Article

# Rome Establishes the Vision - Number Three

Róma megalapozza a látomást – Harmadik সংখ্যা

The United States and the Prophetic Vision: A Call to Deep Biblical Study and Understanding

Az Egyesült Államok és a prófétai látomás: felhívás a Biblia mélyreható tanulmányozására és megértésére

Author

Jeff Pippenger

Published

July 14, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the previous two articles addressing the private interpretation that claims that the United States has been typified by the “robbers of thy people” who “establish the vision” in Daniel chapter eleven verse fourteen, we cited a passage from the pen of Ellen White which stated, “The members of the church will individually be tested and proved.” That proving, testing, and sifting process which is represented as the Messenger of the Covenant in Malachi chapter three, cleansing the silver and gold is now under way. In Malachi chapter three, it identifies a purging.

Az előző két cikkben, amelyek azzal a magánértelmezéssel foglalkoztak, amely szerint az Egyesült Államokat a te néped „erőszakos fiai” példázzák, akik „megerősítik a látomást” Dániel könyve tizenegyedik fejezetének tizennegyedik versében, idéztünk egy szakaszt Ellen White tollából, amely így szólt: „A gyülekezet tagjai egyénenként megpróbáltatnak és próbára tétetnek.” Az a bizonyítási, vizsgálati és rostálási folyamat, amelyet Malakiás könyve harmadik fejezetében a szövetség Követeként ábrázolnak, amint megtisztítja az ezüstöt és az aranyat, most van folyamatban. Malakiás könyve harmadik fejezetében tisztítást azonosít.

> And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. Malachi 3:3, 4.

> És leül, mint az ezüst olvasztója és megtisztítója; megtisztítja Lévi fiait, és megtisztítja őket, mint az aranyat és az ezüstöt, hogy igazságban vigyenek áldozatot az Úrnak. Akkor kedves lesz az Úr előtt Júda és Jeruzsálem áldozata, mint a régi napokban és mint a hajdani esztendőkben. Malakiás 3:3, 4.

Those who hold to the idea that the United States is the symbol which establishes the vision have been unable or unwilling to understand that the message that was unsealed in July of 2023 is what purges the candidates to be among the one hundred and forty-four thousand. In the synagogue at Capernaum the final purging of the one hundred and forty-four thousand was typified.

Azok, akik ahhoz az elképzeléshez ragaszkodnak, hogy az Egyesült Államok az a jelkép, amely megalapozza a látomást, képtelenek voltak vagy nem voltak hajlandók megérteni, hogy a 2023 júliusában feltárt üzenet az, amely megtisztítja azokat a jelölteket, akik a százhuszonnégyezer közé tartoznak. A kapernaumi zsinagógában a százhuszonnégyezer végső megtisztítása nyert előképi ábrázolást.

> “Jesus told them plainly, ‘There are some of you that believe not;’ adding, ‘Therefore said I unto you, that no man can come unto Me, except it were given unto him of My Father.’ He wished them to understand that if they were not drawn to Him it was because their hearts were not open to the Holy Spirit. ‘The natural man receiveth not the things of the Spirit of God: for they are foolishness unto him: neither can he know them, because they are spiritually discerned.’ 1 Corinthians 2:14. It is by faith that the soul beholds the glory of Jesus. This glory is hidden, until, through the Holy Spirit, faith is kindled in the soul.

> Jézus nyíltan megmondta nekik: „Vannak közületek némelyek, akik nem hisznek”; majd hozzátette: „Azért mondtam néktek, hogy senki sem jöhet énhozzám, hanemha az én Atyámtól adatott néki.” Azt kívánta velük megértetni, hogy ha nem vonzódnak hozzá, annak oka az, hogy szívük nincs nyitva a Szentlélek előtt. „Az érzéki ember pedig nem foghatja meg az Isten Lelkének dolgait: mert bolondságok néki; meg sem értheti, mivelhogy lelkiképpen ítéltetnek.” 1 Corinthians 2:14. A lélek hit által szemléli Jézus dicsőségét. Ez a dicsőség rejtve marad mindaddig, míg a Szentlélek által hit nem gyullad a lélekben.

> “By the public rebuke of their unbelief these disciples were still further alienated from Jesus. They were greatly displeased, and wishing to wound the Saviour and gratify the malice of the Pharisees, they turned their backs upon Him, and left Him with disdain. They had made their choice,—had taken the form without the spirit, the husk without the kernel. Their decision was never afterward reversed; for they walked no more with Jesus.

> „Hitetlenségük nyilvános megrovása által e tanítványok még inkább elidegenedtek Jézustól. Nagyon nemtetszésüket lelték benne, és mivel a Megváltót meg akarták sebezni, valamint a farizeusok rosszindulatának kedvezni kívántak, hátat fordítottak neki, és megvetéssel elhagyták. Meghozták választásukat: a formát választották a lélek nélkül, a héjat a mag nélkül. Döntésüket ezután soha többé nem vonták vissza, mert többé nem jártak Jézussal.”

> “‘Whose fan is in His hand, and He will throughly purge His floor, and gather His wheat into the garner.’ Matthew 3:12. This was one of the times of purging. By the words of truth, the chaff was being separated from the wheat. Because they were too vain and self-righteous to receive reproof, too world-loving to accept a life of humility, many turned away from Jesus. Many are still doing the same thing. Souls are tested today as were those disciples in the synagogue at Capernaum. When truth is brought home to the heart, they see that their lives are not in accordance with the will of God. They see the need of an entire change in themselves; but they are not willing to take up the self-denying work. Therefore they are angry when their sins are discovered. They go away offended, even as the disciples left Jesus, murmuring, ‘This is an hard saying; who can hear it?’” The Desire of Ages, 392.

