Article

# Rome Establishes the Vision - Number Two

Róma megalapozza a látomást – második թիվ

Identifying Modern Rome and the Prophetic Vision in the Last Days

A modern Róma azonosítása és a prófétai látomás az utolsó napokban

Author

Jeff Pippenger

Published

July 5, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. Daniel 11:14.

> És azokban az időkben sokan támadnak majd fel a dél királya ellen; és a te néped erőszakos fiai is felkelnek, hogy beteljesítsék a látomást; de elbuknak. Dániel 11:14.

The correct identification of the power in the last days that is represented as Modern Rome, and therefore the power that “establishes the vision” is essential and salvational. It represents an element of the final testing process of the one hundred and forty-four thousand. The word “vision” in the verse is the same Hebrew word which Solomon chose when he identified why God’s people perish.

Létfontosságú és az üdvösséggel kapcsolatos annak a végidőbeli hatalomnak a helyes azonosítása, amelyet a modern Rómaként ábrázol a prófécia, és amely ezért az a hatalom, amely „megerősíti a látomást”. Ez a száznegyvennégyezer végső megpróbáltatási folyamatának egyik elemét képviseli. A „látomás” szó ebben a versben ugyanaz a héber szó, amelyet Salamon használt annak megjelölésére, hogy miért vész el Isten népe.

> Where there is no vision, the people perish: but he that keepeth the law, happy is he. Proverbs 29:18.

> Kinyilatkoztatás nélkül elvadul a nép; de boldog, aki megtartja a törvényt. Példabeszédek 29:18.

All the prophets are speaking more directly concerning the last days than any other period of sacred history, and Solomon’s warning about the need of possessing the “vision” is a life-or-death proposition. Truth always divides and produces two classes of worshippers. In the verse, there is a class that perishes and a class that happily keeps the law. It should be noted however, that Solomon’s counsel is placed in the context of a controversy over “truth.” It is also in the context of the parable of the ten virgins, for the parable of the ten virgins is a primary illustration of the experience of God’s people in the last days.

A próféták mindegyike közvetlenebbül szól az utolsó napokról, mint a szent történelem bármely más korszakáról, és Salamon figyelmeztetése a „látás” birtoklásának szükségességéről élet-halál kérdése. Az igazság mindig megoszt, és az imádók két osztályát hozza létre. Ebben az igeversben van egy osztály, amely elvész, és egy osztály, amely örömmel megtartja a törvényt. Meg kell azonban jegyezni, hogy Salamon intése az „igazság” körüli küzdelem összefüggésében hangzik el. Ugyanakkor a tíz szűz példázatának összefüggésében is áll, mert a tíz szűz példázata Isten népe utolsó napokbeli tapasztalatának elsődleges szemléltetése.

> A fool uttereth all his mind: but a wise man keepeth it in till afterwards. If a ruler hearken to lies, all his servants are wicked. The poor and the deceitful man meet together: the Lord lighteneth both their eyes. The king that faithfully judgeth the poor, his throne shall be established forever. The rod and reproof give wisdom: but a child left to himself bringeth his mother to shame. When the wicked are multiplied, transgression increaseth: but the righteous shall see their fall. Correct thy son, and he shall give thee rest; yea, he shall give delight unto thy soul. Where there is no vision, the people perish: but he that keepeth the law, happy is he. Proverbs 29:11–18.

> A bolond teljes elméjét kiönti; a bölcs pedig visszatartja azt későbbre. Ha a fejedelem a hazugságra hallgat, minden szolgája gonosz lesz. A szegény és az álnok ember találkoznak egymással; az Úr megvilágosítja mindkettőjük szemét. Az a király, aki hűségesen ítéli meg a szegényeket, annak trónja mindörökre szilárdan megáll. A vessző és a feddés bölcsességet ad; de a magára hagyott gyermek szégyent hoz anyjára. Mikor a gonoszok megsokasodnak, megsokasodik a törvényszegés is; az igazak pedig meglátják azok bukását. Fedd meg a te fiadat, és nyugodalmat szerez neked; sőt gyönyörűséget ad a te lelkednek. Ahol nincs kijelentés, elvadul a nép; de boldog az, aki megtartja a törvényt. Példabeszédek 29:11–18.

It is not my intent to point a finger at those that may hold to a different understanding of Modern Rome than I do. My intent is to illustrate that Solomon is addressing two classes of worshippers, which he identifies as a “wise man” and a “fool.” The “fool” is also identified as the “wicked.” The wise and foolish virgins of the parable are also identified in the prophetic line of Daniel chapter twelve as the wise and the wicked.

Nem áll szándékomban ujjal mutogatni azokra, akik a modern Rómáról az enyémtől eltérő felfogást vallanak. Szándékom annak szemléltetése, hogy Salamon az imádók két osztályáról beszél, amelyeket „bölcs emberként” és „bolondként” azonosít. A „bolond” a „gonoszként” is azonosíttatik. A példázat bölcs és bolond szüzei Dániel könyve tizenkettedik fejezetének prófétai vonalában ugyancsak a bölcsekként és a gonoszokként azonosíttatnak.

