentetett, nekünk és gyermekeinknek jelentetett ki mindörökké. Az 1863-as év a bibliai prófécia záróköve, és egyúttal a harmadik angyal időszakának záróköve is 1844-től 1863-ig. 1844 volt az alapkő, 1863 pedig annak a prófétai időszaknak a záróköve. Az 1844-től 1863-ig terjedő időszak megalapozott prófétai periódus, éppen annyira megalapozott, mint az 538-tól 1798-ig terjedő. Az a tény, hogy az emberiség nem ismer valamit, amit Isten megalapozott, nem teszi azt a dolgot megalapozatlanná!

We ended the previous article with the following passage.

Az előző cikket a következő szakasszal zártuk.

> “I was shown that his relation to the people of God was similar, in some respects, to that of Moses to Israel. There were murmurers against Moses, when in adverse circumstances, and there have been murmurers against him.” Testimonies, volume 3, 85.

> „Megmutattatott nekem, hogy kapcsolata Isten népéhez bizonyos tekintetben hasonló volt Mózesnek Izráelhez való viszonyához. Mózes ellen is voltak zúgolódók a kedvezőtlen körülmények idején, és ellene is voltak zúgolódók.” Testimonies, 3. kötet, 85.

In 1863, James White represented “in some respects” “Moses to Israel.”

1863-ban James White „bizonyos tekintetben” „Mózest képviselte Izrael számára”.

The period of 1844 unto 1863 was typified in the period of the Red Sea deliverance unto the first Kadesh. The first Kadesh is an alpha and the second Kadesh is the omega—providing two forty-year periods that lead to Kadesh and both ended in rebellion.

Az 1844-től 1863-ig terjedő időszakot a Vörös-tengernél történt szabadulástól az első Kádesig terjedő időszak jelképezte. Az első Kádes az alfa, a második Kádes pedig az ómega — két negyvenéves időszakot tárva elénk, amelyek Kádeshoz vezettek, és mindkettő lázadással végződött.

The Spirit of Prophecy aligns the Red Sea crossing with the great disappointment of 1844. The Bible aligns the Red Sea crossing with the cross, and Sister White confirms the disappointment of the disciples at the cross was typifying the great disappointment of 1844. It was the Lord’s will to go directly into the Promise Land, and the geographical marker of the entrance into the Promise Land was Jericho, which is where in this second week of December, 2025, that the archeologists just dug out ancient Jericho—only to find to their dismay that the fallen walls they discovered there had all fallen outward, not inward as they always do during a siege. In an ancient siege the walls were beaten down and pushed over towards the inside. Not so with Jericho.

A prófécia Lelke a Vörös-tengeren való átkelést az 1844-es nagy csalódással hozza összhangba. A Biblia a Vörös-tengeren való átkelést a kereszttel hozza összhangba, és White testvérnő megerősíti, hogy a tanítványok csalódása a keresztnél az 1844-es nagy csalódás előképe volt. Az Úr akarata az volt, hogy közvetlenül az Ígéret Földjére vonuljanak be, és az Ígéret Földjére való belépés földrajzi jelzőpontja Jerikó volt, amely az a hely, ahol 2025 decemberének e második hetében a régészek éppen most tárták fel az ősi Jerikót — csakhogy megdöbbenésükre azt találták, hogy az ott felfedezett leomlott falak mind kifelé dőltek le, nem befelé, ahogyan ostrom idején mindig történik. Az ókori ostrom során a falakat leverték, és befelé, a város belseje felé döntötték. Jerikóval azonban nem így történt.

> So the people shouted when the priests blew with the trumpets: and it came to pass, when the people heard the sound of the trumpet, and the people shouted with a great shout, that the wall fell down flat, so that the people went up into the city, every man straight before him, and they took the city. Joshua 6:20.

> A nép tehát felkiáltott, amikor a papok megfújták a kürtöket; és lőn, hogy amikor a nép meghallotta a kürt szavát, a nép nagy kiáltással felkiáltott, a kőfal pedig leomlott maga alatt, úgyhogy a nép felment a városba, ki-ki egyenesen maga előtt, és bevették a várost. Józsué 6:20.

The archeologists also found jars with food, identifying that when the walls came down it was not a long drawn-out siege. It also answered a question among the archeological group as to why the biblical record of the fall of Jericho identifies them going “up” into Jericho over a hill or ramp, which they now know was created when the walls fell outward.

A régészek élelemmel teli edényeket is találtak, ami arra utal, hogy amikor a falak leomlottak, nem egy hosszú, elhúzódó ostromról volt szó. Ez arra a régészcsoporton belül felmerült kérdésre is választ adott, hogy a Jerikó bukásáról szóló bibliai feljegyzés miért úgy írja le, hogy egy dombon vagy feljárón „mentek fel” Jerikóba; ma már tudják, hogy ez akkor keletkezett, amikor a falak kifelé dőltek le.

The first obstacle which announced the entrance into the Promised Land was Jericho, a city of influence and wealth. Jericho is 1863, and Jericho is a subject of Bible prophecy, not only as an illustration of the Sunday law time period, but also in connection with its fall and rise. Jericho also had its own specific prophetic curse pronounced upon it. Joshua pronounced a curse upon the man who rebuilt Jericho, and in so doing identified that the man who rebuilt Jericho would lose his youngest and oldest sons in the re-building of that cursed city. One son was to be lost at the laying of the foundation and the other at the raising of the gate. That prophecy was fulfilled, and the record of its fulfillment is recorded in the Bible, making Jericho an established biblical symbol.

