Article

# The Book of Daniel - Number Sixty-Three

Dániel könyve – Hatvanharmadik թիվ

Beyond Miller’s Charts: Islam, the Investigative Judgment, and the Final Testing

Miller táblázatain túl: az iszlám, a vizsgálati ítélet és az utolsó próbatétel

Author

Jeff Pippenger

Published

January 27, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We have been informed that, “God directed the mind of William Miller to the prophecies and gave him great light upon the book of Revelation.” Miller was prevented by the history where he was raised up in from understanding the “great light” located in chapters twelve, thirteen, sixteen, seventeen and eighteen of Revelation, for those chapters identified the work of prophetic kingdoms which he could not see from his historical vantage point.

Tájékoztatást kaptunk arról, hogy „Isten William Miller gondolkodását a próféciák felé irányította, és nagy világosságot adott neki a Jelenések könyvére vonatkozóan.” Millert azonban annak a kornak a történelmi körülményei, amelyben fellépett, megakadályozták abban, hogy megértse azt a „nagy világosságot”, amely a Jelenések könyve tizenkettedik, tizenharmadik, tizenhatodik, tizenhetedik és tizennyolcadik fejezetében található, mert ezek a fejezetek olyan prófétai királyságok működését azonosították, amelyeket történelmi nézőpontjából nem láthatott.

The light given Miller on the book of Revelation was the Churches, Seals and Trumpets, and it is the last three Trumpets, which are identified as “three Woes,” that are represented upon Habakkuk’s two tables. The “great light,” given to Miller in the book of Revelation concerns the role of Islam in Bible prophecy. Yet even that “great light” was limited by his historical setting.

A Millernek a Jelenések könyvéről adott világosság az egyházakra, a pecsétekre és a trombitákra vonatkozott, és az utolsó három trombita, amelyeket „három jaj”-ként azonosítanak, Habakuk két tábláján van ábrázolva. A Jelenések könyvében Millernek adott „nagy világosság” az iszlám szerepét érinti a bibliai próféciában. Ám még ez a „nagy világosság” is korlátozva volt történelmi környezete által.

> “The seven churches of Asia is a history of the church of Christ in her seven forms, in all her windings and turnings, in all her prosperity and adversity, from the days of the apostles down to the end of the world. The seven seals are a history of the transactions of the powers and kings of the earth over the church, and God’s protection of his people during the same time. The seven trumpets are a history of seven peculiar and heavy judgments sent upon the earth, or Roman kingdom. And the seven vials are the seven last plagues sent upon Papal Rome. Mixed with these are many other events, woven in like tributary streams, and filling up the grand river of prophecy, until the whole ends us in the ocean of eternity.

> „Ázsia hét gyülekezete Krisztus egyházának története annak hét alakjában, minden kanyarulatával és fordulatával, minden jólétében és nyomorúságában, az apostolok napjaitól fogva egészen a világ végéig. A hét pecsét a föld hatalmasságainak és királyainak az egyház fölött végbemenő cselekedeteinek története, valamint Isten népének ugyanazon idő alatti oltalma. A hét trombita hét sajátos és súlyos ítélet története, amely a földre, vagyis a római birodalomra bocsáttatott. A hét pohár pedig az a hét utolsó csapás, amely a pápai Rómára bocsáttatott. Ezek közé sok más esemény is vegyül, mellékfolyamokként beleszőve, és betöltve a prófécia nagy folyamát, mígnem az egész az örökkévalóság óceánjába torkollik.”

> “This, to me, is the plan of John’s prophecy in the book of Revelation. And the man who wishes to understand this book, must have a thorough knowledge of other parts of the word of God. The figures and metaphors used in this prophecy, are not all explained in the same, but must be found in other prophets, and explained in other passages of Scripture. Therefore it is evident that God has designed the study of the whole, even to obtain a clear knowledge of any part.” William Miller, Miller’s Lectures, volume 2, lecture 12, 178.

> „Számomra ez János próféciájának terve a Jelenések könyvében. És annak az embernek, aki meg akarja érteni ezt a könyvet, alapos ismerettel kell bírnia Isten igéjének más részeiről is. Az e próféciában használt képek és metaforák nincsenek mind ugyanitt megmagyarázva, hanem más prófétáknál kell őket megtalálni, és a Szentírás más helyein kell őket megmagyarázni. Ezért nyilvánvaló, hogy Isten az egész tanulmányozását rendelte el, még ahhoz is, hogy bármely rész világos ismeretére eljussunk.” William Miller, Miller’s Lectures, 2. kötet, 12. előadás, 178.

Notice that Miller understood the seven last plagues as the seven judgments upon papal Rome. He could not understand that papal Rome was given a deadly wound that was to be healed. He recognized the seven trumpets as “a history of seven peculiar and heavy judgments sent upon the earth, or Roman kingdom,” but was unable to recognize the distinction between the kingdoms of pagan and papal Rome. Therefore, his ability to see the distinction between the first four trumpets and the last three trumpets was limited.