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:10.

> Sokan megtisztulnak, megfehérednek és megpróbáltatnak; a hitetlenek pedig hitetlenül cselekszenek; és a hitetlenek közül senki sem érti meg, de az értelmesek megértik. Dániel 12:10.

Solomon and Daniel agree with one another, for all the prophetic testimony aligns in the last days. The wise understand the “increase of knowledge.”

Salamon és Dániel egyetértenek egymással, mert minden prófétai bizonyságtétel összhangban áll az utolsó napokban. A bölcsek megértik az „ismeret növekedését”.

> And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars for ever and ever. But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Daniel 12:3, 4.

> Az értelmesek pedig fényleni fognak, mint az égboltozat ragyogása; és akik sokakat az igazságra vezetnek, miként a csillagok örökkön örökké. Te pedig, Dániel, zárd be e beszédeket, és pecsételd le e könyvet a vég idejéig: sokan ide-oda futkosnak majd, és megnövekedik az ismeret. Dániel 12:3–4.

Verse ten identifies the three-step testing process that sifts the virgins, who are called to be among the one hundred and forty-four thousand. In both cases the sifting and testing process is based upon whether the virgins understand the increase of knowledge (the vision) that was unsealed at the time of the end in 1989.

A tizedik vers azonosítja azt a háromlépcsős próbatételi folyamatot, amely megrostálja a szüzeket, akiket arra hívtak el, hogy a száznegyvennégyezer között legyenek. Mindkét esetben a rostálás és a próbatétel folyamata azon alapul, hogy a szüzek megértik-e a tudás gyarapodását (a látomást), amelyet a vég idején, 1989-ben felnyitottak.

“The time of the end” in the last days was 1989, when verses forty through forty-five of Daniel eleven were unsealed. It was then established that the subject of the verses was the final rise and fall of the king of the north. It was then established that the king of the north in the verses is the papal power of the last days. Inspiration never uses the expression “Modern Rome.” The expression was invented by me, to represent the papal power of the last days, for prophetically “modern” represents the last days. Ellen White never used the expression “Modern Rome.”

„A vég ideje” az utolsó napokban 1989 volt, amikor Dániel könyve tizenegyedik fejezetének negyvenedik verstől negyvenötödikig terjedő versei felnyittattak. Ekkor vált megállapítottá, hogy e versek tárgya az északi király végső felemelkedése és bukása. Ekkor vált megállapítottá az is, hogy az északi király e versekben az utolsó napok pápai hatalma. Az ihletés soha nem használja a „Modern Róma” kifejezést. E kifejezést én alkottam meg, hogy az utolsó napok pápai hatalmát jelölje, mert prófétai értelemben a „modern” az utolsó napokat jelképezi. Ellen White sem használta soha a „Modern Róma” kifejezést.

There are incorrect views of who the king of the north represents in the last six verses of Daniel eleven, but there is only one correct understanding. The understanding that the king of the north in the verses is the papal power was derived from many prophetic witnesses. Verse forty begins by identifying the papacy receiving a deadly wound in 1798, then verses forty-one through forty-three identify the dynamics involved with the healing of the deadly wound. Verse forty-four describes the message that enrages the papacy and leads into verse forty-five when the papal power comes to its final and complete end. The vision that was unsealed in 1989, is the vision of the final rise and fall of the papal power in the last days. That vision is the increase of knowledge that produces and manifests two classes of worshippers, based upon their acceptance or rejection of the knowledge located in those verses.

Dániel tizenegyedik fejezetének utolsó hat versére vonatkozóan léteznek téves nézetek arról, kit jelképez az északi király, de csak egyetlen helyes értelmezés van. Az az értelmezés, hogy e versekben az északi király a pápai hatalom, számos prófétai tanúbizonyság alapján származott. A negyvenedik vers azzal kezdődik, hogy azonosítja a pápaságot mint amely 1798-ban halálos sebet kapott, majd a negyvenegyediktől a negyvenharmadikig terjedő versek azokat a folyamatokat azonosítják, amelyek a halálos seb begyógyulásában szerepet játszanak. A negyvennegyedik vers azt az üzenetet írja le, amely haragra gerjeszti a pápaságot, és átvezet a negyvenötödik versbe, amikor a pápai hatalom eljut végső és teljes pusztulására. Az a látomás, amely 1989-ben fel lett oldva, a pápai hatalom végső felemelkedésének és bukásának látomása az utolsó napokban. Ez a látomás a tudás növekedése, amely az imádók két csoportját hozza létre és teszi nyilvánvalóvá aszerint, hogy elfogadják vagy elutasítják az e versekben található ismeretet.

