Article

# Elijah - Number Four

Illés – Negyedik szám

Slavery

Rabszolgaság

Author

Jeff Pippenger

Published

October 1, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Elijah’s witness begins when he identifies that there would be no rain, except at his word for three and a half years.

Illés bizonyságtétele akkor kezdődik, amikor kijelenti, hogy három és fél esztendeig nem lesz eső, csak az ő szavára.

> And Elijah the Tishbite, who was of the inhabitants of Gilead, said unto Ahab, As the Lord God of Israel liveth, before whom I stand, there shall not be dew nor rain these years, but according to my word. 1 Kings 17:1.

> És a gileádi telepesek közül való tisbei Illés ezt mondta Ahábnak: Él az Úr, Izráel Istene, aki előtt állok, hogy ezekben az esztendőkben sem harmat, sem eső nem lesz, hanem csak az én szavam szerint. 1 Királyok 17:1.

Those three and a half years represent the history of Thyatira from 538 until 1798. In 1798, at the end of the period of drought Elijah summons Ahab to Carmel. The first angels’ message announced the hour of God’s judgment on October 22, 1844. The first angel’s message was the command to Ahab to call all of Israel to Carmel.

Az a három és fél év Thyatira történelmét jelképezi 538-tól 1798-ig. 1798-ban, a szárazság időszakának végén Illés a Kármelre hívja Ahábot. Az első angyali üzenet 1844. október 22-én hirdette meg Isten ítéletének óráját. Az első angyal üzenete az a parancs volt Aháb számára, hogy hívja össze egész Izráelt a Kármelre.

> And it came to pass, when Ahab saw Elijah, that Ahab said unto him, Art thou he that troubleth Israel? And he answered, I have not troubled Israel; but thou, and thy father’s house, in that ye have forsaken the commandments of the Lord, and thou hast followed Baalim. Now therefore send, and gather to me all Israel unto mount Carmel, and the prophets of Baal four hundred and fifty, and the prophets of the groves four hundred, which eat at Jezebel’s table. So Ahab sent unto all the children of Israel, and gathered the prophets together unto mount Carmel. And Elijah came unto all the people, and said, How long halt ye between two opinions? if the Lord be God, follow him: but if Baal, then follow him. And the people answered him not a word. 1 Kings 18:17–21.

> És lőn, amikor Akháb meglátta Illést, hogy Akháb ezt mondta neki: Te vagy-e az, aki megháborítod Izráelt? Ő pedig felele: Nem én háborítottam meg Izráelt, hanem te és atyád háza, mert elhagytátok az Úr parancsolatait, és a Baálokat követted. Most azért küldj el, és gyűjtsd hozzám az egész Izráelt a Kármel hegyére, valamint Baál négyszázötven prófétáját és a ligetek négyszáz prófétáját, akik Jezábel asztaláról étkeznek. Akháb tehát elküldött Izráel minden fiaihoz, és összegyűjtötte a prófétákat a Kármel hegyére. Illés pedig odalépett az egész nép elé, és ezt mondta: Meddig sántikáltok még kétféle vélekedés között? Ha az Úr az Isten, kövessétek őt; ha pedig Baál, akkor kövessétek őt. A nép pedig egy szót sem felelt neki. 1Királyok 18:17–21.

All Israel was gathered to Carmel in the time of Elijah, which in turn represented William Miller’s history when the three churches of Revelation chapter three were gathered together. The church that had initially fled into the wilderness in 538 to escape the persecution of Jezebel, as represented by the church of Thyatira, came out of the wilderness as the generation that was to be confronted with the message of Elijah, represented by William Miller. The earth beast then opened its mouth and swallowed up the flood of persecution that had been sent against her for twelve hundred and sixty years.

Illés idejében egész Izráel a Kármelre gyűlt össze, ami viszont William Miller történetét jelképezte, amikor a Jelenések könyve harmadik fejezetének három egyháza együtt gyűlt össze. Az az egyház, amely kezdetben 538-ban a pusztába menekült, hogy elmeneküljön Jézabel üldözése elől, amint azt a thiatirai egyház jelképezi, kijött a pusztából mint az a nemzedék, amelynek szembe kellett néznie Illés üzenetével, amelyet William Miller képviselt. Ekkor a földi fenevad megnyitotta a száját, és elnyelte az üldöztetés áradatát, amelyet ezerkétszázhatvan éven át bocsátottak ellene.

> And the earth helped the woman, and the earth opened her mouth, and swallowed up the flood which the dragon cast out of his mouth. Revelation 12:16.

> A föld pedig segítségére volt az asszonynak, és a föld megnyitotta száját, és elnyelte az áradatot, amelyet a sárkány a szájából bocsátott ki. Jelenések 12:16.

In prophecy the “speaking of a nation” is the action of its legislative and judicial authorities, and in 1789 the United States established the divine document that is the Constitution of the United States, thus protecting the rights and freedom necessary to provide protection from the persecution of both the kings of Europe and the apostate Catholic church.

A próféciában egy nemzet „szólása” törvényhozó és bírói hatóságainak cselekvése, és 1789-ben az Egyesült Államok létrehozta azt az isteni dokumentumot, amely az Egyesült Államok Alkotmánya, ily módon megvédve azokat a jogokat és szabadságokat, amelyek szükségesek voltak ahhoz, hogy védelmet nyújtsanak mind Európa királyainak, mind a hitehagyott katolikus egyháznak az üldözésével szemben.

> “The speaking of the nation is the action of its legislative and judicial authorities.” The Great Controversy, 443.

> „A nemzet megszólalása törvényhozó és bírói hatóságainak cselekvése.” The Great Controversy, 443.

In 1789, just before the beginning of the United States’ prophetic role as the sixth kingdom of Bible prophecy began, it spake as a Lamb, but at the Sunday law it will speak as a dragon.

1789-ben, közvetlenül azelőtt, hogy az Egyesült Államok mint a bibliai prófécia hatodik királysága betölteni kezdte volna prófétai szerepét, bárányként szólt, de a vasárnapi törvény idején sárkányként fog szólni.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. Revelation 13:11.

> És láttam egy másik fenevadat feljönni a földből; és annak két szarva volt, a Bárányéhoz hasonlók, és úgy szólt, mint a sárkány. Jelenések 13:11.

The beginning and ending of the earth beast are marked by its speaking. In 1798, Ahab calls all of Israel to Mount Carmel where Elijah is going to set forth a test to prove to those watching whether the God of the Hebrews or the god of Jezebel is the true God. Jezebel had four hundred and fifty prophets of Baal and four hundred prophets of the grove. The false god Baal was a male deity and the false god Ashtaroth was a female deity.

A földbeli vadállat kezdetét és végét a megszólalása jelöli. 1798-ban Akháb összegyűjti egész Izráelt a Kármel hegyére, ahol Illés egy próbát fog eléjük állítani, hogy a szemlélők előtt bebizonyítsa, vajon a héberek Istene-e az igaz Isten, vagy Jezábel istene. Jezábelnek négyszázötven Baál-prófétája és négyszáz Asera-prófétája volt. A hamis isten, Baál, férfi istenség volt, a hamis isten, Astarót pedig női istenség.

Those two classes of false prophets represent the combination of church and state, for in prophecy when a man and woman are represented together, the woman represents a church and the man the state. Elijah was outnumbered eight hundred and fifty to one as he confronted the unholy combination of church and state, as represented by the female and male false deities and also by the marriage of Ahab and Jezebel. Ahab and Jezebel’s illustration of church and state represent the corruption of the horn of Republicanism and Baal and Ashtaroth represent the corruption of the Protestant horn.

Az a két osztálya a hamis prófétáknak az egyház és az állam összefonódását jelképezi, mert a próféciában, amikor egy férfi és egy nő együtt jelenik meg, a nő az egyházat, a férfi pedig az államot jelképezi. Illés nyolcszázötven az egyhez arányban kisebbségben volt, amikor szembeszállt az egyház és az állam szentségtelen összefonódásával, amint azt a női és férfi hamis istenségek, valamint Akháb és Jézabel házassága is ábrázolta. Akháb és Jézabel példázata az egyház és az állam vonatkozásában a republikánusság szarvának romlottságát jelképezi, Baál és Astoret pedig a protestáns szarv romlottságát jelképezik.