> „Akinek szórólapátja a kezében van, és teljesen megtisztítja szérűjét, a búzáját pedig a csűrbe takarítja.” Máté 3:12. Ez a tisztítás egyik ideje volt. Az igazság szavai által a polyva elválasztatott a búzától. Mivel sokan túlságosan hiúak és önigazak voltak ahhoz, hogy a feddést elfogadják, és túlságosan szerették a világot ahhoz, hogy az alázat életét elfogadják, elfordultak Jézustól. Ma is sokan ugyanezt teszik. A lelkek ma is próbára tétetnek, miként azok a tanítványok a kapernaumi zsinagógában. Amikor az igazság eléri a szívet, felismerik, hogy életük nincs összhangban Isten akaratával. Felismerik, hogy teljes változásra van szükség bennük; de nem hajlandók felvállalni az önmegtagadó munkát. Ezért megharagszanak, amikor bűneik lelepleződnek. Megbántódva eltávoznak, amint a tanítványok is elhagyták Jézust, e szavakkal zúgolódva: „Kemény beszéd ez; ki hallgathatja ezt?” Jézus élete, 392.

By “words of truth” the gold and silver of Malachi’s illustration of the final temple cleansing of the one hundred and forty-four thousand was represented.

„Az igazság szavai” alatt Malakiásnak a százhuszonnégyezer végső templomtisztításáról szóló szemléltetésében szereplő arany és ezüst értendő.

> Behold, I will send my messenger, and he shall prepare the way before me: and the Lord, whom ye seek, shall suddenly come to his temple, even the messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, he shall come, saith the Lord of hosts. But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap. Malachi 3:1, 2.

> Ímé, elküldöm az én követemet, és ő elkészíti előttem az utat; és hirtelen eljön templomába az Úr, akit ti kerestek, a szövetség követe, akiben gyönyörködtök: ímé, eljön, azt mondja a Seregek Ura. De ki viselheti el eljövetelének napját? és ki állhat meg, amikor megjelenik? mert olyan ő, mint az ötvös tüze és mint a ruhatisztítók lúgja. Malakiás 3:1, 2.

All the prophets, including Malachi are identifying the last days. In the first of these articles we cited, The 1888 Materials, page 403, where we are informed, “He who rests satisfied with his own present imperfect knowledge of the Scriptures, thinking this sufficient for his salvation, is resting in a fatal deception. There are many who are not thoroughly furnished with Scriptural arguments, that they may be able to discern error, and condemn all the tradition and superstition that has been palmed off as truth.” Those identified in the same passage “are not close Bible students,” who have “not studied to a purpose” the “passages of Scripture” where there exists “differences of opinion.” Those being addressed “do not read the Bible [in order] to appropriate the marrow and fatness to their own souls. They do not feel that it is the voice of God speaking to them. But, if we would understand the way of salvation, if we would see the beams of the Sun of righteousness,” they “must study the Scriptures for a purpose.”

Valamennyi próféta, köztük Malakiás is, az utolsó napokat azonosítja. E cikksorozat első részében idéztük a The 1888 Materials 403. oldalát, ahol ez az értesítés áll: „Aki megelégszik a Szentírásról való saját jelenlegi tökéletlen ismeretével, azt gondolva, hogy ez elegendő az üdvösségéhez, végzetes csalódásban nyugszik. Sokan vannak, akik nincsenek a szentírási érvekkel teljesen felvértezve, hogy képesek legyenek felismerni a tévelygést, és elítélni mindazt a hagyományt és babonát, amelyet igazság gyanánt tukmáltak rájuk.” Az ugyanebben a szakaszban azonosított személyek „nem a Biblia szorgalmas tanulmányozói”, akik „nem céltudatosan tanulmányozták” azokat az „igehelyeket”, ahol „véleménykülönbségek” vannak. Azok, akikhez a megszólítás szól, „nem azért olvassák a Bibliát, hogy annak velős eledelét és gazdagságát a saját lelkükévé tegyék. Nem érzik úgy, hogy Isten szava szól hozzájuk. Ám ha meg akarjuk érteni az üdvösség útját, ha meg akarjuk látni az igazság Napjának sugarait”, akkor „céltudatosan kell tanulmányoznunk a Szentírást.”

The first article identified that one of the pieces of their misguided prophetic model is the passage from The Great Controversy, which records, “Romanism in the Old World and apostate Protestantism in the New will pursue a similar course toward those who honor all the divine precepts.” The Great Controversy, 615. Their private interpretation claims this sentence is identifying “Romanism” as past history and “apostate Protestantism” as the modern world. After the grammatical evidence that the application they make on this sentence has been wrested from its correct meaning, they exhibited no public retraction of the false application. In fact they used the very passage to advertise their next zoom meeting. Yet we are informed that “We ought to impress upon all the necessity of inquiring diligently into divine truth, that they may know that they do know what is truth.” There was no effort to retract the false claim, which appears to be evidence that those promoting this false application are not “inquiring diligently” to “know what is truth.”