Az első akadály, amely a Megígért Földre való belépést jelezte, Jerikó volt, a befolyás és a gazdagság városa. Jerikó 1863, és Jerikó a bibliai prófécia tárgya, nem csupán a vasárnapi törvény időszakának szemléltetéseként, hanem bukásával és felemelkedésével összefüggésben is. Jerikóra sajátos prófétai átok is kimondatott. Józsué átkot mondott arra az emberre, aki újjáépíti Jerikót, és ezáltal megjelölte, hogy az a férfi, aki újjáépíti Jerikót, elveszíti legkisebb és legidősebb fiát e megátkozott város újjáépítése során. Az egyik fiúnak az alap lerakásakor kellett elvesznie, a másiknak pedig a kapu felállításakor. Az a prófécia beteljesedett, és beteljesedésének feljegyzése meg van írva a Bibliában, így Jerikó megalapozott bibliai jelképpé vált.

Within its historical demise, and in its prophetic curse, followed by the historical fulfillment of that prophecy, we find three witnesses speaking about Jericho in 1863. All three of those testimonies are to be applied to 1863. Those three witnesses stand together just as three Moses’s stand prophetically at the end of their respective forty-year periods. One of those forty-year periods is clearly aligned with Millerite history, establishing that all three representations of Moses at the end of each forty-year period align with the history of 1863—the history of the third angel.

Történelmi pusztulásában és prófétai átkában, valamint ama prófécia történelmi beteljesedését követően, három tanút találunk, akik Jerikóról szólnak 1863-ban. E három bizonyságtétel mindegyikét 1863-ra kell alkalmazni. E három tanú együtt áll, miként prófétai értelemben három Mózes áll együtt a maguk negyvenéves időszakainak végén. E negyvenéves időszakok egyike világosan a millerita történelemmel áll összhangban, megállapítva, hogy Mózes mindhárom ábrázolása minden egyes negyvenéves időszak végén 1863 történelméhez igazodik — a harmadik angyal történelméhez.

Two of those three witnesses of Moses’ forty years end at Kadesh, the third conclusion of the forty years was the Jordan River, and the conclusion of the second was the Red Sea. The conclusion of the first forty years was Moses fleeing Egypt. All three are describing a flight out of Egypt in fulfillment of Abraham’s four-hundred and thirty year prophecy of bondage in Egypt.

Mózes negyven évének ama három tanúbizonysága közül kettő Kádesnél ér véget; a negyven év harmadik lezárása a Jordán folyó volt, a másodiké pedig a Vörös-tenger. Az első negyven év lezárása Mózes Egyiptomból való menekülése volt. Mindhárom Egyiptomból való menekülést ír le, Ábrahám Egyiptomban való szolgaságra vonatkozó négyszázharminc éves próféciájának beteljesedéseként.

Moses’ three forty-year periods, whose endings (capstone) represents a type of deliverance from Egypt, were a fulfillment of Abraham’s prophecy of captivity in and deliverance out of Egyptian bondage. As the prophesied deliverer of Abraham’s covenant promise, Moses himself began by being saved out of the water, as his name means. Thereafter Moses led God’s people through the waters of the Red Sea and thereafter to the shore of the deliverance, represented by the Jordan River. The alpha of Moses life was saving from the water of the Nile and omega was the salvation represented by the water of the Jordan River. The alpha of Moses life illustrated by the experience defined by his name and his parents, being godly parents knew that the baby had been sentenced to death, as he would be forty years later after killing the Egyptian. As godly parents who knew their son needed to be saved from the death sentence, prepared for him an ark, that passed from the Hebrew world unto the Egyptian world, just as Moses left at the end of forty years the Egyptian world for the Hebrew world.

Mózes három negyvenéves időszaka, amelyeknek lezárulásai (zárókövei) Egyiptomból való szabadulás előképét jelentik, beteljesedései voltak Ábrahám fogságra és az egyiptomi szolgaságból való megszabadulásra vonatkozó próféciájának. Mint Ábrahám szövetségi ígéretének megjövendölt szabadítója, maga Mózes is azzal kezdte, hogy kimentetett a vízből, amint a neve is jelenti. Ezt követően Mózes Isten népét a Vörös-tenger vizein át vezette, majd azután a szabadulás partjához, amelyet a Jordán folyó jelképezett. Mózes életének alfája a Nílus vizéből való megmenekülés volt, ómegája pedig az a szabadulás, amelyet a Jordán folyó vize jelképezett. Mózes életének alfáját a neve és szülei által meghatározott tapasztalat szemlélteti: istenfélő szülei tudták, hogy a gyermek halálra volt ítélve, miként ő maga negyven évvel később is az lett az egyiptomi megölése után. Istenfélő szülőkként, akik tudták, hogy fiukat meg kell menteni a halálos ítélettől, számára bárkát készítettek, amely a héber világból az egyiptomi világba jutott át, miként Mózes is negyven év végén elhagyta az egyiptomi világot a héber világért.

Moses repeated the story of Noah in his salvation from the water. The very first mention of Moses as the “deliverer” of Abraham’s four-hundred and thirty year covenant prophecy was a repetition of the history where God entered into covenant with mankind, therefore bringing Abraham’s covenant prophecy of a chosen people together with the covenant promise to all mankind. This identifies a baptism in the transfer of the baby Moses to Pharaoh’s daughter, for the death was acknowledged by the parent’s work, the burial is represented by the ark upon the water, and the resurrection is Pharaoh’s daughter.

Mózes megismételte Noé történetét a vízből való megmenekülésében. Mózes legelső említése mint Ábrahám négyszázharminc éves szövetségi próféciájának „szabadítója” annak a történetnek a megismétlése volt, amelyben Isten szövetségre lépett az emberiséggel, és ezáltal Ábrahámnak a kiválasztott népre vonatkozó szövetségi próféciáját összekapcsolta az egész emberiségnek adott szövetségi ígérettel. Ez a keresztséget jelöli Mózes csecsemőként való átadásában a fáraó leányának, mert a halált a szülők cselekedete ismerte el, az eltemettetést a vízen úszó bárka jelképezi, a feltámadás pedig a fáraó leánya.

