Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Forty

Jóel könyve és a laodíceai Hetednapi Adventista Egyház – Negyvenedik szám

Number Forty

Negyvenes szám

Author

Jeff Pippenger

Published

February 3, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

Peter was symbolically at Caesarea Philippi at the third hour, on his way to Caesarea Maritima and the ninth hour. According to Matthew and Mark, six days later, Peter, James and John were at the Mount of Transfiguration. Luke says eight days, between Panium and the Mount. From the gates of hell, at Caesarea Philippi to the death of the cross, with a stop along the way at the Mount of Transfiguration. Three steps from Panium to the Sunday law. Caesarea at the beginning, the Mount in the middle, and Caesarea at the end. Hell at the beginning, death at the end, with God’s glory in the middle. An alpha rebellion represented by the gates of hell and an omega rebellion represented by the death of the Son of God.

Péter jelképesen Caesarea Philippinél volt a harmadik órában, úton Caesarea Maritimába és a kilencedik óra felé. Máté és Márk szerint hat nappal később Péter, Jakab és János a Színeváltozás hegyén voltak. Lukács nyolc napot mond, Panium és a Hegy között. A pokol kapuitól, Caesarea Philippitől a kereszt haláláig, útközben megállva a Színeváltozás hegyénél. Három lépés Paniumtól a vasárnaptörvényig. Caesarea a kezdetnél, a Hegy középen, és Caesarea a végén. Pokol a kezdetnél, halál a végén, középen pedig Isten dicsősége. Egy alfa-lázadás, amelyet a pokol kapui jelképeznek, és egy ómega-lázadás, amelyet Isten Fiának halála jelképez.

Caesarea Philippi is the foundation, for it was there that Christ identified the Rock on which He would build His church. The Mount of Transfiguration is the second step, where the temple is finished and the capstone is placed. The third step of judgment at the cross followed after.

Cézárea Filippi az alap, mert ott jelölte meg Krisztus azt a Sziklát, amelyre egyházát felépíti. A Megdicsőülés hegye a második lépés, ahol a templom befejeződik, és elhelyezik a zárókövet. Ezt követően jött a harmadik lépés: az ítélet a kereszten.

> And he said unto them, Verily I say unto you, That there be some of them that stand here, which shall not taste of death, till they have seen the kingdom of God come with power. And after six days Jesus taketh with him Peter, and James, and John, and leadeth them up into an high mountain apart by themselves: and he was transfigured before them. And his raiment became shining, exceeding white as snow; so as no fuller on earth can white them. And there appeared unto them Elias with Moses: and they were talking with Jesus.

> Ő pedig monda nékik: Bizony mondom néktek, hogy vannak némelyek az itt állók között, akik nem ízlelik meg a halált addig, amíg meg nem látják, hogy az Isten országa eljött hatalommal. És hat nap múlva Jézus maga mellé vevé Pétert, Jakabot és Jánost, és külön, csak őket, felvivé egy magas hegyre; és elváltozék előttük. Ruhái pedig tündöklővé lőnek, felette igen fehérré, mint a hó; amiként a ruhafestő a földön meg nem fehérítheti azokat. És megjelenék nékik Illés Mózessel együtt; és beszélgetnek vala Jézussal.

> And Peter answered and said to Jesus, Master, it is good for us to be here: and let us make three tabernacles; one for thee, and one for Moses, and one for Elias.

> Péter pedig felelvén monda Jézusnak: Mester, jó nekünk itt lennünk; készítsünk azért három hajlékot: egyet neked, egyet Mózesnek, és egyet Illésnek.

> For he wist not what to say; for they were sore afraid. And there was a cloud that overshadowed them: and a voice came out of the cloud, saying, This is my beloved Son: hear him. And suddenly, when they had looked round about, they saw no man any more, save Jesus only with themselves. And as they came down from the mountain, he charged them that they should tell no man what things they had seen, till the Son of man were risen from the dead. And they kept that saying with themselves, questioning one with another what the rising from the dead should mean. Mark 9:1–10.

> Mert nem tudta, mit mondjon; annyira megrémültek ugyanis. És felhő támadt, amely beárnyékolta őket; és szózat jött a felhőből, mondván: Ez az én szeretett Fiam; őt hallgassátok. És hirtelen, amint körültekintettek, többé senkit sem láttak maguk körül, csak egyedül Jézust. Mikor pedig lefelé jöttek a hegyről, megparancsolta nekik, hogy senkinek se beszéljék el, amiket láttak, amíg az Emberfia fel nem támad a halottak közül. És megtartották e beszédet magukban, egymás között tudakozódva afelől, mit jelent a halottak közül való feltámadás. Márk 9:1–10.

At the mount, Peter proposes to erect a tabernacle for Moses, Christ and Elijah.

A hegyen Péter azt javasolja, hogy emeljenek egy sátrat Mózesnek, Krisztusnak és Illésnek.

> “Moses passed through death, but Michael came down and gave him life before his body had seen corruption. Satan tried to hold the body, claiming it as his; but Michael resurrected Moses and took him to heaven. Satan railed bitterly against God, denouncing Him as unjust in permitting his prey to be taken from him; but Christ did not rebuke His adversary, though it was through his temptation that the servant of God had fallen. He meekly referred him to His Father, saying, ‘The Lord rebuke thee.’

> „Mózes átment a halálon, de Mihály alászállt, és életet adott neki, mielőtt teste romlást látott volna. Sátán megpróbálta visszatartani a testet, magának követelve azt; de Mihály feltámasztotta Mózest, és a mennybe vitte őt. Sátán keserűen gyalázkodott Isten ellen, igazságtalannak bélyegezve Őt azért, hogy megengedte, zsákmányát elvegyék tőle; Krisztus azonban nem dorgálta meg ellenfelét, noha az ő kísértése által bukott el Isten szolgája. Szelíden Atyjára utalta őt, ezt mondva: »Dorgáljon meg téged az Úr.«”

> “Jesus had told His disciples that there were some standing with Him who should not taste of death till they should see the kingdom of God come with power. At the transfiguration this promise was fulfilled. The countenance of Jesus was there changed and shone like the sun. His raiment was white and glistening. Moses was present to represent those who will be raised from the dead at the second appearing of Jesus. And Elijah, who was translated without seeing death, represented those who will be changed to immortality at Christ’s second coming and will be translated to heaven without seeing death. The disciples beheld with astonishment and fear the excellent majesty of Jesus and the cloud that overshadowed them, and heard the voice of God in terrible majesty, saying, ‘This is My beloved Son; hear Him.’” Early Writings, 164.

