Article

# Future for America and July 18, 2020 - Number One

Jövő Amerika számára és 2020. július 18. – Első szám

Cavemen of Covenant: Moses & Elijah at the End of the World

A szövetség barlanglakói: Mózes és Illés a világ végén

Author

Jeff Pippenger

Published

August 23, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Moses and Elijah are prophetic symbols that can each be understood by context as a singular symbol, or they can also be understood as a symbol that contains both prophets. Upon the testimony of two a thing is established and in Revelation eleven Moses and Elijah represent the two witnesses of the Old and New Testaments. At the Mount of Transfiguration, representing the Second Coming of Christ, the dual symbol represents both the one hundred and forty-four thousand (Elijah) and the martyrs (Moses) of the Sunday law crisis. Together as a symbol, in the cave of Horeb, they represent God’s people at the end of the world who “hear,” “read” and “keep” the message that is a Revelation of God’s character which contains the power to transform a Laodicean unto a Philadelphian. There will soon, (very soon) come a point where it will no longer be possible for the foolish Laodicean Adventists to avail themselves of the “oil” needed to correctly respond to the cry, “Behold the Bridegroom cometh.”

Mózes és Illés prófétai jelképek, amelyek a szövegkörnyezet alapján egyenként is értelmezhetők önálló jelképként, de úgy is érthetők, mint olyan jelkép, amely mindkét prófétát magában foglalja. Két tanú vallomása alapján erősíttetik meg egy dolog, és a Jelenések könyve tizenegyedik fejezetében Mózes és Illés az Ó- és Újszövetség két tanúját jelképezik. A Megdicsőülés hegyén, amely Krisztus második eljövetelét ábrázolja, e kettős jelkép a vasárnapi törvény válságának száznegyvennégyezerét (Illés) és vértanúit (Mózes) egyaránt jelképezi. Együttesen, jelképként, a Hóreb barlangjában Isten népét képviselik a világ végén, akik „hallják”, „olvassák” és „megtartják” azt az üzenetet, amely Isten jellemének kijelentése, és amely magában hordozza azt az erőt, amely egy laodíceait filadelfiaivá képes átalakítani. Hamarosan, (igen hamarosan) eljön az a pont, amikor a balga laodíceai adventisták számára többé nem lesz lehetséges igénybe venni azt az „olajat”, amely szükséges ahhoz, hogy helyesen feleljenek a kiáltásra: „Ímé, jő a Vőlegény.”

> And Moses said unto the Lord, See, thou sayest unto me, Bring up this people: and thou hast not let me know whom thou wilt send with me. Yet thou hast said, I know thee by name, and thou hast also found grace in my sight. Now therefore, I pray thee, if I have found grace in thy sight, shew me now thy way, that I may know thee, that I may find grace in thy sight: and consider that this nation is thy people. And he said, My presence shall go with thee, and I will give thee rest. And he said unto him, If thy presence go not with me, carry us not up hence. For wherein shall it be known here that I and thy people have found grace in thy sight? is it not in that thou goest with us? so shall we be separated, I and thy people, from all the people that are upon the face of the earth. And the Lord said unto Moses, I will do this thing also that thou hast spoken: for thou hast found grace in my sight, and I know thee by name. And he said, I beseech thee, shew me thy glory. And he said, I will make all my goodness pass before thee, and I will proclaim the name of the Lord before thee; and will be gracious to whom I will be gracious, and will shew mercy on whom I will shew mercy. And he said, Thou canst not see my face: for there shall no man see me, and live. And the Lord said, Behold, there is a place by me, and thou shalt stand upon a rock: And it shall come to pass, while my glory passeth by, that I will put thee in a clift of the rock, and will cover thee with my hand while I pass by: And I will take away mine hand, and thou shalt see my back parts: but my face shall not be seen. And the Lord said unto Moses, Hew thee two tables of stone like unto the first: and I will write upon these tables the words that were in the first tables, which thou brakest. And be ready in the morning, and come up in the morning unto mount Sinai, and present thyself there to me in the top of the mount. And no man shall come up with thee, neither let any man be seen throughout all the mount; neither let the flocks nor herds feed before that mount. And he hewed two tables of stone like unto the first; and Moses rose up early in the morning, and went up unto mount Sinai, as the Lord had commanded him, and took in his hand the two tables of stone. And the Lord descended in the cloud, and stood with him there, and proclaimed the name of the Lord. And the Lord passed by before him, and proclaimed, The Lord, The Lord God, merciful and gracious, longsuffering, and abundant in goodness and truth, Keeping mercy for thousands, forgiving iniquity and transgression and sin, and that will by no means clear the guilty; visiting the iniquity of the fathers upon the children, and upon the children’s children, unto the third and to the fourth generation. And Moses made haste, and bowed his head toward the earth, and worshipped. And he said, If now I have found grace in thy sight, O Lord, let my Lord, I pray thee, go among us; for it is a stiffnecked people; and pardon our iniquity and our sin, and take us for thine inheritance. And he said, Behold, I make a covenant: before all thy people I will do marvels, such as have not been done in all the earth, nor in any nation: and all the people among which thou art shall see the work of the Lord: for it is a terrible thing that I will do with thee. Exodus 33:12–34:10.

> És monda Mózes az Úrnak: Lásd, te azt mondod nekem: Vidd fel e népet; de nem adtad tudtomra, kit küldesz velem. Pedig ezt mondtad: Ismerlek téged név szerint, és kegyelmet is találtál szemeim előtt. Most azért kérlek, ha kegyelmet találtam szemeid előtt, mutasd meg nekem a te utadat, hogy megismerjelek téged, és kegyelmet találjak szemeid előtt; és vedd fontolóra, hogy ez a nemzet a te néped. És ő monda: Az én jelenlétem megy veled, és nyugalmat adok neked. Ő pedig monda neki: Ha a te jelenléted nem jön velünk, ne vigyél fel minket innen. Mert miből lesz itt felismerhető, hogy én és a te néped kegyelmet találtunk szemeid előtt? Nem abból-e, hogy velünk jársz? Így leszünk elkülönítve, én és a te néped, a föld színén levő minden néptől. És monda az Úr Mózesnek: Ezt is megteszem, amiről szóltál; mert kegyelmet találtál szemeim előtt, és ismerlek téged név szerint. Ő pedig monda: Kérlek, mutasd meg nekem a te dicsőségedet. És ő monda: Elvonultatom előtted minden jóságomat, és kihirdetem előtted az Úr nevét; és könyörülök, akin könyörülök, és irgalmazok, akinek irgalmazok. Azután monda: Az én orcámat nem láthatod; mert nem láthat engem ember úgy, hogy életben maradjon. És monda az Úr: Íme, van hely nálam; állj a kősziklára. És amikor elvonul dicsőségem, a kőszikla hasadékába állítalak téged, és kezemmel betakarlak, míg elvonulok. Azután elveszem kezemet, és meglátod hátamat; de az én orcám nem látható. És monda az Úr Mózesnek: Faragj magadnak két kőtáblát, az elsőkhez hasonlókat; és ráírom e táblákra azokat az igéket, amelyek az első táblákon voltak, amelyeket összetörtél. És légy készen reggelre, és menj fel reggel a Sínai-hegyre, és állj elém ott a hegy tetején. És senki se jöjjön fel veled, sőt senki se mutatkozzék az egész hegyen; még a juhok és a marhák se legeljenek a hegy előtt. És kifaragott két kőtáblát, az elsőkhez hasonlókat; Mózes pedig korán reggel felkelt, felment a Sínai-hegyre, amint az Úr parancsolta neki, és kezébe vette a két kőtáblát. Az Úr pedig leszállt a felhőben, ott állt vele, és kihirdette az Úr nevét. És elvonult előtte az Úr, és ezt hirdette: Az Úr, az Úr, irgalmas és kegyelmes Isten, késedelmes a haragra, nagy irgalmú és igazságú; aki irgalmasságát megtartja ezeríziglen, megbocsát hamisságot, vétket és bűnt, de a bűnöst semmiképpen sem hagyja büntetlenül; megbünteti az atyák hamisságát a fiakban és a fiak fiaiban harmad- és negyedíziglen. Mózes pedig sietve földre hajtotta fejét, és imádta őt. És monda: Ha most kegyelmet találtam szemeid előtt, ó Uram, kérlek, járjon az én Uram közöttünk; mert keménynyakú nép ez; bocsásd meg hamisságunkat és bűnünket, és fogadj minket örökségeddé. Ő pedig monda: Íme, szövetséget kötök: egész néped előtt csodákat cselekszem, amilyenek nem történtek az egész földön, sem egyetlen nemzet között sem; és az egész nép, amely között vagy, meglátja az Úr cselekedetét; mert rettenetes dolog az, amit veled cselekszem. 2Mózes 33:12–34:10.