Az első cikk rámutatott, hogy félrevezetett prófétai modelljük egyik eleme A nagy küzdelem azon szakasza, amely így szól: „A régi világban a romanizmus és az újban a hitehagyott protestantizmus hasonló eljárást fog követni azokkal szemben, akik minden isteni előírást tisztelnek.” A nagy küzdelem, 615. Saját magánértelmezésük szerint ez a mondat a „romanizmust” mint múltbeli történelmet, a „hitehagyott protestantizmust” pedig mint a modern világot azonosítja. Miután a nyelvtani bizonyítékok alapján megmutatkozott, hogy e mondatra alkalmazott értelmezésüket kiforgatták annak helyes jelentéséből, semmiféle nyilvános visszavonását nem adták hamis alkalmazásuknak. Sőt, éppen ezt a szakaszt használták fel következő Zoom-összejövetelük meghirdetésére. Mégis arról kapunk tájékoztatást, hogy „Mindenkiben fel kell ébresztenünk annak szükségérzetét, hogy szorgalmasan kutassa az isteni igazságot, hogy megtudhassa: valóban tudja-e, mi az igazság.” Semmi erőfeszítés nem történt a hamis állítás visszavonására, ami nyilvánvalóan annak bizonyítéka, hogy azok, akik ezt a hamis alkalmazást terjesztik, nem „kutatják szorgalmasan” azt, hogy „megtudják, mi az igazság.”

From the beginning of this controversy, we have approached it as if it was more than simply a disagreement between truth and error over who the robbers of thy people represent, and I still hold that position. The articles on the book of Daniel had reached a point by number two hundred where the significance of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven had been soundly set forth. The verses represent the history from 1989 unto the soon-coming Sunday law that exists in verse forty of Daniel eleven.

E vita kezdete óta úgy közelítettük meg ezt a kérdést, mint ami több annál, mint pusztán az igazság és a tévedés közötti nézeteltérés afelől, hogy kiket jelképeznek a te néped rablói, és én továbbra is ezt az álláspontot vallom. A Dániel könyvéről szóló cikkek a kétszázas számhoz érve eljutottak arra a pontra, ahol Dániel tizenegyedik fejezete tizenharmadiktól tizenötödik verséig terjedő szakaszának jelentősége alaposan ki lett fejtve. Ezek a versek az 1989-től Dániel tizenegyedik fejezetének negyvenedik versében szereplő, hamarosan bekövetkező vasárnapi törvényig terjedő történelmet ábrázolják.

We have been identifying that history as the hidden history of verse forty. We have also identified that when Sister Whites states “the book that was sealed is not the Revelation, but that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days,” that the hidden history of Daniel chapter eleven verse forty is “that portion of the prophecy of Daniel.” Verses thirteen through fifteen represent the prophetic truth which is unsealed in the last days. Those three verses are therefore also represented as both the “Revelation of Jesus Christ” and the “Seven Thunders” in the book of Revelation that is unsealed just prior to the close of probation. When Sister White refers to that “portion of the book of Daniel,” the passage where the statement is located states:

Ezt a történelmet a negyvenedik vers rejtett történelmeként azonosítottuk. Azt is megállapítottuk, hogy amikor White testvérnő kijelenti: „a lepecsételt könyv nem a Jelenések könyve, hanem Dániel próféciájának az a része, amely az utolsó napokra vonatkozik”, akkor Dániel könyve tizenegyedik fejezete negyvenedik versének rejtett történelme „Dániel próféciájának az a része”. A tizenharmadik verstől a tizenötödikig terjedő versek azt a prófétai igazságot jelenítik meg, amely az utolsó napokban felnyittatik. Ezért e három vers a Jelenések könyvében egyaránt „Jézus Krisztus kijelentéseként” és a „Hét Mennydörgésként” is ábrázoltatik, amely közvetlenül a kegyelmi idő lezárulása előtt nyittatik fel. Amikor White testvérnő „Dániel könyvének ama részére” utal, az a szakasz, amelyben ez a kijelentés található, ezt mondja:

> “Let none think, because they cannot explain the meaning of every symbol in the Revelation, that it is useless for them to search this book in an effort to know the meaning of the truth it contains. The One who revealed these mysteries to John will give to the diligent searcher for truth a foretaste of heavenly things. Those whose hearts are open to the reception of truth will be enabled to understand its teachings, and will be granted the blessing promised to those who ‘hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein.’

> „Senki se gondolja, hogy mivel a Jelenések könyvében szereplő minden jelkép jelentését nem tudja megmagyarázni, ezért hiábavaló e könyvet kutatnia annak érdekében, hogy megismerje a benne foglalt igazság jelentését. Az, aki e titkokat Jánosnak kijelentette, a szorgalmas igazságkeresőnek mennyei dolgok előízét adja. Akiknek szíve nyitva áll az igazság befogadására, képessé tétetnek tanításainak megértésére, és részesülnek abban az áldásban, amely azoknak ígértetett, akik „hallgatják e prófétálásnak beszédeit, és megtartják azokat, amelyek abban megírattak.””

> “In the Revelation all the books of the Bible meet and end. Here is the complement of the book of Daniel. One is a prophecy; the other a revelation. The book that was sealed is not the Revelation, but that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days. The angel commanded, ‘But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end.’ Daniel 12:4.” Acts of the Apostles, 584, 585.

> „A Jelenések könyvében a Biblia valamennyi könyve találkozik és zárul le. Itt található Dániel könyvének kiegészítése. Az egyik prófécia; a másik kijelentés. A könyv, amely le volt pecsételve, nem a Jelenések könyve, hanem Dániel próféciájának az a része, amely az utolsó napokra vonatkozik. Az angyal ezt parancsolta: »Te pedig, Dániel, zárd be ezeket a szavakat, és pecsételd le e könyvet a vég idejéig.« Dániel 12:4.” Az apostolok cselekedetei, 584–585.

The word “complement” means to bring to perfection. The portion of the book of Daniel that relates to the last days, which is unsealed at the time of the end, is made perfect when combined, “line upon line” with the “Revelation of Jesus Christ,” and “the Seven Thunders.” Those three representations are the message which is unsealed, and therefore represents the “words of truth” that are employed to “purge” the one hundred and forty four thousand in the final temple cleansing of Malachi, as represented in verses thirteen to fifteen of Daniel eleven. The verse in the middle is the verse where the current controversy is represented, and as such represents the identical controversy that confronted the Millerites in their prophetic history.