> „Jézus megmondta tanítványainak, hogy vannak némelyek azok közül, akik vele együtt állnak, akik nem ízlelik meg a halált, mígnem meglátják az Isten országát hatalommal eljőni. A megdicsőülés hegyén ez az ígéret beteljesedett. Jézus arca ott elváltozott, és úgy ragyogott, mint a nap. Ruházata fehér és tündöklő volt. Mózes jelen volt, hogy azokat jelképezze, akik Jézus második megjelenésekor feltámadnak a halottak közül. És Illés, aki a halál megízlelése nélkül vitetett el, azokat jelképezte, akik Krisztus második eljövetelekor halhatatlanságra változnak át, és a halál megízlelése nélkül vitetnek fel a mennybe. A tanítványok csodálkozással és félelemmel szemlélték Jézus fenséges dicsőségét és a felhőt, amely beárnyékolta őket, és hallották Isten hangját rettenetes fenséggel szólni: „Ez az én szeretett Fiam; őt hallgassátok.”” Early Writings, 164.

The Mount of Transfiguration identifies three tabernacles. The tabernacle of Moses at the beginning of ancient Israel, the tabernacle of Christ as represented by His incarnation and the tabernacle that is the one hundred and forty-four thousand as represented by Elijah. The one hundred and forty-four thousand are those who do not taste of death, until they see the Second Coming of Christ. The Mount is identifying the point where the seal is impressed upon the one hundred and forty-four thousand.

A megdicsőülés hegye három sátort azonosít. Mózes sátorát az ősi Izráel kezdetén, Krisztus sátorát, amint azt az Ő megtestesülése jelképezi, valamint azt a sátort, amely a száznegyvennégyezer, amint azt Illés jelképezi. A száznegyvennégyezren azok, akik nem ízlelik meg a halált, míg meg nem látják Krisztus második eljövetelét. A hegy azt a pontot azonosítja, ahol a pecsét rányomatik a száznegyvennégyezerre.

The tabernacle of the one hundred and forty-four thousand is raised up in the antitypical feast of Tabernacles. The Mount identifies those who do not taste death, and sets forth three witnesses that when they see the glory of God in the mount, it is the antitypical feast of Tabernacles.

A száznegyvennégyezer sátora a Sátoros ünnep előképet beteljesítő valóságában állíttatik fel. A hegy azokat azonosítja, akik nem ízlelik meg a halált, és három tanút állít elénk arra nézve, hogy amikor meglátják Isten dicsőségét a hegyen, az a Sátoros ünnep előképet beteljesítő valósága.

They are raised up as the tabernacle of Elijah, that began to be reared up in 2023, when both Moses and Elijah were resurrected. First the foundation was laid, that is the only foundation that can be laid, and that foundation is Christ, the corner and foundation stone. Then the capstone is placed, which represents the sealing of the one hundred and forty-four thousand as represented at the Mount of Transfiguration. At the Mount Peter, James and John represent those who actually do not taste of death. Peter later recorded that the kingdom of priests is those who have tasted that the Lord is good, and who were a spiritual house. They tasted life, so they do not taste death.

Ők Illés sátoraként emeltetnek fel, amelyet 2023-ban kezdtek felépíteni, amikor Mózes és Illés egyaránt feltámadtak. Először az alap vettetett meg, vagyis az az egyetlen alap, amely vettethetik, és ez az alap Krisztus, a szegletkő és az alapkő. Ezután kerül a helyére a zárókő, amely a száznegyvennégyezer lepecsételését jelképezi, amint az a Megdicsőülés hegyén ábrázoltatott. A hegyen Péter, Jakab és János azokat képviselik, akik valóban nem ízlelik meg a halált. Péter később feljegyezte, hogy a papok királysága azokból áll, akik megízlelték, hogy jó az Úr, és akik lelki ház voltak. Ők megízlelték az életet, ezért nem ízlelik meg a halált.

> If so be ye have tasted that the Lord is gracious. To whom coming, as unto a living stone, disallowed indeed of men, but chosen of God, and precious, Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. Wherefore also it is contained in the scripture, Behold, I lay in Sion a chief corner stone, elect, precious: and he that believeth on him shall not be confounded. 1 Peter 2:3–6.

> Ha ugyan megízleltétek, hogy kegyelmes az Úr. Akihez járulván, mint élő kőhöz, amelyet az emberek ugyan elvetettek, Istennél azonban választott és drága, ti magatok is mint élő kövek épüljetek fel lelki házzá, szent papsággá, hogy lelki áldozatokat áldozzatok, amelyek Jézus Krisztus által kedvesek Istennek. Azért van meg az Írásban is: Íme, leteszek Sionban egy szegletkövet, választottat, drágát; és aki hisz őbenne, semmiképpen meg nem szégyenül. 1 Péter 2:3–6.

The word translated as “confounded” means “to be ashamed.” The remnant is represented by Peter, and their joy is contrasted with those who rejected the latter rain message. A key of the one hundred and forty-four thousand, for Peter was given the “keys” to the kingdom, is the “chief corner stone” that was laid in Sion. That stone is marvelous in the eyes of the righteous, and a stone of stumbling to the drunkards of Ephraim.

A „megszégyenültek”-nek fordított szó jelentése: „szégyenkezni”. A maradékot Péter jelképezi, és örömük szembe van állítva azokéval, akik elutasították a késői eső üzenetét. A száznegyvennégyezer egyik kulcsa — mert Péternek adattak a királyság „kulcsai” — az a „szegletnek feje köve”, amely Sionban tétetett le. Ez a kő csodálatos az igazak szemében, és botránkozás köve Efraim részegei számára.

> The stone which the builders refused is become the head stone of the corner. This is the Lord’s doing; it is marvellous in our eyes. Psalms 118:22, 23.

> Az a kő, amelyet az építők megvetettek, lett a szeglet fejköve. Az Úr cselekedte ezt; csodálatos a mi szemünk előtt. Zsoltárok 118:22, 23.

Jesus commented on these verses in the conclusion of the parable of the vineyard.

Jézus e versekről a szőlőskert példázatának befejezésében tett megjegyzést.

> Jesus saith unto them, Did ye never read in the scriptures, The stone which the builders rejected, the same is become the head of the corner: this is the Lord’s doing, and it is marvellous in our eyes? Therefore say I unto you, The kingdom of God shall be taken from you, and given to a nation bringing forth the fruits thereof. And whosoever shall fall on this stone shall be broken: but on whomsoever it shall fall, it will grind him to powder. And when the chief priests and Pharisees had heard his parables, they perceived that he spake of them. But when they sought to lay hands on him, they feared the multitude, because they took him for a prophet. Matthew 21:42–46.