The issue was Elijah’s protest against the corrupt religion represented by Thyatira in Revelation chapter two. Elijah represented a Protestant, for the only definition of Protestant is someone who protests against Rome. Elijah’s protest represents a protest against the combination of church and state that is accomplished by the unholy alliance between a corrupted state with a corrupted church.

A kérdés Illés tiltakozása volt a Jelenések könyve második fejezetében Thyatirával jelképezett romlott vallás ellen. Illés protestánst képviselt, mert a „protestáns” egyetlen meghatározása az, hogy valaki Róma ellen tiltakozik. Illés tiltakozása az egyház és az állam olyan egyesítése elleni tiltakozást jelképezi, amely egy romlott állam és egy romlott egyház szentségtelen szövetsége által valósul meg.

> Notwithstanding I have a few things against thee, because thou sufferest that woman Jezebel, which calleth herself a prophetess, to teach and to seduce my servants to commit fornication, and to eat things sacrificed unto idols. And I gave her space to repent of her fornication; and she repented not. Behold, I will cast her into a bed, and them that commit adultery with her into great tribulation, except they repent of their deeds. Revelation 2:20–22.

> De van egy kevés panaszom ellened, mert megengedted annak a Jézabel nevű asszonynak, aki magát prófétanőnek mondja, hogy tanítson, és elcsábítsa az én szolgáimat, hogy paráználkodjanak, és bálványáldozati étkeket egyenek. És adtam neki időt, hogy megtérjen paráznaságából; de nem tért meg. Íme, ágyba vetem őt, és azokat, akik vele házasságtörést követnek el, nagy nyomorúságba, hacsak meg nem térnek cselekedeteikből. Jelenések 2:20–22.

Eating represents the message you accept, and a message that is sacrificed to idols represents the doctrines of Catholicism, the very symbol of the abominable worship of idols. God’s people in the Dark Ages had come to accept many of the pagan doctrines of Catholicism, and especially the worship of the sun.

Az evés azt az üzenetet jelképezi, amelyet elfogadsz, és a bálványoknak áldozott eledel olyan üzenetet jelképez, amely a katolicizmus tanaiból való, magát a bálványimádás utálatos istentiszteletének jelképét. Isten népe a sötét középkorban a katolicizmus számos pogány tanítását elfogadta, és különösen a nap imádatát.

Fornication is an unlawful relationship and prophetically represents the very essence of what the Constitution prohibits; the combination of church and state. Ahab was in an unlawful relationship with Jezebel, for as a king of Israel he was not to marry a heathen princess. Jesus identified John the Baptist as Elijah, and John also confronted the same unholy relationship when he rebuked Herod for marrying Herodias, his brother’s wife.

A paráznaság törvénytelen kapcsolat, és prófétai értelemben annak a lényegét jelképezi, amit az Alkotmány megtilt: az egyház és az állam összekapcsolását. Aháb törvénytelen kapcsolatban állt Jézábellel, mert Izráel királyaként nem lett volna szabad pogány hercegnőt feleségül vennie. Jézus Keresztelő Jánost Illésként azonosította, és János ugyanezzel a szentségtelen kapcsolattal szembesült akkor is, amikor megdorgálta Heródest, amiért Heródiást, a testvére feleségét vette el.

> For Herod had laid hold on John, and bound him, and put him in prison for Herodias’ sake, his brother Philip’s wife. For John said unto him, It is not lawful for thee to have her. Matthew 14:3, 4.

> Heródes ugyanis elfogatta Jánost, megkötöztette, és börtönbe vettette Heródiás miatt, az ő testvérének, Fülöpnek felesége miatt. Mert János ezt mondta neki: Nem szabad őt magadnál tartanod. Máté 14:3, 4.

Elijah’s confrontation with Ahab and Jezebel prefigured John’s confrontation with Herod and Herodias for both relationships represented an unlawful relationship of church and state. Together they represent the Elijah message of the one hundred and forty-four thousand who confronts the papacy (Jezebel & Herodias), the ten kings that represent the United Nations (Ahab & Herod) and the United States that represents the false prophet (the false prophets of Carmel and Salome, Herodias’ daughter).

Illés Akhábbal és Jezábellel való szembeszállása előképe volt Jánosnak Heródessel és Heródiással való szembeszállásának, mert mindkét kapcsolat az egyház és az állam törvénytelen kapcsolatát jelképezte. Együttesen a száznegyvennégyezer Illés-üzenetét képviselik, akik szembeszállnak a pápasággal (Jezábel és Heródiás), az Egyesült Nemzeteket jelképező tíz királlyal (Akháb és Heródes), valamint az Egyesült Államokkal, amely a hamis prófétát jelképezi (a Kármel hamis prófétái és Salómé, Heródiás leánya).

The prophetic setting at Carmel includes the defense by Elijah of the Constitution of the United States, which enshrines the principle of the separation of church and state.

A Kármelen megjelenő prófétai helyzet magában foglalja Illésnek az Egyesült Államok Alkotmánya melletti védelmező fellépését, amely rögzíti az egyház és az állam szétválasztásának elvét.

> And it came to pass, when Ahab saw Elijah, that Ahab said unto him, Art thou he that troubleth Israel? And he answered, I have not troubled Israel; but thou, and thy father’s house, in that ye have forsaken the commandments of the Lord, and thou hast followed Baalim. 1 Kings 18:17, 18.

> És lőn, mikor Aháb meglátta Illést, hogy Aháb ezt mondta neki: Te vagy-e az, aki megháborítod Izráelt? Ő pedig így felelt: Nem én háborítottam meg Izráelt, hanem te és atyád háza, mert elhagytátok az Úr parancsolatait, és a Baálokat követted. 1Királyok 18:17, 18.

The Constitution established that the two horns of Republicanism and Protestantism would always stay separate from each other. But Revelation identifies that when the United States ultimately speaks as a dragon, it will do so when the apostate churches of the United States take control and combine with the apostate government.

Az Alkotmány úgy rendelkezett, hogy a republikanizmus és a protestantizmus két szarva mindenkor elkülönül egymástól. A Jelenések könyve azonban rámutat arra, hogy amikor az Egyesült Államok végül sárkányként szól, azt akkor teszi, amikor az Egyesült Államok hitehagyott egyházai átveszik az irányítást, és egyesülnek a hitehagyott kormánnyal.

> “But what is the ‘image to the beast’? and how is it to be formed? The image is made by the two-horned beast, and is an image to the beast. It is also called an image of the beast. Then to learn what the image is like and how it is to be formed we must study the characteristics of the beast itself—the papacy.

> „De mi a „fenevad képmása”? és miként kell annak létrejönnie? A képmást a kétszarvú fenevad készíti, és ez a fenevadnak képmása. Úgy is neveztetik, hogy a fenevad képmása. Ahhoz tehát, hogy megtudjuk, milyen a képmás, és miként kell létrejönnie, magának a fenevadnak — a pápaságnak — a jellemzőit kell tanulmányoznunk.

> “When the early church became corrupted by departing from the simplicity of the gospel and accepting heathen rites and customs, she lost the Spirit and power of God; and in order to control the consciences of the people, she sought the support of the secular power. The result was the papacy, a church that controlled the power of the state and employed it to further her own ends, especially for the punishment of ‘heresy.’ In order for the United States to form an image of the beast, the religious power must so control the civil government that the authority of the state will also be employed by the church to accomplish her own ends.” The Great Controversy, 443.

> „Amikor az ősegyház megromlott azáltal, hogy eltért az evangélium egyszerűségétől, és pogány szertartásokat és szokásokat fogadott el, elveszítette Isten Lelkét és hatalmát; és hogy uralhassa a nép lelkiismeretét, a világi hatalom támogatását kereste. Ennek eredménye lett a pápaság: egy egyház, amely az államhatalmat ellenőrzése alá vonta, és azt saját céljainak előmozdítására használta, különösen az „eretnekség” megbüntetésére. Ahhoz, hogy az Egyesült Államok megalkossa a fenevad képmását, a vallási hatalomnak oly módon kell uralma alá hajtania a polgári kormányzatot, hogy az állam tekintélyét is az egyház használja fel saját céljainak megvalósítására.” The Great Controversy, 443.