Figyeljük meg, hogy Miller az utolsó hét csapást a pápai Rómára mért hét ítéletként értelmezte. Nem tudta megérteni, hogy a pápai Róma halálos sebet kapott, amelynek meg kellett gyógyulnia. A hét trombitát úgy ismerte fel, mint „hét sajátos és súlyos ítélet történetét, amely a földre, vagyis a római birodalomra bocsáttatott”, de nem volt képes felismerni a pogány és a pápai Róma birodalmai közötti különbséget. Ezért korlátozott volt az a képessége, hogy meglássa a különbséget az első négy trombita és az utolsó három trombita között.

Miller was unable to recognize that the judgments brought against Rome, were God’s response to Sunday enforcement, for the Millerites were still worshipping on Sunday in their history. Miller was correct in recognizing that the trumpets were judgments upon Rome, but the specific reason the judgments were brought, and the distinction between the first four and last three Trumpets was limited, or non-existent. With that limited view, the “jewel” of the three woes of Islam was still included upon the charts that were directed by the hand of God, and should not be altered.

Miller nem volt képes felismerni, hogy a Rómára hozott ítéletek Isten válaszát jelentették a vasárnap kikényszerítésére, mivel a milleriták saját történelmükben még mindig vasárnapon imádtak. Miller helyesen ismerte fel, hogy a trombiták Rómára mért ítéletek voltak, de az az ítéletek elhozatalának konkrét oka, valamint az első négy és az utolsó három trombita közötti megkülönböztetés korlátozott volt, vagy egyáltalán nem létezett. E korlátozott látásmód mellett az iszlám három jajának „ékköve” továbbra is szerepelt azokon a táblázatokon, amelyeket Isten keze irányított, és amelyeken nem szabad változtatni.

Enlightened discernment allows a “wise” student of prophecy to recognize that God not only inspired the holy men who wrote the Bible, but He also governed the work of the men who translated the King James Bible, and He specifically says that He employed the same type of divine oversight in the production of the two sacred charts.

A megvilágosított ítélőképesség lehetővé teszi a prófécia „bölcs” tanulmányozója számára, hogy felismerje: Isten nemcsak azokat a szent embereket ihlette, akik a Bibliát írták, hanem a King James Biblia fordítóinak munkáját is irányította, és kifejezetten kijelenti, hogy a két szent ábra elkészítésében ugyanezt a fajta isteni felügyeletet alkalmazta.

Miller’s “jewel” of the fifth, sixth and seventh Trumpets (Islam), shines ten times brighter in the last days, for it identifies the subject of the final Midnight Cry. The subject of the Midnight Cry in Millerite history was the date of the conclusion of the prophetic periods, and in this sense the “Midnight Cry” message of the last days (which is the message of Islam of the third Woe), has been typified by the date of October 22, 1844. That date in Millerite history typifies the soon-coming Sunday law, and both October 22, 1844, and the Sunday law were typified by the cross, which was the conclusion of the Triumphal Entry of Christ.

Miller ötödik, hatodik és hetedik trombitáról szóló „ékköve” (az iszlám) az utolsó napokban tízszer fényesebben ragyog, mert azonosítja a végső Éjféli Kiáltás tárgyát. Az Éjféli Kiáltás tárgya a millerita történelemben a prófétai időszakok lezárulásának dátuma volt, és ebben az értelemben az utolsó napok „Éjféli Kiáltás” üzenetét (amely a harmadik Jaj iszlámról szóló üzenete) az 1844. október 22-i dátum jelképezte előre. Ez a dátum a millerita történelemben a hamarosan bekövetkező vasárnaptörvényt jelképezi előre, és mind az 1844. október 22., mind a vasárnaptörvény előképe volt a kereszt, amely Krisztus diadalmas bevonulásának lezárása volt.

Miller’s “jewel” of the fifth, sixth and seventh Trumpets (Islam), shines ten times brighter in the last days, for it identifies Islam in agreement with the theme of the last-day reformatory movement, which is Islam of the third Woe. Therefore, as the theme of the final reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand, it has been typified by the theme of each of the previous reformatory movements, whether it be the theme of “the resurrection” in the reformatory movement of Christ, the theme of “prophetic time” in the history of the Millerites, the theme of “the ark of God” in the reformatory movement of David or the theme of “the covenant” in the reformatory movement of Moses.

