Article

# Panium - Number Fourteen

Panium – Tizennégyes szám

The Disappointment as the Key to the Temple Test

A csalódás mint a templompróba kulcsa

Author

Jeff Pippenger

Published

February 18, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

The subject of the sanctuary was the “key” that unlocked the disappointment of October 22, 1844 at the beginning of the third angel’s message, and it is the subject of the disappointment that is the “key” to unlock the sanctuary message of the temple test at the end of the third angel.

A szentély témája volt az a „kulcs”, amely a harmadik angyal üzenetének kezdetén felnyitotta az 1844. október 22-i csalódás értelmét, és e csalódás témája az a „kulcs”, amely a harmadik angyal végén a templompróba szentélyüzenetét nyitja fel.

> And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:19.

> És néked adom a mennyek országa kulcsait; és amit megkötsz a földön, a mennyekben is kötve lesz; és amit megoldasz a földön, a mennyekben is oldva lesz. Máté 16:19.

The fact that September 11, 2001 is understood as “9/11” in agreement with “911” being the symbol of an emergency call in the United States, was designed by the One who designed all things. Understanding the disappointment of July 18, 2020 is what allows the movement of the one hundred and forty-four thousand to be recognized as such; but only by those who wish to see that Jesus represents the spiritual with the natural today no differently than He did two thousand years ago. “20/20” vision is the best you can have, and the disappointment of 2020 is the waymark that allows the temple to be recognized in the prophetic history of the ten virgins.

Az a tény, hogy 2001. szeptember 11-ét „9/11”-ként értelmezik, összhangban azzal, hogy a „911” az Egyesült Államokban a segélyhívás jelképe, annak az Egynek a terve volt, aki mindent megtervezett. A 2020. július 18-i csalódás megértése teszi lehetővé, hogy a száznegyvennégyezer mozgalma ekként felismerhető legyen; de csak azok számára, akik látni kívánják, hogy Jézus ma sem másként ábrázolja a lelkit a természetivel, mint ahogyan azt kétezer évvel ezelőtt tette. A „20/20”-as látás a lehető legjobb, amellyel rendelkezhetsz, és a 2020-as csalódás az az útjelző, amely lehetővé teszi, hogy a templom felismerhető legyen a tíz szűz prófétai történetében.

> “The parable of the ten virgins of Matthew 25 also illustrates the experience of the Adventist people.” The Great Controversy, 393.

> „A Máté 25-ben található tíz szűzről szóló példázat is a hetednapi advent nép tapasztalatát szemlélteti.” The Great Controversy, 393.

Twenty 20 vision is even better when combined with the hindsight represented by the foundational truths. Paul teaches that “the spirits of the prophets are subject to the spirits of the prophets,” and Matthew’s virgins are therefore the same virgins that John identifies as the one hundred and forty-four thousand, and John identifies them as virgins in—Revelation 144.

A húsz-húszas látás még jobb, amikor a megalapozó igazságok által képviselt utólagos látással párosul. Pál azt tanítja, hogy „a próféták lelkei engedelmeskednek a prófétáknak”, ezért Máté szüzei ugyanazok a szüzek, akiket János a száznegyvennégyezerként azonosít, és János szüzekként azonosítja őket a Jelenések 14:4-ben.

> These are they which were not defiled with women; for they are virgins. These are they which follow the Lamb whithersoever he goeth. These were redeemed from among men, being the firstfruits unto God and to the Lamb. Revelation 14:4.

> Ezek azok, akik asszonyokkal nem fertőztették meg magukat, mert szüzek. Ezek azok, akik követik a Bárányt, valahová csak megy. Ezek vétettek meg az emberek közül, zsengéül Istennek és a Báránynak. Jelenések 14:4.

The first fruits of the fall season are the virgins who follow the Lamb into the temple, and the “key” to understanding the temple is the disappointment of 2020.

Az őszi időszak zsengéi azok a szüzek, akik követik a Bárányt a templomba, és a templom megértésének „kulcsa” a 2020-as csalódás.

> And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open. Isaiah 22:22.

> És a Dávid házának kulcsát az ő vállára vetem; és megnyitja, és senki be nem zárja; és bezárja, és senki meg nem nyitja. Ézsaiás 22:22.

If an Adventist is to be among the 144,000, they will of prophetic necessity have suffered a disappointment that was caused by the presentation of a public prediction that failed.

Ha egy adventista a 144 000 között lesz, akkor prófétai szükségszerűség folytán át kellett élnie egy olyan csalódást, amelyet egy nyilvánosan meghirdetett, de be nem teljesedett előrejelzés előterjesztése okozott.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Gyakran utalnak nekem a tíz szűz példázatára, akik közül öt bölcs volt, és öt balga. Ez a példázat a legteljesebb mértékben beteljesedett és be fog teljesedni, mert különleges alkalmazása van erre az időre, és a harmadik angyal üzenetéhez hasonlóan beteljesedett, és az idők végezetéig továbbra is jelenvaló igazság marad.” Review and Herald, 1890. augusztus 19.

The battle of Panium in verse fifteen of Daniel eleven is the battle that leads to verse sixteen, which identifies the Sunday law in the United States.

A paniumi csata Dániel 11 tizenötödik versében az a csata, amely a tizenhatodik vershez vezet, s ez az Egyesült Államokban bevezetett vasárnaptörvényt azonosítja.

> So the king of the north shall come, and cast up a mount, and take the most fenced cities: and the arms of the south shall not withstand, neither his chosen people, neither shall there be any strength to withstand. Daniel 11:15.

> És eljön az északi király, töltést emel, és beveszi a legerősebben megerősített városokat; és a dél ereje nem állhat ellen, sem válogatott népe, és nem lesz erő az ellenállásra. Dániel 11:15.

In this verse the United States defeats Russia, along with Russia’s chosen people. But in the next verse. No one can stand against the rise of Rome, which marks Judah and Jerusalem as the first step in its conquest of the world; as Rome rose up as the fourth kingdom of Bible prophecy. By standing in the literal glorious land in verse sixteen, the symbol of literal Rome’s authority was within the literal glorious land; thus, typifying verse forty-one, when the mark of spiritual Rome’s authority is enforced upon the spiritual glorious land of the United States.

Ebben a versben az Egyesült Államok legyőzi Oroszországot, Oroszország választott népével együtt. A következő versben azonban senki sem állhat meg Róma felemelkedésével szemben, amely Júdát és Jeruzsálemet jelöli meg mint a világ meghódításának első lépését; miként Róma mint a bibliai prófécia negyedik királysága emelkedett fel. Azáltal, hogy a tizenhatodik versben szó szerint a dicsőséges földön áll, a szó szerinti Róma tekintélyének jelképe a szó szerinti dicsőséges földön belül volt; ezáltal előképezve a negyvenegyedik verset, amikor a szellemi Róma tekintélyének jele ráerőszakoltatik az Egyesült Államok szellemi dicsőséges földjére.

The two horns of the earth-beast of Revelation thirteen represent Republicanism and Protestantism. In verse fifteen of Daniel eleven Antiochus Magnus, known as Antiochus III and Antiochus the Great defeats the southern kingdom, represented by the Ptolemaic dynasty. Antiochus represents Donald Trump and the southern king represents Russia. The battle of Panium is the battle between the United States and Russia and Russia’s chosen people, a battle which Antiochus prevailed, but thereafter saw his kingdom conquered by literal Rome—the power of verse fourteen, that establishes the external vision of the Republican horn of the earth beast. The internal vision is represented by the Protestant horn of the earth beast. Both horns are at the battle of Panium, for Peter is there as a Protestant with his message from the book of Joel.