According to the very same chapter where the increase of knowledge was unsealed in 1989, the “robbers of thy people,” who “exalt themselves” and ultimately “fall” are the symbol that establishes the “vision.” In the final sifting, the first testing question is who is represented as the “robbers of thy people,” for they are the prophetic symbol that establishes the “vision.” Are the robbers the papal power or are they the United States?

Ugyanazon fejezet szerint, amelyben az ismeret gyarapodása 1989-ben feloldatott, a „te néped fosztogatói”, akik „felmagasztalják magukat”, és végül „elbuknak”, az a jelképes alak, amely megalapozza a „látomást”. A végső rostálásban az első vizsgálati kérdés az, hogy kit jelképeznek a „te néped fosztogatói”, mert ők azok a prófétai jelképek, amelyek megalapozzák a „látomást”. Vajon a fosztogatók a pápai hatalom, vagy az Egyesült Államok?

The books of Daniel and Revelation are the same book, representing two witnesses of the same line of prophecy. Daniel is the beginning and Revelation is the ending, and together they represent two witnesses of the truth that is unsealed at the time of the end in 1989.

Dániel és a Jelenések könyve ugyanaz a könyv: ugyanazon prófétai vonal két tanúját ábrázolják. Dániel a kezdet, a Jelenések pedig a vég, és együtt annak az igazságnak két tanúját képviselik, amely a vég idején, 1989-ben lett felnyitva.

Daniel describes the purification process that was produced when the Lion of the tribe of Judah unsealed verses forty to forty-five in 1989. At that time a testing process began to determine and manifest who would be the “priests” that make up the covenant people who are the one hundred and forty-four thousand in the last days. Hosea contributes that those who reject the increase of knowledge of the last days will not become one of the priests who make up the one hundred and forty-four thousand.

Dániel leírja azt a megtisztítási folyamatot, amely akkor ment végbe, amikor Júda törzsének Oroszlánja 1989-ben felnyitotta a negyvenedik–negyvenötödik verseket. Abban az időben próbatételi folyamat kezdődött annak meghatározására és nyilvánvalóvá tételére, kik lesznek azok a „papok”, akik a szövetségi népet alkotják, vagyis akik az utolsó napok száznegyvennégyezerét teszik ki. Hóseás hozzáteszi, hogy azok, akik elutasítják az utolsó napok ismeretének gyarapodását, nem válnak a száznegyvennégyezret alkotó papok egyikévé.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Népem elvész, mert nincs ismerete; mivel te elvetetted az ismeretet, én is elvetlek téged, hogy ne légy papom; mivel elfeledkeztél Istened törvényéről, én is elfeledkezem gyermekeidről. Hóseás 4:6.

The book of Revelation identifies that the knowledge that is unsealed and rejected by one class accomplishes their rejection just before probation closes.

A Jelenések könyve rámutat arra, hogy az a tudás, amelynek pecsétje feltöretik, és amelyet az egyik csoport elutasít, közvetlenül a kegyelmi idő lezárulása előtt viszi véghez az ő elvettetésüket.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> És monda nékem: Ne pecsételd be e könyv prófétálásának beszédeit, mert az idő közel van. Aki igazságtalan, legyen igazságtalan ezután is; és aki fertelmes, legyen fertelmes ezután is; és aki igaz, legyen igaz ezután is; és aki szent, legyen szent ezután is. Jelenések 22:10, 11.

The Millerite history illustrates the history of the one hundred and forty-four thousand, and together the Millerites and the one hundred and forty-four thousand represent the beginning and ending of the message and work of the three angels of Revelation chapter fourteen. The parallel histories identify the events connected with the close of probation. The work of both histories has been typified by Elijah and John the Baptist.

A millerita történelem a száznegyvennégyezer történetét szemlélteti, és együtt a milleriták és a száznegyvennégyezer a Jelenések tizennegyedik fejezetében szereplő három angyal üzenetének és munkájának kezdetét és végét képviselik. A párhuzamos történelmek azokat az eseményeket azonosítják, amelyek a kegyelemidő lezárulásával kapcsolatosak. Mindkét történet munkáját Illés és Keresztelő János előképezte.

> “With trembling, William Miller began to unfold to the people the mysteries of the kingdom of God, carrying his hearers down through the prophecies to the second advent of Christ. With every effort he gained strength. As John the Baptist heralded the first advent of Jesus and prepared the way for His coming, so William Miller and those who joined with him proclaimed the second advent of the Son of God.” Early Writings, 229, 230.

> „William Miller reszketve kezdte feltárni a nép előtt Isten országának titkait, a próféciákon végigvezetve hallgatóit Krisztus második adventjéig. Minden erőfeszítéssel erőre kapott. Miként Keresztelő János hirdette Jézus első adventjét, és előkészítette az utat eljövetele számára, úgy William Miller és azok, akik hozzá csatlakoztak, Isten Fia második adventjét hirdették.” Early Writings, 229, 230.

The Millerite message identified the “events” connected with the close of probation, as represented by both Elijah and John the Baptist.