Miller ötödik, hatodik és hetedik trombitáról szóló „drágaköve” (iszlám) az utolsó napokban tízszer fényesebben ragyog, mert az iszlámot az utolsó napi reformmozgalom témájával összhangban azonosítja, amely a harmadik Jaj iszlámja. Ezért mint a száznegyvennégyezer végső reformmozgalmának témája, előképezte azt mindegyik korábbi reformmozgalom témája, akár „a feltámadás” témája Krisztus reformmozgalmában, akár „a prófétai idő” témája a milleriták történetében, akár „Isten ládája” témája Dávid reformmozgalmában, akár „a szövetség” témája Mózes reformmozgalmában.

Whether the event of the cross, the date of October 22, 1844, or the various themes of the reformatory movements, every date and theme represented a life-or-death testing question for the generation of that time. Miller’s “jewel” of the three Woes of Islam is a life-or-death test question, as represented in the parable of the ten virgins in terms of the “oil.” Miller’s jewels in the beginning of his dream shone as the sun, but at the end of his dream they shone “ten times brighter”. Miller’s jewels were like kerosene (lamp oil) in the history of the Millerites, but today those jewels are rocket fuel!

Akár a kereszt eseményéről, akár 1844. október 22-ének időpontjáról, akár a reformmozgalmak különféle témáiról van szó, minden egyes időpont és téma élet-halál kérdését jelentő próba volt annak a kornak a nemzedéke számára. Miller „ékköve”, az iszlám három „Jaj”-a, élet-halál kérdését jelentő próbatétel, amint azt a tíz szűzről szóló példázat az „olaj” tekintetében ábrázolja. Miller ékkövei álma elején úgy ragyogtak, mint a nap, de álma végén „tízszer fényesebben” ragyogtak. Miller ékkövei olyanok voltak, mint a kerozin (lámpaolaj) a milleriták történetében, ma azonban ezek az ékkövek rakéta-üzemanyagok!

The Millerites understood, and correctly applied, the time prophecy of Islam of the second Woe, that was fulfilled on August 11, 1840, but their understanding of the third Woe, which is the Seventh Trumpet, could not see the third Woe arriving as a judgment upon the sixth kingdom of Bible prophecy, for they did not see a fifth kingdom, let alone the sixth kingdom of Bible prophecy. Yet the “great light” on Revelation that was given to Miller is to shine ten times brighter in the “Midnight Cry” of the last days.

A milleriták megértették és helyesen alkalmazták a második jajhoz tartozó iszlám időpróféciáját, amely 1840. augusztus 11-én teljesedett be; ám a harmadik jajról való értésük, amely a hetedik trombita, nem tudta felismerni, hogy a harmadik jaj a bibliai prófécia hatodik királyságára kimondott ítéletként érkezik, mert nem láttak egy ötödik királyságot, nemhogy a bibliai prófécia hatodik királyságát. Mindazonáltal a Jelentések könyvére vonatkozó „nagy világosságnak”, amely Millernek adatott, az utolsó napok „Éjféli Kiáltásában” tízszer fényesebben kell ragyognia.

The truths represented upon Habakkuk’s two tables are essentially truths which were fulfilled in past history. The charts are based upon the time prophecies which Miller was led to assemble, and all those time prophecies had concluded by 1844. Those time prophecies will shine brighter in the last days, for they will be seen to be as accurate today as they were in Millerite history, but they possess no direct time predictions for the last days. They do, however, provide repeating prophetic types of the histories they represented in the past, but with a few of Miller’s jewels, future predictions are directly represented.

A Habakuk két tábláján ábrázolt igazságok lényegében olyan igazságok, amelyek a múlt történelmében teljesedtek be. A táblázatok azokra az időpróféciákra épülnek, amelyeket Miller indíttatást kapott összegyűjteni, és mindazok az időpróféciák 1844-re lezárultak. Ezek az időpróféciák az utolsó napokban fényesebben fognak ragyogni, mert nyilvánvalóvá lesz, hogy ma éppoly pontosak, mint amilyenek a millerita történelem idején voltak, ám az utolsó napokra nézve nem tartalmaznak közvetlen időbeli előrejelzéseket. Mindazonáltal ismétlődő prófétai előképeket nyújtanak azokról a történelmi szakaszokról, amelyeket a múltban szemléltettek; ám Miller néhány ékköve révén a jövőre vonatkozó előrejelzések közvetlenül is megjelennek.

The work of Christ in the heavenly sanctuary that began in 1844, continues until that work is finished. The prophecy of the twenty-three hundred days, and the work of cleansing that it identified, is still “in the process of fulfillment,” as Sister White states concerning the Ulai and Hiddekel Rivers, so that prophecy has an end-of-the-world fulfillment.