Moses’ life begins with the baptism of Noah’s ark being typified. This then means that from the outset the number “8” is associated with Moses, for the root of his covenant relationship began with the number “8” from the covenant of Noah, and his work was to institute the rite of circumcision on the “eighth” day. He was then tested and he failed on the very rite. Moses life begins with a baptism and forty years later there is a death (of an Egyptian) that marks the point where the Egyptian Moses dies and becomes strictly a son of Abraham. The beginning and ending of Moses’s first forty years is represented by a baptism. The first identified a transition from Hebrew to Egyptian and the last from Egyptian to Hebrew. Forty years after that, Moses takes God’s people through the baptism of the Red Sea, on his way to the baptism at the Jordan, which he never made.

Mózes élete Noé bárkája keresztségének előképével kezdődik. Ez tehát azt jelenti, hogy Mózessel kezdettől fogva a „8”-as szám kapcsolódik össze, mert szövetségi kapcsolatának gyökere a Noé szövetségéből eredő „8”-as számban kezdődött, és az ő feladata volt a körülmetélés szertartásának bevezetése a „nyolcadik” napon. Ezután próbára tétetett, és éppen ebben a szertartásban vallott kudarcot. Mózes élete egy keresztséggel kezdődik, és negyven évvel később egy halál (egy egyiptomié) következik, amely azt a pontot jelöli, ahol az egyiptomi Mózes meghal, és szigorúan Ábrahám fiává lesz. Mózes első negyven évének kezdetét és végét egy keresztség jelképezi. Az első a héberből egyiptomivá való átmenetet, az utolsó pedig az egyiptomiból héberré való átmenetet azonosította. Negyven évvel ezután Mózes a Vörös-tenger keresztségén viszi át Isten népét, útban a Jordánnál való keresztség felé, amelyhez ő maga soha nem jutott el.

God’s people under the guidance of Joshua entered the Promised Land without Moses for he died just before the baptism of the Jordan River arrived. Moses said, and Peter repeated that the Lord thy God would raise up a prophet like unto Moses. The prophet who was typified by Moses was Christ, and He began His work exactly where Moses left off. He began His work at His baptism, and that baptism was the exact place Joshua baptized ancient Israel when they crossed the Jordan into the Promised Land. The gospels inform us that John was baptizing at Bethabara, which is the crossing point, and means ferry crossing.

Isten népe Józsué vezetése alatt Mózes nélkül lépett be az Ígéret földjére, mert ő közvetlenül azelőtt halt meg, hogy a Jordánon való keresztséghez érkeztek volna. Mózes azt mondta, és Péter megismételte, hogy az Úr, a te Istened, Mózeshez hasonló prófétát támaszt. Az a próféta, akit Mózes előképezett, Krisztus volt, és Ő munkáját pontosan ott kezdte meg, ahol Mózes abbahagyta. Munkáját a keresztségénél kezdte meg, és az a keresztség pontosan azon a helyen történt, ahol Józsué megkeresztelte az ősi Izráelt, amikor átkeltek a Jordánon az Ígéret földjére. Az evangéliumok arról tudósítanak bennünket, hogy János Bethabarában keresztelt, amely az átkelőhely, és „kompátkelőt” jelent.

The Red Sea is the symbol of the rebellion of Egypt, identifying Moses prophetic testimony in this line as truth. The Nile River to the Red Sea (sometimes called a river) and on to the Jordan. Moses, meaning ‘saved out of the water’ begins and ends his testimony at the water of deliverance, and each of those waters manifest two classes of worshippers.

A Vörös-tenger Egyiptom lázadásának jelképe, és e gondolatmenetben Mózes prófétai bizonyságtételét igazként azonosítja. A Nílus folyótól a Vörös-tengerig (amelyet olykor folyónak is neveznek), és onnan a Jordánig. Mózes, akinek neve azt jelenti: „a vízből kimentett”, bizonyságtételét a szabadítás vizénél kezdi és ott is fejezi be, és e vizek mindegyike az imádók két osztályát nyilvánítja ki.

The first forty years of Moses represents the first angel’s message and the second forty years is the second angel, the third being the third. The three angels possess their own peculiar prophetic characteristics such as that all three messages are represented in the first message. We have demonstrated this phenomenon publicly for years in connection with the first three chapters of the book of Daniel.

Mózes első negyven éve az első angyal üzenetét jelképezi, a második negyven év a második angyalét, a harmadik pedig a harmadikét. A három angyal mindegyike sajátos prófétai jellegzetességekkel bír; így például mindhárom üzenet az első üzenetben van ábrázolva. Ezt a jelenséget évek óta nyilvánosan bemutattuk Dániel könyvének első három fejezetével összefüggésben.

Daniel feared God in chapter one and refused to eat the Babylonian diet, and God glorified him in the second and dietary visual test that followed, which led to the judgment and third test carried out by Nebuchadnezzar himself. Daniel chapter one is the first angel of Revelation fourteen who announces “fear God,” “give him glory” as Daniel did in the second dietary and visual test, for “the hour of the judgment” of Nebuchadnezzar has come.

Dániel az első fejezetben félt Istent, és megtagadta, hogy a babiloni étrendből egyék, Isten pedig megdicsőítette őt a második, étrendi és látási próbában, amely az ítélethez és a harmadik próbához vezetett, amelyet maga Nabukodonozor hajtott végre. Dániel első fejezete a Jelenések tizennegyedik fejezetének első angyala, aki ezt hirdeti: „féljétek az Istent”, „adjatok neki dicsőséget”, amint Dániel tette a második étrendi és látási próbában, mert eljött Nabukodonozor ítéletének órája.