> Jézus így szólt hozzájuk: Sohasem olvastátok az Írásokban: „A kő, amelyet az építők megvetettek, szegletkővé lett; az Úrtól lett ez, és csodálatos a mi szemünkben”? Azért mondom nektek, hogy az Isten országa elvétetik tőletek, és olyan népnek adatik, amely megtermi annak gyümölcseit. És aki e kőre esik, összetöretik; akire pedig ez esik rá, szétmorzsolja azt. Amikor pedig a főpapok és a farizeusok hallották az ő példázatait, észrevették, hogy róluk szól. De amikor meg akarták őt fogni, féltek a sokaságtól, mert prófétának tartották őt. Máté 21:42–46.

Whoever accepts the foundational message, shall be broken, for the Rock is Christ, and the work of the gospel is to humble the human into the dust.

Aki elfogadja az alapvető üzenetet, annak meg kell töretnie, mert a Kőszikla Krisztus, és az evangélium műve az, hogy az embert a porba alázza.

> “What is justification by faith? It is the work of God in laying the glory of man in the dust, and doing for man that which it is not in his power to do for himself. When men see their own nothingness, they are prepared to be clothed with the righteousness of Christ. When they begin to praise and exalt God all the day long, then by beholding they are becoming changed into the same image. What is regeneration? It is revealing to man what is his own real nature, that in himself he is worthless.” Manuscript Releases, volume 20, 117.

> „Mi a hit általi megigazulás? Istennek az a munkája, amellyel az ember dicsőségét a porba sújtja, és megteszi az emberért azt, aminek megtételére annak önmagától nincs ereje. Amikor az emberek meglátják saját semmiségüket, készek lesznek arra, hogy Krisztus igazságosságába öltözzenek. Amikor egész napon át Istent kezdik dicsérni és magasztalni, akkor szemlélés által ugyanarra a képre változnak el. Mi az újjászületés? Az, hogy feltárja az ember előtt saját valódi természetét, hogy önmagában értéktelen.” Kéziratközlések, 20. kötet, 117.

Whoever rejects the foundation stone is destroyed, as was the case with ancient Israel in fulfillment of Jesus’ application of the parable of the vineyard. The Jews rejected Christ, they also rejected Moses, for if they had believed Moses, they would have also believed Christ. They rejected God’s law, teaching for doctrine the commandments of men. Christ, Moses and the Law are all symbols of foundations, and Christ is the only foundation that can be laid, but Christ as the foundation is represented with many symbols. Moses and the Law are both illustrations of this fact. Christ is the only foundation, but this only means that the other foundations in His prophetic Word are simply symbols of some aspect of His character.

Aki elveti az alapkővet, megsemmisül, miként az ősi Izráel esetében történt Jézusnak a szőlőskert példázatára adott alkalmazásának beteljesedéseként. A zsidók elvetették Krisztust; ugyanígy Mózest is elvetették, mert ha hittek volna Mózesnek, Krisztusnak is hittek volna. Elvetették Isten törvényét, és emberek parancsolatait tanították tantétel gyanánt. Krisztus, Mózes és a Törvény egyaránt az alapok jelképei, és az egyetlen alap, amely vettethetik, Krisztus; Krisztus azonban mint alap sokféle jelkép által van ábrázolva. Mózes és a Törvény egyaránt ennek a ténynek a szemléltetései. Krisztus az egyetlen alap, ez azonban csupán azt jelenti, hogy az Ő prófétai Igéjében szereplő egyéb alapok egyszerűen az Ő jellemének valamely vonatkozásának jelképei.

> For other foundation can no man lay than that is laid, which is Jesus Christ. 1 Corinthians 3:11.

> Mert más alapot senki sem vethet azon kívül, amely vettetett, mely a Jézus Krisztus. 1Korinthus 3:11.

Jesus is the Word, and as such the rules within His Word represent Himself. This is why Sister White records that the Ten Commandments are a transcript of Christ’s character. He is the First and the Last, and when represented in this fashion it identifies that Christ always illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing. As the Word, He is also “Truth,” and truth is a prophetic framework. He is the Lion of the tribe of Judah when He seals and unseals His Word. He is also the corner stone that becomes the cap stone. The corner stone is simply an illustration of Him as the foundation, or the first letter of the Hebrew word “truth.” The cap stone is the crowning work on the temple, and when aligned with the framework of truth, the cap stone is twenty-two times more powerful than the corner stone. What is marvelous in the eyes of those who have tasted that the Lord is good, is how the principles of the framework of truth aligned with the corner and cap stone identifies one of the prophetic keys that were given to Peter.

Jézus az Ige, és mint ilyen, az Igéjében foglalt szabályok Őt magát képviselik. Ezért jegyzi fel White testvérnő, hogy a Tízparancsolat Krisztus jellemének átirata. Ő az Első és az Utolsó, és amikor ily módon van ábrázolva, ez azt jelzi, hogy Krisztus egy dolog végét mindig annak kezdetével együtt szemlélteti. Mint az Ige, Ő egyúttal az „Igazság” is, és az igazság prófétai keret. Ő Júda törzséből való Oroszlán, amikor lepecsételi és felnyitja Igéjét. Ő egyben a szegletkő is, amely zárókövé lesz. A szegletkő egyszerűen Őt szemlélteti mint alapot, vagy mint az „igazság” héber szavának első betűjét. A zárókő a templomon végzett koronázó munka, és amikor az igazság keretéhez igazodik, a zárókő huszonkétszer hatalmasabb a szegletkőnél. Ami csodálatos azok szemében, akik megízlelték, hogy jó az Úr, az az, hogy az igazság keretének alapelvei, a szegletkővel és a zárókővel összhangban, azonosítják az egyik prófétai kulcsot, amely Péternek adatott.

The alpha first letter is one, but the omega last letter is twenty-two. Miller’s jewels shine as the sun, but when the dirt brush man assembled the jewels, they were ten times brighter. The recognition that the end of a prophetic line is the same, but more powerful than the beginning of a prophetic lines is “marvelous.” It is an element of Christ’s character; it is one of the keys given to Peter to bind the one hundred and forty-four thousand.

Az első betű, az alfa, egy, de az utolsó betű, az ómega, huszonkettő. Miller drágakövei úgy ragyognak, mint a nap, de amikor a piszokseprő ember összegyűjtötte a drágaköveket, azok tízszer fényesebben ragyogtak. Annak felismerése, hogy egy prófétai vonal vége ugyanaz, de hatalmasabb, mint egy prófétai vonal kezdete, „csodálatos”. Ez Krisztus jellemének egyik eleme; ez egyike azoknak a kulcsoknak, amelyek Péternek adattak, hogy megkösse a száznegyvennégyezeret.