Moses represents God’s people at the end of the world. They are those who in the “last days” of the investigative judgment ask God to show them His “way, that” they might “know” God, and in response receive an answer from God that includes the promise that His “presence shall go with” them, and that God will give those people “rest.”

Mózes Isten népét jelképezi a világ végén. Ők azok, akik a vizsgálati ítélet „utolsó napjaiban” arra kérik Istent, hogy mutassa meg nekik az Ő „útját, hogy” megismerhessék Istent, és válaszul Istentől olyan feleletet kapnak, amely magában foglalja azt az ígéretet, hogy az Ő „jelenléte veled megy”, és hogy Isten „nyugalmat” ad annak a népnek.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Jeremiah 6:16, 17.

> Így szól az Úr: Álljatok meg az utakon, és nézzetek szét, kérdezősködjetek a régi ösvények felől, melyik a jó út, és azon járjatok, akkor nyugalmat találtok lelketeknek. De ők ezt mondták: Nem járunk azon. Őröket is rendeltem fölétek, mondván: Hallgassatok a kürt szavára. De ők ezt mondták: Nem hallgatunk rá. Jeremiás 6:16–17.

Jeremiah identifies a class that refuse to “see” and “hearken” and therefore do not receive the “rest” promised to those who seek the “good way” and “walk therein.” That rest is identified as the “refreshing” by Isaiah.

Jeremiás azonosít egy csoportot, amely nem hajlandó „látni” és „hallgatni”, ezért nem részesül abban a „nyugalomban”, amely azoknak van megígérve, akik keresik a „jó utat”, és „azon járnak”. Ezt a nyugalmat Ézsaiás „felüdülésként” azonosítja.

> Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts. For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little: For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Isaiah 28:9–13.

> Kit fog tudományra tanítani, és kivel fogja megértetni a tanítást? A tejtől elválasztottakkal, az emlőtől elszoktatottakkal. Mert parancsolatot parancsolatra kell adni, parancsolatot parancsolatra; sort sorra, sort sorra; itt egy keveset, ott egy keveset. Mert dadogó ajkakkal és idegen nyelven fog szólni e néphez. Akiknek ezt mondta: Ez a nyugalom, mellyel megnyugtathatjátok a megfáradtat; és ez a felüdülés; de ők nem akartak hallani. Ezért az Úr beszéde így lett számukra: parancsolat parancsolatra, parancsolat parancsolatra; sor sorra, sor sorra; itt egy kevés, ott egy kevés; hogy járjanak, és hanyatt essenek, összetöressenek, tőrbe essenek és foglyul ejtessenek. Ézsaiás 28:9–13.

The “rest” and the “refreshing” represent the latter rain that is poured out during the proclamation of the final warning message.

A „nyugalom” és a „felüdülés” a késői esőt jelképezik, amely a végső figyelmeztető üzenet hirdetése idején árad ki.

> “I was pointed down to the time when the third angel’s message was closing. The power of God had rested upon His people; they had accomplished their work and were prepared for the trying hour before them. They had received the latter rain, or refreshing from the presence of the Lord, and the living testimony had been revived. The last great warning had sounded everywhere, and it had stirred up and enraged the inhabitants of the earth who would not receive the message.” Early Writings, 279.

> „Figyelmem arra az időre irányíttatott, amikor a harmadik angyal üzenete lezárulóban volt. Isten hatalma megnyugodott népén; elvégezték munkájukat, és felkészültek az előttük álló megpróbáltatás órájára. Megkapták a késői esőt, vagyis az Úr színe elől jövő felüdülést, és az élő bizonyságtétel újjáéledt. Az utolsó nagy figyelmeztetés mindenütt felhangzott, és felkavarta, valamint haragra gerjesztette a föld lakóit, akik nem fogadták el az üzenetet.” Early Writings, 279.

The promise of the “rest” or the “refreshing” that is the “latter rain,” includes the promise given to Moses in the cave that God’s “presence” would go with His people.

A „nyugalom” vagy a „felüdülés” ígérete, amely a „késői eső”, magában foglalja azt az ígéretet is, amelyet Isten Mózesnek adott a sziklahasadékban: hogy az Ő „jelenléte” együtt megy népével.

> “The work will be similar to that of the day of Pentecost. As the ‘former rain’ was given, in the outpouring of the Holy Spirit at the opening of the gospel, to cause the upspringing of the precious seed, so the ‘latter rain’ will be given at its close, for the ripening of the harvest. ‘Then shall we know, if we follow on to know the Lord; his going forth is prepared as the morning; and he shall come unto us as the rain, as the latter and former rain unto the earth.’ (Hosea 6:3.) ‘Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God; for he hath given you the former rain moderately, and he will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain.’ (Joel 2:23.) ‘In the last days, saith God, I will pour out of my Spirit upon all flesh.’ ‘And it shall come to pass, that whosoever shall call on the name of the Lord shall be saved.’ (Acts 2:17, 21.) The great work of the gospel is not to close with less manifestation of the power of God than marked its opening. The prophecies which were fulfilled in the outpouring of the former rain at the opening of the gospel, are again to be fulfilled in the latter rain at its close. Here are ‘the times of refreshing’ to which the apostle Peter looked forward when he said, ‘Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out [in the investigative Judgment], when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and he shall send Jesus.’ (Acts 3:19–20.)