Elijah at Mount Carmel represented the work of the Millerites, and the Millerites were established as the true prophet in contrast with those that had recently come out from under the influence of Catholicism, but chose through their rejection of the light of the first angel to return to Rome. Thus, the second angel’s message in the spring of 1844 consisted of identifying the Protestant denominations as daughters of Babylon, and the Millerites as the genuine Protestant horn.

Illés a Kármel hegyén a milleriták munkáját jelképezte, és a milleriták mint az igaz próféta állíttattak szembe azokkal, akik nemrégiben a katolicizmus befolyása alól kerültek ki, de az első angyal világosságának elutasítása által úgy döntöttek, hogy visszatérnek Rómához. Így a második angyal üzenete 1844 tavaszán abból állt, hogy a protestáns felekezeteket Babilon leányaiként azonosította, a milleritákat pedig mint az igazi protestáns szarvat.

When God brought ancient Israel out of the slavery of Egypt and through the waters of the Red Sea, He initiated a progressive testing process that began with the test of the heavenly manna.

Amikor Isten kihozta az ősi Izraelt Egyiptom szolgaságából, és átvezette a Vörös-tenger vizein, egy fokozatos próbatételi folyamatot indított el, amely a mennyei manna próbájával kezdődött.

> “Upon us is shining the accumulated light of past ages. The record of Israel’s forgetfulness has been preserved for our enlightenment. In this age God has set His hand to gather unto Himself a people from every nation, kindred, and tongue. In the advent movement He has wrought for His heritage, even as He wrought for the Israelites in leading them from Egypt. In the great disappointment of 1844 the faith of His people was tested as was that of the Hebrews at the Red Sea.” Testimonies, volume 8, 115, 116.

> „Ránk ragyog a letűnt korszakok felhalmozott világossága. Izráel feledékenységének feljegyzése megőriztetett a mi tanulságunkra. Ebben a korszakban Isten kinyújtotta kezét, hogy minden nemzetből, ágazatból és nyelvből népet gyűjtsön magának. Az adventmozgalomban munkálkodott örökségéért, miként az izráelitákért is munkálkodott, amikor kivezette őket Egyiptomból. Az 1844-es nagy csalódás idején népének hite próbára tétetett, amint a hébereké is a Vörös-tengernél.” Bizonyságtételek, 8. kötet, 115–116.

The disappointment of October 22, 1844, led to the understanding of the heavenly sanctuary, which then presented the test of the Sabbath just as the test of the manna became the first of a series of ten tests for ancient Israel.

Az 1844. október 22-i csalódás a mennyei szentély megértéséhez vezetett, amely ezután a szombat próbáját állította az emberek elé, miként a manna próbája lett az első az ókori Izraelre következő tíz próba sorában.

> “The Lord gave me the following view in 1847, while the brethren were assembled on the Sabbath, at Topsham, Maine.

> „Az Úr a következő látomást adta nekem 1847-ben, amikor a testvérek a szombaton összegyűltek a Maine állambeli Topshamben.

> “We felt an unusual spirit of prayer. And as we prayed the Holy Ghost fell upon us. We were very happy. Soon I was lost to earthly things and was wrapped in a vision of God’s glory. I saw an angel flying swiftly to me. He quickly carried me from the earth to the Holy City. In the city I saw a temple, which I entered. I passed through a door before I came to the first veil. This veil was raised, and I passed into the holy place. Here I saw the altar of incense, the candlestick with seven lamps, and the table on which was the shewbread. After viewing the glory of the holy, Jesus raised the second veil and I passed into the holy of holies.

> „Szokatlan imádságos lelkületet éreztünk. És miközben imádkoztunk, a Szentlélek leszállt ránk. Igen boldogok voltunk. Nemsokára elvesztem a földi dolgok számára, és Isten dicsőségének látomása vett körül. Láttam egy angyalt, amint gyors röptében felém közeledett. Hamarosan elragadott engem a földről a Szent Városba. A városban láttam egy templomot, amelybe beléptem. Áthaladtam egy ajtón, mielőtt az első kárpitig értem volna. Ez a kárpit felemelkedett, és beléptem a szent helyre. Ott láttam a füstölőoltárt, a hét lámpás gyertyatartót és az asztalt, amelyen a szent kenyerek voltak. Miután szemléltem a szent hely dicsőségét, Jézus felemelte a második kárpitot, és én beléptem a szentek szentjébe.״

> “In the holiest I saw an ark; on the top and sides of it was purest gold. On each end of the ark was a lovely cherub, with its wings spread out over it. Their faces were turned toward each other, and they looked downward. Between the angels was a golden censer. Above the ark, where the angels stood, was an exceeding bright glory, that appeared like a throne where God dwelt. Jesus stood by the ark, and as the saints’ prayers came up to Him, the incense in the censer would smoke, and He would offer up their prayers with the smoke of the incense to His Father. In the ark was the golden pot of manna, Aaron’s rod that budded, and the tables of stone which folded together like a book. Jesus opened them, and I saw the Ten Commandments written on them with the finger of God. On one table were four, and on the other six. The four on the first table shone brighter than the other six. But the fourth, the Sabbath commandment, shone above them all; for the Sabbath was set apart to be kept in honor of God’s holy name. The holy Sabbath looked glorious—a halo of glory was all around it. I saw that the Sabbath commandment was not nailed to the cross. If it was, the other nine commandments were; and we are at liberty to break them all, as well as to break the fourth. I saw that God had not changed the Sabbath, for He never changes. But the pope had changed it from the seventh to the first day of the week; for he was to change times and laws.” Early Writings, 32.

> „A szentek szentjében láttam egy ládát; a tetején és oldalain a legtisztább arany volt. A láda mindkét végén egy-egy kedves kérub állt, szárnyaikat föléje terjesztve. Arcuk egymás felé fordult, és lefelé tekintettek. Az angyalok között egy arany tömjénező volt. A láda fölött, ahol az angyalok álltak, rendkívül fényes dicsőség volt, amely olyan volt, mint egy trón, ahol Isten lakozott. Jézus a láda mellett állt, és amint a szentek imádságai felszálltak Hozzá, a tömjénezőben a tömjén füstölt, és Ő a tömjén füstjével együtt felajánlotta imádságaikat Atyjának. A ládában volt a mannás aranykorsó, Áron kivirágzott vesszeje és a kőtáblák, amelyek úgy nyíltak szét, mint egy könyv. Jézus kinyitotta azokat, és láttam a Tízparancsolatot rájuk írva Isten ujjával. Az egyik táblán négy volt, a másikon hat. Az első táblán levő négy fényesebben ragyogott, mint a másik hat. De a negyedik, a szombatra vonatkozó parancsolat, mindegyik fölött ragyogott; mert a szombat elkülöníttetett arra, hogy Isten szent nevének tiszteletére megtartsák. A szent szombat dicsőségesnek látszott – a dicsőség glóriája vette körül mindenfelől. Láttam, hogy a szombat parancsolata nem szegeztetett a keresztre. Ha az lett volna, akkor a másik kilenc parancsolat is az lett volna; és szabadságunk volna megszegni mindegyiket, miként a negyediket is. Láttam, hogy Isten nem változtatta meg a szombatot, mert Ő soha nem változik. Hanem a pápa változtatta meg azt a hét hetedik napjáról a hét első napjára; mert neki kellett megváltoztatnia időket és törvényeket.” Early Writings, 32.