Peter’s “spiritual house” is the casket of William Miller’s dream and also Malachi’s storehouse of tithes and offerings. When the windows of heaven are opened; one class is cast out of the room, and the other class is cast into the casket and given the white linen uniforms of God’s triumphant church.

Péter „lelki háza” William Miller álmának ládája, egyúttal Malakiás tizedeinek és áldozati ajándékainak tárháza is. Amikor megnyílnak az ég ablakai, az egyik osztály kivettetik a szobából, a másik osztály pedig belevettetik a ládába, és megkapja Isten diadalmas egyházának fehér gyolcsruháját.

> “Solemnly and publicly the people of Judah had pledged themselves to obey the law of God. But when the influence of Ezra and Nehemiah was for a time withdrawn, there were many who departed from the Lord. Nehemiah had returned to Persia. During his absence from Jerusalem, evils crept in that threatened to pervert the nation. Idolaters not only gained a foothold in the city, but contaminated by their presence the very precincts of the temple. Through intermarriage, a friendship had been brought about between Eliashib the high priest and Tobiah the Ammonite, Israel’s bitter enemy. As a result of this unhallowed alliance, Eliashib had permitted Tobiah to occupy an apartment connected with the temple, which heretofore had been used as a storeroom for tithes and offerings of the people.

> „Ünnepélyesen és nyilvánosan Júda népe elkötelezte magát Isten törvényének való engedelmességre. Ám amikor Ezsdrás és Nehémiás befolyása egy időre megszűnt, sokan eltávoztak az Úrtól. Nehémiás visszatért Perzsiába. Jeruzsálemből való távolléte alatt olyan visszásságok lopóztak be, amelyek a nemzet megrontásával fenyegettek. A bálványimádók nemcsak megvetették lábukat a városban, hanem jelenlétükkel magának a templomnak a környékét is beszennyezték. Házassági kapcsolatok révén baráti viszony alakult ki Eljásib főpap és az ammóni Tóbiás, Izráel keserű ellensége között. E szentségtelen szövetség következtében Eljásib megengedte Tóbiásnak, hogy a templomhoz tartozó egyik helyiséget elfoglalja, amelyet korábban a nép tizedeinek és áldozati ajándékainak raktárául használtak.”

> “Because of the cruelty and treachery of the Ammonites and Moabites toward Israel, God had declared through Moses that they should be forever shut out from the congregation of His people. See Deuteronomy 23:3–6. In defiance of this word, the high priest had cast out the offerings stored in the chamber of God’s house, to make a place for this representative of a proscribed race. Greater contempt for God could not have been shown than to confer such a favor on this enemy of God and His truth.

> „Az ammoniták és moábiták Izráel iránt tanúsított kegyetlensége és árulása miatt Isten Mózes által kijelentette, hogy örökre ki kell zárni őket népének gyülekezetéből. Lásd 5Mózes 23:3–6. E szóval dacolva a főpap kivetette az Isten házának kamrájában tárolt áldozati adományokat, hogy helyet készítsen e tiltott faj képviselőjének. Istennel szemben nem lehetett volna nagyobb megvetést tanúsítani annál, mint hogy ilyen kegyet gyakoroljanak Isten és az Ő igazságának e ellensége iránt.”

> “On returning from Persia, Nehemiah learned of the bold profanation and took prompt measures to expel the intruder. ‘It grieved me sore,’ he declares; ‘therefore I cast forth all the household stuff of Tobiah out of the chamber. Then I commanded, and they cleansed the chambers: and thither brought I again the vessels of the house of God, with the meat offering and the frankincense.’

> „Perzsiából való visszatérésekor Nehémiás tudomást szerzett e vakmerő megszentségtelenítésről, és haladéktalanul intézkedett a betolakodó kiűzéséről. „Igen megkeseredtem” — jelenti ki —, „ezért Tóbiás egész házi holmiját kihányattam a kamrából. Azután megparancsoltam, hogy tisztítsák meg a kamrákat; majd visszavittem oda az Isten házának edényeit, az ételáldozatot és a tömjént.”

> “Not only had the temple been profaned, but the offerings had been misapplied. This had tended to discourage the liberalities of the people. They had lost their zeal and fervor, and were reluctant to pay their tithes. The treasuries of the Lord’s house were poorly supplied; many of the singers and others employed in the temple service, not receiving sufficient support, had left the work of God to labor elsewhere.

> „Nemcsak a templomot szentségtelenítették meg, hanem az áldozati adományokat is helytelenül használták fel. Ez arra irányult, hogy csökkentse a nép bőkezűségét. Elvesztették buzgóságukat és lelkesedésüket, és vonakodtak megfizetni tizedeiket. Az Úr házának tárházai szűkösen voltak ellátva; az énekesek és mások közül sokan, akik a templomi szolgálatban álltak, mivel nem részesültek elegendő támogatásban, elhagyták Isten művét, hogy másutt dolgozzanak.”

> “Nehemiah set to work to correct these abuses. He gathered together those who had left the service of the Lord’s house, ‘and set them in their place.’ This inspired the people with confidence, and all Judah brought ‘the tithe of the corn and the new wine and the oil.’ Men who ‘were counted faithful’ were made ‘treasurers over the treasuries,’ ‘and their office was to distribute unto their brethren.’” Prophets and Kings, 669, 670.

> „Nehémiás munkához látott, hogy helyrehozza ezeket a visszaéléseket. Összegyűjtötte azokat, akik elhagyták az Úr házának szolgálatát, »és helyükre állította őket«. Ez bizalmat ébresztett a népben, és egész Júda elhozta »a gabona, a must és az olaj tizedét«. Olyan férfiakat, »akik hűségeseknek bizonyultak«, tett meg »a tárházak felügyelőivé«, »és az volt a tisztük, hogy szétosszák testvéreik között«. ” Próféták és királyok, 669, 670.

When Nehemiah “cast out Tobiah,” he was prefiguring Christ casting the money-changers out of the very same temple. It wasn’t simply the temple, but the very room in the temple where the tithes were stored. When Eliakim the Philadelphian replaced Shebna the Laodicean, Shebna was the treasurer that was cast into a far field.

Amikor Nehémiás „kivetette Tóbiást”, Krisztusnak ugyanabból a templomból a pénzváltók kiűzését előképezte. Nem pusztán magáról a templomról volt szó, hanem a templomnak éppen arról a helyiségéről, ahol a tizedeket tárolták. Amikor a filadelfiai Eljákim a laodíceai Sebnát váltotta fel, Sebna volt az a kincstárnok, akit egy távoli földre vetettek ki.