A millerita üzenet azonosította a kegyelmi idő lezárulásával kapcsolatos „eseményeket”, amint azokat Illés és Keresztelő János egyaránt jelképezte.

> “It was needful that men should be awakened to their danger; that they should be roused to prepare for the solemn events connected with the close of probation.” The Great Controversy, 310.

> „Szükséges volt, hogy az emberek ráébredjenek veszélyes helyzetükre; hogy felserkenjenek, és felkészüljenek a kegyelmi idő lezárulásával kapcsolatos ünnepélyes eseményekre.” A nagy küzdelem, 310.

In 1989, with the collapse of the Soviet Union the portion of the book of Daniel that related to the last days was unsealed and a testing process began. The test was based upon the ability or inability of God’s people to understand or reject the increase of knowledge that is represented in the last six verses of Daniel chapter eleven; verses that lead to the first verse of chapter twelve, which identifies the “close of probation.” The message of the “events connected with the close of probation” was then unsealed, and the work of those who were the candidates to be the “priests” of the one hundred and forty-four thousand began. Their work was to “understand” and proclaim the message represented in the passage. The message and the work of the one hundred and forty-four thousand, was to present the unsealed message in order to rouse men “to prepare for the solemn events connected with the close of probation.”

1989-ben, a Szovjetunió összeomlásával, Dániel könyvének azon része, amely az utolsó napokra vonatkozott, felnyittatott, és megkezdődött egy próbatételi folyamat. A próba Isten népének azon képességén vagy képtelenségén alapult, hogy megértse vagy elutasítsa a tudás gyarapodását, amelyet Dániel könyve tizenegyedik fejezetének utolsó hat verse jelképez; olyan versek, amelyek a tizenkettedik fejezet első verséhez vezetnek, amely azonosítja a „kegyelemidő lezárulását”. Ekkor felnyittatott a „kegyelemidő lezárulásával kapcsolatos események” üzenete, és megkezdődött azoknak a munkája, akik a száznegyvennégyezer „papjainak” várományosai voltak. Az ő feladatuk az volt, hogy „megértsék” és hirdessék a szakaszban megjelenített üzenetet. A száznegyvennégyezer üzenetének és munkájának az volt a célja, hogy a felnyitott üzenetet bemutassa, hogy az embereket felrázza, „hogy felkészüljenek a kegyelemidő lezárulásával kapcsolatos ünnepélyes eseményekre.”

> “Today, in the spirit and power of Elias and of John the Baptist, messengers of God’s appointment are calling the attention of a judgment-bound world to the solemn events soon to take place in connection with the closing hours of probation and the appearance of Christ Jesus as King of kings and Lord of lords. Soon every man is to be judged for the deeds done in the body. The hour of God’s judgment has come, and upon the members of His church on earth rests the solemn responsibility of giving warning to those who are standing as it were on the very brink of eternal ruin. To every human being in the wide world who will give heed must be made plain the principles at stake in the great controversy being waged, principles upon which hang the destinies of all mankind.” Prophets and Kings, 715, 716.

> „Ma Illésnek és Keresztelő Jánosnak lelkével és erejével, Isten rendelése szerinti hírnökök hívják fel az ítéletre szánt világ figyelmét azokra a komoly eseményekre, amelyek hamarosan bekövetkeznek a kegyelmi idő lezárulásával és Krisztus Jézusnak mint királyok Királyának és urak Urának megjelenésével kapcsolatban. Hamarosan minden embert megítélnek a testben cselekedett dolgokért. Eljött Isten ítéletének órája, és földi egyháza tagjain nyugszik az az ünnepélyes felelősség, hogy figyelmeztessék azokat, akik úgyszólván az örök romlás legszélén állnak. A tágas világon minden ember számára, aki hallgatni fog rá, világossá kell tenni azokat az alapelveket, amelyek e nagy küzdelemben forognak kockán, azokat az alapelveket, amelyeken az egész emberiség sorsa függ.” Próféták és királyok, 715, 716.

The history of John the Baptist and Christ, as well as the history of the Millerites illustrates the message and work of the one hundred and forty-four thousand. Both John and Christ understood their message as representing the close of probation.

Keresztelő János és Krisztus története, valamint a milleriták története szemlélteti a száznegyvennégyezer üzenetét és munkáját. Mind János, mind Krisztus úgy értette meg saját üzenetét, mint amely a kegyelemidő lezárulását jelképezi.

> But when he saw many of the Pharisees and Sadducees come to his baptism, he said unto them, O generation of vipers, who hath warned you to flee from the wrath to come? Matthew 3:7.

> Amikor pedig látta, hogy a farizeusok és szadduceusok közül sokan jönnek az ő keresztségére, így szólt hozzájuk: Viperák fajzata, ki figyelmeztetett titeket, hogy meneküljetek az eljövendő harag elől? Máté 3:7.

Christ presented the destruction of Jerusalem, the same destruction which John had warned the quibbling Jews about, as approaching. Jesus employed the destruction as a symbol of the “wrath” that begins when He, as Michael, stands up in Daniel chapter twelve, verse one.