The first forty years of Moses’s life began because his parents feared God. When Pharaoh’s daughter saw the ark in the water, Moses had passed the second test, which is a visual test. Then Pharaoh’s daughter judged that he was not to die. Judgment also arrived at the end of the first forty; when He slew the Egyptian and had to flee Egypt.

Mózes életének első negyven éve azért kezdődött, mert szülei félték Istent. Amikor a fáraó leánya meglátta a bárkát a vízben, Mózes átment a második próbán, amely egy vizuális próba. Ekkor a fáraó leánya úgy ítélte meg, hogy nem kell meghalnia. Ítélet az első negyven év végén is elérkezett, amikor megölte az egyiptomit, és el kellett menekülnie Egyiptomból.

In the second forty years, the second angel of Revelation fourteen announcing the fall of Babylon was typified by the fall of Egypt. In that fall, at the end of the forty years there was a tremendous manifestation of the power of God, as there was at the end of the second angel’s message during the Midnight Cry of 1844.

A második negyven év során a Jelenések könyve tizennegyedik fejezetének második angyala, aki Babilon bukását hirdeti, Egyiptom bukása által lett előképezve. Abban a bukásban, a negyven év végén Isten hatalmának hatalmas megnyilvánulása történt, miként a második angyal üzenetének végén is, az 1844-es Éjféli Kiáltás idején.

The third forty years begins with the judgment of death being pronounced on virtually the entire congregation, and it ends with the judgment of death upon the leader of that congregation.

A harmadik negyven év azzal kezdődik, hogy gyakorlatilag az egész gyülekezet fölött kimondatik a halál ítélete, és azzal végződik, hogy e gyülekezet vezetőjére is a halál ítélete sújt le.

Sister White identifies that our work is to combine the three angels’ messages.

White testvér azonosítja, hogy a mi munkánk a három angyal üzenetének egyesítése.

> “The Lord is about to punish the world for its iniquity. He is about to punish religious bodies for their rejection of the light and truth which has been given them. The great message, combining the first, second, and third angels’ messages, is to be given to the world. This is to be the burden of our work.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 950.

> „Az Úr kész megbüntetni a világot gonoszságáért. Kész megbüntetni a vallásos közösségeket azért, mert elutasították a nekik adott világosságot és igazságot. A nagy üzenetet, amely egyesíti az első, a második és a harmadik angyal üzenetét, el kell juttatni a világhoz. Ennek kell lennie munkánk fő terhének.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, 7. kötet, 950.

Moses’ first forty years represents the first angel of Revelation fourteen, and his second period of forty years is the second angel and the third forty-year period is the third angel. Our “great message” is to combine “the first, second, and third angels’ messages” which places all three symbols of Moses’ in 1863, and therefore three Moses’ at the Sunday law.

Mózes első negyven éve a Jelenések tizennegyedik fejezetének első angyalát jelképezi, második negyvenéves korszaka a második angyal, a harmadik negyvenéves időszak pedig a harmadik angyal. A mi „nagy üzenetünk” az, hogy egyesítsük „az első, a második és a harmadik angyal üzenetét”, ami Mózes mindhárom jelképét 1863-ba helyezi, és ezért három Mózest a vasárnaptörvény idejére.

1844 to 1863 includes two witnesses of both forty-year periods that led to Kadesh. Inspiration identifies that a third cannot exist without a first and a second, the first forty years of Moses’ life must also represent 1844 to 1863. Moses is killing the Egyptian in 1863, along with Moses striking the Rock with his rod of authority and also when Moses asks to see God’s glory in the history of the rebellion of the golden calf. There are three Moses’ at 1863 and the Sunday law, and they are all forty years old.

1844-től 1863-ig magában foglalja mindkét negyvenéves időszak két tanúját, amelyek Kádeshez vezettek. Az ihletés azonosítja, hogy harmadik nem létezhet első és második nélkül; Mózes életének első negyven éve szintén 1844-től 1863-ig kell hogy jelképezze. Mózes 1863-ban öli meg az egyiptomit, ugyanúgy, mint amikor Mózes hatalmának vesszejével ráüt a Kősziklára, és akkor is, amikor Mózes kéri, hogy láthassa Isten dicsőségét az aranyborjú lázadásának történetében. Három Mózes van 1863-nál és a vasárnapi törvénynél, és mindannyian negyvenévesek.

Moses’ three periods each contain a deliverance by water; Moses in the basket aligns with Moses through the Red Sea which aligns with Moses twice at the Jordan River: the Nile, the Red Sea and twice at the Jordan. Waters of deliverance are represented in each of the three periods, for they all align with the period when the water of deliverance is being poured out during the latter rain period.

Mózes három korszakának mindegyike tartalmaz egy víz általi szabadítást; a kosárban lévő Mózes megfelel a Vörös-tengeren áthaladó Mózesnek, ami megfelel annak, hogy Mózes kétszer jelenik meg a Jordán folyónál: a Nílusnál, a Vörös-tengernél és kétszer a Jordánnál. A szabadítás vizei mindhárom korszakban megjelennek, mert valamennyi megfelel annak az időszaknak, amikor a késői eső idején a szabadítás vize kitöltetik.

At the end of the third period of forty years Moses struck the Rock with his rod. At the end of the second forty years his rod parted the Red Sea. At the end of the first forty years, he rejected the rod of Egyptian authority, chose to suffer with his people.

A harmadik negyvenéves időszak végén Mózes botjával ráütött a Sziklára. A második negyven év végén botja kettéválasztotta a Vörös-tengert. Az első negyven év végén elvetette az egyiptomi hatalom vesszejét, és inkább népével együtt vállalta a szenvedést.

At the end of the first period an Egyptian died, and at the end of the second period the military, firstborn and leadership of Egypt died. At the end of the third period the nation of Israel, Aaron and Moses had all died. These are three parallel histories that “line upon line” each represent 1844 unto 1863—the history of the third angel, which in turn represents 9/11 to the Sunday law, and the Pentecostal season when the waters of deliverance are poured out.