> Thus saith the Lord God of hosts, Go, get thee unto this treasurer, even unto Shebna, which is over the house, and say, What hast thou here? and whom hast thou here, that thou hast hewed thee out a sepulchre here, as he that heweth him out a sepulchre on high, and that graveth an habitation for himself in a rock? Behold, the Lord will carry thee away with a mighty captivity, and will surely cover thee. He will surely violently turn and toss thee like a ball into a large country: there shalt thou die, and there the chariots of thy glory shall be the shame of thy lord’s house. And I will drive thee from thy station, and from thy state shall he pull thee down.

> Így szól az Úr, a Seregek Istene: Eredj, menj el ehhez a kincstárnokhoz, Sebnához, aki a ház fölött áll, és mondd meg: Mid van itt, és kit tartasz itt, hogy sírt vájtál magadnak itt, mint aki magas helyen vág sírt magának, és lakóhelyet farag magának a sziklába? Íme, az Úr erős fogságba vetve elhurcol téged, és bizonyosan betakar téged. Erőszakosan összegöngyöl és elhajít téged, mint a labdát, tágas földre: ott halsz meg, és ott dicsőséged szekerei urad házának szégyenévé lesznek. Kivetlek állomásodból, és méltóságodból letaszít téged.

> And it shall come to pass in that day, that I will call my servant Eliakim the son of Hilkiah: And I will clothe him with thy robe, and strengthen him with thy girdle, and I will commit thy government into his hand: and he shall be a father to the inhabitants of Jerusalem, and to the house of Judah. And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open.

> És azon a napon lesz, hogy elhívom szolgámat, Eljákímot, Hilkijjá fiát. Felöltöztetem őt a te köntösödbe, megerősítem a te öveddel, és a te uralmadat az ő kezébe adom; és atyja lesz Jeruzsálem lakosainak és Júda házának. Dávid házának kulcsát az ő vállára helyezem; megnyit, és senki be nem zárja; bezár, és senki meg nem nyitja.

> And I will fasten him as a nail in a sure place; and he shall be for a glorious throne to his father’s house. And they shall hang upon him all the glory of his father’s house, the offspring and the issue, all vessels of small quantity, from the vessels of cups, even to all the vessels of flagons. In that day, saith the Lord of hosts, shall the nail that is fastened in the sure place be removed, and be cut down, and fall; and the burden that was upon it shall be cut off: for the Lord hath spoken it. Isaiah 22:15–22.

> És beverem őt, mint szeget erős helyre; és dicsőséges trónja lesz atyja házának. És reá akasztják atyja házának minden dicsőségét, a sarjadékot és a vesszőt, minden apró edényt, a csészék edényeitől fogva a korsók minden edényéig. Ama napon, azt mondja a Seregek Ura, eltávolíttatik a szeg, amely erős helyre veretett, kivágatik és leesik; és levágatik a teher, amely rajta volt, mert az Úr szólt. Ézsaiás 22:15–22.

In the day that Shebna the foolish Laodicean is cast out, Eliakim is given the government of the church triumphant. When Christ cleanses the temple of the one hundred and forty-four thousand, from the rubbish that has covered up the precious jewels, He identifies that He would “cover” those represented by Shebna. Before the windows of heaven were opened the jewels were covered with rubbish, and when the rubbish is cast out, the rubbish is then covered with shame. William Miller’s dream is identifying the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Azon a napon, amikor Sebna, a balga laodiceai kivetettetik, Eliákimnak adatik a diadalmas egyház kormányzata. Amikor Krisztus megtisztítja a száznegyvennégyezer templomát a drága ékköveket befedő szeméttől, kijelenti, hogy „befedi” azokat, akiket Sebna képvisel. Mielőtt megnyíltak a menny ablakai, az ékköveket szemét fedte, és amikor a szemetet kivetik, akkor a szemét szégyennel fedetik be. William Miller álma a száznegyvennégyezer megpecsételését azonosítja.

The casket, is Malachi’s storehouse, Peter’s spiritual house and the tabernacle of Elijah that Peter wished to build. The dirt brush man illustrates the sealing of the one hundred and forty-four thousand when He casts the jewels into the box. Malachi identifies the test that proves that God’s people have truly returned unto Him.

A ládika Malakiás tárháza, Péter lelki háza és Illés sátra, amelyet Péter fel akart építeni. A portalanító kefével dolgozó ember a száznegyvennégyezer elpecsételését szemlélteti, amikor az ékköveket a ládikába veti. Malakiás megjelöli azt a próbát, amely bizonyítja, hogy Isten népe valóban visszatért Őhozzá.

> Then they that feared the Lord spake often one to another: and the Lord hearkened, and heard it, and a book of remembrance was written before him for them that feared the Lord, and that thought upon his name. And they shall be mine, saith the Lord of hosts, in that day when I make up my jewels; and I will spare them, as a man spareth his own son that serveth him. Then shall ye return, and discern between the righteous and the wicked, between him that serveth God and him that serveth him not. Malachi 3:16–18.

> Akkor az Úrnak félői egymással beszéltek; és az Úr figyelt és meghallgatta, és emlékkönyv íratott előtte azok számára, akik félik az Urat, és akik becsülik az ő nevét. És az enyéim lesznek, azt mondja a Seregek Ura, ama napon, amelyen elkészítem ékszereimet; és megkímélem őket, amiképpen az ember megkíméli a maga fiát, aki neki szolgál. Akkor ismét visszatértek, és különbséget tesztek az igaz és a gonosz között, aközött, aki Istennek szolgál, és aközött, aki nem szolgál neki. Malakiás 3:16–18.

Return is a key word in the passage, for God calls on His people to return unto Him, but He also challenges those people to test Him, by returning tithes and offerings, and there is also a time when the righteous will “return,” and in so doing, they will “discern” between the wise and the foolish. Those who feared the Lord, and who thought upon His name are those that are to be the ensign of the one hundred and forty-four thousand.

A visszatérés kulcsszó ebben a szakaszban, mert Isten arra hívja népét, hogy térjen vissza Őhozzá, ugyanakkor arra is felszólítja ezt a népet, hogy tegyék próbára Őt a tizedek és áldozatok visszahozásával; és lesz olyan idő is, amikor az igazak „visszatérnek”, és ezáltal „különbséget tesznek” a bölcsek és a balgák között. Azok, akik félték az Urat, és akik gondoltak az Ő nevére, azok azok, akik a száznegyvennégyezer zászlójelvénye lesznek.

The fear of the Lord is the first test, so when verse sixteen says, “then” they that feared the Lord, it is pointing back into the prophetic narrative.