A „kiegészít” szó jelentése: tökéletességre vinni. Dániel könyvének az a része, amely az utolsó napokra vonatkozik, s amely a vég idején felnyittatik, akkor válik tökéletessé, amikor „sor sorra” egyesül „Jézus Krisztus kinyilatkoztatásával” és „a Hét Mennydörgéssel”. E három ábrázolás együtt alkotja azt az üzenetet, amely fel van nyitva, és ezért azokat az „igazság szavait” jelképezi, amelyek arra szolgálnak, hogy Malakiás végső templomtisztításában „megtisztítsák” a száznegyvennégyezeret, amint azt Dániel tizenegyedik fejezetének tizenharmadiktól tizenötödikig terjedő versei ábrázolják. A középső vers az a vers, amelyben a jelenlegi küzdelem van ábrázolva, és mint ilyen, ugyanazt a küzdelmet jelképezi, amellyel a Milleriták prófétai történelmükben szembesültek.

To claim the “robbers of thy people” in verse fourteen is the United States is a perfect parallel to the Protestants of Millerite history claiming that the robbers represented Antiochus Epiphanes. The controversy will purge the dross from the gold and silver, but the more important issue is that the controversy has been allowed to lead those represented by the Levites of Malachi chapter three to study more deeply than ever before God’s prophetic Word. The “dirt brush Man” of William Miller’s dream is now sweeping the counterfeit coins and jewels out of the room, in advance of His work in reassembling the genuine jewels into a perfect order which shines ten times brighter than the sun.

Azt állítani, hogy a tizennegyedik versben szereplő „néped rablói” az Egyesült Államok, tökéletes párhuzama annak, amikor a millerita történelem protestánsai azt állították, hogy a rablók Antiochus Epiphanést jelképezték. A vita ki fogja tisztítani az aranyból és az ezüstből a salakot, de a fontosabb kérdés az, hogy a vita lehetővé tette, hogy azokat, akiket Malakiás harmadik fejezetének lévitái jelképeznek, Isten prófétai Igéjének tanulmányozására vezesse, minden korábbinál mélyebben. William Miller álmának „piszkot söprő Embere” most kisöpri a hamis érméket és ékszereket a helyiségből, megelőzve azt a munkáját, amelyben az igazi ékszereket ismét tökéletes rendbe állítja, amely tízszer ragyogóbban fénylik a napnál.

The controversy was allowed to take place to accomplish that very work, for we have been informed that, “God will arouse His people; if other means fail, heresies will come in among them, which will sift them, separating the chaff from the wheat. The Lord calls upon all who believe His word to awake out of sleep. Precious light has come, appropriate for this time. It is Bible truth, showing the perils that are right upon us. This light should lead us to a diligent study of the Scriptures and a most critical examination of the positions which we hold. God would have all the bearings and positions of truth thoroughly and perseveringly searched, with prayer and fasting. Believers are not to rest in suppositions and ill-defined ideas of what constitutes truth.”

A viszály azért engedtetett meg, hogy éppen azt a munkát vigye véghez, mert arról kaptunk tájékoztatást, hogy „Isten felrázza népét; ha más eszközök csődöt mondanak, eretnekségek hatolnak közéjük, amelyek megrostálják őket, elválasztva a polyvát a búzától. Az Úr mindazokat, akik hisznek Igéjének, arra szólítja, hogy serkenjenek fel álmukból. Drága világosság érkezett, e korhoz illő. Bibliai igazság ez, amely a közvetlenül előttünk álló veszedelmeket tárja fel. E világosságnak arra kell indítania bennünket, hogy szorgalmasan tanulmányozzuk az Írásokat, és a legszigorúbban vizsgáljuk meg azokat az álláspontokat, amelyeket vallunk. Isten azt akarja, hogy az igazság minden vonatkozását és álláspontját alaposan és állhatatosan kutassák át, imádsággal és böjtöléssel. A hívőknek nem szabad feltevésekben és homályosan körülírt elképzelésekben megnyugodniuk arra nézve, hogy mi alkotja az igazságot.”

The “heresies” He allows and employs to arouse His sleeping saints are “old controversies.”

Azok az „eretnekségek”, amelyeket megenged és felhasznál, hogy felébressze alvó szentjeit, „régi viták”.

> “In history and prophecy the Word of God portrays the long continued conflict between truth and error. That conflict is yet in progress. Those things which have been, will be repeated. Old controversies will be revived, and new theories will be continually arising. But God’s people, who in their belief and fulfillment of prophecy have acted a part in the proclamation of the first, second, and third angels’ messages, know where they stand. They have an experience that is more precious than fine gold. They are to stand firm as a rock, holding the beginning of their confidence steadfast unto the end.” Selected Messages, book 2, 109.

> „A történelemben és a próféciában Isten Igéje az igazság és a tévedés közötti, régóta tartó küzdelmet tárja elénk. Ez a küzdelem még mindig folyamatban van. Ami egyszer megtörtént, ismét meg fog történni. Régi viták újból felélednek, és új elméletek szüntelenül támadnak majd. Ám Isten népe, amely hitével és a prófécia beteljesedésében való részvételével szerepet vállalt az első, a második és a harmadik angyal üzenetének hirdetésében, tudja, hol áll. Olyan tapasztalattal rendelkezik, amely drágább a színaranynál. Szilárdan kell állniuk, mint a kőszikla, mindvégig rendíthetetlenül megtartva bizodalmuk kezdetét.” Selected Messages, book 2, 109.