Krisztusnak a mennyei szentélyben végzett munkája, amely 1844-ben kezdődött, mindaddig folytatódik, amíg az a munka be nem fejeződik. A kétezer-háromszáz napról szóló prófécia, valamint az általa megjelölt tisztítás munkája még mindig „a beteljesedés folyamatában van”, amint White testvérnő az Ulai és a Hiddekel folyókkal kapcsolatban kijelenti; ezért e próféciának van egy világvégi beteljesedése.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> „A világosságot, amelyet Dániel Istentől kapott, különösképpen e végső napokra adta Isten. Azok a látomások, amelyeket az Ulai és a Hiddekel partján, Sineár nagy folyóinál látott, most teljesedésben vannak, és mindazok az események, amelyeket előre megjövendöltek, hamarosan bekövetkeznek.” Testimonies to Ministers, 112.

Portions of the visions of Daniel chapters seven and eight, which are on the two tables, are yet future, for they both identify the sanctuary work of Christ. Yet the histories of the kingdoms of Bible prophecy in those two chapters end with papal Rome receiving its deadly wound. The “stone” that is “cut out of the mountain without hands”, and the eighth kingdom of Daniel two are still future. But most of what is represented upon the charts in relation to Daniel chapters two, seven and eight has been fulfilled.

Dániel hetedik és nyolcadik fejezetének látomásaiból bizonyos részek, amelyek a két táblán láthatók, még jövőbeliek, mert mindkettő Krisztus szentélyszolgálatát azonosítja. Mindazonáltal a bibliai prófécia királyságainak története e két fejezetben azzal zárul, hogy a pápai Róma megkapja halálos sebét. A „kő”, amely „kéz érintése nélkül vágatott ki a hegyből”, valamint Dániel kettő nyolcadik királysága még mindig jövőbeli. Ám annak legnagyobb része, amit a táblázatok Dániel második, hetedik és nyolcadik fejezetével kapcsolatban ábrázolnak, már beteljesedett.

The work of Christ in the sanctuary, and the third Woe of Islam are essentially the two subjects that represent prophetic history beyond the time of the Millerites. Along with those two themes, is the last-day history that is typified when the two charts are brought together upon one line. When that is done, the first disappointment of 1843, as represented upon the first chart, finds its correction upon the second chart. Together they produce and identify the “hidden history” of the Seven Thunders, which is now being unsealed in connection with the unsealing of the Revelation of Jesus Christ.

Krisztusnak a szentélyben végzett munkája, valamint az iszlám harmadik Jaja lényegileg az a két tárgykör, amely a Milleriták ideje utáni prófétai történelmet képviseli. E két téma mellett ott van az utolsó napok történelme is, amely előképszerűen jelenik meg, amikor a két táblázatot egy vonalra helyezik. Amikor ez megtörténik, az 1843-as első csalódás, amint az az első táblázaton ábrázolva van, megtalálja helyesbítését a második táblázaton. Együtt létrehozzák és azonosítják a Hét Mennydörgés „rejtett történelmét”, amely most Jézus Krisztus kinyilatkoztatásának felpecsételés alóli feloldásával összefüggésben kerül feltörésre.

That “hidden history” is structured upon the “truth,” which is the three Hebrew letters that when combined, create the word “truth.” The word is created by the first, thirteenth and last letters of the Hebrew alphabet, and represent Jesus not only as the Truth, but as Alpha and Omega. The “hidden history” begins and ends with a disappointment, and has rebellion in the middle, for “thirteen” is a number which represents rebellion.

Az a „rejtett történelem” az „igazságra” épül, amely a három héber betű, s ezek együttesen alkotják az „igazság” szót. Ez a szó a héber ábécé első, tizenharmadik és utolsó betűjéből áll, és Jézust nemcsak mint az Igazságot jelképezi, hanem mint az Alfát és az Ómegát is. A „rejtett történelem” csalódással kezdődik és csalódással végződik, középen pedig lázadás van, mert a „tizenhárom” olyan szám, amely a lázadást jelképezi.

The year 1843, illustrated upon the first chart, identifies the first disappointment and the arrival of the tarrying time. The tarrying time leads to the arrival of the message of the Midnight Cry, where the rebellion of the foolish virgins is manifested. The message of the Midnight Cry is then proclaimed until the last disappointment. That “hidden history” of the Midnight Cry is repeated (to the very letter) in the last days.

Az első ábrán szemléltetett 1843-as év az első csalódást és a késedelem idejének kezdetét jelöli. A késedelem ideje a „Éjféli Kiáltás” üzenetének eljöveteléhez vezet, ahol a balga szüzek lázadása nyilvánvalóvá válik. Az „Éjféli Kiáltás” üzenetét ezután az utolsó csalódásig hirdetik. Az „Éjféli Kiáltás” ezen „rejtett története” megismétlődik (betű szerint) az utolsó napokban.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Gyakran utalnak nekem a tíz szűzről szóló példázatra, akik közül öt bölcs volt, öt pedig balga. Ez a példázat beteljesedett és a legapróbb részletekig be fog teljesedni, mert különleges alkalmazása van erre az időre, és a harmadik angyal üzenetéhez hasonlóan beteljesedett, és az idők végezetéig továbbra is jelenvaló igazság marad.” Review and Herald, 1890. augusztus 19.