Az első időszak végén egy egyiptomi halt meg, a második időszak végén pedig Egyiptom hadereje, elsőszülöttei és vezetősége halt meg. A harmadik időszak végén Izráel nemzete, Áron és Mózes mind meghaltak. Ez három párhuzamos történet, amelyek „szabályra szabály, szabályra szabály” mindegyike 1844-től 1863-ig terjedő időszakot ábrázolja — a harmadik angyal történetét, amely viszont szeptember 11-től a vasárnapi törvényig terjedő időszakot, valamint a pünkösdi évszakot jelképezi, amikor a szabadulás vizei kiáradnak.

Moses is at both rebellions at Kadesh, and the Kadesh rebellions are both capstones in their respective periods. They both represent 1863, which is also the capstone of the period of the third angel, starting with the alpha in 1844 unto the capstone of 1863. When considering the marvelous light of the stone that begins as the foundation and ends as the cap stone it is recognized that the capstone is always prophetically larger. The few drops at the beginning of the Pentecostal season, leading to the full outpouring at the capstone on the day of Pentecost, illustrates this truth.

Mózes jelen van Kádésnél mindkét lázadás alkalmával, és a kádési lázadások egyaránt a maguk megfelelő időszakának zárókövei. Mindkettő 1863-at jelképezi, amely egyúttal a harmadik angyal időszakának záróköve is, amely az 1844-ben lévő alfával kezdődik és 1863 zárókövéig tart. Amikor annak a kőnek csodálatos világosságát szemléljük, amely alapként kezdődik és zárókőként végződik, felismerhető, hogy a zárókő prófétai értelemben mindig nagyobb. Az pünkösdi időszak kezdetén hulló néhány csepp, amely a pünkösd napján a zárókőnél bekövetkező teljes kitöltetéshez vezet, ezt az igazságot szemlélteti.

At 9/11, the sprinkling began and it ends at the full outpouring at the Sunday law. This truth identifies Moses’ sin at the second and omega Kadesh as a greater sin than the rebellion in the first alpha Kadesh rebellion. The alpha rebellion produced the death of an entire nation, and omega rebellion produced the death of one man (Moses), but the one man’s sin was greater than the entire nations corporate sin. The man who sins dies, and at that level there is no distinction between the sins of Moses or any other Israelite, but prophetically Moses’ striking Christ a second time was greater, for it was the capstone of that forty-year period.

9/11-nél kezdődött a meghintés, és a vasárnaptörvénynél való teljes kitöltetéskor ér véget. Ez az igazság Mózes bűnét a második és ómega Kádesnél nagyobb bűnként azonosítja, mint az első, alfa Kádesnél történt lázadásban elkövetett bűnt. Az alfa lázadás egy egész nemzet halálát eredményezte, az ómega lázadás pedig egyetlen emberét (Mózesét), de annak az egy embernek a bűne nagyobb volt, mint az egész nemzet közösségi bűne. Aki vétkezik, annak kell meghalnia, és azon a szinten nincs különbség Mózes bűne és bármely más izraelita bűne között; prófétai értelemben azonban Mózesnek az a cselekedete, hogy másodszor is megütötte Krisztust, súlyosabb volt, mert az a negyvenéves időszak záróköve volt.

The rebellion of Moses at the second omega Kadesh was a greater sin than the rebellion of the children of Israel rejecting the message of Joshua and Caleb. Moses prophetically stands at 1863, where he dies in the wilderness for his rebellion. Moses also stands at 1863, where the former covenant people die in the wilderness for their rebellion, but Moses did not participate in that rebellion. 1863 aligns with the Sunday law, as does Aaron’s rebellion of the golden calf. That history, which aligns with Kadesh, 1863, and the Sunday law, Moses is praying to see God’s glory.

Mózes lázadása a második omega Kádésnél nagyobb bűn volt, mint Izrael fiainak lázadása, amikor elutasították Józsué és Káleb üzenetét. Mózes prófétikusan 1863-nál áll, ahol lázadása miatt meghal a pusztában. Mózes ugyanakkor 1863-nál is áll, ahol a korábbi szövetségi nép lázadása miatt meghal a pusztában, de Mózes abban a lázadásban nem vett részt. 1863 a vasárnaptörvénnyel áll összhangban, miként Áron aranyborjú miatti lázadása is. Ebben a történelemben, amely összhangban áll Kádéssel, 1863-mal és a vasárnaptörvénnyel, Mózes azért imádkozik, hogy megláthassa Isten dicsőségét.

Kadesh represents 1863, and Moses is at both Kadesh’s, so upon two biblical witnesses, who are both cap stones we establish that the third forty-year period which does not end at Kadesh represents 1863 as well. There ‘Moses the unsanctified’ is crucifying Christ afresh, as he rejects the Rock. In 1863, and the giving of the Law at Sinai, ‘Moses the sanctified’ is seeking Gods’ character. In 1863 Moses represents a wise and also a foolish virgin.

Kádes 1863-at jelképezi, és Mózes mindkét Kádesnél jelen van; így két bibliai tanú alapján, akik egyaránt zárókövek, megállapítjuk, hogy a harmadik negyvenéves időszak, amely nem Kádesnél ér véget, szintén 1863-at jelképezi. Ott a „meg nem szentelt Mózes” újból megfeszíti Krisztust, mivel elveti a Kősziklát. 1863-ban, valamint a törvény Sínainál való adásakor a „megszentelt Mózes” Isten jellemét keresi. 1863-ban Mózes a bölcs és az esztelen szüzet egyaránt jelképezi.

> “The Pharisee and the publican represent two great classes into which those who come to worship God are divided. Their first two representatives are found in the first two children that were born into the world.” Christ’s Object Lessons, 152.