Krisztus úgy mutatta be Jeruzsálem pusztulását — ugyanazt a pusztulást, amelyre János figyelmeztette a szőrszálhasogató zsidókat — mint közeledő eseményt. Jézus e pusztulást annak a „haragnak” a jelképeként használta, amely akkor kezdődik, amikor ő mint Mihály felkel Dániel könyve tizenkettedik fejezetének első versében.

> “Christ saw in Jerusalem a symbol of the world hardened in unbelief and rebellion, and hastening on to meet the retributive judgments of God. The woes of a fallen race, pressing upon His soul, forced from His lips that exceeding bitter cry. He saw the record of sin traced in human misery, tears, and blood; His heart was moved with infinite pity for the afflicted and suffering ones of earth; He yearned to relieve them all. But even His hand might not turn back the tide of human woe; few would seek their only Source of help. He was willing to pour out His soul unto death, to bring salvation within their reach; but few would come to Him that they might have life.

> „Krisztus Jeruzsálemben a hitetlenségben és lázadásban megkeményedett világ jelképét látta, amely sietve halad Isten megtorló ítéleteinek elébe. Az elbukott emberi nem nyomorúságai, melyek lelkére nehezedtek, ajkáról azt a rendkívül keserű kiáltást fakasztották. Látta a bűn feljegyzését az emberi nyomorúságban, könnyekben és vérben kirajzolódni; szíve végtelen szánalommal indult meg a föld szenvedő és gyötrődő lakói iránt; vágyott arra, hogy mindnyájukon segítsen. De még az Ő keze sem fordíthatta vissza az emberi nyomorúság áradatát; kevesen keresték egyetlen segítségük Forrását. Kész volt lelkét halálra adni, hogy az üdvösséget elérhető közelségbe hozza számukra; de kevesen mentek volna Őhozzá, hogy életük legyen.”

> “The Majesty of heaven in tears! the Son of the infinite God troubled in spirit, bowed down with anguish! The scene filled all heaven with wonder. That scene reveals to us the exceeding sinfulness of sin; it shows how hard a task it is, even for Infinite Power, to save the guilty from the consequences of transgressing the law of God. Jesus, looking down to the last generation, saw the world involved in a deception similar to that which caused the destruction of Jerusalem. The great sin of the Jews was their rejection of Christ; the great sin of the Christian world would be their rejection of the law of God, the foundation of His government in heaven and earth. The precepts of Jehovah would be despised and set at nought. Millions in bondage to sin, slaves of Satan, doomed to suffer the second death, would refuse to listen to the words of truth in their day of visitation. Terrible blindness! strange infatuation!” The Great Controversy, 22.

> „A menny Felsége könnyek között! A végtelen Isten Fia lelkében megrendülve, a gyötrelemtől lesújtva! E jelenet csodálattal töltötte be az egész mennyet. Ez a jelenet feltárja előttünk a bűn kimondhatatlanul súlyos voltát; megmutatja, milyen nehéz feladat még a Végtelen Hatalom számára is megmenteni a bűnöst Isten törvénye áthágásának következményeitől. Jézus, letekintve az utolsó nemzedékre, úgy látta a világot, hogy az ugyanahhoz a megtévesztéshez hasonló csalásba bonyolódott, amely Jeruzsálem pusztulását okozta. A zsidók nagy bűne Krisztus elutasítása volt; a keresztény világ nagy bűne Isten törvényének, mennyei és földi uralma alapjának elutasítása lesz. Jehova rendeléseit megvetik és semmibe veszik. Bűn rabságában sínylődő milliók, a Sátán szolgái, akik a második halál elszenvedésére vannak kárhoztatva, meglátogatásuk napján nem lesznek hajlandók hallgatni az igazság szavaira. Rettenetes vakság! különös téboly!” A nagy küzdelem, 22.

The warning message proclaimed by John the Baptist and also by Christ was the same warning message, just as the warning message of the Millerites was the same message identifying the events connected with the close of probation as the one hundred and forty-four thousand will proclaim. Three witnesses; John the Baptist, Christ and the Millerites testifying that the work and message of the one hundred and forty-four thousand is a life-or-death testing process accomplished by the increase of knowledge that was unsealed in 1989. The message unsealed at that time is the last day vision that must be understood by the wise if they are to be the “priests” that make up the one hundred and forty-four thousand. If those candidates do not understand that vision, they are identified as wicked, or as fools, and they perish. They and their children are rejected in agreement with their rejection of the vision that is the increase of knowledge.