Az Úr félelme az első próba; ezért amikor a tizenhatodik vers azt mondja: „akkor” az Úr féltői, ez visszautal a prófétai elbeszélésre.

> Your words have been stout against me, saith the Lord. Yet ye say, What have we spoken so much against thee? Ye have said, It is vain to serve God: and what profit is it that we have kept his ordinance, and that we have walked mournfully before the Lord of hosts? And now we call the proud happy; yea, they that work wickedness are set up; yea, they that tempt God are even delivered. Malachi 3:13–15.

> Kemény beszédeitek voltak ellenem, azt mondja az Úr. Ti pedig ezt mondjátok: Mit szóltunk olyan sokat ellened? Ezt mondtátok: Hiábavaló az Istennek szolgálni; és mi haszna annak, hogy megtartottuk az ő rendelését, és hogy szomorúan jártunk a Seregek Ura előtt? Most pedig boldognak mondjuk a kevélyeket; igen, felmagasztaltatnak azok, akik gonoszságot cselekszenek; igen, akik kísértik az Istent, meg is menekülnek. Malakiás 3:13–15.

Malachi says, “and now we call the proud happy.” The drunkards of Ephraim are called the “crown of pride” and they are happy when they think Moses and Elijah, the two prophets that tormented them were dead. They were so happy, that they sent gifts to one another.

Malakiás ezt mondja: „és most a kevélyeket boldognak mondjuk.” Efraim részegeit a „kevélység koronájának” nevezik, és örvendeznek, amikor azt hiszik, hogy Mózes és Illés, a két próféta, akik gyötörték őket, meghaltak. Olyannyira örültek, hogy ajándékokat küldtek egymásnak.

> And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. Revelation 11:8–10.

> És holttestük ama nagy város utcáján hever majd, amelyet lelki értelemben Sodomának és Egyiptomnak neveznek, ahol a mi Urunkat is megfeszítették. És a népek, nemzetségek, nyelvek és nemzetek közül valók három és fél napig nézik majd holttestüket, és nem engedik, hogy holttestük sírba tétessék. És a föld lakói örvendeznek majd rajtuk, vigadoznak, és ajándékokat küldenek egymásnak; mert ez a két próféta gyötörte a föld lakóit. Jelenések 11:8–10.

The proud are happy from July 18, 2020 on through 2023. On July 18, 2020 the message was “stout” against the “Lord.” On July 18, 2020 we did not recognize how terribly we had spoken against God and His Word. Disappointed we entered the tarrying time as represented by the lament of “It is vain to serve God: and what profit is it that we have kept his ordinance, and that we have walked mournfully before the Lord of hosts?” This is parallel to Jeremiah’s lament, when he illustrates the first disappointment.

A kevélyek boldogok 2020. július 18-tól kezdve egészen 2023-ig. 2020. július 18-án az üzenet „kemény” volt az „ÚR” ellen. 2020. július 18-án nem ismertük fel, milyen rettenetesen szóltunk Isten és az Ő Igéje ellen. Csalódottan léptünk be a késedelem idejébe, amint azt ez a panasz fejezi ki: „Hiábavaló az Isten szolgálata; és mi haszna, hogy megtartottuk az ő rendtartását, és hogy szomorúan jártunk a Seregek URa előtt?” Ez párhuzamos Jeremiás panaszával, amikor az első csalódást szemlélteti.

> I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Jeremiah 15:17, 18.

> Nem ültem a csúfolódók gyülekezetében, sem nem vigadtam; egyedül ültem a te kezed miatt, mert haraggal töltöttél el engem. Miért szüntelen az én fájdalmam, és miért gyógyíthatatlan az én sebem, amely nem akar meggyógyulni? Olyanná leszel-é hozzám, mint a csalárd patak, mint a víz, amely elapad? Jeremiás 15:17, 18.

Our words were stout with the prediction of July 18, 2020, and we did not then know how badly we had rebelled. At the disappointment the tarrying time was underway, while one class mourned and the other class rejoiced. In that context Malachi states:

Szavaink kemények voltak a 2020. július 18-ra vonatkozó előrejelzéssel kapcsolatban, és akkor még nem tudtuk, milyen súlyosan fellázadtunk. A csalódás idején már folyamatban volt a késedelem ideje, miközben az egyik csoport gyászolt, a másik csoport pedig örvendezett. Ebben az összefüggésben Malakiás így szól:

> Then they that feared the Lord spake often one to another: and the Lord hearkened, and heard it, and a book of remembrance was written before him for them that feared the Lord, and that thought upon his name. And they shall be mine, saith the Lord of hosts, in that day when I make up my jewels; and I will spare them, as a man spareth his own son that serveth him.

> Akkor az Úrnak félői gyakran szóltak egymással; és az Úr figyelt, és meghallotta azt, és emlékkönyv íratott őelőtte azok számára, akik félik az Urat, és becsülik az ő nevét. És az enyéim lesznek, azt mondja a Seregek Ura, azon a napon, amelyen elkészítem ékszereimet; és kedvezek nekik, amiképpen kedvez az ember a maga fiának, aki szolgálja őt.

> Then shall ye return, and discern between the righteous and the wicked, between him that serveth God and him that serveth him not. Malachi 3:16–18.

> Akkor megtértek, és különbséget tesztek az igaz és a gonosz között, aközött, aki szolgálja Istent, és aközött, aki nem szolgálja őt. Malakiás 3:16–18.

In 2024, the foundational test represented as the fear of the Lord arrived. Two classes were manifested in that test, and the group that made up the two classes had been often talking to one another on regular zoom meetings, throughout the three and a half days. The Lord listened to their discussions. The class who feared the Lord thought upon His name; Palmoni, the Lion of the tribe of Judah, the Alpha and Omega, the Truth, the Word, the Wonderful Linguist, the corner and cap stone, the Lamb, the Heavenly High Priest, the Temple, the Rock. Those who made it into that book are to be jewels upon the crown representing the ensign of the kingdom of glory. When He makes up those jewels, then they return, and discern between the righteous and the wicked. When He casts the jewels into the casket, it is then discerned who is foolish and who is wise.

2024-ben elérkezett az alapvető próba, amelyet az Úr félelme jelképezett. E próbában két osztály nyilvánult meg, és az a csoport, amely e két osztályt alkotta, a három és fél nap folyamán rendszeres Zoom-összejöveteleken gyakran beszélgetett egymással. Az Úr figyelt beszélgetéseikre. Az az osztály, amely félte az Urat, az Ő nevéről gondolkodott: Palmoni, Júda törzsének Oroszlánja, az Alfa és az Omega, az Igazság, az Ige, a Csodálatos Nyelvész, a szeglet- és zárókő, a Bárány, a mennyei Főpap, a Templom, a Szikla. Akik bekerültek abba a könyvbe, ékkövek lesznek a koronán, amely a dicsőség országának zászlaját jelképezi. Amikor elkészíti azokat az ékköveket, akkor visszatérnek, és különbséget tesznek az igaz és a gonosz között. Amikor az ékköveket a ládikába veti, akkor válik nyilvánvalóvá, ki balga, és ki bölcs.