The controversy over the “robbers of thy people” is an old controversy from the Millerite history, which is the “beginning of their confidence” that they are told to hold “steadfast to the end.” The “beginning of” the one hundred and forty-four thousand’s “confidence” is the foundational truths which are represented upon the 1843 and 1850 pioneer charts.

A „te néped rablói” körüli vita a millerita történelemből eredő régi vita, amely ama „bizodalom kezdete”, amelyről azt mondatik nekik, hogy azt „mindvégig erősen” tartsák meg. A száznegyvennégyezer „bizodalma” „kezdetének” azok az alapvető igazságok felelnek meg, amelyeket az 1843-as és 1850-es úttörői táblázatok szemléltetnek.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as nothing the light that Christ came from heaven to give John for his people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin, and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science.

> „Az ellenség arra törekszik, hogy testvéreinknek, férfiaknak és nőknek az elméjét elterelje attól a munkától, amelynek célja egy olyan nép felkészítése, amely megállhat ezekben az utolsó napokban. Álokoskodásai arra vannak szánva, hogy az elméket elfordítsák az idő veszélyeitől és kötelességeitől. Semminek tekintik azt a világosságot, amelyet Krisztus a mennyből hozott, hogy János által adja népének. Azt tanítják, hogy a közvetlenül előttünk álló jelenetek nem elég fontosak ahhoz, hogy különös figyelemben részesüljenek. Hatálytalanná teszik a mennyei eredetű igazságot, és megfosztják Isten népét múltbeli tapasztalatától, helyébe pedig hamis tudományt adnak.”

> “‘Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’

> „Így szól az Úr: Álljatok meg az utakon, és nézzetek szét, és kérdezősködjetek az ősi ösvények felől, hogy melyik a jó út, és azon járjatok.”

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith,—the foundations that were laid at the beginning of our work, by prayerful study of the Word and by revelation. Upon these foundations we have been building for the last fifty years. Men may suppose that they have found a new way, and that they can lay a stronger foundation than that which has been laid. But this is a great deception. Other foundation can no man lay than that which has been laid.

> „Senki se törekedjék hitünk alapjainak lerombolására — azon alapokéra, amelyeket munkánk kezdetén az Ige imádságos tanulmányozása és kijelentés által fektettek le. Ezekre az alapokra építettünk az elmúlt ötven év során. Emberek feltételezhetik, hogy új utat találtak, és hogy erősebb alapot vethetnek annál, mint amely már lefektettetett. Ám ez nagy megtévesztés. Mert más alapot senki sem vethet azon kívül, amely már vettetett.”

> “In the past many have undertaken the building of a new faith, the establishment of new principles. But how long did their building stand?—It soon fell; for it was not founded upon the Rock.

> „A múltban sokan vállalkoztak új hit építésére, új elvek megalapítására. De meddig állt meg az ő építményük?—Hamar összeomlott; mert nem a Kősziklára alapíttatott.

> “Did not the first disciples have to meet the sayings of men? Did they not have to listen to false theories, and then, having done all, to stand firm, saying, ‘Other foundation can no man lay than that is laid’?

> „Nem kellett-e az első tanítványoknak szembenézniük az emberek beszédeivel? Nem kellett-e meghallgatniuk a hamis elméleteket, majd miután mindent megtettek, szilárdan megállniuk, ezt mondva: »Mert más alapot senki sem vethet azon kívül, amely vettetett«?”

> “So we are to hold the beginning of our confidence steadfast unto the end. Words of power have been sent by God and by Christ to this people, bringing them out from the world, point by point, into the clear light of present truth. With lips touched with holy fire, God’s servants have proclaimed the message. The divine utterance has set its seal to the genuineness of the truth proclaimed.” Review and Herald, March 3, 1904.

> „Ezért bizodalmunk kezdetét mindvégig szilárdan meg kell tartanunk. Isten és Krisztus erőteljes szavakat küldött e néphez, hogy pontról pontra kivezesse őket a világból a jelenvaló igazság tiszta világosságába. Szent tűzzel érintett ajkakkal Isten szolgái hirdették az üzenetet. Az isteni kijelentés pecsétjét tette a hirdetett igazság valódiságára.” Review and Herald, 1904. március 3.

Jeremiah’s “old paths,” are the “foundations that were laid at the beginning of our work.” Those truths were founded “upon the Rock,” and in the Millerite history those foundational truths were the “present truth” message that was proclaimed in 1842, 1843 and 1844.

Jeremiás „régi ösvényei” azok az „alapok, amelyeket munkánk kezdetén vetettek meg”. Ezek az igazságok „a Kősziklára” alapíttattak, és a millerita történelemben ezek az alapvető igazságok voltak a „jelenvaló igazság” üzenete, amelyet 1842-ben, 1843-ban és 1844-ben hirdettek.

> “May God help you to receive the words that I have spoken. Let those who stand as God’s watchmen on the walls of Zion be men who can see the dangers before the people,—men who can distinguish between truth and error, righteousness and unrighteousness.

> „Adja Isten, hogy befogadjátok a szavakat, amelyeket szóltam. Azok, akik Isten őrállóiként állnak Sion falain, legyenek olyan férfiak, akik a nép előtt felismerik a veszedelmeket, — olyan férfiak, akik különbséget tudnak tenni igazság és tévelygés, igazságosság és igazságtalanság között.