A Keresztelő János, valamint Krisztus által hirdetett figyelmeztető üzenet ugyanaz a figyelmeztető üzenet volt, miként a milleriták figyelmeztető üzenete is ugyanaz az üzenet volt, amely azokat az eseményeket azonosítja, amelyek a kegyelemidő lezárulásával kapcsolatosak, s amelyet a száznegyvennégyezer hirdetni fog. Három tanú: Keresztelő János, Krisztus és a milleriták tesznek bizonyságot arról, hogy a száznegyvennégyezer munkája és üzenete élet-halálra szóló próbatételi folyamat, amely az 1989-ben feltört ismeret növekedése által megy végbe. Az akkor feltárt üzenet az utolsó napok látomása, amelyet a bölcseknek meg kell érteniük, ha azok a „papok” akarnak lenni, akik a száznegyvennégyezret alkotják. Ha e jelöltek nem értik ezt a látomást, gonoszokként, vagy bolondokként azonosíttatnak, és elvesznek. Ők és gyermekeik elvettetnek, összhangban azzal, hogy elvetették a látomást, amely az ismeret növekedése.

God’s Word identifies that Rome is the power that exalts itself, robs God’s people, and then falls and establishes the vision. The question of whether Modern Rome is the papal power or the United States is the test that identifies that those candidates are either wise or foolish virgins. The test is a prophetic test derived from the book of Daniel, that is thereafter confirmed and brought to perfection in the book of Revelation. The subject of Modern Rome is not simply a choice between the papal power or the United States, it is the final test for the one hundred and forty-four thousand. It is a prophetic test, and correctly understood it encompasses every representation of the final testing process that is set forth within God’s sanctified prophetic testimony.

Isten Igéje azonosítja, hogy Róma az a hatalom, amely felmagasztalja önmagát, kifosztja Isten népét, majd elbukik és megerősíti a látomást. Az a kérdés, hogy a modern Róma a pápai hatalom-e vagy az Egyesült Államok, az a próba, amely feltárja, hogy e jelöltek közül kik a bölcs, illetve kik a balga szüzek. Ez a próba prófétai próba, amely Dániel könyvéből ered, és amely azután a Jelenések könyvében nyer megerősítést és jut teljességre. A modern Róma tárgya nem pusztán választás a pápai hatalom és az Egyesült Államok között, hanem a végső próba a száznegyvennégyezer számára. Ez prófétai próba, és helyesen megértve magában foglalja a végső megpróbáltatás folyamatának minden ábrázolását, amely Isten megszentelt prófétai bizonyságtételében van elénk tárva.

The testing process of the time of John the Baptist and Christ was derived from the book of Daniel, as was the testing process in the time of the Millerites. As a prophetic test, the methodology of how truth is established is as essential for those candidates to correctly apply, as is simply holding to the correct view of who is Modern Rome. Whether the correct identification of Modern Rome, or the application of the correct methodology is considered, both elements of the test are couched in the book of Daniel. In Daniel chapter one, Daniel navigated through a three-step testing process beginning with diet, then a visual test, followed by a test accomplished by Nebuchadnezzar, a biblical symbol of the King of the North, the papal power of the last days.

Keresztelő János és Krisztus idejének megpróbáltatási folyamata Dániel könyvéből eredt, miként a milleriták idejében lezajlott megpróbáltatási folyamat is. Prófétai próbaként az a módszertan, amely szerint az igazság megállapítást nyer, éppoly lényeges ahhoz, hogy e jelöltek helyesen alkalmazzák azt, mint pusztán a Modern Róma kilétére vonatkozó helyes nézet megtartása. Akár a Modern Róma helyes azonosítását, akár a helyes módszertan alkalmazását vesszük tekintetbe, a próba mindkét eleme Dániel könyvében foglaltatik. Dániel első fejezetében Dániel egy háromlépcsős megpróbáltatási folyamaton haladt át, amely az étrenddel kezdődött, majd egy szemrevételezéses próba következett, végül pedig egy olyan próba, amelyet Nabukodonozor vitt véghez, aki a bibliai jelképrendszerben az északi király, az utolsó napok pápai hatalmának jelképe.

> As for these four children, God gave them knowledge and skill in all learning and wisdom: and Daniel had understanding in all visions and dreams. Now at the end of the days that the king had said he should bring them in, then the prince of the eunuchs brought them in before Nebuchadnezzar. And the king communed with them; and among them all was found none like Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: therefore stood they before the king. And in all matters of wisdom and understanding, that the king inquired of them, he found them ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm. Daniel 1:17–20.

> E négy ifjúnak pedig Isten tudást és jártasságot adott mindenféle írásban és bölcsességben; Dániel pedig értett minden látomáshoz és álomhoz. Amikor pedig leteltek azok a napok, amelyeknek végén a király elrendelte, hogy vezessék őket elébe, a főudvarmester bevezette őket Nebukadneccar elé. És a király beszélgetett velük; de egyikük között sem találtatott olyan, mint Dániel, Hananjá, Misáel és Azarjá; ezért a király szolgálatába álltak. És minden bölcsességre és értelemre tartozó dologban, amely felől a király kérdezte őket, tízszerte különbeknek találta őket országa minden mágusánál és csillagjósánál. Dániel 1:17–20.