A Jelenések tizenharmadik fejezetének földből feljövő fenevadán levő két szarv a republikánus eszmét és a protestantizmust jelképezi. Dániel tizenegyedik fejezetének tizenötödik versében Antiochus Magnus, akit III. Antiochuszként és Nagy Antiochuszként ismernek, legyőzi a déli királyságot, amelyet a Ptolemaioszi-dinasztia képvisel. Antiochus Donald Trumpot jelképezi, a déli király pedig Oroszországot. A paneumi csata az Egyesült Államok és Oroszország, valamint Oroszország választott népe közötti csata, olyan ütközet, amelyben Antiochus győzedelmeskedett, de ezt követően királyságát a szó szerinti Róma hódította meg — a tizennegyedik vers hatalma, amely megalapozza a földből feljövő fenevad republikánus szarvának külső látomását. A belső látomást a földből feljövő fenevad protestáns szarva jelképezi. Mindkét szarv jelen van a paneumi csatában, mert Péter is ott van protestánsként, a Jóel könyvéből származó üzenetével.

## 250 Years

250 év

When we consider the two lines of the earth beast, we find that in 1776 the earth beast began its rise, and by 1798, (twenty-two years later) the sea beast of Revelation thirteen received its deadly wound, and the earth beast began its rule as the sixth kingdom of Bible prophecy. Two hundred and fifty years later, in 2026 we have awakened to the internal temple test that began May 8, 2025.

Amikor a földi fenevad két vonalát szemléljük, azt találjuk, hogy 1776-ban a földi fenevad megkezdte felemelkedését, és 1798-ra (huszonkét évvel később) a Jelenések tizenharmadik fejezetének tengeri fenevada megkapta halálos sebét, a földi fenevad pedig megkezdte uralmát mint a bibliai prófécia hatodik királysága. Kétszázötven évvel később, 2026-ban arra ébredtünk, hogy megkezdődött a belső templom próbatétele, amely 2025. május 8-án vette kezdetét.

Those “250” years are also connected with Antiochus Magnus. Beginning with the decree in 457 BC and projecting from that decree two hundred and fifty years we arrive at 207, seven years before the battle of Panium, and ten years after Ptolemy defeated Antiochus at the battle of Raphia, which is represented in verse eleven of Daniel eleven. Daniel 11:11 is of course the external line of the Republican horn that aligns with Revelation 11:11, which is the internal line of the Protestant horn. Daniel and the Revelation are the same book, and Revelation employs the seals as symbols of external prophecy and the churches as symbols of the parallel internal prophecy.

Az a „250” év Antiochus Magnusszal is kapcsolatban áll. Ha a Kr. e. 457-ben kiadott rendelettől számítva kétszázötven évet előre vetítünk, Kr. e. 207-hez jutunk, vagyis hét évvel a paniumi csata előttre, és tíz évvel azutánra, hogy Ptolemaiosz legyőzte Antiochust a raphiai csatában, amelyet Dániel 11 tizenegyedik verse ábrázol. Dániel 11:11 természetesen a republikánus szarv külső vonala, amely összhangban áll Jelenések 11:11-gyel, amely a protestáns szarv belső vonala. Dániel és a Jelenések ugyanaz a könyv, és a Jelenések a pecséteket a külső prófécia jelképeiként, a gyülekezeteket pedig a párhuzamos belső prófécia jelképeiként alkalmazza.

Cyrus represents all three decrees, for you cannot have a third without a first and a second.

Kürosz mindhárom rendeletet jelképezi, mert nem lehet harmadik az első és a második nélkül.

> “In the seventh chapter of Ezra the decree is found. Verses 12–26. In its completest form it was issued by Artaxerxes, king of Persia, 457 BC. But in Ezra 6:14 the house of the Lord at Jerusalem is said to have been built ‘according to the commandment [“decree,” margin] of Cyrus, and Darius, and Artaxerxes king of Persia.’ These three kings, in originating, reaffirming, and completing the decree, brought it to the perfection required by the prophecy to mark the beginning of the 2300 years. Taking 457 BC, the time when the decree was completed, as the date of the commandment, every specification of the prophecy concerning the seventy weeks was seen to have been fulfilled.” The Great Controversy, 326.

> „Ezsdrás hetedik fejezetében található a rendelet. A 12–26. versekben. Teljesebb formájában Artaxerxész, Perzsia királya adta ki Kr. e. 457-ben. Ám Ezsd 6:14-ben az áll, hogy az Úr jeruzsálemi háza „Círusz, Dárius és Artaxerxésznek, Perzsia királyának parancsolata [a lapszélen: „rendelete”] szerint” építtetett. E három király a rendelet megindításával, megerősítésével és befejezésével arra a teljességre juttatta azt, amelyet a prófécia megkívánt ahhoz, hogy a 2300 esztendő kezdetét megjelölje. Ha Kr. e. 457-et, azt az időt, amikor a rendelet teljessé lett, tekintjük a parancsolat időpontjának, akkor nyilvánvalóvá válik, hogy a prófécia minden meghatározása a hetven hétről beteljesedett.” A nagy küzdelem, 326.

From the three decrees that are represented by Cyrus in 457 BC, “250” years concludes in the history between the battle of Raphia in 217 BC, when Ptolemy IV defeated Antiochus the Great and 200 BC when Antiochus then defeated Ptolemy at the battle of Panium in verse fifteen. The line aligns Antiochus Magnus with Donald Trump. At the beginning of the sixth kingdom of Bible prophecy in 1776 unto 1798 there is a period of “22” years that represent the rise of the sixth kingdom. Those “22” years also illustrate the history represented by the number “22” at the end of the history of the sixth kingdom from 2001 unto 2023. “22” is the symbol of the combination of Divinity with humanity which is accomplished within the history of the sixth kingdom of Bible prophecy, who is the earth beast with an external horn of Republicanism and an internal horn of Protestantism.

A három rendelettől számítva, amelyeket Kürosz Kr. e. 457-ben jelképez, „250” év zárul le abban a történeti szakaszban, amely a rafiai csata Kr. e. 217-es éve között áll fenn, amikor IV. Ptolemaiosz legyőzte Nagy Antiokhoszt, és Kr. e. 200 között, amikor Antiokhosz azután a 15. versben említett paniumi csatában legyőzte Ptolemaioszt. A vonal Antiokhosz Magnust Donald Trumppal hozza összhangba. A bibliai prófécia hatodik királyságának kezdetén, 1776-tól 1798-ig, van egy „22” éves időszak, amely a hatodik királyság felemelkedését jelképezi. Ez a „22” év egyúttal azt a történelmet is szemlélteti, amelyet a „22” szám jelképez a bibliai prófécia hatodik királyságának története végén, 2001-től 2023-ig. A „22” az istenség és az emberség egyesülésének jelképe, amely a bibliai prófécia hatodik királyságának történetében valósul meg, amely a földi fenevad, a republikánusság külső szarvával és a protestantizmus belső szarvával.

The work Christ accomplishes with the union represented by “22” is the final work of Christ in the Most Holy Place, that is represented by the blotting out of sin, which according to Joel accompanied with Peter’s inspired commentary takes place during the outpouring of the latter rain.

Az a mű, amelyet Krisztus a „22” által jelképezett egyesüléssel végez, Krisztus végső munkája a Szentek Szentjében; ezt a bűn eltörlése jelképezi, amely Joel szerint, Péter ihletett magyarázatával összhangban, a késői eső kitöltetése idején történik.

> Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord. Acts 3:19.

> Tartsatok tehát bűnbánatot, és térjetek meg, hogy eltöröltessenek a ti bűneitek, hogy eljöjjenek a felüdülés idei az Úr színétől. Cselekedetek 3:19.

The blotting out of sin is the last work of the heavenly High Priest.

A bűn eltörlése a mennyei Főpap utolsó munkája.

> “As anciently the sins of the people were by faith placed upon the sin offering and through its blood transferred, in figure, to the earthly sanctuary, so in the new covenant the sins of the repentant are by faith placed upon Christ and transferred, in fact, to the heavenly sanctuary. And as the typical cleansing of the earthly was accomplished by the removal of the sins by which it had been polluted, so the actual cleansing of the heavenly is to be accomplished by the removal, or blotting out, of the sins which are there recorded. But before this can be accomplished, there must be an examination of the books of record to determine who, through repentance of sin and faith in Christ, are entitled to the benefits of His atonement. The cleansing of the sanctuary therefore involves a work of investigation—a work of judgment. This work must be performed prior to the coming of Christ to redeem His people; for when He comes, His reward is with Him to give to every man according to his works. Revelation 22:12.” The Great Controversy, 421.

> „Amiképpen hajdan a nép bűnei hit által a bűnért való áldozatra helyeztettek, és annak vére által jelképesen a földi szentélyre vitettek át, úgy az új szövetségben a bűnbánók bűnei hit által Krisztusra helyeztetnek, és valóságosan a mennyei szentélyre vitetnek át. És amiképpen a földi szentély előképes megtisztítása az által valósult meg, hogy eltávolították azokat a bűnöket, amelyek beszennyezték, úgy a mennyei szentély tényleges megtisztítását is azoknak a bűnöknek az eltávolítása, illetve eltörlése által kell véghezvinni, amelyek ott vannak feljegyezve. Mielőtt azonban ez megtörténhetne, meg kell vizsgálni a feljegyzések könyveit, hogy megállapítható legyen, kik azok, akik bűnbánatuk és Krisztusba vetett hitük által jogosultak engesztelésének áldásaira. A szentély megtisztítása tehát vizsgálati munkát foglal magában — az ítélet munkáját. Ezt a munkát Krisztus eljövetele előtt kell elvégezni, hogy megváltsa az Ő népét; mert amikor eljön, jutalma vele van, hogy mindenkinek cselekedetei szerint adjon. Jelenések 22:12.” A nagy küzdelem, 421.

The work that began on October 22, 1844, began at the climax of the Midnight Cry and the work is finished at the climax of the Midnight Cry, which Peter identifies as the period of the blotting out sin, which marks the period of the judgment of the living, when the “times of refreshing” arrives.

Az a munka, amely 1844. október 22-én kezdődött, az Éjféli Kiáltás tetőpontján vette kezdetét, és a munka az Éjféli Kiáltás tetőpontján fejeződik be, amelyet Péter a bűnök eltörlésének időszakaként azonosít, s amely az élők ítéletének időszakát jelöli, amikor elérkeznek a „felüdülés idei”.

> “The work of the investigative judgment and the blotting out of sins is to be accomplished before the second advent of the Lord. Since the dead are to be judged out of the things written in the books, it is impossible that the sins of men should be blotted out until after the judgment at which their cases are to be investigated. But the apostle Peter distinctly states that the sins of believers will be blotted out ‘when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and He shall send Jesus Christ.’ Acts 3:19, 20. When the investigative judgment closes, Christ will come, and His reward will be with Him to give to every man as his work shall be.” The Great Controversy, 485.

> „A vizsgálati ítélet munkáját és a bűnök eltörlését az Úr második adventje előtt kell véghezvinni. Mivel a halottakat a könyvekbe írtak alapján kell megítélni, lehetetlen, hogy az emberek bűnei eltöröltessenek mindaddig, amíg le nem zárul az az ítélet, amelyben ügyeiket meg kell vizsgálni. Péter apostol azonban világosan kijelenti, hogy a hívők bűnei akkor töröltetnek el, „amikor eljőnek a felüdülés idei az Úrnak színétől; és elküldi Jézus Krisztust”. Cselekedetek 3:19, 20. Amikor a vizsgálati ítélet lezárul, Krisztus eljön, és jutalma vele lesz, hogy mindenkinek cselekedete szerint adjon.” A nagy küzdelem, 485.

The “times of refreshing” are also the “times of the restitution of all things.”

A „felüdülés idejei” egyben „mindenek helyreállításának idejei” is.

> Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; And he shall send Jesus Christ, which before was preached unto you: Whom the heaven must receive until the times of restitution of all things, which God hath spoken by the mouth of all his holy prophets since the world began. Acts 3:19–21.

> Tartsatok tehát bűnbánatot, és térjetek meg, hogy eltöröltessenek a ti bűneitek, hogy eljöjjenek a felüdülés idei az Úr színétől; és elküldje Jézus Krisztust, akit néktek előre hirdettetett; akit az égnek kell befogadnia mindaddig, míg bekövetkeznek mindenek helyreállításának idei, amelyekről Isten ősidőktől fogva szólt minden szent prófétájának szája által. Cselekedetek 3:19–21.

The “times of refreshing” comes “from the presence of the Lord” that occurs when “Jesus Christ” is sent. When the angel of Revelation ten descended on August 11, 1840, Sister White identified that the angel “was no less a personage than Jesus Christ.” The work Christ began on October 22, 1844 was ushered in by the history of 1840 to 1844; a history which Sister White says was “a glorious manifestation of the power of God,” while aligning that very history with the Pentecostal season in the time of Peter, and then using those two lines of prophetic history to point forward to the descent of the angel of Revelation eighteen who lightens the earth with His glory.

A „felüdülés ideje” „az Úr színétől” jön el, amely akkor következik be, amikor „Jézus Krisztus” elküldetik. Amikor Jelenések könyve tizedik fejezetének angyala 1840. augusztus 11-én alászállt, White testvérnő azonosította, hogy az angyal „nem kisebb személy volt, mint Jézus Krisztus”. A munkát, amelyet Krisztus 1844. október 22-én kezdett meg, az 1840-től 1844-ig terjedő történelem vezette be; olyan történelem, amelyről White testvérnő azt mondja, hogy „Isten hatalmának dicsőséges megnyilatkozása” volt, miközben ugyanezt a történelmet Péter idejének pünkösdi időszakával hozza összhangba, majd e prófétai történelem e két vonalát használja fel arra, hogy előremutasson Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének angyalának alászállására, aki dicsőségével beragyogja a földet.

> “The angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory. A work of world-wide extent and unwonted power is here foretold. The advent movement of 1840–44 was a glorious manifestation of the power of God; the first angel’s message was carried to every missionary station in the world, and in some countries there was the greatest religious interest which has been witnessed in any land since the Reformation of the sixteenth century; but these are to be exceeded by the mighty movement under the last warning of the third angel.

> „Az angyalnak, aki egyesül a harmadik angyal üzenetének hirdetésében, dicsőségével be kell világítania az egész földet. Itt világméretű kiterjedésű és szokatlan erejű munka van megjövendölve. Az 1840–44-es adventmozgalom Isten hatalmának dicsőséges megnyilatkozása volt; az első angyal üzenete eljutott a világ minden missziós állomására, és némely országban olyan nagy vallási érdeklődés mutatkozott, amilyenhez hasonlót a tizenhatodik századi reformáció óta egyetlen országban sem tapasztaltak; de mindezt felülmúlja majd a hatalmas mozgalom a harmadik angyal utolsó figyelmeztetése alatt.”