When the Protestants came out of the Dark Ages in 1798 and the book of Daniel was unsealed, the sixth kingdom of Bible prophecy, the two-horned earth beast of Revelation thirteen began its march through prophetic history. Protestantism was founded upon the sacred document called the Holy Bible and Republicanism was founded upon the sacred document called the Constitution. God had brought His church in the wilderness out of the Dark Ages, but just as with ancient Israel during the Egyptian period of slavery the Sabbath commandment had been forgotten. As Israel crossed the Red Sea on its way to the giving of the law at Sinai, modern Israel crossed the Atlantic on its way to October 22, 1844, where the law would once again be revealed. The Lord was once again raising up a people who would be the depositaries of His law, the depositaries of His prophetic revelations and who would carry the mantle of Protestantism. Ancient Israel was given the two tables of the Ten Commandments as the symbol of their work to be the depositaries of His law, and modern Israel was given the two tables of Habakkuk as the symbol of their work as depositaries of His prophetic Word.

Amikor a protestánsok 1798-ban kijöttek a sötét középkorból, és Dániel könyve felnyittatott, a bibliai prófécia hatodik királysága, a Jelenések tizenharmadik fejezetének kétszarvú földi fenevada megkezdte menetelését a prófétai történelemben. A protestantizmus a Szent Bibliának nevezett szent okiratra alapíttatott, a republikanizmus pedig az Alkotmánynak nevezett szent okiratra alapíttatott. Isten kihozta pusztai egyházát a sötét középkorból, de miként az ókori Izrael esetében is az egyiptomi szolgaság idején, a szombat parancsolata feledésbe merült. Amint Izrael átkelt a Vörös-tengeren a sínai törvényadás felé vezető útján, úgy kelt át a modern Izrael az Atlanti-óceánon 1844. október 22-e felé vezető útján, ahol a törvény ismét kinyilatkoztatásra kerülne. Az Úr ismét olyan népet támasztott, amely törvényének letéteményese, prófétai kinyilatkoztatásainak letéteményese lenne, és amely hordozná a protestantizmus palástját. Az ókori Izrael a Tízparancsolat két kőtábláját kapta munkájának jelképeként, hogy törvényének letéteményese legyen, a modern Izrael pedig Habakuk két tábláját kapta munkájának jelképeként, mint az Ő prófétai Igéjének letéteményese.

Modern Israel was to carry both sets of two tables as it presented the third angel’s message to the world, which is the message proclaimed by those who carry the mantle of Protestantism. The Protestantism that came out of the Dark Ages was then incomplete as was ancient Israel as they crossed through the Red Sea. Protestantism had professed the motto of the Bible and the Bible alone, but had an incomplete understanding of God’s Word through centuries of eating the pagan doctrines of Roman Catholicism (things sacrificed unto idols). God designed that a true Protestant would represent the entire Word of God as symbolized by the “law and the prophets,” the two sets of two tables that represent both the work of God’s people and God’s character. The work of the first angel was to produce a genuine Protestant people that would be both the depositaries of His law and of his prophetic Word.

A modern Izraelnek mindkét két kőtáblából álló együttest hordoznia kellett volna, miközben a világnak bemutatta a harmadik angyal üzenetét, amely az az üzenet, amelyet azok hirdetnek, akik a protestantizmus palástját viselik. A protestantizmus, amely a sötét középkorból jött elő, akkor még hiányos volt, miként az ősi Izrael is hiányos volt, amikor átkelt a Vörös-tengeren. A protestantizmus vallotta ugyan a Biblia és egyedül a Biblia jelszavát, de Isten Igéjét hiányosan értette a római katolicizmus pogány tanításain való évszázados táplálkozás következtében (bálványoknak áldozott dolgok). Isten úgy rendelte, hogy az igaz protestáns Isten teljes Igéjét képviselje, amint azt a „törvény és a próféták” jelképezi, vagyis a két két kőtáblából álló együttes, amelyek egyaránt Isten népének munkáját és Isten jellemét ábrázolják. Az első angyal munkája az volt, hogy valódi protestáns népet hozzon létre, amely egyaránt letéteményese az Ő törvényének és prófétai Igéjének.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth.” Testimonies, volume 5, 455.

> „Isten ebben a korban úgy hívta el egyházát, miként elhívta az ősi Izráelt is, hogy világosságként álljon a földön. Az igazság hatalmas hasítóeszköze által, az első, a második és a harmadik angyal üzenetei által elkülönítette őket az egyházaktól és a világtól, hogy szent közelségbe vonja őket Önmagához. Törvényének letéteményeseivé tette őket, és rájuk bízta a prófécia e korra szóló nagy igazságait. Miként az ősi Izráelre bízott szent kijelentések, ezek is szent letétet képeznek, amelyet közölni kell a világgal. A Jelenések 14. fejezetének három angyala azokat a népeket jelképezi, akik elfogadják Isten üzeneteinek világosságát, és az Ő követeiként előremenve megszólaltatják a figyelmeztetést a föld hosszában és széltében.” Testimonies, 5. kötet, 455.

The warning that is to be proclaimed by those who have been identified as the depositaries of the two sets of two tables is against receiving the mark of Catholicism. That protest is against the unlawful relationship of Ahab and Jezebel and was represented by Elijah on Mount Carmel. The giving of the two tables of stone at Mount Sinai typified the giving of Habakkuk’s two tables of cloth in the history of 1842 through 1849. Habakkuk’s two tables are the symbol of the covenant relationship between God and His Protestant people. To reject those tables would be the same as ancient Israel rejecting God’s law.

A figyelmeztetés, amelyet azoknak kell hirdetniük, akiket a két kőtábla két példányának letéteményeseiként azonosítottak, a katolicizmus bélyegének elfogadása ellen szól. Ez a tiltakozás Akháb és Jézabel törvénytelen kapcsolata ellen irányul, és Illés képviselte azt a Kármel-hegyen. A két kőtábla átadása a Sínai-hegynél előképe volt Habakuk két posztótáblája átadásának az 1842-től 1849-ig terjedő történelemben. Habakuk két táblája az Isten és protestáns népe közötti szövetségi kapcsolat jelképe. E táblák elvetése ugyanaz volna, mint amikor az ősi Izráel elvetette Isten törvényét.

The Millerites entered into the Most Holy Place and received the light of the Sabbath, but the testing process was yet unfinished. Simultaneously the horn of Republicanism was proceeding through the very same history. And both horns would reach a milestone in their march together in 1863.

A milleriták beléptek a Szentek Szentjébe, és elnyerték a szombat világosságát, de a próbatétel folyamata még nem fejeződött be. Ugyanakkor a republikanizmus szarva is ugyanazon a történelmen haladt keresztül. És mindkét szarv együttes előrehaladásuk során 1863-ban jutott el egy mérföldkőhöz.

Miller’s Elijah message produced a progressive purification process with the intended purpose of establishing the Protestant horn and in the identical history the Republican horn was involved with a progressive process of political development. Both horns are on the same earth beast, so they must travel in unison through the entire history of the earth beast.

Miller Illés-üzenete fokozatos megtisztulási folyamatot eredményezett azzal a szándékolt céllal, hogy megalapítsa a protestáns szarvat, és ugyanebben a történelmi időszakban a republikánus szarv is a politikai fejlődés fokozatos folyamatában vett részt. Mindkét szarv ugyanazon a földi fenevadon van, ezért a földi fenevad teljes történelme során együttesen, összhangban kell haladniuk.

The first prophetic characteristic of the Republican horn of the earth beast was the action of speaking the Constitution into effect in 1789. In 1798, (the time of the end when the book of Daniel was unsealed), the earth beast would speak for the first time as the sixth kingdom of Bible prophecy. 1798 was the beginning of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy, and the speaking that occurred at the beginning of the earth beast’s history in 1798 would typify the last time the sixth kingdom would speak, and that time is represented as the voice of the dragon. When we consider the laws passed by the Republican horn in the United States in 1798, we should expect to see a typification of the laws that will be passed in conjunction with the Sunday law when the United States speaks as a dragon. As we consider the following four laws, ask yourself if the four laws passed in 1798 have the prophetic signature of Alpha and Omega?