> A munka hasonló lesz a pünkösd napjáéhoz. Miként a „korai eső” adatott, a Szentlélek kitöltetése által az evangélium kezdetén, hogy előidézze a drága mag kikelését, úgy adatik majd a „késői eső” is annak végén, a termés beérésére. „Akkor megismerjük, ha törekszünk megismerni az Urat; az ő kijövetele bizonyos, mint a hajnal; és eljön hozzánk, mint az eső, mint a késői és korai eső a földre.” (Hóseás 6:3.) „Ti is, Sion fiai, örvendezzetek és vigadjatok az Úrban, a ti Istenetekben; mert megadja néktek az esőt igaz mértékkel, és korai esőt, valamint késői esőt bocsát reátok.” (Jóel 2:23.) „Az utolsó napokban, ezt mondja Isten, kitöltök az én Lelkemből minden testre.” „És lészen, hogy mindaz, aki segítségül hívja az Úr nevét, megtartatik.” (Cselekedetek 2:17, 21.) Az evangélium nagy műve nem zárulhat kisebb mértékű megnyilvánulásával Isten hatalmának, mint amely megjelölte annak kezdetét. Azok a próféciák, amelyek a korai eső kitöltetésében teljesedtek be az evangélium kezdetén, ismét be fognak teljesedni a késői esőben annak végén. Ezek ama „felüdülés idei”, amelyekre Péter apostol előretekintett, amikor ezt mondta: „Bánjátok meg azért és térjetek meg, hogy eltöröltessenek bűneitek [az ítéleti vizsgálatban], hogy eljöjjenek a felüdülés idei az Úrnak színétől, és elküldje Jézust.” (Cselekedetek 3:19–20.)

> “Servants of God, with their faces lighted up and shining with holy consecration, will hasten from place to place to proclaim the message from Heaven. By thousands of voices, all over the earth, the warning will be given. Miracles will be wrought, the sick will be healed, and signs and wonders will follow the believers. Satan also works with lying wonders, even bringing down fire from heaven in the sight of men. (Revelation 13:13.) Thus the inhabitants of the earth will be brought to take their stand.” The Great Controversy, 611, 612.

> „Isten szolgái, arcukat a szent odaszentelődés fénye beragyogja és sugárzóvá teszi, helyről helyre sietnek majd, hogy hirdessék a mennyből jövő üzenetet. Földszerte, hangok ezrei által, elhangzik a figyelmeztetés. Csodák történnek, a betegek meggyógyulnak, és jelek meg csodák követik a hívőket. Sátán is munkálkodik hazug csodákkal, sőt tüzet is alához az égből az emberek szeme láttára. (Jelenések 13:13.) Így jutnak majd el a föld lakói oda, hogy állást foglaljanak.” The Great Controversy, 611, 612.

The outpouring of the Holy Spirit in the latter days has been typified by the outpouring of the Holy Spirit in the beginning of the proclamation of the gospel. The “word of the Lord unto them” who will not hear what the Spirit sayeth unto the churches, was the prophetic principle of adding one prophetic line of history to another prophetic line of history in order to illustrate the end of the world. It is nothing less than the principle that the end of a thing is illustrated by the beginning of a thing. The prophetic rule is rejected by the foolish Laodicean Seventh-day Adventist people. When accepted, God can “teach knowledge,” which Daniel identifies is increased at the time of the end, and the very same knowledge Hosea says God’s people are destroyed for rejecting. The class in Isaiah and Jeremiah who refuse to hear or see, reject the “refreshing,” which is the “rest” God promises to deliver to His “last day” people in order that they might safely navigate the crisis at the end of days.

A Szentlélek kiáradását az utolsó napokban előképezte a Szentlélek kiáradása az evangélium hirdetésének kezdetén. „Az Úrnak szava hozzájuk” azok számára, akik nem hallják meg, mit mond a Lélek a gyülekezeteknek, az a prófétai elv volt, hogy egy prófétai történelmi vonalat egy másik prófétai történelmi vonalhoz adunk, hogy ezáltal szemléltessük a világ végét. Ez nem kevesebb, mint az az elv, hogy egy dolog végét annak kezdete szemlélteti. Ezt a prófétai szabályt a balga laodiceai Hetednapi Adventista nép elveti. Amikor azonban elfogadják, Isten „tudományra taníthat”, amelyről Dániel kijelenti, hogy megnövekszik a vég idején, és ugyanaz az ismeret az, amelyről Hóseás azt mondja, hogy Isten népe annak elutasítása miatt pusztul el. Az Ézsaiásnál és Jeremiásnál szereplő csoport, amely nem hajlandó hallani vagy látni, elutasítja a „felüdülést”, amely az a „nyugalom”, amelyet Isten „utolsó napi” népének ígér, hogy biztonságosan átnavigálhasson a napok végének válságán.

The “name of the Lord” (character) that God proclaimed to Moses was that “the Lord God,” is “merciful and gracious, longsuffering, and abundant in goodness and truth.” His character is mercy and truth. The truth which represents His character is always associated with His mercy, for no person will understand His truth, except God first exercises His mercy towards them, for all have sinned and come short of the glory (character) of God. The truth that Jesus Christ is the Alpha and Omega is recognized and kept by those who God has pardoned of their iniquities and sin. That pardon takes place in the final scenes of the investigative judgment. Those who He exercises His mercy towards, thus pardoning their sins, He takes for His inheritance and enters into a covenant with them.

Az „Úr neve” (jellem), amelyet Isten Mózesnek hirdetett ki, ez volt: „az Úr, az Úr Isten” „irgalmas és kegyelmes, késedelmes a haragra, nagy irgalmasságú és igazságú”. Az Ő jelleme irgalom és igazság. Az igazság, amely az Ő jellemét képviseli, mindig az Ő irgalmával kapcsolódik össze, mert senki sem fogja megérteni az Ő igazságát, hacsak Isten előbb nem gyakorolja irgalmát iránta, mivel mindnyájan vétkeztek, és szűkölködnek az Isten dicsősége (jelleme) nélkül. Azt az igazságot, hogy Jézus Krisztus az Alfa és az Ómega, azok ismerik fel és őrzik meg, akiket Isten megbocsátott hamisságaikból és bűneikből. Ez a megbocsátás a vizsgálati ítélet végső jeleneteiben történik. Akik iránt gyakorolja az Ő irgalmát, és így megbocsátja bűneiket, azokat örökségéül veszi, és szövetségre lép velük.

> “In the last days of this earth’s history, God’s covenant with his commandment-keeping people is to be renewed.” Review and Herald, February 26, 1914.

> „E föld történelmének utolsó napjaiban Isten szövetségének meg kell újulnia parancsolatait megtartó népével.” Review and Herald, 1914. február 26.

All the prophets, including Moses are identifying the last days of the investigative judgment when God renews His covenant with those identified as the one hundred and forty-four thousand. And when that covenant is established, God “will do marvels, such as have not been done in all the earth, nor in any nation: and all the people among which thou art shall see the work of the Lord: for it is a terrible thing that I will do with thee.”

Valamennyi próféta, Mózest is beleértve, a vizsgálati ítélet utolsó napjait jelöli meg, amikor Isten megújítja szövetségét azokkal, akiket a száznegyvennégyezerrel azonosítanak. És amikor ez a szövetség megerősíttetik, Isten „csodadolgokat cselekszem, a milyenek nem voltak az egész földön, sem egyetlen nép között sem; és az egész nép, mely között vagy, meglátja az Úr cselekedetét; mert rettenetes az, amit veled cselekszem.”

Moses’ cave experience on Mount Horeb, also known as Mount Sinai was placed within the context of Moses’ struggle with God’s people. His struggle was to accomplish the task God had given to him. Moses was in a struggle concerning God’s message to the world. Just before the Lord showed his glory to Moses, we find Moses using logic against the Lord, suggesting that if the Lord destroyed the rebels who had just been dancing around Aaron’s golden calf, the destruction of the rebels would destroy the message that was identifying God’s power.