> “The work will be similar to that of the Day of Pentecost. As the ‘former rain’ was given, in the outpouring of the Holy Spirit at the opening of the gospel, to cause the upspringing of the precious seed, so the ‘latter rain’ will be given at its close for the ripening of the harvest. ‘Then shall we know, if we follow on to know the Lord: His going forth is prepared as the morning; and He shall come unto us as the rain, as the latter and former rain unto the earth.’ Hosea 6:3. ‘Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for He hath given you the former rain moderately, and He will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain.’ Joel 2:23. ‘In the last days, saith God, I will pour out of My Spirit upon all flesh.’ ‘And it shall come to pass, that whosoever shall call on the name of the Lord shall be saved.’ Acts 2:17, 21.

> „A mű hasonló lesz a pünkösd napjáéhoz. Amint a „korai eső” adatott a Szentlélek kiáradásában az evangélium kezdetén, hogy előidézze a drága mag kikelését, úgy adatik a „késői eső” is annak lezárásakor a termés beérésére. „Akkor megismerjük, törekedjünk megismerni az Urat; kijövetele bizonyos, mint a hajnal, és eljön hozzánk, mint az eső, mint késői és korai eső a földre.” Hóseás 6:3. „Örüljetek tehát, Sion fiai, és vigadjatok az Úrban, a ti Istenetekben; mert megadta nektek az előző esőt mérték szerint, és esőt bocsát rátok, korai esőt és késői esőt.” Jóel 2:23. „Az utolsó napokban, ezt mondja az Isten, kitöltök az én Lelkemből minden testre.” „És lészen, hogy mindaz, aki segítségül hívja az Úr nevét, megtartatik.” Apostolok cselekedetei 2:17, 21.

> “The great work of the gospel is not to close with less manifestation of the power of God than marked its opening. The prophecies which were fulfilled in the outpouring of the former rain at the opening of the gospel are again to be fulfilled in the latter rain at its close. Here are ‘the times of refreshing’ to which the apostle Peter looked forward when he said: ‘Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and He shall send Jesus.’ Acts 3:19, 20.” The Great Controversy, 611.

> „Az evangélium nagy műve nem kisebb isteni erőmegnyilvánulással fog lezárulni, mint amilyen annak kezdetét jellemezte. Azok a próféciák, amelyek az evangélium kezdetén a korai eső kitöltetésekor teljesedtek be, annak végén a késői eső idején ismét be fognak teljesedni. Ezek azok a „felüdülés idei”, amelyekre Péter apostol előretekintett, amikor ezt mondta: „Bánjátok meg azért és térjetek meg, hogy eltöröltessenek a ti bűneitek, hogy eljöjjenek a felüdülés idei az Úrnak színétől; és elküldje Jézus Krisztust.” Csel 3:19, 20.” A nagy küzdelem, 611.

The Advent movement of 1840 to 1844 was a glorious manifestation of the power of God that ushered in the opening of the work of Christ in cleansing His sanctuary. That history began when Jesus, represented as the first angel of Revelation fourteen, descended on August 11, 1840 as represented in chapter ten of Revelation. The manifestation of the power of God that then began escalated to the opening of the investigative judgment, and therefore typified a manifestation of the power of God which would escalate to the close of the investigative judgment. The period at the end began at 9/11, when Jesus again descended as the angel of Revelation eighteen when the great buildings of New York were brought down by the touch of God, and the work of the investigative judgment changed from the dead, unto the living. The rains arrive when Jesus is sent.

Az 1840-től 1844-ig tartó adventmozgalom Isten hatalmának dicsőséges megnyilatkozása volt, amely bevezette Krisztus munkájának megnyílását szentélyének megtisztításában. Ez a történelem akkor kezdődött, amikor Jézus — a Jelenések könyve tizennegyedik fejezetének első angyalaként ábrázolva — 1840. augusztus 11-én alászállt, miként azt a Jelenések könyve tizedik fejezete ábrázolja. Isten hatalmának az a megnyilatkozása, amely akkor kezdődött, az ítélő vizsgálat megnyílásáig fokozódott, és ennélfogva előképe volt Isten hatalma olyan megnyilatkozásának, amely az ítélő vizsgálat lezárásáig fog fokozódni. A vég idején ez az időszak szeptember 11-én kezdődött, amikor Jézus ismét alászállt mint a Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének angyala, amikor New York nagy épületei Isten érintésére leomlottak, és az ítélő vizsgálat munkája a holtakról az élőkre változott át. Az esők akkor érkeznek meg, amikor Jézus elküldetik.

Jesus taught that we are to ask in order to receive, and Zechariah says we are to ask for the latter rain, in the time of the latter rain. It is therefore evident you must know that you are in the time of the latter rain, in order to fulfill Zechariah’s direction.

Jézus azt tanította, hogy kérnünk kell, hogy kapjunk, Zakariás pedig azt mondja, hogy kérnünk kell a késői esőt, a késői eső idején. Ennélfogva nyilvánvaló, hogy tudnotok kell, hogy a késői eső idejében vagytok, hogy betölthessétek Zakariás útmutatását.

> Ask ye of the Lord rain in the time of the latter rain; so the Lord shall make bright clouds, and give them showers of rain, to every one grass in the field. Zechariah 10:1.

> Kérjetek esőt az Úrtól a késői eső idején; és az Úr fényes felhőket támaszt, és záporesőt ad, kinek-kinek füvet a mezőn. Zakariás 10:1.

At 9/11 Jesus descended as the angel of Revelation eighteen and the latter rain began to sprinkle, but it only falls on those who meet Zechariah’s command to “ask for the latter rain,” when you have the genuine understanding that “the times of refreshing” and restoration of all things has arrived. The soul must “recognize” that the prophetic period of the latter rain has arrived.

Szeptember 11-én Jézus alászállt mint a Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének angyala, és az utolsó eső elkezdett hullani, de csak azokra hull, akik eleget tesznek Zakariás parancsának, hogy „kérjetek késői esőt”, amikor valódi megértéssel bírjátok, hogy „a felüdülés ideje” és minden dolgok helyreállítása elérkezett. A léleknek „fel kell ismernie”, hogy az utolsó eső prófétai időszaka elérkezett.

> “We must not wait for the latter rain. It is coming upon all who will recognize and appropriate the dew and showers of grace that fall upon us. When we gather up the fragments of light, when we appreciate the sure mercies of God, who loves to have us trust Him, then every promise will be fulfilled. [Isaiah 61:11 quoted.] The whole earth is to be filled with the glory of God.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 984.

> „Nem szabad a késői esőre várnunk. Az mindazokra eljön, akik felismerik és magukévá teszik a kegyelem harmatát és záporait, amelyek ránk hullanak. Amikor összegyűjtjük a világosság töredékeit, amikor értékeljük Isten biztos irgalmasságait, aki örömét leli abban, hogy bízunk Benne, akkor minden ígéret beteljesedik. [Ézsaiás 61:11 idézve.] Az egész földnek be kell telnie Isten dicsőségével.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, 7. kötet, 984.

At 9/11 the times of refreshing began, and the blotting out of the sins of the living began. That judgment is aligned with the very first tenant of the three-step covenant of Abraham. That first tenant was that when the Lord brought Israel out of Egyptian bondage He would judge both His covenant people, and the nation where they had been living as pilgrims and strangers. The first covenant people typified the last covenant people who are the one hundred and forty-four thousand. Those prophetic people will be judged as the Protestant horn of the earth beast, while the Republican horn of the earth beast is simultaneously judged.