A földbeli fenevad republikánus szarvának első prófétai jellemzője az Alkotmány 1789-ben való hatályba léptetésének cselekedete volt. 1798-ban (a vég idején, amikor Dániel könyvét felnyitották) a földbeli fenevad először fog megszólalni a bibliai prófécia hatodik királyságaként. 1798 jelentette az Egyesült Államok kezdetét mint a bibliai prófécia hatodik királyságát, és az a megszólalás, amely a földbeli fenevad történetének kezdetén, 1798-ban történt, előképe annak az utolsó alkalomnak, amikor a hatodik királyság meg fog szólalni; ezt az időt a sárkány hangjaként ábrázolja. Amikor az Egyesült Államokban 1798-ban a republikánus szarv által elfogadott törvényeket vizsgáljuk, arra kell számítanunk, hogy azok a törvények előképeként jelennek meg, amelyeket a vasárnaptörvénnyel összefüggésben fognak elfogadni, amikor az Egyesült Államok sárkányként szólal meg. Miközben a következő négy törvényt szemléljük, tedd fel magadnak a kérdést: vajon az 1798-ban elfogadott négy törvényen ott van-e az Alfa és Omega prófétai kézjegye?

In 1798, the United States passed several significant laws known as the Alien and Sedition Acts. These acts were a series of four laws passed by the Federalist-controlled Congress and signed into law by President John Adams, the second president of the United States and former vice president of George Washington.

1798-ban az Egyesült Államok több jelentős törvényt fogadott el, amelyeket Alien and Sedition Acts néven ismerünk. Ezek a törvények négy jogszabályból álló együttest alkottak, amelyeket a föderalisták ellenőrzése alatt álló Kongresszus fogadott el, és John Adams, az Egyesült Államok második elnöke, valamint George Washington korábbi alelnöke írt alá törvényerőre.

The Naturalization Act: This law extended the residency requirement for immigrants to become U.S. citizens from 5 to 14 years. It was aimed primarily at curbing the influence of recent immigrants, who were often aligned with the opposition party, the Democratic-Republicans.

A honosítási törvény: Ez a törvény a bevándorlók számára az Egyesült Államok állampolgáraivá váláshoz szükséges tartózkodási időt 5 évről 14 évre emelte. Elsődleges célja a közelmúltban érkezett bevándorlók befolyásának korlátozása volt, akik gyakran az ellenzéki párttal, a demokrata–republikánusokkal azonosultak.

The Alien Friends Act: This act authorized the president to deport non-citizens deemed to be a threat to the security of the United States during peacetime. It allowed the president to detain and deport any non-citizen he considered dangerous.

Az Idegen Barátokról szóló törvény: Ez a törvény felhatalmazta az elnököt arra, hogy békeidőben kiutasítsa azokat a nem állampolgárokat, akiket az Egyesült Államok biztonságára nézve fenyegetésnek ítéltek. Lehetővé tette az elnök számára, hogy őrizetbe vegyen és kiutasítson minden olyan nem állampolgárt, akit veszélyesnek tartott.

The Alien Enemies Act: This law provided for the apprehension, restraint, and deportation of citizens from countries at war with the United States. It was enacted as a precaution during the tense atmosphere of the late 1790s.

Az Idegen Ellenségekről szóló törvény: Ez a törvény rendelkezett az Egyesült Államokkal hadban álló országok polgárainak elfogásáról, őrizet alá helyezéséről és kiutasításáról. A késő 1790-es évek feszült légkörében elővigyázatossági intézkedésként hozták meg.

The Sedition Act: This is the most controversial of the Alien and Sedition Acts. It made it a criminal offense to publish “false, scandalous, and malicious” writings against the government or its officials, with the intent to defame them or bring them into disrepute. Critics saw this as a direct attack on freedom of speech and the press.

A lázítási törvény: Ez az Idegen- és lázítási törvények közül a legvitatottabb. Bűncselekménnyé nyilvánította a kormány vagy tisztségviselői ellen irányuló „hamis, botrányos és rosszindulatú” írások közzétételét, amennyiben azok célja a megrágalmazásuk vagy jó hírnevük csorbítása volt. A bírálók ezt a szólás- és sajtószabadság elleni közvetlen támadásnak tekintették.

The Alien and Sedition Acts were highly controversial and led to significant opposition from Democratic-Republicans, who believed these laws violated fundamental Constitutional rights and targeted their political party. They argued that the laws were an infringement on the First Amendment, which protects freedom of speech and the press. Eventually, these laws played a role in the election of 1800, when Thomas Jefferson and the Democratic-Republicans won the presidency and Congress, leading to the repeal of the Sedition Act.

Az idegenekről és a lázításról szóló törvények rendkívül vitatottak voltak, és jelentős ellenállást váltottak ki a demokrata–republikánusok részéről, akik úgy vélték, hogy e törvények sértik az Alkotmányban biztosított alapvető jogokat, és politikai pártjuk ellen irányulnak. Azt állították, hogy e törvények sértik az első alkotmánykiegészítést, amely a szólás- és sajtószabadságot védi. Végül e törvények szerepet játszottak az 1800-as választásban, amikor Thomas Jefferson és a demokrata–republikánusok elnyerték az elnökséget és a kongresszusi többséget, ami a lázításról szóló törvény hatályon kívül helyezéséhez vezetett.

The Democratic-Republican party believed these laws violated the fundamental rights upheld by the Constitution, and they also believed the laws were targeting the opposing political party. It matters not that these laws were repealed or later expired, the Alpha and Omega illustrates the end with the beginning. In the history where these laws were enacted or “spoke” into law the Federalist party was opposed by a party called Democrat-Republicans. The evolution of the Democrat-Republican party ultimately produces the Republican party. A political party primarily coalesced together based upon an anti-slavery position.

A Demokrata–Republikánus párt úgy vélte, hogy e törvények sértik az Alkotmány által biztosított alapvető jogokat, és azt is úgy vélte, hogy e törvények az ellenzéki politikai pártot veszik célba. Nem számít, hogy e törvényeket hatályon kívül helyezték vagy később hatályukat vesztették; az Alfa és az Ómega a kezdet által szemlélteti a véget. Abban a történelmi időszakban, amikor e törvényeket megalkották, vagy törvényerőre „szólták”, a Federalista párttal szemben egy Demokrata–Republikánusoknak nevezett párt állt. A Demokrata–Republikánus párt fejlődése végső soron a Republikánus pártot hozza létre. Olyan politikai pártot, amely elsődlegesen a rabszolgaság-ellenes álláspont alapján szerveződött egységbe.

The historians identify 1863 as the very center point of the civil war, a war which was premised upon the issue of slavery. 1863 is also a waymark for the new standard bearers of the Protestant horn, who then rejected the first time-prophecy given to Miller by angels (the prophecy of “seven times” from Leviticus twenty-six). Could it be a simple coincidence that the prophecy of the seven times just happens to be based upon the laws of slavery set forth in the previous chapter of Leviticus? The “curse” identified by the “seven times” was the promise that if the covenant laws of chapter twenty-five were to be disobeyed, Israel would then end its history by returning into the slavery it was taken out of when it began its journey at the Red Sea.

A történészek 1863-at a polgárháború legközéppontibb fordulópontjaként azonosítják, egy olyan háborúét, amely a rabszolgaság kérdésére épült. 1863 egyben jelzőpont is a protestáns szarv új zászlóvivői számára, akik ekkor elutasították az első időpróféciát, amelyet angyalok adtak Millernek (a „hétszeres” próféciáját a Mózes harmadik könyve 26. fejezetéből). Vajon puszta véletlen volna, hogy a hétszeres próféciája éppen a rabszolgaság törvényein alapul, amelyeket a Mózes harmadik könyvének megelőző fejezete rögzít? A „hétszeres” által megjelölt „átok” az az ígéret volt, hogy ha a huszonötödik fejezet szövetségi törvényeit megszegik, akkor Izráel történelmét azzal fogja befejezni, hogy visszatér abba a rabszolgaságba, amelyből kijött, amikor a Vörös-tengernél megkezdte útját.

From 1798 to 1863 the political party that was the Democratic–Republican party went through a series of purges or shakings. From 1798 onward, and especially from August 11, 1840 onward through 1863 the Millerite movement went through a series of purges and shakings.