> „A farizeus és a vámszedő azt a két nagy csoportot jelképezi, amelyekre azok oszlanak, akik Istent imádni jönnek. E két csoport első képviselőit a világra született első két gyermekben találjuk meg.” Krisztus példázatai, 152.

At Kadesh and 1863, Moses represents “two great classes into which those who” “worship God are divided”. Moses is an example of the one hundred and forty-four thousand as is Peter.

Kádesnél és 1863-ban Mózes azt a „két nagy csoportot” képviseli, „amelyekre azok oszlanak, akik” „Istent imádják”. Mózes a száznegyvennégyezer egyik példája, miként Péter is.

> “For each of the classes represented by the Pharisee and the publican there is a lesson in the history of the apostle Peter. In his early discipleship Peter thought himself strong. Like the Pharisee, in his own estimation he was ‘not as other men are.’ When Christ on the eve of His betrayal forewarned His disciples, ‘All ye shall be offended because of Me this night,’ Peter confidently declared, ‘Although all shall be offended, yet will not I.’ Mark 14:27, 29. Peter did not know his own danger. Self-confidence misled him. He thought himself able to withstand temptation; but in a few short hours the test came, and with cursing and swearing he denied his Lord.” Christ’s Object Lessons, 152.

> „A farizeus és a vámszedő által képviselt osztályok mindegyikére nézve tanulság rejlik Péter apostol történetében. Tanítványságának kezdetén Péter erősnek tartotta magát. A farizeushoz hasonlóan a maga megítélése szerint nem volt „olyan, mint más emberek”. Amikor Krisztus elárultatásának előestéjén előre figyelmeztette tanítványait: „Mindnyájan megbotránkoztok énbennem ezen az éjszakán”, Péter bizakodva kijelentette: „Ha mindnyájan megbotránkoznak is, én akkor sem.” Márk 14:27, 29. Péter nem ismerte a maga veszélyét. Az önbizalom félrevezette. Úgy gondolta, képes ellenállni a kísértésnek; de néhány rövid óra múltán elérkezett a próba, és átkozódva és esküdözve megtagadta az ő Urát.” Krisztus példázatai, 152.

At the Sunday law, which is 1863, Peter represents two classes. Those who receive the mark of the beast or those who receive the seal of God. When Jesus changed Simon’s name to Peter, it symbolized the one-hundred and forty-four thousand. That understanding is also symbolized by multiplying Peter’s name using the number from the letter position in the English alphabet. If we use that same technique on 1863, we get 144.

A vasárnaptörvénynél, amely 1863, Péter két csoportot jelképez: azokat, akik felveszik a fenevad bélyegét, vagy azokat, akik megkapják Isten pecsétjét. Amikor Jézus Simon nevét Péterre változtatta, ez a száznegyvennégyezerre utalt jelképesen. Ezt a megértést az is jelképezi, hogy Péter nevét az angol ábécében elfoglalt betűhelyek számértékeinek felhasználásával megszorozzuk. Ha ugyanezt a módszert alkalmazzuk 1863-ra, 144-et kapunk.

Two of the three symbols of Moses which align with 1863, establish that the third period must align also. The two lines of Kadesh identify the story of the wise and foolish virgins, and the third period identifies an attempt to employ human effort to accomplish a godly work. To trust in human power as did Moses with the Egyptian represents trust in human authority over ordained authority.

Mózes három, 1863-mal egybehangzó jelképe közül kettő megalapozza, hogy a harmadik időszaknak is egybe kell hangzania. Kádes két vonala az okos és a balga szüzek történetét azonosítja, a harmadik időszak pedig annak kísérletét jelöli, hogy emberi erőfeszítést alkalmazzanak egy isteni munka véghezvitelére. Az emberi erőben való bizalom, miként Mózes esetében az egyiptomival kapcsolatban, az elrendelt tekintély helyett az emberi tekintélybe vetett bizalmat jelképezi.

Sister White states her husbands, “relation to the people of God was similar, in some respects, to that of Moses to Israel.” In 1863, Moses was represented by James White. In 1863, James White is slaying an Egyptian, striking Christ a second time and praying for the rebels who rejected the message of “rest” set forth by Joshua and Caleb. Moses is both a foolish virgin when he struck the Rock a second time and a wise virgin as he interceded for the rebels of Israel.

White testvér úgy fogalmaz, hogy férjének „Isten népéhez való viszonya bizonyos tekintetben hasonló volt Mózes Izráelhez való viszonyához.” 1863-ban Mózest James White képviselte. 1863-ban James White egy egyiptomit öl meg, másodszor is lesújt Krisztusra, és imádkozik azokért a lázadókért, akik elvetették a Józsué és Káleb által előterjesztett „nyugalom” üzenetét. Mózes egyaránt balga szűz, amikor másodszor is megüti a Kősziklát, és bölcs szűz, amikor közbenjár Izráel lázadóiért.

We will close this article with the passage in Numbers fourteen where Moses is at 1863, when he is given a view of God’s glory in the parallel history represented by the golden calf rebellion.

E cikket a Számok könyve tizennegyedik fejezetének ama szakaszával zárjuk, ahol Mózes 1863-nál áll, amikor Isten dicsőségének látomása adatik neki az aranyborjú lázadásában ábrázolt párhuzamos történetben.

In the passage the Lord asks “how long” would he have to deal with the rebels of Israel, which is the same question Isaiah asked the Lord in chapter six. Notice that the book of Numbers places this history in the period when the earth is lightened with God’s glory, as the angels also marked in verse three of Isaiah six. 9/11 was the foundation stone of the history of 1844 to 1863 and the Sunday law is the capstone. The setting in Numbers is nothing less than an illustration of the song or the parable of the vineyard, as ancient Israel is being passed by as the Lord entered into covenant with Joshua.