Szeptember 11-én megkezdődtek a felüdülés idejei, és kezdetét vette az élők bűneinek eltörlése. Ez az ítélet összhangban áll Ábrahám háromlépcsős szövetségének legelső tételével. E legelső tétel az volt, hogy amikor az Úr kihozta Izraelt az egyiptomi szolgaságból, megítéli mind szövetséges népét, mind pedig azt a nemzetet, ahol zarándokokként és jövevényekként éltek. Az első szövetséges nép előképe volt az utolsó szövetséges népnek, akik a száznegyvennégyezer. E prófétikus nép az ítélet alá a földi fenevad protestáns szarvaként kerül, miközben ezzel egyidejűleg a földi fenevad republikánus szarva is megítéltetik.

The judgment of the Republican horn comes at the end of its history, which is the Sunday law. The Sunday law is represented in verse sixteen’s fulfillment of Rome taking control of Judah in 63 BC—on the Day of Atonement according to some historians.

A köztársasági szarv ítélete történelmének végén következik be, ami a vasárnaptörvény. A vasárnaptörvényt a tizenhatodik vers teljesedése szemlélteti, amikor Róma Kr. e. 63-ban átvette Júdea felett az uralmat — egyes történészek szerint az engesztelés napján.

Antiochus Magnus, represents the United States in verses ten through fifteen. Ronald Reagan prevailed in the battle of verse ten, that typified verse forty’s collapse of the Soviet Union. Isaiah 8:8 identifies the same battle represented in verses ten and forty of Daniel eleven, and those three parallel verses allow Russia to be identified as the victor in verse eleven’s battle of Raphia.

Antiochus Magnus a tíztől tizenötig terjedő versekben az Egyesült Államokat jelképezi. Ronald Reagan győzedelmeskedett a tizedik vers csatájában, amely előképe volt a negyvenedik versben bemutatott Szovjetunió-összeomlásnak. Ézsaiás 8:8 ugyanazt a csatát azonosítja, amelyet Dániel tizenegyedik fejezetének tizedik és negyvenedik verse ábrázol, és e három párhuzamos vers lehetővé teszi, hogy a tizenegyedik vers ráfiai csatájának győzteseként Oroszországot azonosítsuk.

The battle of Raphia in verse eleven prefigured the war in Ukraine between the king of the south (Russia) and the papacy’s proxy power (the Ukraine). The war was initiated by the Obama Administration in the time of the first pope from the southern hemisphere, who was also the first pope from the America’s, though it was south America. “South” is a symbol of globalism, spiritualism and communism, and the first southern pope from the America’s aligned with the globalist president Obama, when the war of verse eleven arrived. Reagan as the United States in verse ten entered into a secret alliance with a conservative pope; then the Nazi’s of Ukraine were employed by a globalist president in a period of a globalist pope. The United States under Trump, is now in an open relationship with the first north American, and so-called conservative pope.

A tizenegyedik versben szereplő rafiai csata előképe volt az ukrajnai háborúnak a dél királya (Oroszország) és a pápaság helyettes hatalma (Ukrajna) között. A háborút az Obama-kormányzat kezdeményezte az első déli féltekéről származó pápa idején, aki egyben az első pápa is volt az Amerikákból, jóllehet Dél-Amerikából. A „dél” a globalizmus, a spiritualizmus és a kommunizmus jelképe, és az első déli pápa az Amerikákból a globalista Obama elnökkel állt egy vonalban, amikor bekövetkezett a tizenegyedik vers háborúja. Reagan mint az Egyesült Államok a tizedik versben titkos szövetségre lépett egy konzervatív pápával; majd Ukrajna nácijait egy globalista elnök alkalmazta egy globalista pápa időszakában. Az Egyesült Államok Trump alatt most nyílt kapcsolatban áll az első észak-amerikai és úgynevezett konzervatív pápával.

Reagan had a secret alliance with the antichrist of Bible prophecy in the battle of verse ten, and Obama initiated the battle of verse eleven, in a period when the pope was also a globalist, like unto Obama. Trump is now in an open relationship with a parallel pope to Reagan, with the exception that the initial secret alliance, is now an open alliance. The three popes, and the three presidents, align with the three battles of verses ten, eleven and fifteen.

Reagannek titkos szövetsége volt a bibliai prófécia antikrisztusával a tizedik vers csatájában, és Obama kezdeményezte a tizenegyedik vers csatáját egy olyan időszakban, amikor a pápa is globalista volt, Obamához hasonlóan. Trump most nyílt kapcsolatban áll egy, Reagannek megfelelő párhuzamos pápával, azzal a kivétellel, hogy a kezdeti titkos szövetség immár nyílt szövetség. A három pápa és a három elnök a tizedik, tizenegyedik és tizenötödik versek három csatájával áll összhangban.

> “Marvelous in her shrewdness and cunning is the Roman Church. She can read what is to be. She bides her time, seeing that the Protestant churches are paying her homage in their acceptance of the false sabbath and that they are preparing to enforce it by the very means which she herself employed in bygone days. Those who reject the light of truth will yet seek the aid of this self-styled infallible power to exalt an institution that originated with her. How readily she will come to the help of Protestants in this work it is not difficult to conjecture. Who understands better than the papal leaders how to deal with those who are disobedient to the church?

> „Csodálatra méltó ravaszságában és fondorlatosságában a római egyház. Meg tudja olvasni, mi következik. Kivárja idejét, látva, hogy a protestáns egyházak hódolatukat fejezik ki iránta a hamis szombat elfogadásával, és hogy készülnek annak kikényszerítésére éppen azon eszközök által, amelyeket ő maga alkalmazott a letűnt időkben. Akik elutasítják az igazság világosságát, még segítségét fogják keresni ennek az önmagát tévedhetetlennek nevező hatalomnak, hogy felmagasztaljanak egy intézményt, amely tőle származott. Hogy milyen készségesen siet majd a protestánsok segítségére ebben a munkában, azt nem nehéz kikövetkeztetni. Ki érti jobban a pápai vezetőknél, miként kell bánni azokkal, akik engedetlenek az egyházzal szemben?”

> “The Roman Catholic Church, with all its ramifications throughout the world, forms one vast organization under the control, and designed to serve the interests, of the papal see. Its millions of communicants, in every country on the globe, are instructed to hold themselves as bound in allegiance to the pope. Whatever their nationality or their government, they are to regard the authority of the church as above all other. Though they may take the oath pledging their loyalty to the state, yet back of this lies the vow of obedience to Rome, absolving them from every pledge inimical to her interests.

> „A római katolikus egyház, minden világméretű elágazásával együtt, egyetlen hatalmas szervezetet alkot, amely a pápai szék irányítása alatt áll, és annak érdekeit hivatott szolgálni. Kommunikánsainak millióit a földgolyó minden országában arra tanítják, hogy magukat a pápának való hűség kötelékében állóknak tekintsék. Bármi legyen is nemzetiségük vagy kormányzatuk, az egyház tekintélyét minden más fölött állónak kell tartaniuk. Jóllehet letehetik az állam iránti hűséget fogadó esküt, e mögött mégis ott áll a Rómának tett engedelmességi fogadalom, amely feloldja őket minden olyan kötelezettség alól, amely az ő érdekeivel ellenkezik.”