1798-tól 1863-ig az a politikai párt, amely a Demokrata–Republikánus párt volt, tisztulások vagy megrázkódtatások sorozatán ment keresztül. 1798-tól kezdve, és különösen 1840. augusztus 11-től 1863-ig, a millerita mozgalom tisztulások és megrázkódtatások sorozatán ment keresztül.

The Democratic-Republican Party, which was one of the early political parties in the United States, did not directly transform into the modern Republican Party as it exists today. Instead, it underwent a series of changes and splits over time, ultimately leading to the formation of several different political parties before the emergence of the Republican Party.

A Demokratikus–Republikánus Párt, amely az Egyesült Államok egyik korai politikai pártja volt, nem alakult át közvetlenül a mai formájában létező modern Republikánus Párttá. Ehelyett az idők folyamán változások és szakadások sorozatán ment keresztül, ami végül több különböző politikai párt kialakulásához vezetett, még a Republikánus Párt megjelenése előtt.

The Democratic-Republican Party, often associated with Thomas Jefferson and James Madison, was founded in the late 18th century as a response to the Federalist Party. The Democratic-Republicans favored a strict interpretation of the Constitution, states’ rights, and agrarian interests.

A Demokrata–Republikánus Párt, amelyet gyakran Thomas Jeffersonnal és James Madisonnal hoznak összefüggésbe, a 18. század végén alakult meg a Föderalista Pártra adott válaszként. A demokrata–republikánusok az Alkotmány szigorú értelmezését, az államok jogait és az agrárérdekeket támogatták.

However, by the 1820s, the Democratic-Republican Party began to fracture along regional and ideological lines. The primary split occurred during the Era of Good Feelings (1817–1825), when there was a lack of strong opposition to James Monroe’s presidency. This period of political tranquility contributed to the decline of the Democratic-Republican Party. The party eventually split into several factions and evolved into the following political groups:

Az 1820-as évekre azonban a Demokrata–Republikánus Párt regionális és ideológiai törésvonalak mentén bomlásnak indult. Az elsődleges szakadás a Jó Érzések Korszakában (1817–1825) következett be, amikor James Monroe elnökségével szemben nem mutatkozott erőteljes ellenzék. A politikai nyugalom e korszaka hozzájárult a Demokrata–Republikánus Párt hanyatlásához. A párt végül több frakcióra szakadt, és a következő politikai csoportokká fejlődött:

Democratic Party: The followers of Andrew Jackson, who became the seventh president in 1829, formed the Democratic Party. Jacksonian Democrats supported a strong executive branch, westward expansion, and a broader suffrage for white males.

Demokrata Párt: Andrew Jackson követői, aki 1829-ben a hetedik elnök lett, megalapították a Demokrata Pártot. A jacksoni demokraták az erős végrehajtó hatalmat, a nyugati terjeszkedést és a választójog fehér férfiakra való szélesebb körű kiterjesztését támogatták.

National Republican Party: This party emerged as a response to Andrew Jackson’s presidency and later merged with other anti-Jackson factions to become the Whig Party. The National Republicans were generally more supportive of a strong federal government and economic development.

Nemzeti Republikánus Párt: Ez a párt Andrew Jackson elnökségére adott válaszként jött létre, és később más, Jackson-ellenes csoportosulásokkal egyesülve a Whig Párttá vált. A nemzeti republikánusok általában inkább támogatták az erős szövetségi kormányzatot és a gazdasági fejlődést.

Anti-Masonic Party: This was a short-lived political party that emerged in the 1820s, primarily in response to concerns about the influence of the secretive Masonic fraternity. It absorbed some former Democratic-Republicans.

Szabadkőművesség-ellenes Párt: Ez egy rövid életű politikai párt volt, amely az 1820-as években jelent meg, elsősorban a titkolózó szabadkőműves testvériség befolyásával kapcsolatos aggodalmakra adott válaszként. Magába olvasztott néhány volt demokrata-republikánust.

The Whig Party: Formed in the 1830s, the Whigs included former National Republicans, Anti-Masons, and other opposition groups. They were characterized by their opposition to Jacksonian policies, support for a strong federal government, and promotion of industrial and economic development.

A Whig Párt: Az 1830-as években alakult meg; a whigek közé tartoztak a korábbi nemzeti republikánusok, az Anti-Masonic mozgalom tagjai és más ellenzéki csoportok. Jellemző rájuk a jacksoni politikával szembeni ellenállás, az erős szövetségi kormányzat támogatása, valamint az ipari és gazdasági fejlődés előmozdítása volt.

The modern Republican Party was founded in the 1850s as a direct response to the growing sectional tensions over slavery. It attracted former Whigs, anti-slavery Democrats, Free Soilers, and others who opposed the expansion of slavery into new territories. The first Republican presidential candidate, John C. Fremont, ran in the 1856 election, and the party’s first successful candidate, Abraham Lincoln, was elected in 1860. So, the Republican Party emerged separately from the Democratic-Republican tradition and had a distinct trajectory in American political history.

A modern Republikánus Párt az 1850-es években alakult meg, közvetlen válaszként a rabszolgaság körül fokozódó, az országot megosztó feszültségekre. Magához vonzotta a korábbi whigeket, a rabszolgaság-ellenes demokratákat, a Free Soil mozgalom híveit és másokat, akik ellenezték a rabszolgaság kiterjesztését az új területekre. Az első republikánus elnökjelölt, John C. Fremont, az 1856-os választáson indult, a párt első sikeres jelöltjét, Abraham Lincolnt pedig 1860-ban választották meg. Következésképpen a Republikánus Párt a demokrata-republikánus hagyománytól elkülönülten jött létre, és az amerikai politikatörténetben sajátos fejlődési pályát járt be.

By 1860, the Republican party elected its first president. It was based upon a coalition of political parties that were opposed to slavery. In 1863 the Emancipation Proclamation “spoke” slavery out of existence. In 1863 the Republican horn, then represented by the Republican party “spoke” slavery out of existence, while the Protestant horn ceased to be a movement and became the Seventh-day Adventist church. The movement of the Millerites legally and officially ended in May of 1863, and in that year Moses’ oath, the prophecy of slavery was rejected. He that has an ear, let him hear.

1860-ra a Republikánus Párt megválasztotta első elnökét. Olyan politikai pártok koalíciójára épült, amelyek ellenezték a rabszolgaságot. 1863-ban az Emancipációs Kiáltvány „kimondta” a rabszolgaságot a létezésből. 1863-ban a republikánus szarv, amelyet akkor a Republikánus Párt képviselt, „kimondta” a rabszolgaságot a létezésből, míg a protestáns szarv megszűnt mozgalom lenni, és a Hetednapi Adventista Egyházzá vált. A millerita mozgalom jogilag és hivatalosan 1863 májusában ért véget, és abban az esztendőben Mózes esküjét, a rabszolgaság próféciáját elvetették. Akinek van füle, hallja.

At this point it might be informative to provide a brief overview of the “oath of Moses” as labelled by the prophet Daniel.

E ponton hasznos lehet rövid áttekintést adni a „Mózes esküjéről”, amint azt Dániel próféta nevezi.

> Yea, all Israel have transgressed thy law, even by departing, that they might not obey thy voice; therefore the curse is poured upon us, and the oath that is written in the law of Moses the servant of God, because we have sinned against him. Daniel 9:11.

> Igen, egész Izráel áthágta a te törvényedet, és elhajlott, hogy ne engedelmeskedjék a te szavadnak; ezért ránk zúdult az átok és az eskü, amely meg van írva Mózesnek, Isten szolgájának törvényében, mert vétkeztünk ellene. Dániel 9:11.

William Miller who was guided by Gabriel and other angels as he studied the Word of God, was first led to the “seven times” of Leviticus twenty-six. Miller’s testimony is that in his study of the Bible, he began in the book of Genesis and therefore he obviously came to Leviticus well before he reached the twenty-three hundred years of Daniel chapter eight and verse fourteen. He exclusively used the Bible and a Cruden’s concordance.