Az igeszakaszban az Úr azt kérdezi: „meddig” kell még foglalkoznia Izráel lázadóival; ugyanaz a kérdés ez, amelyet Ézsaiás tett fel az Úrnak a hatodik fejezetben. Figyeljük meg, hogy a Számok könyve ezt a történetet abba az időszakba helyezi, amikor a föld megvilágosodik Isten dicsőségétől, amint azt az angyalok is megjelölték Ézsaiás 6 harmadik versében. 9/11 az 1844-től 1863-ig terjedő történelem alapköve volt, a vasárnaptörvény pedig a záróköve. A Számok könyvének színtere nem kevesebb, mint a szőlőének vagy a szőlő példázatának szemléltetése, mivel az ősi Izráelt az Úr mellőzi, miközben szövetségre lép Józsuéval.

> And all the congregation lifted up their voice, and cried; and the people wept that night. And all the children of Israel murmured against Moses and against Aaron: and the whole congregation said unto them, Would God that we had died in the land of Egypt! or would God we had died in this wilderness! And wherefore hath the Lord brought us unto this land, to fall by the sword, that our wives and our children should be a prey? were it not better for us to return into Egypt? And they said one to another, Let us make a captain, and let us return into Egypt.

> És felemelé szavát az egész gyülekezet, és kiálta; és síra a nép azon az éjszakán. És zúgolódának Mózes ellen és Áron ellen Izráel fiai mindnyájan; és monda nékik az egész gyülekezet: Vajha megholtunk volna Egyiptom földjén! vagy vajha megholtunk volna e pusztában! És miért hozott minket az Úr erre a földre, hogy fegyver által hulljunk el, s hogy feleségeink és gyermekeink prédául essenek? Vajon nem volna-é jobb nékünk visszatérni Egyiptomba? És mondának egymásnak: Válasszunk vezért, és térjünk vissza Egyiptomba.

> Then Moses and Aaron fell on their faces before all the assembly of the congregation of the children of Israel. And Joshua the son of Nun, and Caleb the son of Jephunneh, which were of them that searched the land, rent their clothes: And they spake unto all the company of the children of Israel, saying,

> Ekkor Mózes és Áron arcra borult Izráel fiainak gyülekezete egész közössége előtt. Józsué, Nún fia, és Káleb, Jefunné fia pedig, akik azok közül valók voltak, akik kikémlelték a földet, megszaggatták ruháikat, és szóltak Izráel fiainak egész közösségéhez, mondván:

> The land, which we passed through to search it, is an exceeding good land. If the Lord delight in us, then he will bring us into this land, and give it us; a land which floweth with milk and honey. Only rebel not ye against the Lord, neither fear ye the people of the land; for they are bread for us: their defence is departed from them, and the Lord is with us: fear them not.

> A föld, amelyen átvonultunk, hogy kikémleljük, felette igen jó föld. Ha az Úr kedvét leli bennünk, akkor bevisz minket erre a földre, és nekünk adja azt; olyan föld ez, amely tejjel és mézzel folyik. Csakhogy ne lázadjatok az Úr ellen, és ne féljetek annak a földnek népétől; mert ők kenyerünk nekünk: oltalmuk eltávozott tőlük, és az Úr velünk van; ne féljetek tőlük.

> But all the congregation bade stone them with stones. And the glory of the Lord appeared in the tabernacle of the congregation before all the children of Israel. And the Lord said unto Moses, How long will this people provoke me? and how long will it be ere they believe me, for all the signs which I have shewed among them?

> De az egész gyülekezet azt mondta, hogy kövezzék meg őket. Ekkor megjelent az Úr dicsősége a gyülekezet sátorában Izráel fiainak szeme láttára. És ezt mondta az Úr Mózesnek: Meddig ingerel még engem ez a nép? És meddig nem hisznek még nekem mindazok után a jelek után, amelyeket közöttük cselekedtem?

> I will smite them with the pestilence, and disinherit them, and will make of thee a greater nation and mightier than they.

> Megverem őket döghalállal, és elvetem őket örökségemből; téged pedig náluk nagyobb és hatalmasabb nemzetté teszlek.

> And Moses said unto the Lord, Then the Egyptians shall hear it, (for thou broughtest up this people in thy might from among them;) And they will tell it to the inhabitants of this land: for they have heard that thou Lord art among this people, that thou Lord art seen face to face, and that thy cloud standeth over them, and that thou goest before them, by day time in a pillar of a cloud, and in a pillar of fire by night. Now if thou shalt kill all this people as one man, then the nations which have heard the fame of thee will speak, saying, Because the Lord was not able to bring this people into the land which he sware unto them, therefore he hath slain them in the wilderness.

> Mózes pedig ezt mondta az Úrnak: Akkor majd meghallják az egyiptomiak, mert a te hatalmaddal hoztad fel e népet közülük; és elmondják e föld lakóinak. Mert hallották, hogy te, Uram, e nép között vagy, hogy te, Uram, színről színre láttatsz, hogy felhőd megáll felettük, és hogy előttük jársz nappal felhőoszlopban, éjjel pedig tűzoszlopban. Ha most mindezt a népet egy emberként megölöd, akkor a nemzetek, amelyek hallották híredet, így szólnak majd: Mivel az Úr nem volt képes bevinni ezt a népet arra a földre, amelyet megesküdött nekik, azért ölte meg őket a pusztában.

> And now, I beseech thee, let the power of my Lord be great, according as thou hast spoken, saying, The Lord is longsuffering, and of great mercy, forgiving iniquity and transgression, and by no means clearing the guilty, visiting the iniquity of the fathers upon the children unto the third and fourth generation. Pardon, I beseech thee, the iniquity of this people according unto the greatness of thy mercy, and as thou hast forgiven this people, from Egypt even until now.