When rightly understood, the previous statement identifies that the only group of people in the last days who have a possibility of being either a foolish or wise virgin, are people within a group who have suffered a disappointment. The disappointment is what produces the tarrying time, and the parable that “has been and will be fulfilled to the very letter” is premised upon the effects produced internally within the virgins during a tarrying time that begins with a disappointment. That disappointment that slew the “two witnesses” in the street of the city, and reduced them to dead, dry bones in the valley of death took place on July 18, 2020. Adventism, by and large, was not involved with that disappointment. If anything, they celebrated the failed prediction as the “two witnesses” lay slain in the street. To the very letter means “to the very letter”.

Helyesen értelmezve az előző kijelentés azt azonosítja, hogy az utolsó napokban az egyetlen embercsoport, amelynek egyáltalán lehetősége van arra, hogy akár bolond, akár bölcs szűz legyen, egy olyan közösségen belüli csoport, amely csalódást szenvedett el. A csalódás hozza létre a késedelem idejét, és az a példázat, amely „beteljesedett és be fog teljesedni a legteljesebb betű szerinti pontossággal”, azon hatásokra épül, amelyek belsőleg jönnek létre a szüzekben a késedelem ideje alatt, amely egy csalódással kezdődik. Az a csalódás, amely megölte a „két tanút” a város utcáján, és a halál völgyében holt, száraz csontokká tette őket, 2020. július 18-án következett be. Az adventizmus nagy általánosságban nem volt részese ennek a csalódásnak. Ha valami, inkább ünnepelték a meghiúsult jóslatot, miközben a „két tanú” megölve feküdt az utcán. A legteljesebb betű szerinti pontossággal azt jelenti: „a legteljesebb betű szerinti pontossággal”.

In the Millerite history, the former covenant people (Protestantism), celebrated the failed prediction of 1843 (the first disappointment), and at that point the Protestants passed the limits of their probationary testing time. The testing time had begun on August 11, 1840, when the mighty angel of Revelation ten descended at the fulfillment of the time prophecy of the second Woe (Islam). The Protestants rejected prophetic time at the first disappointment, for the erroneous prediction provided them with an excuse for no longer seeking truth. The theme of all of the waymarks of the Millerite history was “time prophecy”.

A millerita történelemben a korábbi szövetség népe (a protestantizmus) megünnepelte az 1843-ra vonatkozó sikertelen előrejelzést (az első csalódást), és ezen a ponton a protestánsok túllépték próbaidejük vizsgálatának határait. A vizsgálati idő 1840. augusztus 11-én kezdődött, amikor a Jelenések tizedik fejezetének hatalmas angyala alászállt a második jaj (az iszlám) időpróféciájának beteljesedésekor. A protestánsok az első csalódáskor elvetették a prófétai időt, mert a téves előrejelzés ürügyet szolgáltatott számukra arra, hogy többé ne keressék az igazságot. A millerita történelem valamennyi mérföldkövének témája az „időprófécia” volt.

On September 11, 2001, the angel of Revelation eighteen descended at the fulfillment of the prophecy of the third Woe (Islam). The theme of all of the waymarks in the last days is Islam. The first disappointment marks the end of a cleansing of the former covenant people, as the former covenant people were then provided with an excuse for no longer seeking the truth. The testing time then began for “the virgins” of the last days, for the testing of the former covenant people that began with the descent of the angel, ended at the first disappointment. Thus, the testing of those who are represented as virgins began, and that process of testing will ultimately manifest whether the virgins are either foolish or wise.

2001. szeptember 11-én, a harmadik jajról (iszlám) szóló prófécia beteljesedésekor alászállt a Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének angyala. Az utolsó napokban minden útjelző témája az iszlám. Az első csalódás egy megtisztítás végét jelzi az egykori szövetségi nép körében, mivel az egykori szövetségi nép ekkor mentséget kapott arra, hogy többé ne keresse az igazságot. Ekkor kezdődött meg „a szüzek” próbaideje az utolsó napokban, mert az egykori szövetségi nép megpróbáltatása, amely az angyal alászállásával kezdődött, az első csalódáskor véget ért. Így tehát megkezdődött azoknak a próbája, akiket szüzek jelképeznek, és ez a próbatételi folyamat végül nyilvánvalóvá teszi, hogy a szüzek balgák-e vagy bölcsek.