> “History testifies of her artful and persistent efforts to insinuate herself into the affairs of nations; and having gained a foothold, to further her own aims, even at the ruin of princes and people. In the year 1204, Pope Innocent III extracted from Peter II, king of Arragon, the following extraordinary oath: ‘I, Peter, king of Arragonians, profess and promise to be ever faithful and obedient to my lord, Pope Innocent, to his Catholic successors, and the Roman Church, and faithfully to preserve my kingdom in his obedience, defending the Catholic faith, and persecuting heretical pravity.’—John Dowling, The History of Romanism, b. 5, ch. 6, sec. 55. This is in harmony with the claims regarding the power of the Roman pontiff ‘that it is lawful for him to depose emperors’ and ‘that he can absolve subjects from their allegiance to unrighteous rulers.’—Mosheim, b. 3, cent. 11, pt. 2, ch. 2, sec. 9, note 17.

> „A történelem tanúságot tesz azokról a mesteri és kitartó törekvéseiről, amelyekkel igyekezett beférkőzni a nemzetek ügyeibe; s miután megvetette a lábát, saját céljait előmozdítani, még fejedelmek és népek romlása árán is. 1204-ben III. Ince pápa a következő rendkívüli esküt csikarta ki II. Péterből, Aragónia királyából: „Én, Péter, az aragóniaiak királya, vallom és ígérem, hogy mindenkor hűséges és engedelmes leszek uramnak, Ince pápának, az ő katolikus utódainak és a római egyháznak, és királyságomat hűségesen megőrzöm az ő engedelmességében, védelmezve a katolikus hitet és üldözve az eretnek romlottságot.” —John Dowling, The History of Romanism, b. 5, ch. 6, sec. 55. Ez összhangban áll a római pápa hatalmára vonatkozó azon igényekkel, „hogy törvényes számára császárokat letenni”, és „hogy feloldhatja az alattvalókat a jogtalan uralkodók iránti hűségük alól.” —Mosheim, b. 3, cent. 11, pt. 2, ch. 2, sec. 9, note 17.

> “And let it be remembered, it is the boast of Rome that she never changes. The principles of Gregory VII and Innocent III are still the principles of the Roman Catholic Church. And had she but the power, she would put them in practice with as much vigor now as in past centuries. Protestants little know what they are doing when they propose to accept the aid of Rome in the work of Sunday exaltation. While they are bent upon the accomplishment of their purpose, Rome is aiming to re-establish her power, to recover her lost supremacy. Let the principle once be established in the United States that the church may employ or control the power of the state; that religious observances may be enforced by secular laws; in short, that the authority of church and state is to dominate the conscience, and the triumph of Rome in this country is assured.

> „És emlékezzünk arra, hogy Róma azzal dicsekszik, hogy sohasem változik. VII. Gergely és III. Ince elvei ma is a római katolikus egyház elvei. És ha csak hatalma volna hozzá, ugyanazzal az eréllyel valósítaná meg őket ma is, mint az elmúlt századokban. A protestánsok alig tudják, mit cselekszenek, amikor azt javasolják, hogy Róma segítségét fogadják el a vasárnap felmagasztalásának munkájában. Miközben ők céljuk megvalósítására törekednek, Róma azon munkálkodik, hogy újból megalapozza hatalmát, és visszaszerezze elvesztett felsőbbségét. Mihelyt egyszer elvként meghonosodik az Egyesült Államokban, hogy az egyház igénybe veheti vagy irányíthatja az állam hatalmát; hogy a vallási gyakorlatokat világi törvényekkel lehet kikényszeríteni; röviden, hogy az egyház és az állam tekintélye uralkodjék a lelkiismereten: Róma diadala ebben az országban biztosított.”

> “God’s word has given warning of the impending danger; let this be unheeded, and the Protestant world will learn what the purposes of Rome really are, only when it is too late to escape the snare. She is silently growing into power. Her doctrines are exerting their influence in legislative halls, in the churches, and in the hearts of men. She is piling up her lofty and massive structures in the secret recesses of which her former persecutions will be repeated. Stealthily and unsuspectedly she is strengthening her forces to further her own ends when the time shall come for her to strike. All that she desires is vantage ground, and this is already being given her. We shall soon see and shall feel what the purpose of the Roman element is. Whoever shall believe and obey the word of God will thereby incur reproach and persecution.” The Great Controversy, 580, 581.

> „Isten Igéje figyelmeztetett a közelgő veszedelemre; ha ezt figyelmen kívül hagyják, a protestáns világ csak akkor fogja megtudni, mik Róma valóságos szándékai, amikor már túl késő lesz kikerülni a csapdát. Ő csendben növekszik hatalomban. Tanai kifejtik befolyásukat a törvényhozás csarnokaiban, az egyházakban és az emberek szívében. Emeli magas és hatalmas építményeit, amelyeknek titkos rejtekeiben meg fognak ismétlődni korábbi üldözései. Lopakodva és gyanútlanul erősíti erőit, hogy előmozdítsa saját céljait, amikor eljön számára a csapás ideje. Mindössze kedvező állásra vágyik, és ezt már meg is adják neki. Hamarosan meg fogjuk látni és érezni fogjuk, mi a római elem szándéka. Aki hisz Isten Igéjének és engedelmeskedik annak, az ezáltal gyalázatot és üldözést von magára.” The Great Controversy, 580, 581.

In 2016 Trump was elected, then the globalists represented by Biden stole the election of 2020, but that is only recognized by those who have 20/20 vision. In verse thirteen Donald Trump “returns” in 2024, with more power than ever, and begins his preparation for the golden age as well as the battle of Panium in verse fifteen. Then Leo the pope arrived to establish the vision in 2025, the third pope associated with the three battles of verses ten through fifteen, and also with the three presidents of those battles. The first and third popes and presidents are considered conservative, and the middle pope and president were globalists. The first alliance was secret, the last is open, for it is represented in verse fourteen as the symbol that establishes the external vision of the prophecies of the latter days.

2016-ban Trumpot megválasztották, majd a Biden által képviselt globalisták elcsalták a 2020-as választást, ezt azonban csak azok ismerik fel, akiknek 20/20-as látásuk van. A tizenharmadik versben Donald Trump 2024-ben „visszatér”, minden korábbinál nagyobb hatalommal, és megkezdi felkészülését az aranykorra, valamint a tizenötödik versben szereplő pánioni csatára. Ezután megérkezett Leó pápa, hogy 2025-ben megalapozza a látomást, mint a tizediktől a tizenötödikig terjedő versek három csatájához kapcsolódó harmadik pápa, és ugyanígy e csaták három elnökéhez is. Az első és a harmadik pápát, valamint elnököt konzervatívnak tekintik, a középső pápa és elnök pedig globalista volt. Az első szövetség titkos volt, az utolsó nyílt, mert a tizennegyedik versben úgy jelenik meg, mint annak a jelképe, ami megalapozza az utolsó napok próféciáinak külső látomását.

On December 31, 2023 the work of the first angel, as typified by the work of the first decree began laying the foundation. The foundational test was over whether William Miller was correct or incorrect in his identification that it was Rome that establishes the vision in verse fourteen. Miller’s identification of Rome as the symbol that established the prophetic vision of the latter days is in some aspects the most significant of all of Miller’s foundational truths. How Miller arrived at certain understandings can only be derived from applying sanctified logic to his time and circumstances, but with some of his prophetic discoveries there is very specific testimony as to why he came to his understandings. The most fundamental of his understandings was his identification that it is Rome that establishes the vision.