> És most kérlek, mutatkozzék meg az én Uram hatalma a maga nagyságában, amint szóltál, mondván: Az Úr késedelmes a haragra, nagy irgalmú, megbocsátja a hamisságot és a vétket, de a bűnöst semmiképpen sem hagyja büntetés nélkül; meglátogatja az atyák bűnét a fiakon harmad- és negyedíziglen. Bocsásd meg, kérlek, e nép hamisságát a te irgalmadnak nagysága szerint, miképpen megbocsátottál e népnek Egyiptomtól fogva mind ez ideig.

> And the Lord said, I have pardoned according to thy word: But as truly as I live, all the earth shall be filled with the glory of the Lord.

> Az Úr pedig ezt mondta: Megbocsátottam a te beszéded szerint; de életemre mondom, hogy az egész föld betelik az Úr dicsőségével.

> Because all those men which have seen my glory, and my miracles, which I did in Egypt and in the wilderness, and have tempted me now these ten times, and have not hearkened to my voice; Surely they shall not see the land which I sware unto their fathers, neither shall any of them that provoked me see it: But my servant Caleb, because he had another spirit with him, and hath followed me fully, him will I bring into the land whereinto he went; and his seed shall possess it. (Now the Amalekites and the Canaanites dwelt in the valley.) Tomorrow turn you, and get you into the wilderness by the way of the Red sea.

> Mivel mindazok a férfiak, akik látták dicsőségemet és csodáimat, amelyeket Egyiptomban és a pusztában cselekedtem, és immár tízszer kísértettek engem, és nem hallgattak szavamra: bizony nem látják meg azt a földet, amelyet atyáiknak esküvel ígértem; és senki azok közül, akik ingereltek engem, nem látja meg azt. De szolgám, Káleb, mivel más lélek volt vele, és teljesen követett engem, őt beviszem arra a földre, amelyre bement; és az ő magva birtokba veszi azt. (Az amálekiták és a kánaániták pedig a völgyben laktak.) Holnap forduljatok vissza, és induljatok a pusztába a Vörös-tenger felé vivő úton.

> And the Lord spake unto Moses and unto Aaron, saying, How long shall I bear with this evil congregation, which murmur against me? I have heard the murmurings of the children of Israel, which they murmur against me. Say unto them, As truly as I live, saith the Lord, as ye have spoken in mine ears, so will I do to you: Your carcases shall fall in this wilderness; and all that were numbered of you, according to your whole number, from twenty years old and upward, which have murmured against me, Doubtless ye shall not come into the land, concerning which I sware to make you dwell therein, save Caleb the son of Jephunneh, and Joshua the son of Nun. But your little ones, which ye said should be a prey, them will I bring in, and they shall know the land which ye have despised. But as for you, your carcases, they shall fall in this wilderness. And your children shall wander in the wilderness forty years, and bear your whoredoms, until your carcases be wasted in the wilderness. After the number of the days in which ye searched the land, even forty days, each day for a year, shall ye bear your iniquities, even forty years, and ye shall know my breach of promise.

> És szóla az Úr Mózesnek és Áronnak, mondván: Meddig tűrjem még ezt a gonosz gyülekezetet, amely zúgolódik ellenem? Hallottam Izráel fiainak zúgolódásait, amelyekkel ellenem zúgolódnak. Mondd meg nékik: Élek én, ezt mondja az Úr, bizony úgy cselekszem veletek, amint füleimbe mondtátok: holttesteitek elhullanak e pusztában; és mindnyájan közületek, akik megszámláltattatok teljes számotok szerint, húszévestől fogva és azon felül, akik zúgolódtatok ellenem, bizony nem mentek be arra a földre, amely felől megesküdtem, hogy ott lakoztatlak titeket, kivéve Kálebet, Jefunné fiát, és Józsuét, Nún fiát. Kisdedeiteket pedig, akikről azt mondtátok, hogy prédává lesznek, beviszem, és megismerik azt a földet, amelyet ti megvetettetek. Ami pedig titeket illet, holttesteitek elhullanak e pusztában. Fiaitok pedig negyven esztendeig bujdosnak a pusztában, és viselik paráznaságaitok következményeit, mígnem holttesteitek megemésztetnek a pusztában. Aszerint a napok száma szerint, ameddig megkémleltétek a földet, vagyis negyven nap, minden napért egy-egy esztendőt, negyven esztendeig viselitek bűneiteket, és megtudjátok, mit jelent, ha én ellenetek fordulok.

> I the Lord have said, I will surely do it unto all this evil congregation, that are gathered together against me: in this wilderness they shall be consumed, and there they shall die. And the men, which Moses sent to search the land, who returned, and made all the congregation to murmur against him, by bringing up a slander upon the land, Even those men that did bring up the evil report upon the land, died by the plague before the Lord.

> Én, az Úr, megmondtam: bizony megcselekszem ezt az egész gonosz gyülekezettel, amely egybegyűlt ellenem; e pusztában emésztetnek meg, és ott halnak meg. Azok a férfiak pedig, akiket Mózes elküldött, hogy kikémleljék a földet, és akik visszatérve az egész gyülekezetet zúgolódásra indították ellene azzal, hogy rossz hírét keltették a földnek, azok a férfiak, akik gonosz hírt terjesztettek a földről, csapás által haltak meg az Úr előtt.

> But Joshua the son of Nun, and Caleb the son of Jephunneh, which were of the men that went to search the land, lived still. Numbers 14:1–38.

> De Nún fia, Józsué, és Jephunné fia, Káleb pedig, akik azok közül valók voltak, akik elmentek kikémlelni a földet, életben maradtak. 4Mózes 14:1–38.

We will continue these thoughts in the next article.

E gondolatokat a következő cikkben folytatjuk.

Back to Articles