Between the first and the last disappointment is the message of the Midnight Cry. The theme of the message of the Midnight Cry for the Millerites was “time”, and the theme of the message of the Midnight Cry in the last days is “Islam”. In Miller’s dream he is awakened with a shout (cry), and at that time, his jewels shine ten times brighter than they formerly shone. The jewels upon the charts that directly identifies a prediction for the last days is Islam and the investigative judgment. As such, the tests of the “message” of the Midnight Cry and of the “experience” represented by the investigative judgment, is not for the former covenant people, but for those who profess to be the last virgins.

Az első és az utolsó csalódás között található az Éjféli Kiáltás üzenete. Az Éjféli Kiáltás üzenetének témája a milleriták számára az „idő” volt, az Éjféli Kiáltás üzenetének témája pedig az utolsó napokban az „iszlám”. Miller álmában egy kiáltásra ébred fel, és abban az időben drágakövei tízszer fényesebben ragyognak, mint korábban ragyogtak. A táblázatokon szereplő drágakövek közül azok, amelyek közvetlenül az utolsó napokra vonatkozó jövendölést azonosítanak, az iszlám és a vizsgálati ítélet. Ennélfogva az Éjféli Kiáltás „üzenetének” és a vizsgálati ítélet által jelképezett „tapasztalatnak” a próbái nem a korábbi szövetség népe számára vannak, hanem azok számára, akik magukat az utolsó szüzeknek vallják.

The illustration that is produced when both charts are brought together, which identifies the history of the first to the last disappointment, identifies that in the time when the “hidden history” of the Seven Thunders is occurring, the final work of the investigative judgment is being accomplished. That final work is the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and it takes place during the “troublous times” of Daniel nine, during the angering of the nations in Revelation eleven, the holding of the “four winds” of Revelation chapter seven, the “staying of the rough wind in the day of the east wind,” of Isaiah chapter twenty-seven, and the restraint of the “angry horse that is seeking to break loose and bring death and destruction” upon the world. All of these prophetic witnesses represent Islam of the third Woe, as represented upon the sacred charts.

Az a szemléltetés, amely akkor jön létre, amikor mindkét táblázatot egybevetjük, és amely az első csalódástól az utolsóig terjedő történelmet azonosítja, azt mutatja meg, hogy abban az időben, amikor a Hét Mennydörgés „rejtett történelme” zajlik, a vizsgálati ítélet végső munkája megy végbe. Ez a végső munka a száznegyvennégyezer elpecsételése, és Dániel kilencedik fejezetének „nyomorúságos idejében”, a nemzetek megharagvásának idején a Jelenések tizenegyedik fejezetében, a Jelenések hetedik fejezetének „négy szele” visszatartásának idején, Ézsaiás huszonhetedik fejezete „a keleti szél napján a zord szél megállításának” idején, valamint annak a „haragos lónak, amely ki akar törni, és halált és pusztulást akar hozni” a világra, féken tartásának idején megy végbe. Mindezek a prófétai tanúk a harmadik Jaj iszlámját jelképezik, miként az a szent táblázatokon ábrázolva van.

The three primary elements of the two sacred charts of Habakkuk that are specifically addressing events that were future to the publication of the charts, is the sealing of the one hundred and forty-four thousand, Islam and the fulfillment of the parable of the ten virgins. The charts identify a testing, sealing process of both an “experience” and a “message.” The experience necessary for a foolish virgin is “Christ in you the hope of glory”, which represents the perfection represented by the one hundred and forty-four thousand.

Habakuk két szent táblázatának három elsődleges eleme, amelyek kifejezetten olyan eseményekkel foglalkoznak, amelyek a táblázatok közzétételéhez képest még jövőben voltak, a száznegyvennégyezer elpecsételése, az iszlám, valamint a tíz szűzről szóló példázat beteljesedése. A táblázatok az „élmény” és az „üzenet” egyaránt próbatételét és elpecsételési folyamatát azonosítják. A balga szűz számára szükséges tapasztalat: „Krisztus tibennetek, a dicsőség reménysége”, amely azt a tökéletességet jelképezi, amelyet a száznegyvennégyezer képvisel.

> Even the mystery which hath been hid from ages and from generations, but now is made manifest to his saints: To whom God would make known what is the riches of the glory of this mystery among the Gentiles; which is Christ in you, the hope of glory: Whom we preach, warning every man, and teaching every man in all wisdom; that we may present every man perfect in Christ Jesus. Colossians 1:26–28.

> Még azt a titkot is, amely el volt rejtve öröktől fogva és nemzedékek óta, most pedig nyilvánvalóvá lett az ő szentjei előtt; akiknek Isten meg akarta ismertetni, hogy milyen nagy e titok dicsőségének gazdagsága a pogányok között: amely Krisztus tibennetek, a dicsőség reménysége: akit mi hirdetünk, intve minden embert, és tanítva minden embert teljes bölcsességgel, hogy minden embert tökéletesnek állítsunk elő a Krisztus Jézusban. Kolossé 1:26–28.