Mózes barlangbeli élménye a Hóreb hegyén, más néven a Sínai hegyén, Mózesnek Isten népével folytatott küzdelme összefüggésében nyert elhelyezést. Küzdelme arra irányult, hogy véghezvigye azt a feladatot, amelyet Isten bízott rá. Mózes küzdelemben állt Istennek a világhoz szóló üzenete felől. Közvetlenül azelőtt, hogy az Úr megmutatta volna dicsőségét Mózesnek, azt találjuk, hogy Mózes érvelést használ az Úrral szemben, azt sugallva, hogy ha az Úr elpusztítja a lázadókat, akik éppen azelőtt Áron aranyborja körül táncoltak, a lázadók pusztulása megsemmisítené azt az üzenetet, amely Isten hatalmát azonosította.

> And the Lord said unto Moses, I have seen this people, and, behold, it is a stiffnecked people: Now therefore let me alone, that my wrath may wax hot against them, and that I may consume them: and I will make of thee a great nation. And Moses besought the Lord his God, and said, Lord, why doth thy wrath wax hot against thy people, which thou hast brought forth out of the land of Egypt with great power, and with a mighty hand? Wherefore should the Egyptians speak, and say, For mischief did he bring them out, to slay them in the mountains, and to consume them from the face of the earth? Turn from thy fierce wrath, and repent of this evil against thy people. Remember Abraham, Isaac, and Israel, thy servants, to whom thou swarest by thine own self, and saidst unto them, I will multiply your seed as the stars of heaven, and all this land that I have spoken of will I give unto your seed, and they shall inherit it forever. And the Lord repented of the evil which he thought to do unto his people. Exodus 32:9–14.

> Az Úr pedig ezt mondta Mózesnek: Láttam ezt a népet, és íme, keménynyakú nép ez. Most azért hagyj engem, hogy fellángoljon haragom ellenük, és megemésszem őket; téged pedig nagy nemzetté teszlek. Mózes azonban könyörgött az Úrnak, az ő Istenének, és ezt mondta: Uram, miért gerjed fel haragod néped ellen, amelyet nagy erővel és hatalmas kézzel hoztál ki Egyiptom földjéről? Miért mondanák az egyiptomiak: Vesztükre hozta ki őket, hogy megölje őket a hegyek között, és eltörölje őket a föld színéről? Fordulj el izzó haragodtól, és vond vissza ezt a veszedelmet népedtől. Emlékezz meg Ábrahámról, Izsákról és Izráelről, a te szolgáidról, akiknek önmagadra esküdtél, és ezt mondtad nekik: Megsokasítom a ti magotokat, mint az ég csillagait, és ezt az egész földet, amelyről szóltam, a ti magotoknak adom, és örökre birtokolni fogják azt. És az Úr visszavonta a veszedelmet, amelyet népére akart hozni. 2Mózes 32:9–14.

Moses’ cave experience includes the message that Moses was ordained to present to the world. The testimony of the Lord passing by Moses and proclaiming His character is placed within the context of an internal message about God’s rebellious (Laodicean) people and the context of Elijah’s cave experience was placed within his struggle with Jezebel, or the three-fold union of the United States, the Papacy and the United Nations. One represents the internal message for the church, the other the external message for the world, but the two witnesses of Moses and Elijah are in the same cave of Horeb, and they are both represented in the cave at the end of the world.

Mózes barlangi tapasztalata magában foglalja azt az üzenetet, amelynek bemutatására Mózes a világ számára rendeltetett. Az Úrnak Mózes előtt való elvonulásáról és jellemének kihirdetéséről szóló bizonyságtétel egy Isten lázadó (laodiceai) népéről szóló belső üzenet összefüggésébe van helyezve, és Illés barlangi tapasztalatának összefüggése az ő Jezábellel, vagyis az Egyesült Államok, a Pápaság és az Egyesült Nemzetek háromszoros szövetségével vívott küzdelmébe volt helyezve. Az egyik az egyház számára szóló belső üzenetet jelképezi, a másik a világnak szóló külső üzenetet, de Mózes és Illés két tanúja ugyanabban a hórebi barlangban van, és mindkettő képviselve van a világ végén a barlangban.

> And Ahab told Jezebel all that Elijah had done, and withal how he had slain all the prophets with the sword. Then Jezebel sent a messenger unto Elijah, saying, So let the gods do to me, and more also, if I make not thy life as the life of one of them by tomorrow about this time. And when he saw that, he arose, and went for his life, and came to Beersheba, which belongeth to Judah, and left his servant there. But he himself went a day’s journey into the wilderness, and came and sat down under a juniper tree: and he requested for himself that he might die; and said, It is enough; now, O Lord, take away my life; for I am not better than my fathers. And as he lay and slept under a juniper tree, behold, then an angel touched him, and said unto him, Arise and eat. And he looked, and, behold, there was a cake baken on the coals, and a cruse of water at his head. And he did eat and drink, and laid him down again. And the angel of the Lord came again the second time, and touched him, and said, Arise and eat; because the journey is too great for thee. And he arose, and did eat and drink, and went in the strength of that meat forty days and forty nights unto Horeb the mount of God. And he came thither unto a cave, and lodged there; and, behold, the word of the Lord came to him, and he said unto him, What doest thou here, Elijah? And he said, I have been very jealous for the Lord God of hosts: for the children of Israel have forsaken thy covenant, thrown down thine altars, and slain thy prophets with the sword; and I, even I only, am left; and they seek my life, to take it away. And he said, Go forth, and stand upon the mount before the Lord. And, behold, the Lord passed by, and a great and strong wind rent the mountains, and brake in pieces the rocks before the Lord; but the Lord was not in the wind: and after the wind an earthquake; but the Lord was not in the earthquake: And after the earthquake a fire; but the Lord was not in the fire: and after the fire a still small voice. And it was so, when Elijah heard it, that he wrapped his face in his mantle, and went out, and stood in the entering in of the cave. And, behold, there came a voice unto him, and said, What doest thou here, Elijah? And he said, I have been very jealous for the Lord God of hosts: because the children of Israel have forsaken thy covenant, thrown down thine altars, and slain thy prophets with the sword; and I, even I only, am left; and they seek my life, to take it away. And the Lord said unto him, Go, return on thy way to the wilderness of Damascus: and when thou comest, anoint Hazael to be king over Syria: And Jehu the son of Nimshi shalt thou anoint to be king over Israel: and Elisha the son of Shaphat of Abelmeholah shalt thou anoint to be prophet in thy room. And it shall come to pass, that him that escapeth the sword of Hazael shall Jehu slay: and him that escapeth from the sword of Jehu shall Elisha slay. Yet I have left me seven thousand in Israel, all the knees which have not bowed unto Baal, and every mouth which hath not kissed him. 1 Kings 19:1–18.