“At the end of the days,” which is prophetically the last days when the one hundred and forty-four thousand are tested, Daniel and the three worthies were found “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm,” and Daniel had “understanding in all visions and dreams.” Daniel represents the one hundred and forty four thousand, who in the last days understand the increase of knowledge that arrived when Christ, as the Lion of the tribe of Judah, unsealed “that portion of the book of Daniel that related to the last days,” in 1989.

„A napok végén”, amely prófétai értelemben az utolsó napokat jelenti, amikor a száznegyvennégyezer megpróbáltatik, Dánielről és a három hűséges ifjúról azt találták, hogy „tízszer különbek voltak mindazoknál az írástudóknál és csillagjósoknál, akik egész birodalmában voltak”, és Dánielnek „értelme volt minden látomás és álom dolgában”. Dániel a száznegyvennégyezret jelképezi, akik az utolsó napokban megértik a tudás növekedését, amely akkor érkezett el, amikor Krisztus mint Júda törzséből való Oroszlán 1989-ben feltörte „Dániel könyvének azt a részét, amely az utolsó napokra vonatkozott”.

Daniel did not simply understand more than others concerning dreams and visions, he had “understanding in all visions and dreams.” He represents those who employ the methodology of line upon line, for that methodology brings “all visions and dreams” together into one cohesive message. The message that brings together all dreams and visions into one prophetic line identifies the “events connected with the close of probation.” That message is established by the prophetic symbol that is Modern Rome, the power who exalts itself, robs God’s people, and falls.

Dániel nem egyszerűen többet értett másoknál az álmok és látomások felől, hanem „értelme volt minden látomásban és álomban”. Azokat képviseli, akik a sorról sorra módszertanát alkalmazzák, mert ez a módszertan „minden látomást és álmot” egyetlen összefüggő üzenetbe foglal össze. Az az üzenet, amely minden álmot és látomást egyetlen prófétai vonalba fog össze, azonosítja a „kegyelemidő lezárulásával kapcsolatos eseményeket”. Ezt az üzenetet az a prófétai jelkép alapozza meg, amely a modern Róma: az a hatalom, amely felmagasztalja önmagát, kifosztja Isten népét, és elbukik.

That power can only be established by applying the correct methodology. Most who profess to study the Bible reject the methodology of line upon line, and some who profess to employ it, misapply the rules that make up the methodology of line upon line. Those rules were first put into the public record by the Millerites, and God’s last day people have been forewarned that those who are actually the messengers of the third angel will be using William Miller’s rules of prophetic interpretation.

Az a hatalom csak a helyes módszertan alkalmazásával állítható fel. Azok többsége, akik azt vallják, hogy a Bibliát tanulmányozzák, elveti a „sort sorra” módszertanát, és némelyek azok közül is, akik azt állítják, hogy alkalmazzák, helytelenül alkalmazzák azokat a szabályokat, amelyek a „sort sorra” módszertanát alkotják. E szabályokat elsőként a milleriták rögzítették nyilvánosan, és Isten utolsó napi népe előre figyelmeztetést kapott arra, hogy azok, akik valójában a harmadik angyal hírnökei, William Miller prófétai értelmezési szabályait fogják használni.

> “Those who are engaged in proclaiming the third angel’s message are searching the Scriptures upon the same plan that Father Miller adopted.” Review and Herald, November 25, 1884.

> „Azok, akik a harmadik angyal üzenetének hirdetésében tevékenykednek, ugyanazon terv szerint kutatják az Írásokat, amelyet Miller atya elfogadott.” Review and Herald, 1884. november 25.

William Miller represented the beginning of the three angels of Revelation fourteen, and he was typified by John the Baptist, who was the beginning of the message of which Christ was the ending. Sister White directly aligns the testing process of John the Baptist to Christ with the testing process of the three angels. John began the message, and it was not until just before the cross, when Christ had taken His disciples to Caesarea Philippi, that Jesus then added the details of the message that John had begun. The first truth John identified when He saw Christ, was identifying Christ as the Lamb of God, that takes away the sins of the world.

William Miller a Jelenések könyve tizennegyedik fejezetében szereplő három angyal kezdetét képviselte, és Keresztelő János volt az előképe, aki annak az üzenetnek volt a kezdete, amelynek Krisztus volt a beteljesedése. White testvérnő közvetlenül párhuzamba állítja Keresztelő János Krisztushoz kapcsolódó próbára tevő folyamatát a három angyal próbára tevő folyamatával. János kezdte az üzenetet, és csak közvetlenül a kereszt előtt, amikor Krisztus tanítványait Cézárea Filippibe vitte, tette hozzá Jézus azoknak az üzenetnek a részleteit, amelyet János megkezdett. Az első igazság, amelyet János azonosított, amikor meglátta Krisztust, az volt, hogy Krisztust úgy azonosította, mint Isten Bárányát, aki elveszi a világ bűneit.