The one hundred and forty-four thousand are represented as a group of people who have came out of a “captivity”. The captivity that is directly represented in the book of Revelation is the captivity of being dead in the street for three and a half days, as represented in Revelation chapter eleven. The captivity of a symbolic death is representing the “seven times” of Leviticus twenty-six, and that captivity requires the manifestation of repentance, as illustrated by Daniel’s prayer, in chapter nine.

A száznegyvennégyezer egy olyan népcsoportként van bemutatva, amely egy „fogságból” jött ki. A fogság, amely közvetlenül azonosítható a Jelenések könyvében, annak a fogsága, hogy három és fél napig holtan fekszenek az utcán, amint az a Jelenések könyve tizenegyedik fejezetében van ábrázolva. A jelképes halál fogsága a 3Mózes huszonhat „hét idejét” jelképezi, és ez a fogság megköveteli a bűnbánat megnyilvánulását, amint azt Dániel imája szemlélteti a kilencedik fejezetben.

When the dead dry bones are brought back to life, they are immediately lifted up as an “ensign”. In death they were without Christ within them, the hope of glory. Part of their required repentance was their acknowledgment that they had walked contrary to God, and that God had walked contrary to them. When they meet the requirements prophetically identified, Christ then “comes suddenly to His temple”, and the “experience” is attained that is needed in order to be a member of the ensign that is then lifted up.

Amikor a holt, száraz csontok ismét életre kelnek, azonnal „zászlóvá” emeltetnek fel. Haláluk állapotában Krisztus nem volt bennük, a dicsőség reménysége. Megkívánt bűnbánatuk egyik része annak elismerése volt, hogy Istennel ellenkezve jártak, és hogy Isten is velük ellenkezve járt. Amikor eleget tesznek a prófétailag meghatározott követelményeknek, Krisztus akkor „hirtelen eljön az Ő templomába”, és elnyerik azt a „tapasztalatot”, amely szükséges ahhoz, hogy tagjai legyenek annak a zászlónak, amely akkor emeltetik fel.

The “experience” that is illustrated when the two charts are brought together, is accomplished by the final work of Christ in the heavenly sanctuary. That “experience” is represented by the “mareh” vision, which is the vision of “the appearance”. The “message” that is needed is the “chazon” vision, of prophetic history. That “message” is identified as the message of God’s impending judgment upon a rebellious world that is brought about by Islam of the third Woe.

Az a „tapasztalat”, amelyet a két ábra egybevetése szemléltet, Krisztus mennyei szentélyben végzett befejező munkája által valósul meg. Ezt a „tapasztalatot” a „mareh” látomás ábrázolja, amely „a megjelenés” látomása. Az a „üzenet”, amelyre szükség van, a prófétai történelem „chazon” látomása. Ezt az „üzenetet” úgy azonosítják, mint Isten küszöbön álló ítéletének üzenetét egy lázadó világ felett, amelyet a harmadik Jaj iszlámja idéz elő.

In 1856, the Lord sought to finish the rebuilding of spiritual Jerusalem in Adventism. Under the arrival of the three angels from 1798 unto 1844, the Millerite temple had been built upon the foundations, represented as “jewels” in Miller’s dream, as represented by the prophetic truths on the two pioneer charts (1843 and 1850) that fulfilled Habakkuk chapter two. He then led His people to erect the wall of His seventh-day Sabbath law, and returned them to the “old paths” of ancient Israel to finish the work of the “street to walk in”. BUT, the old path included a doctrine, a prophecy, that was designed to test and separate them. In 1863, Adventism failed the test of the “seven times”, and began to wander in the wilderness of Laodicea.

1856-ban az Úr arra törekedett, hogy befejezze a lelki Jeruzsálem újjáépítését az adventizmusban. A három angyal 1798-tól 1844-ig terjedő eljövetele alatt a millerita templom az alapokra épült fel, amelyet Miller álmában „drágakövek” jelképeztek, miként azt a két úttörői táblázaton (1843 és 1850) szereplő prófétai igazságok ábrázolták, amelyek Habakuk második fejezetét teljesítették be. Ezután népét arra vezette, hogy felépítsék hetedik napi szombat-törvényének falát, és visszavezette őket az ősi Izráel „régi ösvényeire”, hogy bevégezzék az „utcának, amelyen járni kell” munkáját. DE a régi ösvény magában foglalt egy tant, egy próféciát, amely arra volt rendelve, hogy próbára tegye és elválassza őket. 1863-ban az adventizmus megbukott a „hét idő” próbáján, és megkezdte vándorlását Laodicea pusztájában.

October 22, 1844, typifies the soon-coming Sunday law, and at the Sunday law the work will be accomplished represented by the forty-nine years of finishing the street and wall in troublous times, as identified by Daniel.