> “The warning has come: Nothing is to be allowed to come in that will disturb the foundation of the faith upon which we have been building ever since the message came in 1842, 1843, and 1844. I was in this message, and ever since I have been standing before the world, true to the light that God has given us. We do not propose to take our feet off the platform on which they were placed as day by day we sought the Lord with earnest prayer, seeking for light. Do you think that I could give up the light that God has given me? It is to be as the Rock of Ages. It has been guiding me ever since it was given. Brethren and sisters, God lives and reigns and works today. His hand is on the wheel, and in his providence he is turning the wheel in accordance with his own will. Let not men fasten themselves to documents, saying what they will do, and what they will not do. Let them fasten themselves to the Lord God of heaven. Then the light of heaven will shine into the soul-temple, and we shall see the salvation of God.” Review and Herald, April 14, 1903.

> „Elhangzott a figyelmeztetés: Semminek sem szabad bejönnie, ami megingatná annak a hitnek az alapját, amelyre azóta építünk, hogy az üzenet elhangzott 1842-ben, 1843-ban és 1844-ben. Én benne voltam ebben az üzenetben, és azóta a világ előtt állok, hűségesen ahhoz a világossághoz, amelyet Isten adott nekünk. Nem szándékozunk levenni lábunkat arról a platformról, amelyre akkor helyeztettek, amikor napról napra buzgó imádsággal kerestük az Urat, világosságot keresve. Azt gondoljátok, hogy feladhatnám azt a világosságot, amelyet Isten adott nekem? Olyannak kell lennie, mint az Örökkévaló Szikla. Azóta vezérelt engem, hogy adatott. Testvéreim és testvérnőim, Isten él, uralkodik és munkálkodik ma. Keze a keréken van, és gondviselésében saját akarata szerint forgatja a kereket. Ne kössék magukat emberek iratokhoz, azt mondva, hogy mit fognak tenni, és mit nem fognak tenni. Az Úrhoz, a menny Istenéhez kössék magukat. Akkor a menny világossága be fog ragyogni a lélek templomába, és meglátjuk Isten szabadítását.” Review and Herald, 1903. április 14.

The message that was proclaimed “in 1842, 1843, and 1844” is the message represented upon the 1843 pioneer chart. In May of 1842, three hundred 1843 charts were printed. Ellen White and the pioneers all gave testimony that the chart was a fulfillment of Habakkuk chapter two’s command to write the vision and make it plain upon tables. In that very history there were three hundred Millerite preachers, and SDA historians testify to the fact that they all employed the 1843 chart.

Az az üzenet, amelyet „1842-ben, 1843-ban és 1844-ben” hirdettek, az az üzenet, amelyet az 1843-as úttörői táblázat szemléltet. 1842 májusában háromszáz 1843-as táblázatot nyomtattak ki. Ellen White és az úttörők mindnyájan tanúságot tettek arról, hogy a táblázat Habakuk könyve 2. fejezetének ama parancsa beteljesedése volt, hogy írják fel a látomást, és tegyék világossá táblákon. Ugyanezen történelmi korszakban háromszáz millerita prédikátor volt, és az SDA történészei tanúsítják azt a tényt, hogy mindannyian az 1843-as táblázatot használták.

What would possess a person to claim that the pioneer identification of Rome as the robbers of thy people, as represented upon the chart, is erroneous? What would possess someone to receive that claim? Yet, what possesses those of us that claim to accept the pioneer understanding that Rome is symbolized with the expression, “robbers of thy people,” and yet in reality not be able to defend that understanding for themselves?

Mi késztethet valakit arra, hogy azt állítsa: a táblázaton ábrázolt úttörői azonosítás, miszerint Róma a te néped rablóit jelenti, téves? Mi késztethet valakit arra, hogy elfogadja ezt az állítást? És mégis, mi késztet bennünket, akik azt állítjuk, hogy elfogadjuk azt az úttörői értelmezést, hogy Rómát a „te néped rablói” kifejezés jelképezi, arra, hogy a valóságban magunk sem vagyunk képesek megvédeni ezt az értelmezést?

In the first article we cited the following passage:

Az első cikkben a következő szakaszt idéztük:

> “Whatever may be man’s intellectual advancement, let him not for a moment think that there is no need of thorough and continuous searching of the Scriptures for greater light. As a people we are called individually to be students of prophecy. We must watch with earnestness that we may discern any ray of light which God shall present to us.” Testimonies, volume 5, 708.

> „Bármilyen legyen is az ember értelmi fejlődése, egy pillanatra se gondolja, hogy nincs szükség a Szentírás alapos és folyamatos kutatására a nagyobb világosság elnyerése érdekében. Nép gyanánt egyenként arra kaptunk elhívást, hogy a prófécia tanulmányozói legyünk. Komoly buzgósággal kell őrködnünk, hogy felismerhessük a világosság bármely sugarát, amelyet Isten tár elénk.” Testimonies, 5. kötet, 708.

I claim the “light which God” is now presenting “to us” is that we have not fully awakened to our responsibility to personally understand the first fifteen verses of Daniel eleven, and that we have not understood that verses thirteen to fifteen of that same chapter represents the truths that accomplish the final purging and sealing of the one hundred and forty-four thousand. If there were no heresies introduced in this very history it would provide evidence that we are wide awake. But this controversy proves otherwise.

Azt állítom, hogy az a „világosság, amelyet Isten” most „nekünk” bemutat, abban áll, hogy nem ébredtünk még teljesen annak felelősségére, hogy személyesen megértsük Dániel tizenegyedik fejezetének első tizenöt versét, és hogy nem értettük meg: ugyanezen fejezet tizenháromtól tizenötig terjedő versei azokat az igazságokat képviselik, amelyek véghezviszik a száznegyvennégyezer végső megtisztítását és elpecsételését. Ha ebben a történeti szakaszban semmiféle eretnekséget nem vezettek volna be, az annak bizonyítékául szolgálna, hogy teljesen éberek vagyunk. Ez a vita azonban az ellenkezőjét bizonyítja.