Malachi records:

Malakiás feljegyzi:

> Return unto me, and I will return unto you,

> Térjetek vissza hozzám, és én is visszatérek hozzátok,

> But ye said, Wherein shall we return?

> Ti pedig ezt mondtátok: Miben térjünk meg?

> Bring ye all the tithes into the storehouse, that there may be meat in mine house, and prove me now herewith, saith the Lord of hosts, if I will not open you the windows of heaven, and pour you out a blessing, that there shall not be room enough to receive it.

> Hozzátok be a tizedeket mind az én tárházamba, hogy legyen eledel az én házamban, és próbáljatok meg engem most ezzel, azt mondja a Seregek Ura, vajon nem nyitom-e meg nektek az ég csatornáit, és nem árasztok-e rátok olyan áldást, hogy ne legyen elég hely annak befogadására.

The storehouse is the casket and the tithes are the wise virgins. The storehouse is God’s Word placed into a new framework of truth. The jewels that get cast into that casket are the truths associated with the message of the Midnight Cry. The tithes were kept in a specific room in the temple, as identified in Nehemiah’s cleansing. The casket and the storehouse, or Peter spiritual house represents God’s temple and the jewels represent human temples who are joined with Divinity in the secret place of the Most High. The human messengers cannot be separated from the Divine message. The jewels are both God’s messengers and they are also the message they proclaim. Inspiration often identifies the message and the messenger combined.

A tárház a ládika, a tizedek pedig a bölcs szüzek. A tárház Isten Igéje, amely az igazság új keretébe lett helyezve. Azok az ékkövek, amelyeket ebbe a ládikába vetnek, az Éjféli Kiáltás üzenetéhez kapcsolódó igazságok. A tizedeket a templom egy meghatározott helyiségében őrizték, amint az Nehémiás tisztításában azonosítható. A ládika és a tárház, avagy Péter lelki háza, Isten templomát jelképezi, az ékkövek pedig az emberi templomokat, akik az Istenséggel a Magasságos rejtekhelyén egyesülnek. Az emberi hírnököket nem lehet elválasztani az isteni üzenettől. Az ékkövek egyaránt Isten hírnökei, és egyúttal az az üzenet is, amelyet hirdetnek. Az ihletés gyakran azonosítja az üzenetet és a hírnököt együttesen.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth. Christ declares to His followers: ‘Ye are the light of the world.’ To every soul that accepts Jesus the cross of Calvary speaks: ‘Behold the worth of the soul: “Go ye into all the world, and preach the gospel to every creature.’” Nothing is to be permitted to hinder this work. It is the all-important work for time; it is to be far-reaching as eternity. The love that Jesus manifested for the souls of men in the sacrifice which He made for their redemption, will actuate all His followers.” Testimonies, volume 5, 455.

> „Isten e napokban úgy hívta el egyházát, miként az ókori Izráelt is elhívta, hogy világosságként álljon a földön. Az igazság hatalmas hasítóeszközével, az első, a második és a harmadik angyal üzenetei által elkülönítette őket az egyházaktól és a világtól, hogy szent közelségbe vonja őket Önmagához. Törvénye letéteményeseivé tette őket, és rájuk bízta az erre az időre szóló prófécia nagy igazságait. Miként az ókori Izráelre bízott szent kijelentések, ezek is szent megbízatás, amelyet közölni kell a világgal. A Jelenések 14. fejezetének három angyala azt a népet jelképezi, amely elfogadja Isten üzeneteinek világosságát, és az Ő eszközeiként indul el, hogy a figyelmeztetést a föld hosszában és széltében hirdesse. Krisztus így jelenti ki követőinek: ‘Ti vagytok a világ világossága.’ Minden lélekhez, aki elfogadja Jézust, a Golgota keresztje így szól: ‘Íme, a lélek értéke: „Menjetek el széles e világra, és hirdessétek az evangéliumot minden teremtésnek.”’ Semminek sem szabad megengedtetnie, hogy e munkát akadályozza. Ez a jelen időre nézve mindennél fontosabb munka; hatásának az örökkévalóságig kell terjednie. Az a szeretet, amelyet Jézus az emberek lelkei iránt tanúsított az áldozatban, amelyet megváltásukért hozott, minden követőjét cselekvésre indítja.” Bizonyságtételek, 5. kötet, 455.

We will begin to draw together these concepts in the next article.

A következő cikkben kezdjük majd egybefogni ezeket a fogalmakat.

> “During the last fifty years of my life, I have had precious opportunities to obtain an experience. I have had an experience in the first, second, and third angels’ messages. The angels are represented as flying in the midst of heaven, proclaiming to the world a message of warning, and having a direct bearing upon the people living in the last days of this earth’s history. No one hears the voice of these angels, for they are a symbol to represent the people of God who are working in harmony with the universe of heaven. Men and women, enlightened by the Spirit of God and sanctified through the truth, proclaim the three messages in their order.

> „Életem utolsó ötven évében drága alkalmaim voltak arra, hogy tapasztalatot szerezzek. Tapasztalatom volt az első, a második és a harmadik angyal üzenetében. Az angyalok úgy vannak ábrázolva, mint akik az ég közepén repülnek, és intő üzenetet hirdetnek a világnak, amely közvetlenül érinti e föld történelmének utolsó napjaiban élő embereket. Senki sem hallja ezen angyalok hangját, mert ők jelképként szolgálnak Isten népének ábrázolására, akik összhangban munkálkodnak a menny világegyetemével. A férfiak és nők, akiket Isten Lelke megvilágosított, és akiket az igazság megszentelt, a három üzenetet a maga rendjében hirdetik.

> “I have acted a part in this solemn work. Nearly all my Christian experience is interwoven with it. There are those now living who have an experience similar to my own. They have recognized the truth unfolding for this time; they have kept in step with the great Leader, the Captain of the Lord’s host.

> „Részt vettem ebben az ünnepélyes munkában. Keresztény tapasztalatom csaknem egésze összefonódik vele. Vannak most élők, akiknek az enyémhez hasonló tapasztalatuk van. Felismerték az erre az időre kibontakozó igazságot; lépést tartottak a nagy Vezérrel, az Úr seregének Fejedelmével.