William Millert, akit Gábriel és más angyalok vezettek, miközben Isten Igéjét tanulmányozta, először a Mózes harmadik könyve huszonhatodik fejezetében található „hét időhöz” vezették. Miller tanúságtétele szerint a Biblia tanulmányozását Mózes első könyvével kezdte, és ezért nyilvánvalóan jóval azelőtt jutott el a Mózes harmadik könyvéhez, hogy elérte volna a Dániel könyve nyolcadik fejezetének tizennegyedik versében említett kétezer-háromszáz évet. Kizárólag a Bibliát és Cruden konkordanciáját használta.

Cruden’s concordance has no references to the Hebrew or Greek words that were thereafter translated into the English of the King James Bible. Miller considered the “context” of the passage he was studying to guide his understanding of a word or passage of Scripture. When it came to his understanding of the “seven times” it is very simple to see the context for the “seven times” of chapter twenty-six of Leviticus is chapter twenty-five.

Cruden konkordanciája nem tartalmaz utalásokat azokra a héber vagy görög szavakra, amelyeket ezt követően a King James Biblia angol szövegébe fordítottak. Miller az általa tanulmányozott szakasz „szövegkörnyezetét” tekintette irányadónak valamely szó vagy igerész megértésében. Ami a „hét idő” értelmezését illeti, igen egyszerű belátni, hogy a Leviticus huszonhatodik fejezetében szereplő „hét idő” szövegkörnyezete a huszonötödik fejezet.

Chapter twenty-five outlines the resting of the land, the Jubilee and the rules of slavery. The rules of chapter twenty-five are part of “the law of Moses the servant of God” that produces a blessing if obeyed and a “curse” if disobeyed. In chapter twenty-six the curse of the “seven times” equates to twenty-five hundred and twenty years and is set forth in the obvious context of the rules of the land resting and the principles of slavery. In chapter twenty-six the punishment is called the “quarrel of my covenant.”

A huszonötödik fejezet a föld nyugalmát, a jubileumot és a szolgaság szabályait vázolja fel. A huszonötödik fejezet szabályai részét képezik „Mózesnek, az Isten szolgájának törvényé”-nek, amely áldást eredményez, ha engedelmeskednek neki, és „átkot”, ha nem engedelmeskednek. A huszonhatodik fejezetben a „hétszeres” átok kétezer-ötszázhúsz évvel egyenlő, és nyilvánvaló összefüggésben jelenik meg a föld nyugalmára vonatkozó szabályokkal és a szolgaság elveivel. A huszonhatodik fejezetben a büntetést „szövetségem megtorlásá”-nak nevezi.

> Then will I also walk contrary unto you, and will punish you yet seven times for your sins. And I will bring a sword upon you, that shall avenge the quarrel of my covenant: and when ye are gathered together within your cities, I will send the pestilence among you; and ye shall be delivered into the hand of the enemy. Leviticus 26:24, 25.

> Akkor én is ellenetek fordulok, és bűneitekért hétszeresen megbüntetlek titeket. Fegyvert bocsátok rátok, amely bosszút áll szövetségem megszegéséért; és amikor városaitokba gyűltök össze, dögvészt bocsátok közétek, és ellenségeitek kezébe adattok. 3Mózes 26:24–25.

In context the “covenant” that God has a “quarrel” over would be the covenant previously cited in chapter twenty-five. The punishment of the seven times is called the “quarrel of” God’s “covenant” and the “curse” attached to it is that Israel would be “delivered into the hand of their” enemies, and once in the enemies’ land, (as Daniel was) Israel would become the slaves of their enemies.

Összefüggésében szemlélve az a „szövetség”, amely miatt Istennek „pere” van, az a szövetség, amelyre korábban, a huszonötödik fejezetben már történt hivatkozás. A hétszeres büntetést Isten „szövetsége perének” nevezik, és a hozzá kapcsolódó „átok” az, hogy Izráel „ellenségei kezébe adatik”, és miután ellenségeinek földjére jutott, (amint Dániellel is történt) Izráel ellenségeinek szolgájává lesz.

When Moses recorded Leviticus twenty-six ancient Israel had just been delivered from the slavery of Egypt and the principles of slavery represented in chapter twenty-five would bring either a blessing or a curse. Ancient Israel never practiced the rules of the Jubilee and ultimately both the northern and southern kingdoms were scattered for “seven times” in fulfillment of what Daniel called the “curse of Moses.”

Amikor Mózes lejegyezte a Leviticus huszonhatodik fejezetét, az ősi Izráel éppen akkor szabadult meg Egyiptom rabszolgaságából, és a huszonötödik fejezetben megjelenített rabszolgasági elvek vagy áldást, vagy átkot hoztak volna. Az ősi Izráel soha nem gyakorolta a jubileumra vonatkozó rendelkezéseket, és végül mind az északi, mind a déli királyság „hétszeres időre” szétszóratott, annak beteljesedéseként, amit Dániel „Mózes átkának” nevezett.

The covenant relationship between God and Israel which had begun with their slavery in Egypt, ended with their slavery to Assyria and Babylon. The “seven times” against the northern kingdom ended in 1798, and “seven times” against the southern kingdom ended in 1844. The starting point for the two periods of seven times is marked in Isaiah chapter seven with a prophecy of sixty-five years that was proclaimed by Isaiah to king Ahaz of Judah in 742 BC.

Az Isten és Izráel közötti szövetségi kapcsolat, amely egyiptomi rabszolgaságukkal vette kezdetét, az asszíriai és babiloni rabszolgaságukkal ért véget. Az északi királyság ellen szóló „hét idő” 1798-ban ért véget, a déli királyság ellen szóló „hét idő” pedig 1844-ben. A két hét időből álló időszak kiindulópontját Ézsaiás könyvének hetedik fejezete jelöli meg egy hatvanöt éves próféciával, amelyet Ézsaiás i. e. 742-ben hirdetett meg Akháznak, Júda királyának.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:8, 9.

> Mert Szíria feje Damaszkusz, és Damaszkusz feje Recin; és hatvanöt esztendőn belül Efraim összetöretik, úgyhogy többé nem lesz nép. És Efraim feje Samária, és Samária feje Remáliá fia. Ha nem hisztek, bizony nem maradtok meg. Ésaiás 7:8, 9.

Isaiah had identified that “within” sixty-five years from the time when the prophecy was set forth in 742 BC, the northern kingdom would be broken. Nineteen years later in 723 BC the northern kingdom of Israel was taken into slavery by the king of Assyria and forty-six years later the king of Babylon took the southern kingdom of Judah into slavery in 677 BC. The prophecy of sixty-five years produces six historical waymarks. The first is 742 BC when the prediction is set forth. Nineteen years later in 723 BC, the northern kingdom was taken into slavery by the Assyrians. Forty-six years later in 677 BC the southern kingdom was taken into slavery by the Babylonians. The first twenty-five hundred and twenty years that began in 723 BC then ended in 1798. Then is 1844 the twenty-five hundred and twenty years that began in 677 BC concluded. From 1844, the prediction extended nineteen years to 1863 in order to complete the entire prophetic structure, for when the Alpha and Omega marked nineteen years to begin the prophetic structure there must be nineteen years to reach its end.

Ézsaiás azonosította, hogy attól az időponttól számítva, amikor a prófécia Kr. e. 742-ben elhangzott, hatvanöt éven „belül” az északi királyság összetöretik. Tizenkilenc évvel később, Kr. e. 723-ban Izráel északi királyságát Asszíria királya fogságba vitte, és negyvenhat évvel később, Kr. e. 677-ben Babilon királya Júda déli királyságát vitte fogságba. A hatvanöt éves prófécia hat történelmi útjelzőt hoz létre. Az első Kr. e. 742, amikor az előrejelentés elhangzik. Tizenkilenc évvel később, Kr. e. 723-ban az északi királyságot az asszírok fogságba vitték. Negyvenhat évvel később, Kr. e. 677-ben a déli királyságot a babilóniaiak fogságba vitték. Az első kétezer-ötszázhúsz év, amely Kr. e. 723-ban kezdődött, azután 1798-ban ért véget. Majd 1844-ben zárult le az a kétezer-ötszázhúsz év, amely Kr. e. 677-ben kezdődött. 1844-től az előrejelentés további tizenkilenc évvel 1863-ig terjedt, hogy a teljes prófétai szerkezet beteljesedjék, mert amikor az Alfa és az Ómega tizenkilenc évet jelölt ki a prófétai szerkezet kezdetéhez, akkor tizenkilenc évnek kellett lennie ahhoz is, hogy annak végéhez eljusson.