> És Akháb elbeszélte Jezábelnek mindazt, amit Illés tett, és azt is, miként ölte meg karddal mind a prófétákat. Erre Jezábel követet küldött Illéshez ezzel az üzenettel: Úgy cselekedjenek velem az istenek, és még annál is súlyosabban, ha holnap ilyenkorra nem teszem életedet olyanná, mint azoknak egyikéét. Mikor ezt meglátta, felkelt, és életét mentve elment, és megérkezett Beérsebába, amely Júdáé volt, és ott hagyta szolgáját. Ő maga pedig egynapi járóföldre bement a pusztába, és odaérve leült egy rekettyebokor alá; és azt kérte magának, hogy meghalhasson, és így szólt: Elég! Most, Uram, vedd el az életemet, mert nem vagyok jobb atyáimnál. És amint ott feküdt és aludt a rekettyebokor alatt, íme, egy angyal megérintette őt, és ezt mondta neki: Kelj fel, és egyél! És odanézett, és íme, fejénél parázson sült lepény és egy korsó víz volt. Evett tehát és ivott, majd ismét lefeküdt. Az Úr angyala pedig másodszor is visszatért, megérintette őt, és ezt mondta: Kelj fel, és egyél, mert nagy út áll előtted. Erre felkelt, evett és ivott, és annak az ételnek erejével ment negyven nap és negyven éjjel egészen Hórebig, az Isten hegyéig. És odaérve egy barlangba ment be, és ott töltötte az éjszakát; és íme, az Úr szava szólt hozzá, és ezt mondta neki: Mit csinálsz itt, Illés? Ő pedig azt felelte: Nagy buzgósággal buzgólkodtam a Seregek Ura, az Isten mellett; mert Izráel fiai elhagyták a te szövetségedet, lerombolták oltáraidat, és prófétáidat karddal megölték; és csak én maradtam meg egyedül, és az én életemre törnek, hogy azt elvegyék. Ő pedig ezt mondta: Jöjj ki, és állj meg a hegyen az Úr előtt. És íme, az Úr elvonult, és az Úr előtt nagy és erős szél támadt, amely meghasogatta a hegyeket, és összetörte a sziklákat; de az Úr nem volt a szélben. És a szél után földindulás támadt; de az Úr nem volt a földindulásban sem. És a földindulás után tűz támadt; de az Úr nem volt a tűzben sem. És a tűz után halk és szelíd hang hallatszott. És amikor Illés ezt meghallotta, palástjába burkolta az arcát, kiment, és megállt a barlang bejáratánál. És íme, szózat lett hozzá, és ezt mondta: Mit csinálsz itt, Illés? Ő pedig azt felelte: Nagy buzgósággal buzgólkodtam a Seregek Ura, az Isten mellett; mert Izráel fiai elhagyták a te szövetségedet, lerombolták oltáraidat, és prófétáidat karddal megölték; és csak én maradtam meg egyedül, és az én életemre törnek, hogy azt elvegyék. Az Úr pedig ezt mondta neki: Menj, térj vissza utadon a damaszkuszi pusztába; és amikor odaérsz, kend fel Hazáélt Szíria királyává. És Jéhút, Nimsi fiát kend fel Izráel királyává; Elizeust pedig, Sáfát fiát, az Ábel-Mehólából valót kend fel prófétává a te helyedre. És úgy lesz, hogy aki megmenekül Hazáél kardjától, azt Jéhu öli meg; és aki megmenekül Jéhu kardjától, azt Elizeus öli meg. De meghagytam magamnak Izráelben hétezer embert: mindazokat a térdeket, amelyek nem hajoltak meg a Baál előtt, és minden szájat, amely nem csókolta meg őt. 1Királyok 19:1–18.

Elijah’s cave experience represents the prophet’s discouragement with the message and his perceived effect of his message and work. Moses was defending God’s stated message and Elijah had given up on the message. It is the same message, with the exception of one being internal about the church and the other being external of the church. Yet prophetically, together they are both illustrating the two-fold message of Revelation eighteen. What I need to emphasize about all the truths connected with the cave is that in the “last days” the discouragement that is expressed in either case is over the message and its effect.

Illés barlangbeli tapasztalata a próféta csüggedését jelképezi az üzenettel, valamint az üzenetének és munkájának általa érzékelt hatásával kapcsolatban. Mózes Isten kijelentett üzenetét védelmezte, Illés pedig feladta az üzenetet. Ugyanarról az üzenetről van szó, azzal a különbséggel, hogy az egyik a gyülekezetről szóló belső, a másik pedig a gyülekezeten kívüli külső vonatkozású. Prófétai értelemben azonban együtt mindketten a Jelenések tizennyolc kettős üzenetét szemléltetik. Amit hangsúlyoznom kell a barlanggal kapcsolatos összes igazság tekintetében, az az, hogy az „utolsó napokban” a bármelyik esetben kifejezésre jutó csüggedés az üzenet és annak hatása miatt támad.

Moses and Elijah both represent those who “hear” and “see” the “voice” which is the “word of the Lord.” That “word” represents His character of mercy and truth. The Psalmist also asks to be shown God’s mercy, which is His character. In order to see His “mercy,” the Psalmist promises to “hear” what the Spirit saith unto the churches.

Mózes és Illés egyaránt azokat jelképezik, akik „hallják” és „látják” a „hangot”, amely az „Úr szava”. Ez a „szó” az Ő irgalmasságból és igazságból álló jellemét jelképezi. A zsoltáros is azért könyörög, hogy Isten mutassa meg neki az Ő irgalmasságát, amely az Ő jelleme. Annak érdekében, hogy lássa az Ő „irgalmasságát”, a zsoltáros megígéri, hogy „meghallja”, mit mond a Lélek a gyülekezeteknek.

> To the chief Musician, A Psalm for the sons of Korah. Lord, thou hast been favourable unto thy land: thou hast brought back [reversed] the captivity of Jacob. Thou hast forgiven the iniquity of thy people, thou hast covered all their sin. Selah. Thou hast taken away all thy wrath: thou hast turned thyself from the fierceness of thine anger. Turn us, O God of our salvation, and cause thine anger toward us to cease. Wilt thou be angry with us forever? wilt thou draw out thine anger to all generations? Wilt thou not revive us again: that thy people may rejoice in thee? Show us thy mercy, O Lord, and grant us thy salvation. I will hear what God the Lord will speak: for he will speak peace unto his people, and to his saints: but let them not turn again to folly. Surely his salvation is nigh them that fear him; that glory may dwell in our land. Mercy and truth are met together; righteousness and peace have kissed each other. Truth shall spring out of the earth; and righteousness shall look down from heaven. Yea, the Lord shall give that which is good; and our land shall yield her increase. Righteousness shall go before him; and shall set us in the way of his steps. Psalm 85:1–13.

> Az énekmesternek. Kóráh fiainak zsoltára. Uram, kegyes voltál földedhez; visszafordítottad [visszafordítottad] Jákób fogságát. Megbocsátottad néped hamisságát, befedezted minden bűnüket. Szela. Elvetted minden haragodat, elfordultál felgerjedt haragod hevétől. Téríts vissza minket, szabadításunk Istene, és szüntesd meg irántunk való haragodat. Vajon mindörökké haragszol-e ránk? Vajon nemzedékről nemzedékre nyújtod-e haragodat? Vajon nem elevenítesz-e meg minket ismét, hogy néped örvendezzen benned? Mutasd meg nekünk kegyelmedet, Uram, és add meg nekünk szabadításodat. Hallani akarom, mit szól az Úr Isten; mert békességet szól az ő népének és az ő szentjeinek; csak ne térjenek vissza ismét a balgaságra. Bizony közel van szabadítása az őt félőkhöz, hogy dicsőség lakozzék földünkön. Irgalmasság és hűség találkoznak egymással; igazság és békesség csókolják egymást. A hűség kisarjad a földből, és az igazság alátekint az égből. Bizony, az Úr megadja a jót, és földünk megadja termését. Igazság jár előtte, és lábainak útjára állít minket. Zsoltárok 85:1–13.

Notice that “mercy and truth,” (and “truth” is the Hebrew word ‘emet’ that we have been referring to) which produces righteousness and peace have “kissed.” They are joined. The Psalmist places his song in the last days of the investigative judgment when God has “forgiven the iniquity of” His “people.” The request is that the Lord would “revive” his people.