> “The fact that there is no controversy or agitation among God’s people should not be regarded as conclusive evidence that they are holding fast to sound doctrine. There is reason to fear that they may not be clearly discriminating between truth and error. When no new questions are started by investigation of the Scriptures, when no difference of opinion arises which will set men to searching the Bible for themselves to make sure that they have the truth, there will be many now, as in ancient times, who will hold to tradition and worship they know not what. . ..

> Az a tény, hogy Isten népe között nincs vita vagy nyugtalanság, nem tekinthető döntő bizonyítéknak arra, hogy szilárdan ragaszkodnak az egészséges tanításhoz. Okunk van attól tartani, hogy nem tesznek világos különbséget igazság és tévedés között. Amikor a Szentírás vizsgálata nyomán nem vetődnek fel új kérdések, amikor nem támad nézetkülönbség, amely arra indítaná az embereket, hogy maguk kutassák a Bibliát, hogy megbizonyosodjanak arról, valóban birtokában vannak-e az igazságnak, akkor sokan lesznek most is, miként az ősidőkben, akik a hagyományhoz ragaszkodnak, és úgy imádnak, hogy nem tudják, mit....

> “God will arouse His people; if other means fail, heresies will come in among them, which will sift them, separating the chaff from the wheat. The Lord calls upon all who believe His word to awake out of sleep. Precious light has come, appropriate for this time. It is Bible truth, showing the perils that are right upon us. This light should lead us to a diligent study of the Scriptures and a most critical examination of the positions which we hold. God would have all the bearings and positions of truth thoroughly and perseveringly searched, with prayer and fasting. Believers are not to rest in suppositions and ill-defined ideas of what constitutes truth. Their faith must be firmly founded upon the word of God so that when the testing time shall come and they are brought before councils to answer for their faith they may be able to give a reason for the hope that is in them, with meekness and fear.

> „Isten fel fogja rázni népét; ha más eszközök csődöt mondanak, eretnekségek támadnak majd közöttük, amelyek megrostálják őket, elválasztva a polyvát a búzától. Az Úr mindenkit, aki hisz az Ő szavának, arra szólít fel, hogy ébredjen fel álmából. Drága világosság érkezett, e korhoz illő. Ez bibliai igazság, amely feltárja a közvetlenül előttünk álló veszedelmeket. Ennek a világosságnak a Szentírás szorgalmas tanulmányozására és az általunk vallott álláspontok legkritikusabb megvizsgálására kell indítania bennünket. Isten azt akarja, hogy az igazság minden vonatkozását és álláspontját alaposan és kitartóan kutassuk, imádsággal és böjtöléssel. A hívőknek nem szabad feltevésekben és homályosan meghatározott elképzelésekben megnyugodniuk afelől, hogy mi alkotja az igazságot. Hitüknek szilárdan Isten igéjére kell alapozódnia, hogy amikor eljön a próba ideje, és tanácsok elé állítják őket, hogy számot adjanak hitükről, képesek legyenek szelídséggel és félelemmel megadni a bennük levő reménység okát.

> “Agitate, agitate, agitate. The subjects which we present to the world must be to us a living reality. It is important that in defending the doctrines which we consider fundamental articles of faith we should never allow ourselves to employ arguments that are not wholly sound.” Testimonies, volume 5, 708.

> „Indítsatok mozgalmat, indítsatok mozgalmat, indítsatok mozgalmat. Azoknak a tárgyaknak, amelyeket a világ elé tárunk, számunkra élő valóságnak kell lenniük. Fontos, hogy azoknak a tanoknak a védelmében, amelyeket a hit alapvető cikkelyeinek tekintünk, soha ne engedjük meg magunknak olyan érvek alkalmazását, amelyek nem teljesen megalapozottak.” Testimonies, 5. kötet, 708.

As we move forward in this consideration of the robbers of God’s people we will demonstrate that the argument upon verse fourteen of Daniel eleven between the Protestants and the Millerites is identical to the argument between the new and private interpretation that the United States, and not Rome, establishes the vision. The position that The Great Controversy uses the expression, “old world” to identify past history is a “supposition and ill-defined idea” and it is an illustration of an “argument that is not wholly sound.”

Amint előrehaladunk Isten népének rablóira vonatkozó e vizsgálódásban, be fogjuk mutatni, hogy a Dániel tizenegyedik fejezetének tizennegyedik verséről folytatott vita a protestánsok és a milleriták között azonos azzal a vitával, amely az új és magánértelmezés között áll fenn, miszerint a látomást az Egyesült Államok, és nem Róma, állapítja meg. Az az álláspont, hogy A nagy küzdelem az „óvilág” kifejezést a múlt történelmének azonosítására használja, „feltevés és homályosan meghatározott eszme”, és egy „nem teljesen helytálló érvelés” szemléltetése.

Those who have used the passage to uphold their supposition that the Millerites were incorrect in identifying Rome as the robbers of thy people, should fulfill their Christian obligation and publicly retract their claim, for it is unsustainable grammatically and historically. For those sitting on the side-lines of this controversy, you are responsible to rightly divide the word of truth, for you have been called to be an individual who is a student of prophecy, not a follower of a man’s idea.

Azoknak, akik e szakaszt arra használták fel, hogy alátámasszák azt a feltevésüket, miszerint a milleriták tévedtek, amikor Rómát a te néped rablóiként azonosították, eleget kell tenniük keresztyéni kötelességüknek, és nyilvánosan vissza kell vonniuk állításukat, mert az nyelvtanilag és történelmileg tarthatatlan. Azok pedig, akik e vita peremén ülnek, felelősek azért, hogy helyesen hasogassák az igazság beszédét, mert arra hívattak el, hogy a prófécia tanítványai legyenek egyénileg, ne pedig valamely ember elképzelésének követői.