2023. december 31-én az első angyal munkája – amint azt az első rendelet munkája előképezte – megkezdte az alap lerakását. Az alapvető próba afölött folyt, hogy William Miller helyesen vagy helytelenül azonosította-e azt, hogy a tizennegyedik versben Róma az, amely megalapítja a látomást. Miller azonosítása, miszerint Róma az a jelkép, amely megalapította az utolsó napok prófétai látomását, bizonyos tekintetben Miller minden alapvető igazsága közül a legjelentősebb. Hogy Miller miként jutott el egyes megértésekre, azt csak megszentelt logika alkalmazásával lehet kikövetkeztetni az ő korára és körülményeire nézve; ám némely prófétai felfedezésével kapcsolatban igen konkrét bizonyságtétel áll rendelkezésre arra nézve, miért jutott az adott megértésekre. Megértései közül a legalapvetőbb az volt, hogy Róma az, amely megalapítja a látomást.

Miller directly testifies how he searched to understand what it was that was “taken away” in the book of Daniel. He not only identifies where he found his answer, but he speaks of his excitement when he discovered the jewel, he had been searching for. Apollos Hale records a commentary upon Miller’s own writings, and in the following passage Hale is identifying how Miller became a student of prophecy. Miller, as the messenger of the light which was unsealed in 1798, is a sacred example of those who Daniel called the “wise” who “understand” when the book is “unsealed.” Miller’s testimony of how he was led into studying the Bible is a purposeful example by the One who controls all things. Pay attention to Miller’s development, for he is the example of the wise who understand the increase of knowledge, even if they, as Miller, come out from the darkness of error.

Miller közvetlenül tanúságot tesz arról, miként kutatta, hogy megértse, mi volt az, ami Dániel könyvében „elvétetett”. Nemcsak azt jelöli meg, hol találta meg a választ, hanem arról az öröméről is beszél, amely eltöltötte, amikor rátalált a drágagyöngyre, amelyet keresett. Apollos Hale Miller saját írásaihoz fűzött magyarázatot jegyez fel, és a következő szakaszban Hale azt mutatja be, miként lett Miller a prófécia tanítványává. Miller, mint annak a világosságnak a követe, amely 1798-ban felnyittatott, szent példája azoknak, akiket Dániel „bölcseknek” nevezett, akik „értenek”, amikor a könyv „felnyittatik”. Miller bizonyságtétele arról, miként vezettetett a Biblia tanulmányozására, céltudatos példa attól, aki mindeneket irányít. Figyeljetek Miller fejlődésére, mert ő a bölcsek példája, akik megértik a tudás növekedését, még akkor is, ha ők, Millerhez hasonlóan, a tévelygés sötétségéből jönnek ki.

> “‘In the month of May, 1816, I was brought under conviction, and O, what horror filled my soul! I forgot to eat. The heavens appeared like brass, and the earth like iron. Thus I continued till October, when God opened my eyes; and O, my soul, what a Saviour I discovered Jesus to be! My sins fell like a burden from my soul: and then how plain the Bible seemed to me! It all spoke of Jesus; he was in every page and every line. O, that was a happy day! I wanted to go right home to heaven; Jesus was all to me, and I thought I could make everybody else see him as I saw him, but I was mistaken.

> „1816 május havában bűnfelismerés alá jutottam, és ó, micsoda rettegés töltötte be a lelkemet! Elfelejtettem enni. Az egek olyannak tűntek, mint a réz, a föld pedig, mint a vas. Így maradtam októberig, amikor Isten megnyitotta a szememet; és ó, lelkem, mily Üdvözítőnek ismertem meg Jézust! Bűneim teherként hullottak le a lelkemről; és akkor milyen világosnak tűnt számomra a Biblia! Minden Jézusról szólt; ő ott volt minden oldalon és minden sorban. Ó, az boldog nap volt! Azonnal haza akartam menni a mennybe; Jézus volt minden számomra, és azt gondoltam, mindenki mással is meg tudom láttatni őt úgy, ahogyan én láttam, de tévedtem.

> “‘During, the twelve years I was a deist, I read all histories I could find; but now I loved the Bible. It taught of Jesus! But still there was a good deal of the Bible that was dark to me. In 1818 or 19, while conversing with a friend! To whom I made a visit, and who had known and heard me talk while I was a deist, he inquired, in rather a significant manner, “What do you think of this text, and that?” referring to the old texts I objected to while a deist. I understood what he was about, and replied—If you will give me time, I will tell you what they mean. “How long time do you want?” I don’t know, but I will tell you, I replied, for I could not believe that God had given a revelation that could not be understood. I then resolved to study my Bible, believing I could find out what the Holy Spirit meant. But as soon as I had formed this resolution the thought came to me—“Suppose you find a passage that you cannot understand, what will you do?”

> „A tizenkét év alatt, amíg deista voltam, minden történeti művet elolvastam, amelyet csak találtam; most azonban a Bibliát szerettem. Jézusról tanított! Ám még mindig volt a Bibliának jó része, amely homályos volt előttem. 1818-ban vagy 19-ben, miközben beszélgettem egy barátommal, akihez látogatóba mentem, s aki ismert engem, és hallotta, hogyan beszéltem, amikor még deista voltam, meglehetősen sokatmondó módon megkérdezte: „Mit gondol erről az igéről, és arról?” — utalva azokra a régi igékre, amelyek ellen deistaként kifogást emeltem. Megértettem, mire megy ki a dolog, és így feleltem: Ha ad nekem időt, megmondom, mit jelentenek. „Mennyi időre van szüksége?” Nem tudom, de meg fogom mondani — feleltem, mert nem tudtam elhinni, hogy Isten olyan kinyilatkoztatást adott volna, amelyet nem lehet megérteni. Ekkor elhatároztam, hogy tanulmányozni fogom a Bibliámat, abban a hitben, hogy megtudhatom, mit értett a Szentlélek. Ám mihelyt ezt az elhatározást meghoztam, ez a gondolat támadt bennem: „Tegyük fel, hogy talál egy szakaszt, amelyet nem tud megérteni; mit fog tenni?””

> “This mode of studying the Bible then came to my mind:—I will take the words of such passages, and trace them through the Bible, and find out their meaning in this way. I had Cruden’s Concordance, [purchased in 1798] which I think is the best in the world; so I took that and my Bible, and set down to my desk, and read nothing else, except the newspapers a little, for I was determined to know what my Bible meant. I began at Genesis, and read on slowly; and when I came to a text that I could not understand, I searched through the Bible to find out what it meant. After I had gone through the Bible in this way, O, how bright and glorious the truth appeared! I found what I have been preaching to you. I was satisfied that the seven times terminated in 1843. Then I came to the 2300 days; they brought me to the same conclusion; but I had no thought of finding out when the Saviour was coming, and I could not believe it; but the light struck me so forcibly I did not know what to do. Now, I thought, I must put on spurs and breeching; I will not go faster than the Bible, and I will not fall behind it. Whatever the Bible teaches, I will hold on to it. But still there were some texts that I could nor understand.”