Figyeljük meg, hogy az „irgalmasság és igazság” (és az „igazság” az a héber szó, az „emet”, amelyre utaltunk), amely igazságot és békességet szül, „összecsókolózott”. Egybekapcsolódtak. A zsoltáros énekét a vizsgálati ítélet utolsó napjaiba helyezi, amikor Isten „megbocsátotta” az Ő „népe hamisságát”. A kérés az, hogy az Úr „elevenítse meg” népét.

> “A revival and a reformation must take place, under the ministration of the Holy Spirit. Revival and reformation are two different things. Revival signifies a renewal of spiritual life, a quickening of the powers of mind and heart, a resurrection from spiritual death. Reformation signifies a reorganization, a change in ideas and theories, habits and practices. Reformation will not bring forth the good fruit of righteousness unless it is connected with the revival of the Spirit. Revival and reformation are to do their appointed work, and in doing this work they must blend.” Selected Messages, book 1, 128.

> „Megújulásnak és reformációnak kell bekövetkeznie, a Szentlélek szolgálata alatt. A megújulás és a reformáció két különböző dolog. A megújulás a lelki élet megújhodását jelenti, az elme és a szív erőinek megelevenedését, a lelki halálból való feltámadást. A reformáció átszerveződést jelent, az eszmék és elméletek, a szokások és a gyakorlatok megváltozását. A reformáció nem teremheti meg az igazság jó gyümölcsét, hacsak nem kapcsolódik össze a Lélek megújulásával. A megújulásnak és a reformációnak el kell végeznie a számukra kijelölt munkát, és e munka végzése közben egybe kell forrniuk.” Szemelvények, 1. könyv, 128.

The “revival” the Psalmist asks for identifies a request from someone that knows they are dead. The revival the Psalmist asks for is a very difficult request for a Laodicean to ask, for a Laodicean is unaware that he is spiritually dead, but if he wasn’t he would not need to be revived. The revival is accomplished by agreeing to “hear what God the Lord will speak,” and no other work should come before our securing that revival that comes when the Holy Spirit abides within us.

Az az „életre keltés”, amelyért a zsoltáríró könyörög, olyan ember kérését jelzi, aki tudja magáról, hogy halott. Az az életre keltés, amelyért a zsoltáríró könyörög, igen nehéz kérés egy laodiceabeli számára, mert a laodiceabeli nincs tudatában annak, hogy lelkileg halott; pedig ha nem volna az, nem volna szüksége arra, hogy életre keltsék. Az életre keltés azáltal valósul meg, hogy beleegyezünk: „meghallom, mit szól az Úr Isten”; és semmiféle más munkának nem szabad megelőznie annak az életre keltésnek a biztosítását, amely akkor jön el, amikor a Szentlélek bennünk lakozik.

> “A revival of true godliness among us is the greatest and most urgent of all our needs. To seek this should be our first work.” Selected Messages, book 1, 121.

> „A közöttünk megnyilvánuló valódi istenfélelem ébredése minden szükségletünk közül a legnagyobb és legsürgetőbb. Ennek keresése legyen elsőrendű feladatunk.” Selected Messages, 1. könyv, 121.

Speaking of the book of Revelation Sister White states the following.

A Jelenések könyvéről szólva White testvér a következőket mondja.

> “When we as a people understand what this book means to us, there will be seen among us a great revival.” Testimonies to Ministers, 113.

> „Amikor mi mint nép megértjük, mit jelent számunkra ez a könyv, nagy ébredés lesz látható közöttünk.” Testimonies to Ministers, 113.

The word “revival” is defined as bringing back to life. Those chosen to be among the one hundred and forty-four thousand must first recognize that they are dead and are in need of a revival. The fact that the one hundred and forty-four thousand are dead is a significant component of the message that is unsealed just before probation closes. We have much more to say of this truth. What revives them is the “mercy” which God extends to them when He “revives” them and gives them His righteousness. What revives them is the truth that Jesus is the Alpha and Omega, and this understanding produces within them a “peace” that surpasses all understanding. The promise is that “truth” “shall spring up out of the earth.” The message represented as the “truth,” which is the Alpha and Omega originates in the United States, for it springs up “out of the earth.” The message at the beginning came from the United States and the message at the end springs up from the same place.

A „megújulás” szó jelentése: visszahozni az életre. Azoknak, akik kiválasztattak arra, hogy a száznegyvennégyezer között legyenek, először fel kell ismerniük, hogy halottak, és megújulásra van szükségük. Az a tény, hogy a száznegyvennégyezer halott, jelentős alkotóeleme annak az üzenetnek, amely közvetlenül a kegyelemidő lezárulása előtt nyer feloldást. Erről az igazságról még sokkal többet kell mondanunk. Ami őket megeleveníti, az az „irgalom”, amelyet Isten kiterjeszt rájuk, amikor „megeleveníti” őket, és nekik adja az Ő igazságosságát. Ami őket megeleveníti, az az igazság, hogy Jézus az Alfa és az Omega, és ez a megértés olyan „békességet” munkál bennük, amely minden értelmet felülhalad. Az ígéret így szól, hogy az „igazság” „a földből sarjad ki”. Az az üzenet, amelyet az „igazság” jelképez, s amely az Alfa és az Omega, az Egyesült Államokból ered, mert „a földből” sarjad ki. A kezdetkor adott üzenet az Egyesült Államokból jött, és a vég idején felhangzó üzenet ugyanonnan sarjad ki.

With the context for God’s cavemen being a symbol, we will consider other prophets that have been in a symbolic cave. Jesus identified John the Baptist as Elijah, and John was in prison when he needed to know if Jesus was the Messiah to come. He needed to know Jesus’ true character. He needed to know if the message he had proclaimed and the message that Jesus continued to proclaim was the true message. He sent his disciples to ask Jesus the question, and Jesus, passed by their question and proceeded to show them His glory.

Miután megértettük, hogy Isten barlanglakói jelképek, szemügyre veszünk más prófétákat is, akik jelképes barlangban voltak. Jézus Keresztelő Jánost Illésként azonosította, és János börtönben volt, amikor tudnia kellett, vajon Jézus-e az eljövendő Messiás. Ismernie kellett Jézus valódi jellemét. Tudnia kellett, hogy az az üzenet, amelyet ő hirdetett, és az az üzenet, amelyet Jézus továbbra is hirdetett, az igazi üzenet-e. Elküldte tanítványait, hogy feltegyék Jézusnak a kérdést, Jézus pedig, túllépve kérdésükön, továbbhaladt, hogy megmutassa nekik az Ő dicsőségét.

> “Thus the day wore away, the disciples of John seeing and hearing all. At last Jesus called them to Him, and bade them go and tell John what they had witnessed, adding, ‘Blessed is he, whosoever shall find none occasion of stumbling in Me.’ Luke 7:23, R. V. The evidence of His divinity was seen in its adaptation to the needs of suffering humanity. His glory was shown in His condescension to our low estate.

> „Így múlt el a nap, miközben János tanítványai mindent láttak és hallottak. Végül Jézus magához hívta őket, és meghagyta nekik, hogy menjenek el, és mondják meg Jánosnak, amit láttak, hozzátéve: »Boldog, aki énbennem meg nem botránkozik.« Lukács 7:23. Istenségének bizonyítéka abban mutatkozott meg, hogy alkalmazkodott a szenvedő emberiség szükségleteihez. Dicsősége abban nyilvánult meg, hogy lehajolt a mi alacsony állapotunkhoz.”