> “In the proclamation of the messages, every specification of prophecy has been fulfilled. Those who were privileged to act a part in proclaiming these messages have gained an experience which is of the highest value to them; and now when we are amid the perils of these last days, when voices will be heard on every side saying, ‘Here is Christ,’ ‘Here is truth’; while the burden of many is to unsettle the foundation of our faith which has led us from the churches and from the world to stand as a peculiar people in the world, like John our testimony will be borne:

> „Az üzenetek hirdetésében a prófécia minden meghatározott részlete beteljesedett. Azok, akiknek abban a kiváltságban volt részük, hogy e üzenetek hirdetésében szerepet vállaljanak, olyan tapasztalatra tettek szert, amely számukra a legnagyobb értékű; és most, amikor e végső napok veszedelmei közepette élünk, amikor mindenfelől ilyen hangok hallatszanak majd: »Íme, itt a Krisztus«, »Íme, itt az igazság«; miközben sokak terhe az, hogy megingassák hitünk alapját, amely kivezetett bennünket az egyházakból és a világból, hogy mint különös nép álljunk a világban, Jánoshoz hasonlóan a mi bizonyságtételünk is ez lesz:

> “‘That which was from the beginning, which we have heard, which we have seen with our eyes, which we have looked upon, and our hands have handled, of the Word of life;… that which we have seen and heard declare we unto you, that ye also may have fellowship with us.’

> „Ami kezdettől fogva volt, amit hallottunk, amit szemünkkel láttunk, amit szemléltünk, és kezünkkel illettünk az élet Igéjéről; … amit láttunk és hallottunk, azt hirdetjük nektek, hogy nektek is közösségetek legyen velünk.”

> “I testify the things which I have seen, the things which I have heard, the things which my hands have handled of the Word of life. And this testimony I know to be of the Father and the Son. We have seen and do testify that the power of the Holy Ghost has accompanied the presentation of the truth, warning with pen and voice, and giving the messages in their order. To deny this work would be to deny the Holy Ghost, and would place us in that company who have departed from the faith, giving heed to seducing spirits.

> „Bizonyságot teszek azokról, amiket láttam, azokról, amiket hallottam, és azokról, amiket kezeim illettek az élet Igéjéből. És tudom, hogy ez a bizonyságtétel az Atyától és a Fiútól van. Láttuk, és bizonyságot is teszünk arról, hogy a Szentlélek ereje kísérte az igazság bemutatását, tollal és szóval intve, és az üzeneteket azok rendje szerint adva. E munka megtagadása a Szentlélek megtagadása volna, és azok közé sorolna bennünket, akik elszakadtak a hittől, hitető lelkekre figyelmezvén.”

> “The enemy will set everything in operation to uproot the confidence of the believers in the pillars of our faith in the messages of the past, which have placed us upon the elevated platform of eternal truth, and which have established and given character to the work. The Lord God of Israel has led out His people, unfolding to them truth of heavenly origin. His voice has been heard, and is still heard, saying, Go forward from strength to strength, from grace to grace, from glory to glory. The work is strengthening and broadening, for the Lord God of Israel is the defense of His people.

> „Az ellenség mindent mozgásba fog hozni, hogy a hívők bizalmát megingassa hitünk oszlopaiban, a múlt üzeneteiben, amelyek az örökkévaló igazság magasztos emelvényére helyeztek bennünket, és amelyek megalapozták a művet, és jelleget adtak annak. Izráel Ura, Istene vezette ki népét, mennyei eredetű igazságot tárva fel előttük. Az Ő szava hallatszott, és még most is hallatszik, ezt mondva: Menjetek előre erőről erőre, kegyelemről kegyelemre, dicsőségről dicsőségre. A mű erősödik és szélesedik, mert Izráel Ura, Istene az Ő népének oltalma.”

> “Those who have a hold of the truth theoretically, with their fingertips as it were, who have not brought its principles into the inner sanctuary of the soul, but have kept the vital truth in the outer court, will see nothing sacred in the past history of this people which has made them what they are, and has established them as earnest, determined, missionary workers in the world.

> Azok, akik az igazságot csupán elméletileg ragadják meg, úgyszólván csak ujjheggyel, akik annak elveit nem vitték be a lélek belső szentélyébe, hanem az életadó igazságot a külső udvarban tartották, semmi szentet nem fognak látni e nép múltbeli történetében, amely azzá tette őket, amik, és amely komoly, határozott, missziós munkásokká tette és állította őket a világban.

> “The truth for this time is precious, but those whose hearts have not been broken by falling on the rock Christ Jesus, will not see and understand what is truth. They will accept that which pleases their ideas, and will begin to manufacture another foundation than that which is laid. They will flatter their own vanity and esteem, thinking that they are capable of removing the pillars of our faith, and replacing them with pillars they have devised.

> „A jelen időre szóló igazság drága, de akiknek szíve nem töretett meg azáltal, hogy a Kősziklára, Krisztus Jézusra estek, azok nem fogják meglátni és megérteni, mi az igazság. El fogják fogadni azt, ami eszméiknek tetszik, és egy másik alapot kezdenek majd készíteni ama helyett, amely lerakatott. Hízelegni fognak saját hiúságuknak és önbecsülésüknek, azt gondolva, hogy képesek hitünk oszlopait eltávolítani, és azokat általuk kigondolt oszlopokkal helyettesíteni.”

> “This will continue to be as long as time shall last. Anyone who has been a close student of the Bible will see and understand the solemn position of those who are living in the closing scenes of this earth’s history. They will feel their own inefficiency and weakness, and will make it their first business to have not merely a form of godliness, but a vital connection with God. They will not dare to rest until Christ is formed within, the hope of glory. Self will die; pride will be expelled from the soul, and they will have the meekness and gentleness of Christ.” Notebook Leaflets, 60, 61.

> „Ez mindaddig így marad, amíg az idő tart. Bárki, aki a Biblia alapos tanulmányozója volt, meg fogja látni és meg fogja érteni azok komoly helyzetét, akik e föld történelmének záró jeleneteiben élnek. Érezni fogják saját alkalmatlanságukat és gyengeségüket, és elsőrendű feladatukká teszik, hogy ne csupán a kegyesség látszatával rendelkezzenek, hanem eleven kapcsolatban legyenek Istennel. Nem mernek megnyugodni addig, míg Krisztus ki nem formálódik bennük, a dicsőség reménysége. Az én meghal; a büszkeség kiűzetik a lélekből, és Krisztus szelídsége és gyöngédsége lesz bennük.” Notebook Leaflets, 60, 61.

Back to Articles