> „A Biblia tanulmányozásának ez a módja jutott akkor eszembe: — Veszem az efféle igeszakaszok szavait, végigkövetem őket a Bibliában, és ily módon kiderítem jelentésüket. Nálam volt Cruden Konkordanciája, [1798-ban vásároltam], amelyről úgy vélem, a világon a legjobb; ezért elővettem azt és a Bibliámat, leültem az íróasztalomhoz, és semmi egyebet nem olvastam, legfeljebb egy keveset az újságokból, mert eltökéltem, hogy megtudom, mit jelent a Bibliám. Mózes első könyvénél kezdtem, és lassan olvastam tovább; és amikor olyan szöveghez értem, amelyet nem tudtam megérteni, átkutattam a Bibliát, hogy megtudjam, mit jelent. Miután ily módon végighaladtam a Biblián, ó, milyen fényesnek és dicsőségesnek tűnt fel az igazság! Megtaláltam azt, amit nektek hirdettem. Meggyőződtem arról, hogy a hét idő 1843-ban végződött. Ezután a 2300 naphoz értem; azok ugyanarra a következtetésre vezettek; de eszem ágában sem volt kikutatni, mikor jön el a Megváltó, és nem tudtam azt elhinni; ám a világosság oly erővel tört rám, hogy nem tudtam, mit tegyek. Most pedig azt gondoltam: sarkantyút és féket kell öltenem; nem megyek gyorsabban, mint a Biblia, de le sem maradok mögötte. Bármit tanít a Biblia, ahhoz ragaszkodni fogok. Mindazonáltal még mindig volt néhány szöveg, amelyet nem tudtam megérteni.”

> “So much for his general mode of studying the Bible. On another occasion he stated his mode of settling the meaning of the text before us—the meaning of ‘the daily.’ ‘I read on,’ said he, ‘And could find no other case in which it was found, but in Daniel. I then took those words which stood in connection with it, “take away.” “He shall take away the daily,” “from the time the daily shall be taken away,” etc. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work, only he who now letteth, will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ etc. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! that is “the daily!” Well, now, what does Paul mean by “he who now letteth,” or hindereth? By “the man of sin,” and “the wicked,” Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, “the daily” must mean Paganism.’” Apollos Hale, The Second Advent Manual, 66.

> „Ennyit az ő általános bibliatanulmányozási módjáról. Egy másik alkalommal így adta elő annak a módját, miként állapította meg az előttünk álló szöveg értelmét — „a mindennapi” jelentését. „Olvastam tovább” — mondta —, „és más olyan esetet, ahol ez előfordult volna, nem találtam, csak Dánielnél. Ezután azokat a szavakat vettem, amelyek vele kapcsolatban álltak: „elvétetik”. „Elveszi a mindennapit”, „attól az időtől fogva, hogy a mindennapi elvétetik” stb. Tovább olvastam, és azt gondoltam, nem fogok semmi világosságot találni e szövegre; végül eljutottam a 2 Thessalonicabeliek 2:7–8-hoz. „Mert a törvényszegés titkos bűne már munkálkodik; csakhogy annak, aki azt most visszatartja, félre kell tétetnie az útból, és akkor megjelenik a törvénytaposó” stb. És amikor ahhoz a szöveghez értem, ó, milyen világosan és dicsőségesen tűnt fel az igazság! Ott van! az az „a mindennapi”! Nos hát, mit ért Pál azon, hogy „aki azt most visszatartja”, vagy akadályozza? „A bűn emberén”, és „a törvénytaposón” a pápaság értendő. Nos, mi az, ami megakadályozza, hogy a pápaság kinyilatkoztassék? Mi más, mint a pogányság; nos tehát, „a mindennapi” szükségképpen a pogányságot jelenti.” Apollos Hale, The Second Advent Manual, 66.

The Providential guidance of Miller’s study by both human and Divine is in the record. His old friend pushed him, and the thoughts which came to him were the voice of the angel Gabriel, who Sister White identifies “line upon line” as the angel who repeatedly visited Miller. He identifies the seven times as his first discovery and then identifies the 2,300 as the second witness to the seven times, for they both ended in 1843, (he initially believed). Those two prophecies are his alpha and omega discoveries, and within the prophetic relationship to Miller they identify the mistake that would be corrected by Samuel Snow with the message of the Midnight Cry that initiated the “seventh-month movement.” The movement of the Midnight Cry was the “seventh-month movement” when it left the Exeter camp meeting, for it was identifying the coming of the Lord on the tenth day of the seventh month, which in 1844 fell on October 22.

Miller tanulmányozásának gondviselésszerű vezetése, mind emberi, mind isteni részről, feljegyzésben maradt. Régi barátja ösztökélte őt, és a gondolatok, amelyek elméjébe ötlöttek, Gábriel angyal hangja volt, akit White testvérnő „sorról sorra” úgy azonosít, mint azt az angyalt, aki ismételten meglátogatta Millert. A hét időt első felfedezéseként azonosítja, majd a 2300-at a hét idő második tanújaként nevezi meg, mert mindkettő 1843-ban ért véget (amint kezdetben hitte). Ez a két prófécia az ő alfa- és ómega-felfedezése, és a Millerhez fűződő prófétai kapcsolat keretében azt a tévedést jelölik meg, amelyet Samuel Snow fog helyreigazítani az Éjféli Kiáltás üzenetével, amely elindította a „hetedik hónap mozgalmat”. Az Éjféli Kiáltás mozgalma a „hetedik hónap mozgalom” volt, amikor elhagyta az exeteri sátoros összejövetelt, mert az Úr eljövetelét a hetedik hónap tizedik napjára helyezte, amely 1844-ben október 22-re esett.

The mistake that produces the empowerment of the second angel is represented by Miller’s initial understanding that the seven times and the 2,300 years concluded together in 1843. In the passage the next doctrine that is discussed is how Miller came to identify Rome as the symbol that establishes the vision. The Adventist history teachers identify that all of William Miller’s prophetic understandings were based upon his identifying two desolating powers. He understood those two desolating powers to be pagan and papal Rome, and he saw those two powers in 2 Thessalonians when he came to understand that the “daily” in the book of Daniel is pagan Rome. Every prophetic model set forth by Miller, who Sister White informs us was repeatedly visited by angels, was based upon his understanding that Rome establishes the vision. Every one!

A második angyal felhatalmazását előidéző tévedést Miller kezdeti azon értelmezése szemlélteti, miszerint a hét idő és a 2 300 év egyaránt 1843-ban zárult le. A szakaszban a következő tárgyalt tanítás az, miként jutott Miller annak felismerésére, hogy Róma az a jelkép, amely megalapozza a látomást. Az adventista történelem tanítói rámutatnak arra, hogy William Miller minden prófétai értelmezése azon alapult, hogy két pusztító hatalmat azonosított. E két pusztító hatalmat pogány és pápai Rómaként értette, és ezt a két hatalmat a 2 Thesszalonika levelében is felismerte, amikor megértette, hogy a Dániel könyvében szereplő „mindennapi” a pogány Rómát jelenti. Miller minden prófétai modellje, akiről White testvérnő tudatja velünk, hogy angyalok ismételten meglátogatták, azon a felismerésén alapult, hogy Róma megalapozza a látomást. Mindegyik!

From December 31, 2023 the Lion of the tribe of Judah has been unsealing the Revelation of Jesus Christ. From that point the foundational test had begun, and it reached its conclusion when the first pope from the United States began his reign on May 8, 2025. At that point, the temple test began.

2023. december 31-től fogva Júda törzsének Oroszlánja feltörte Jézus Krisztus kinyilatkoztatásának pecsétjeit. Ettől a ponttól kezdődött az alapvető próba, és akkor jutott végkövetkeztetésére, amikor 2025. május 8-án az Egyesült Államokból származó első pápa megkezdte uralkodását. Attól a ponttól kezdve kezdődött a templomi próba.

We will continue these things in the next article and employ the “250” years as a witness to uphold our identification that the foundational test ended with the current pope.

A következő cikkben folytatjuk e kérdések tárgyalását, és a „250” évet tanúbizonyságként használjuk fel annak alátámasztására, hogy a megalapozó próba a jelenlegi pápával ért véget.

Back to Articles