> “The disciples bore the message, and it was enough. John recalled the prophecy concerning the Messiah, ‘The Lord hath anointed Me to preach good tidings unto the meek; He hath sent Me to bind up the brokenhearted, to proclaim liberty to the captives, and the opening of the prison to them that are bound; to proclaim the acceptable year of the Lord.’ Isaiah 61:1, 2. The works of Christ not only declared Him to be the Messiah, but showed in what manner His kingdom was to be established. To John was opened the same truth that had come to Elijah in the desert, when ‘a great and strong wind rent the mountains, and brake in pieces the rocks before the Lord; but the Lord was not in the wind: and after the wind an earthquake; but the Lord was not in the earthquake: and after the earthquake a fire; but the Lord was not in the fire:’ and after the fire, God spoke to the prophet by ‘a still small voice.’ 1 Kings 19:11, 12. So Jesus was to do His work, not with the clash of arms and the overturning of thrones and kingdoms, but through speaking to the hearts of men by a life of mercy and self-sacrifice.” Desire of Ages, 217.

> „A tanítványok átadták az üzenetet, és ez elegendő volt. János felidézte a Messiásra vonatkozó próféciát: »Az Úr felkent engem, hogy örömhírt vigyek a szelídeknek; elküldött, hogy bekötözzem a megtört szívűeket, hogy szabadulást hirdessek a foglyoknak, és a börtön megnyílását a megkötözötteknek; hogy hirdessem az Úr kedves esztendejét.« Ézsaiás 61:1, 2. Krisztus cselekedetei nemcsak azt hirdették, hogy Ő a Messiás, hanem azt is megmutatták, milyen módon kell megalapítani országát. János előtt ugyanaz az igazság nyílt meg, amely Illéshez jött el a pusztában, amikor »egy nagy és erős szél meghasogatta a hegyeket, és összetörte a sziklákat az Úr előtt; de az Úr nem volt a szélben; és a szél után földindulás következett; de az Úr nem volt a földindulásban; és a földindulás után tűz; de az Úr nem volt a tűzben«; és a tűz után Isten »halk és szelíd hangon« szólt a prófétához. 1Királyok 19:11, 12. Így Jézusnak is az volt a rendeltetése, hogy munkáját ne fegyvercsörtetéssel, trónok és országok felforgatásával végezze, hanem az emberek szívéhez szólva az irgalom és önfeláldozás életén keresztül.” Jézus élete, 217.

God’s power is conveyed through His Word. It is delivered to “the hearts of men.” That was the lesson of the “still small voice.” Yet Elijah’s message is the external message identifying the forces outside of God’s people. Christ was telling Elijah in the “last days” His word is where the power is located, yet “the clash of arms and the overturning of thrones and kingdoms,” represented by the destructive wind, the earthquake and the fire represent three of the external forces represented in the book of Revelation that God’s people will be confronted with. The destructive “wind” is a symbol of Islam in Bible prophecy. The “earthquake” is the rebellion and anarchy of the French Revolution. The “fire” is the destruction brought upon Sodom and Gomorrah. Elijah had fled the papal power to get to the cave, so the Lord revealed to him that in spite of all the evil forces that make up the crisis at the end of the world, it is the still small voice where God’s power is to be found.

Isten hatalma az Ő Igéje által közvetítődik. Ez „az emberek szívéhez” jut el. Ez volt a „szelíd, halk hang” tanulsága. Illés üzenete azonban az a külső üzenet, amely azonosítja az Isten népén kívül álló erőket. Krisztus azt mondta Illésnek, hogy az „utolsó napokban” az Ő Igéjében van a hatalom, mégis „a fegyverek csörgése, valamint trónok és országok felforgatása”, amelyet a romboló szél, a földrengés és a tűz jelképez, a Jelenések könyvében ábrázolt három külső erőt képvisel, amelyekkel Isten népének szembe kell néznie. A pusztító „szél” a bibliai próféciában az iszlám jelképe. A „földrengés” a francia forradalom lázadása és anarchiája. A „tűz” a Sodoma és Gomora fölé hozott pusztítást jelenti. Illés a pápai hatalom elől menekült a barlangba, ezért az Úr kinyilatkoztatta neki, hogy mindazon gonosz erők ellenére, amelyek a világ végének válságát alkotják, Isten hatalma a szelíd, halk hangban található meg.

Moses, Elijah and John the Baptist all testify to witnessing God’s character from a cave. The “cave” is the only sign that will be given to a wicked and adulterous generation. Jesus spoke of the “adulterous and wicked generation,” which is the generation of the “last days” of the investigative judgment. The sign for that generation was the prophet Jonah that had spent three days in a cave—the belly of a whale.

Mózes, Illés és Keresztelő János egyaránt arról tesznek bizonyságot, hogy egy barlangból szemlélték Isten jellemét. A „barlang” az egyetlen jel, amely egy gonosz és parázna nemzedéknek adatik. Jézus a „parázna és gonosz nemzedékről” beszélt, amely a vizsgálati ítélet „utolsó napjainak” nemzedéke. Ennek a nemzedéknek Jónás próféta volt a jele, aki három napot töltött egy barlangban — a cethal gyomrában.

> And when the people were gathered thick together, he began to say, This is an evil generation: they seek a sign; and there shall no sign be given it, but the sign of Jonas the prophet. For as Jonas was a sign unto the Ninevites, so shall also the Son of man be to this generation. Luke 11:29, 30.

> Amikor pedig a sokaság sűrűn egybegyűlt, kezdte mondani: Ez gonosz nemzedék; jelt kíván, de nem adatik neki más jel, csak Jónás próféta jele. Mert amiképpen Jónás jel volt a ninivebelieknek, azonképpen lesz az embernek Fia is ennek a nemzedéknek. Lukács 11:29, 30.

Jonah was in a belly of the whale for three days and three nights, as was Jesus in the grave for three days. Jonah was a sign and so is Jesus. They represent the sign of the resurrection, which of course, follows death.

Jónás három nap és három éjjel volt a cethal gyomrában, miként Jézus is három napig volt a sírban. Jónás jel volt, és Jézus is az. A feltámadás jelét képviselik, amely természetesen a halált követi.

> Then certain of the scribes and of the Pharisees answered, saying, Master, we would see a sign from thee. But he answered and said unto them, An evil and adulterous generation seeketh after a sign; and there shall no sign be given to it, but the sign of the prophet Jonas: For as Jonas was three days and three nights in the whale’s belly; so shall the Son of man be three days and three nights in the heart of the earth. The men of Nineveh shall rise in judgment with this generation, and shall condemn it: because they repented at the preaching of Jonas; and, behold, a greater than Jonas is here. Matthew 12:38–41.

> Akkor az írástudók és a farizeusok közül némelyek megszólaltak, és ezt mondták: Mester, jelt kívánunk látni tőled. Ő pedig felelvén, ezt mondta nekik: A gonosz és parázna nemzedék jelt keres; de nem adatik neki más jel, csak Jónás próféta jele. Mert amiképpen Jónás három nap és három éjjel volt a cethal gyomrában, úgy lesz az Emberfia is három nap és három éjjel a föld gyomrában. Ninive férfiai felkelnek majd az ítéletkor e nemzedékkel együtt, és kárhoztatják azt, mert megtértek Jónás prédikálására; és íme, nagyobb van itt Jónásnál. Máté 12:38–41.