1844. október 22-e előképezi a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvényt, és a vasárnapi törvény idején fog beteljesedni az a munka, amelyet a Dániel által azonosított, a tér és a fal nyomorúságos időkben való befejezésének negyvenkilenc éve jelképez.

> Know therefore and understand, that from the going forth of the commandment to restore and to build Jerusalem unto the Messiah the Prince shall be seven weeks, and threescore and two weeks: the street shall be built again, and the wall, even in troublous times. Daniel 9:25.

> Tudd meg azért, és értsd meg, hogy a parancsolat kibocsátásától fogva, hogy Jeruzsálem helyreállíttassék és felépíttessék, a Messiásig, a Fejedelemig hét hét és hatvankét hét lesz; újra megépül az utca és a kőfal, mégpedig viszontagságos időkben. Dániel 9:25.

All the prophets agree with one another, and the “troublous times” of Daniel is also identified in the passage from Early Writings which we have been considering.

Valamennyi próféta egyetért egymással, és Dániel „nyomorúságos ideje” szintén azonosítható az Early Writings azon szakaszában, amelyet vizsgáltunk.

> “At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> „Abban az időben, miközben az üdvösség műve lezárul, nyomorúság száll a földre, és a nemzetek haragra gerjednek, mégis vissza lesznek tartva, hogy meg ne akadályozzák a harmadik angyal munkáját. Abban az időben eljön a „késői eső”, vagyis az Úr jelenlétéből áradó felüdülés, hogy erőt adjon a harmadik angyal hangos kiáltásának, és felkészítse a szenteket arra, hogy megálljanak abban az időszakban, amikor a hét utolsó csapás kiöntetik.” Early Writings, 85.

We will continue this study in the next article.

Ezt a tanulmányt a következő cikkben folytatjuk.

> “Just as long as those who profess the truth are serving Satan, his hellish shadow will cut off their views of God and heaven. They will be as those who have lost their first love. They cannot view eternal realities. That which God has prepared for us is represented in Zechariah, chapters 3 and 4, and 4:12–14: ‘And I answered again, and said unto him, What be these two olive branches which through the two golden pipes empty the golden oil out of themselves? And he answered me and said, Knowest thou not what these be? And I said, No, my Lord. Then said he, These are the two anointed ones, that stand by the Lord of the whole earth.’

> „Mindaddig, amíg azok, akik az igazságot vallják, a Sátánt szolgálják, pokoli árnyéka el fogja zárni látásukat Istentől és a mennytől. Olyanok lesznek, mint akik elveszítették első szeretetüket. Nem képesek szemlélni az örökkévaló valóságokat. Amit Isten számunkra elkészített, azt Zakariás 3. és 4. fejezete, valamint 4:12–14 ábrázolja: »És felelék másodszor is, és mondék néki: Micsoda ez a két olajfaág, amely a két aranycsövön át kiönti magából az aranyolajat? És felele nékem, és mondá: Nem tudod-é, mik ezek? És mondék: Nem, uram. Akkor mondá: Ezek ama két felkent, akik az egész föld Urának szolgálatára állnak.«”

> “The Lord is full of resources. He has no lack of facilities. It is because of our lack of faith, our earthliness, our cheap talk, our unbelief, manifested in our conversation, that dark shadows gather about us. Christ is not revealed in word or character as the One altogether lovely, and the chiefest among ten thousand. When the soul is content to lift itself up unto vanity, the Spirit of the Lord can do little for it. Our shortsighted vision beholds the shadow, but cannot see the glory beyond. Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> „Az Úr telve van erőforrásokkal. Nála nincs hiány eszközökben. Hitünk fogyatkozása, földhöz tapadtságunk, olcsó beszédünk, hitetlenségünk miatt — amely társalgásunkban nyilvánul meg — sötét árnyak gyülekeznek körülöttünk. Krisztus sem szóban, sem jellemben nincs kinyilatkoztatva mint a teljesen kívánatos, és mint aki kitűnik tízezer közül. Amikor a lélek megelégszik azzal, hogy magát hiábavalóságra emelje, az Úr Lelke keveset tehet érte. Rövidlátó látásunk az árnyékot szemléli, de nem képes meglátni a dicsőséget azon túl. Angyalok tartják vissza a négy szelet, amelyeket egy haragos ló jelképez, amely ki akar törni és végig akar vágtatni az egész föld színén, pusztulást és halált hordozva útjában.”

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> „Aludjunk-e az örökkévaló világ legkülső határán? Legyünk-e tompák, hidegek és holtak? Ó, bárcsak egyházainkban Isten Lelke és lehelete áradna népébe, hogy talpra álljanak és éljenek. Látnunk kell, hogy az út keskeny, és a kapu szoros. Ám amikor áthaladunk a szoros kapun, annak tágassága határtalan.” Manuscript Releases, 20. kötet, 217.

Back to Articles