> These things were done in Bethabara beyond Jordan, where John was baptizing. The next day John seeth Jesus coming unto him, and saith, Behold the Lamb of God, which taketh away the sin of the world. This is he of whom I said, After me cometh a man which is preferred before me: for he was before me. John 1:28–30.

> Ezek Bethabarában történtek, a Jordánon túl, ahol János keresztelt. Másnap János látja, hogy Jézus őhozzá jön, és ezt mondja: Íme, az Isten Báránya, aki elveszi a világ bűnét! Ő az, akiről ezt mondtam: Utánam jön egy férfi, aki előttem lett, mert előbb volt nálamnál. János 1:28–30.

Then began the three-and-a-half-year period of testing that ended at the cross. After John was murdered just before the cross, Jesus then began to explain that very first statement of John.

Ekkor kezdődött el a három és fél éves próbatétel időszaka, amely a keresztnél ért véget. Miután Jánost közvetlenül a kereszt előtt meggyilkolták, Jézus ezután elkezdte megmagyarázni Jánosnak azt a legelső kijelentését.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am? And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. From that time forth began Jesus to show unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day. Matthew 16:13–21.

> Mikor pedig Jézus Cézárea Filippi vidékére érkezett, megkérdezte tanítványait, mondván: Kinek mondanak engem az emberek, az ember Fiát? Ők pedig mondának: Némelyek Keresztelő Jánosnak; mások Illésnek; ismét mások Jeremiásnak vagy egynek a próféták közül. Monda nekik: Hát ti kinek mondotok engem? Simon Péter pedig felelvén monda: Te vagy a Krisztus, az élő Isten Fia. Jézus pedig felelvén monda neki: Boldog vagy, Simon, Jónának fia, mert nem test és vér jelentette ezt ki néked, hanem az én mennyei Atyám. Én pedig mondom néked, hogy te Péter vagy, és ezen a kősziklán építem fel az én egyházamat; és a pokol kapui sem vesznek rajta diadalmat. És néked adom a mennyek országának kulcsait; és amit megkötsz a földön, a mennyekben is kötve lészen; és amit megoldasz a földön, a mennyekben is oldva lészen. Ekkor megparancsolta tanítványainak, hogy senkinek se mondják el, hogy ő Jézus, a Krisztus. Ettől fogva kezdte Jézus megmutatni tanítványainak, hogy neki Jeruzsálembe kell mennie, sokat kell szenvednie a vénektől, a főpapoktól és az írástudóktól, meg kell öletnie, és harmadnapon fel kell támadnia. Máté 16:13–21.

Caesarea Philippi is the name of Panium in the time of Christ, and Panium is identified in the verse which follows verse fourteen of Daniel eleven, where the robbers of thy people, who exalt themselves, but fall, are introduced. The message of John the Baptist, inspired and perfect, was the message at the beginning that represented the Millerite message, that had been established upon Miller’s rules. Christ’s message at the ending, built upon and expanded John’s message, and it typified the message at the ending of the three angels, that is based upon Miller’s rules and the details that are added to Miller’s message when the methodology of line upon line arrives at the ending.

Caesarea Philippi Krisztus idejében Panium neve, és Panium azonosíttatik a Dániel tizenegyedik fejezetének tizennegyedik verse utáni versben, ahol néped rablói, akik felmagasztalják magukat, de elbuknak, bemutattatnak. Keresztelő János üzenete, ihletett és tökéletes üzenet, a kezdetkor hangzó üzenet volt, amely a millerita üzenetet jelképezte, s amely Miller szabályaira épült. Krisztus üzenete a végen, amely János üzenetére épült és azt kibővítette, a három angyal üzenetének végidei üzenetét előképezte, amely Miller szabályain alapul, valamint azokon a részleteken, amelyek Miller üzenetéhez adatnak hozzá, amikor a sorról sorra módszertana elérkezik a véghez.

To arrive at an incorrect understanding of the symbol that establishes the vision with the symbol of Modern Rome parallels those in the history of Christ that rejected the message of the cross. We are informed that the Jews who rejected the message of John the Baptist could not be benefitted by the teachings of Jesus, and that the history of those Jews that did that very thing represents those who rejected the first angel’s message. The Millerites identified the robbers of thy people, which I later coined with the words, “Modern Rome,” as the papal power.

Ha téves értelmezésre jutunk annak a jelképnek a felől, amely a látomást a modern Róma jelképével állapítja meg, az párhuzamban áll azokkal Krisztus történetében, akik elutasították a kereszt üzenetét. Tájékoztatást kaptunk arról, hogy azok a zsidók, akik elutasították Keresztelő János üzenetét, nem részesülhettek Jézus tanításaiból, és hogy azoknak a zsidóknak a története, akik pontosan ezt tették, azokat jelképezi, akik elutasították az első angyal üzenetét. A milleriták „néped rablóit”, amelyeket később a „modern Róma” szavakkal jelöltem meg, a pápai hatalommal azonosították.

We will continue these considerations in the next article.

E megfontolásokat a következő cikkben folytatjuk.

Back to Articles