If we understand the principle of the repetition of history, in conjunction with the fact that all sacred history identifies the end of the world, then Jonah and Christ’s death, burial and resurrection are the “sign” and also the message for God’s people now. When Jonah was cast out of the belly of the whale, he proclaimed the message, just as the message of the resurrection of Christ was immediately proclaimed when the angel removed the rock from the cave that Christ was in. Those represented by Moses, Elijah, Jonah and Christ are symbolizing not only God’s people of the “last days,” but also the message that each of them gave.

Ha megértjük a történelem ismétlődésének elvét, összefüggésben azzal a ténnyel, hogy minden szent történelem a világ végére mutat, akkor Jónás és Krisztus halála, temetése és feltámadása a „jel”, és egyúttal az üzenet is Isten népe számára most. Amikor Jónás kivettetett a cethal gyomrából, hirdette az üzenetet, miként Krisztus feltámadásának üzenetét is azonnal hirdették, amikor az angyal elhengerítette a sziklát abból a sírboltból, amelyben Krisztus volt. Akiket Mózes, Illés, Jónás és Krisztus képviselnek, azok nemcsak az „utolsó napok” Isten népét jelképezik, hanem azt az üzenetet is, amelyet mindegyikük hirdetett.

The sign of Jonah includes the cave experience where the merciful character of Christ is manifested. The same mercy that Jesus extended to Elijah was extended to Jonah as he fled from his responsibility of proclaiming the message. There is much more to say of Jonah, but other points now need to be addressed.

Jónás jele magában foglalja a barlangban szerzett tapasztalatot is, ahol Krisztus irgalmas jelleme nyilvánul meg. Ugyanaz az irgalom, amelyet Jézus Illés iránt tanúsított, Jónásra is kiterjedt, amikor az az üzenet hirdetésének felelőssége elől menekült. Jónásról még sokkal többet lehetne mondani, de most más szempontokkal kell foglalkoznunk.

The cave, among other things represents death and resurrection. God’s covenant people in the last days have been identified on multiple witnesses as having been dead and then resurrected. Of course, a Christian must be born again to see the kingdom of God, and this represents the death of the old carnal man, but prophetically it means more. It speaks of a message that is stopped in its tracks. Elijah stopped proclaiming the message, Jonah fled from proclaiming the message. John was thrown in prison and executed. Jesus was crucified.

A barlang többek között a halált és a feltámadást jelképezi. Isten szövetséges népe az utolsó napokban több tanúbizonyság alapján úgy azonosíttatott, mint amely meghalt, majd feltámadt. Természetesen a keresztyénnek újjá kell születnie ahhoz, hogy meglássa Isten országát, és ez a régi testi ember halálát jelképezi, prófétai értelemben azonban többet jelent. Olyan üzenetről szól, amely útjában megállíttatik. Illés megszűnt hirdetni az üzenetet, Jónás elmenekült az üzenet hirdetése elől. Jánost börtönbe vetették és kivégezték. Jézust keresztre feszítették.

The sign of Jonah therefore is not simply about death and resurrection, it is about the death and resurrection of a message, and all the messages typified in God’s word represent the final warning message that was given to Jesus by the Father, who then gave it to Gabriel, who then gave it to the prophet, who then wrote it and sent it to the churches. God was willing to end the message and start over in the cave experience of Moses. Elijah ended his work as a messenger and fled to the cave. Jonah fled to Tarshish. John the Baptist was murdered, as was Jesus. All of these testimonies are to be brought to the book of Revelation and aligned with one another. Daniel and Revelation are two books, but the “testimony of Jesus” identifies that they are also one book. They possess the same characteristics as the Bible. Two books that make one book and two authors that represent two witnesses.

Jónás jele tehát nem pusztán a halálról és a feltámadásról szól, hanem egy üzenet haláláról és feltámadásáról; és mindazok az üzenetek, amelyeket Isten Igéje előképként ábrázol, azt a végső figyelmeztető üzenetet képviselik, amelyet az Atya adott Jézusnak, aki aztán átadta azt Gábrielnek, aki aztán átadta a prófétának, aki aztán megírta és elküldte a gyülekezeteknek. Isten kész volt lezárni az üzenetet, és elölről kezdeni Mózes barlangbeli tapasztalatában. Illés befejezte munkáját mint hírnök, és a barlangba menekült. Jónás Társisba menekült. Keresztelő Jánost meggyilkolták, miként Jézust is. Mindezeket a bizonyságtételeket a Jelenések könyvéhez kell vinni, és egymással összhangba kell állítani. Dániel és a Jelenések könyve két könyv, de a „Jézus bizonyságtétele” azonosítja, hogy egyúttal egy könyv is. Ugyanazokkal a jellegzetességekkel rendelkeznek, mint a Biblia. Két könyv, amely egy könyvet alkot, és két szerző, akik két tanút képviselnek.

Daniel, a captive of Babylon and thereafter Medo-Persia symbolically died when he was thrown into the lion’s den. Jonah symbolically died when eaten by the whale. John the Revelator symbolically died when he was thrown into the boiling oil. William Miller died but has the promise that angels are waiting at his grave for the resurrection of the righteous. The ministry Future for America symbolically died on July 18, 2020.

Dániel, Babilon, majd azt követően Médo-Perzsia foglya, jelképesen meghalt, amikor az oroszlánok vermébe vetették. Jónás jelképesen meghalt, amikor a cethal lenyelte. János, a Jelenések könyvének írója, jelképesen meghalt, amikor a forró olajba vetették. William Miller meghalt, de az az ígéret adatott neki, hogy angyalok várakoznak sírjánál az igazak feltámadására. A Future for America szolgálat jelképesen meghalt 2020. július 18-án.

The final warning message is set within the context of the papal power’s deadly wound being healed. The healing of the wound is a specific subject of chapters thirteen and seventeen of Revelation. When the deadly wound is healed the resurrected papacy will become the eighth kingdom represented in chapter seventeen of Revelation. It is identified as the eighth, that is of the seven. Eight is symbolic of resurrection, for circumcision as the seal of the covenant relationship was to be carried out on the eighth day after a male child was born. That rite was replaced by baptism in the Christian dispensation, and baptism represent the death, burial and resurrection of Christ. Christ was resurrected on the day after the seventh day. He therefore was resurrected prophetically on the eighth day. After one thousand years of rest, the earth made new is resurrected in the eighth millennium.

A végső figyelmeztető üzenet a pápai hatalom halálos sebének meggyógyulása összefüggésében van elhelyezve. A seb gyógyulása a Jelenések tizenharmadik és tizenhetedik fejezetének sajátos tárgya. Amikor a halálos seb meggyógyul, a feltámadt pápaság lesz a Jelenések tizenhetedik fejezetében ábrázolt nyolcadik királyság. Nyolcadikként azonosíttatik, vagyis olyanként, amely a hét közül való. A nyolcas a feltámadás jelképe, mert a körülmetélést mint a szövetségi kapcsolat pecsétjét a fiúgyermek születése utáni nyolcadik napon kellett végrehajtani. Ezt a szertartást a keresztény korszakban a keresztség váltotta fel, és a keresztség Krisztus halálát, eltemettetését és feltámadását jelképezi. Krisztus a hetedik nap utáni napon támadt fel. Ennélfogva prófétai értelemben a nyolcadik napon támadt fel. Ezer esztendő nyugalom után az újjáteremtett föld a nyolcadik évezredben támad fel.

Back to Articles