Ancient Israel was delivered from the slavery of Egypt and through disobedience both the northern and southern kingdoms were returned to slavery. The prophecies transcend from the prophetic history of ancient literal Israel to modern spiritual Israel and in so doing the theme of all the prophetic waymarks is slavery.

Az ősi Izrael megszabadíttatott Egyiptom szolgaságából, és engedetlensége következtében mind az északi, mind a déli királyság ismét szolgaságba jutott. A próféciák az ősi, szó szerinti Izrael prófétai történelmétől a modern, lelki Izraelhez emelkednek át, és eközben valamennyi prófétai útjelző központi témája a szolgaság.

The prophecy in Isaiah seven was presented to the wicked king Ahaz by Isaiah in 742BC when an impending civil war between the north and south was being identified. The southern kingdom of Ahaz was the literal glorious land of ancient Israel. In 1798, the spiritual glorious land of Bible prophecy began to rule as the sixth kingdom of Bible prophecy. When the seven times against the literal glorious land ended in 1844, there was, as in the history of king Ahaz an impending civil war. By 1844, the turmoil of political parties breaking apart and forming alliances had almost fully settled into two classes of political persuasions. In terms of slavery the Democrats were pro-slavery and the Republicans were anti-slavery. From 1798 to the beginning of the civil war in 1860 the process of developing two classes of political parties had been settled.

Ézsaiás hetedik fejezetének próféciáját Ézsaiás i. e. 742-ben adta át a gonosz Akház királynak, amikor az északi és a déli országrész között közelgő polgárháborút azonosították. Akház déli királysága az ókori Izráel szó szerinti dicsőséges földje volt. 1798-ban a bibliai prófécia szellemi dicsőséges földje uralomra jutott mint a bibliai prófécia hatodik királysága. Amikor 1844-ben véget ért a hét idő a szó szerinti dicsőséges föld ellen, Akház király történetéhez hasonlóan közelgő polgárháború állt fenn. 1844-re a széthulló és szövetségeket kötő politikai pártok zűrzavara csaknem teljesen két politikai meggyőződési osztályba rendeződött. A rabszolgaság kérdését illetően a demokraták rabszolgaságpártiak voltak, a republikánusok pedig rabszolgaságellenesek. 1798-tól a polgárháború 1860-as kezdetéig a politikai pártok két osztályának kialakulási folyamata lezárult.

Ahaz represented the literal glorious land and therefore typified the spiritual glorious land. The history of Ahaz typifies the prophetic history where the prophecy was proclaimed in 742 BC therefore typifies the history where the prophecy ended. In the beginning history the northern kingdom consisting of ten tribes had broken away from the other two tribes in protest against the divinely established government of the southern two tribes. The ten northern tribes had formed a confederacy with Syria, typifying the alliance between the southern confederacy and a power represented symbolically by Syria.

Aház a szó szerinti dicső földet képviselte, és ezért a lelki dicső föld előképe volt. Aház története azt a prófétai történelmet példázza, amelyben a prófécia i. e. 742-ben hirdettetett ki, és ezért annak a történelemnek az előképe, amelyben a prófécia véget ért. A kezdeti történelemben az északi királyság, amely tíz törzsből állt, elszakadt a másik két törzstől, tiltakozásul a déli két törzs istenileg megalapított kormányzata ellen. Az északi tíz törzs szövetséget kötött Szíriával, előképezve a déli szövetség és egy, Szíria által jelképesen ábrázolt hatalom közötti szövetséget.

This brief summary is identifying that the seven times of Leviticus twenty-six is a covenant promise that sets forth either a blessing for obedience or the “curse” of slavery for disobedience. The northern and southern kingdoms started together as one nation that was delivered out of slavery, only to be delivered back into slavery at their respective endings.

Ez a rövid összefoglalás arra mutat rá, hogy a 3Mózes huszonhatban szereplő hét idő a szövetség ígérete, amely vagy az engedelmességért járó áldást, vagy az engedetlenségért a szolgaság „átkát” helyezi kilátásba. Az északi és a déli királyság együtt indult mint egyetlen nemzet, amely megszabadíttatott a szolgaságból, csakhogy saját végük idején ismét szolgaságba vitessenek vissza.

The sixty-five years at the ending of those prophecies of slavery concluded with spiritual Israel in the spiritual glorious land, at the very dead center of a civil war of the north against the south. The antagonists in the civil war was a kingdom that formed a confederacy and broke away from the divinely established government that was located in the opposing kingdom.

A rabszolgaságról szóló ama próféciák végén álló hatvanöt év azzal ért véget, hogy a lelki Izráel a lelki dicsőséges földön volt, éppen egy észak dél ellen vívott polgárháború kellős közepén. A polgárháború szemben álló felei közül az egyik egy olyan királyság volt, amely szövetséget alkotott, és elszakadt az istenileg megalapított kormányzattól, amely a vele szemben álló királyságban volt.

From 1798 onward to the civil war, the horn of Republicanism was put through a process which produced two classes of political antagonists that represent two sides of the issues of slavery. The proslavery antagonists that sought to continue the practice of slavery lost the battle.

1798-tól a polgárháborúig a republikanizmus szarva olyan folyamaton ment keresztül, amely a politikai ellenfelek két osztályát hozta létre; ezek a rabszolgaság kérdésének két oldalát képviselik. A rabszolgaságpárti ellenfelek, akik a rabszolgaság gyakorlatának fenntartására törekedtek, elvesztették a küzdelmet.

From 1798 onward to the civil war, the horn of Protestantism was put through a process which produced two classes of religious antagonists that represent two sides of the issues of slavery. The proslavery antagonists that sought to continue the original understanding of the prophecy of slavery lost the battle.

1798-tól kezdve egészen a polgárháborúig a protestantizmus szarva olyan folyamaton ment keresztül, amely a vallási ellenfelek két osztályát hozta létre; ezek a rabszolgaság kérdésének két oldalát képviselik. A rabszolgaságpárti ellenfelek, akik a rabszolgaságról szóló prófécia eredeti értelmezésének fenntartására törekedtek, elvesztették a küzdelmet.

In 1863 the horn of Republicanism succeeded in rejecting the practice of slavery.

1863-ban a republikánus eszme szarva sikerrel vetette el a rabszolgaság gyakorlatát.

In 1863 the horn of Protestantism succeeded in rejecting the prophecy of slavery.

1863-ban a protestantizmus szarva sikeresen elvetette a rabszolgaságra vonatkozó próféciát.

In doing so they rejected the work of Miller, the Elijah for his time. In so doing they also rejected “the oath of Moses,” the foundation stone for their time. Moses and Elijah were then rejected, only to return on September 11, 2001.

Ezzel elutasították Miller munkáját, a maga idejének Illését. Ezzel ugyanakkor elutasították „Mózes esküjét” is, a maguk idejének alapkövét. Mózest és Illést ekkor elutasították, hogy aztán 2001. szeptember 11-én visszatérjenek.

Alpha and Omega, the wonderful linguist recorded His divine signature throughout the time prophecy of the “oath of Moses” that He himself proclaimed as Palmoni, the Wonderful Numberer. If ye will not believe, surely ye shall not be established.

Alfa és Ómega, a csodálatos nyelvtudós, feljegyezte isteni aláírását a „Mózes esküjének” egész időpróféciáján keresztül, amelyet Ő maga hirdetett ki mint Palmoni, a Csodálatos Számláló. Ha nem hisztek, bizony nem maradtok meg.

Back to Articles