Men wrest the Scriptures to their own destruction.

Az emberek a saját vesztükre kiforgatják az Írásokat.

> And account that the longsuffering of our Lord is salvation; even as our beloved brother Paul also according to the wisdom given unto him hath written unto you; As also in all his epistles, speaking in them of these things; in which are some things hard to be understood, which they that are unlearned and unstable wrest, as they do also the other scriptures, unto their own destruction. Ye therefore, beloved, seeing ye know these things before, beware lest ye also, being led away with the error of the wicked, fall from your own stedfastness. But grow in grace, and in the knowledge of our Lord and Saviour Jesus Christ. To him be glory both now and forever. Amen. 2 Peter 3:15–18.

> És tartsátok megváltásnak a mi Urunk hosszútűrését; amint a mi szeretett atyánkfia, Pál is a neki adott bölcsesség szerint írt nektek; mint ahogyan minden levelében is, amikor ezekről szól bennük; amelyekben vannak némely nehezen érthető dolgok, amelyeket a tanulatlanok és állhatatlanok kiforgatnak, miként a többi Írást is, a maguk vesztére. Ti azért, szeretteim, mivel ezeket előre tudjátok, őrizkedjetek, hogy a gonoszok tévelygésétől elragadtatva el ne essetek a ti saját erősségetektől. Hanem növekedjetek kegyelemben, és a mi Urunknak és Megtartónknak, Jézus Krisztusnak ismeretében. Neki legyen dicsőség mind most, mind örökkön-örökké. Ámen. 2 Péter 3:15–18.

Peter states that it is the “unlearned and unstable” who “wrest” the Scriptures “unto their own destruction.” In agreement with that fact is Sister White’s repeated warnings to us to study for ourselves. If we are not fulfilling our responsibility to be students of prophecy, we are determining our own destruction.

Péter kijelenti, hogy az „írástudatlanok és állhatatlanok” azok, akik a Szentírásokat „a maguk vesztére csűrik-csavarják”. Ezzel összhangban áll White testvérnő ismételt figyelmeztetése számunkra, hogy magunk tanulmányozzunk. Ha nem teljesítjük felelősségünket mint a prófécia tanulói, saját pusztulásunkat határozzuk meg.

It is the robbers of thy people who establish the vision, and Solomon identifies that where there is no vision the people perish.

Néped rablói azok, akik megerősítik a látomást, és Salamon megállapítja, hogy ahol nincs látomás, ott elvész a nép.

> Where there is no vision, the people perish: but he that keepeth the law, happy is he. Proverbs 29:18.

> Kijelentés nélkül elvadul a nép; de boldog az, aki megtartja a törvényt. Példabeszédek 29:18.

One of the definitions of “perish” is to be made naked. Where there is an incorrect understanding of the vision, it is based upon the fact that the symbol that establishes the vision is not understood, or incorrectly understood. To be among those who perish in Solomon’s warning is to secure the nakedness represented by the Laodiceans who are spewed out of the mouth of the Lord at the soon coming Sunday law. Why would we accept an idea that misrepresents the clear meaning of Sister White’s comments upon the old and new world, and that rejects the Millerite identification that it is Rome who establishes the vision, which was directly represented upon the 1843 chart, which represents the foundational truths of Adventism, and which is Christ, the Rock of Ages that is represented by all sacred illustration of the foundations?

Az „elveszni” egyik meghatározása az, hogy valaki mezítelenné tétetik. Ahol a látomás helytelen megértése áll fenn, az azon a tényen alapul, hogy a látomást megalapozó jelképet nem értik, vagy helytelenül értik. Salamon figyelmeztetésében azok közé tartozni, akik elvesznek, annyit jelent, mint magunkra venni azt a mezítelenséget, amelyet a laodiceabeliek jelképeznek, akiket az Úr a szájából kivet a hamarosan bekövetkező vasárnaptörvény idején. Miért fogadnánk el olyan elképzelést, amely félreértelmezi White testvérnőnek az ó- és újvilágról tett kijelentéseinek világos értelmét, és amely elveti a millerita azonosítást, miszerint a látomást Róma állapítja meg, amely közvetlenül az 1843-as táblázaton volt ábrázolva, amely az adventizmus alapigazságait jelképezi, és amely Krisztus, az Örökkévaló Kőszikla, akit az alapok minden szent szemléltetése jelképez?

> “But every building erected on other foundation than God’s word will fall. He who, like the Jews in Christ’s day, builds on the foundation of human ideas and opinions, of forms and ceremonies of man’s invention, or on any works that he can do independently of the grace of Christ, is erecting his structure of character upon the shifting sand. The fierce tempests of temptation will sweep away the sandy foundation and leave his house a wreck on the shores of time.

> „Ám minden épület, amely Isten Igéjétől eltérő alapra emeltetett, össze fog omlani. Aki Krisztus napjaiban a zsidókhoz hasonlóan emberi eszmék és vélemények alapjára, emberi találmányú formákra és szertartásokra, vagy bármely olyan cselekedetre épít, amelyet Krisztus kegyelmétől függetlenül képes megtenni, az jellemének építményét a futóhomokra emeli. A kísértés vad viharai elsöprik majd a homokos alapot, és házát az idő partjain ronccsá hagyják.”

> “‘“Therefore thus saith the Lord God, … Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place.’ Isaiah 28:16, 17.

> „Azért így szól az Úr Isten: … És a jogosságot mérőzsinórrá teszem, az igazságot pedig függőónná; és a jégeső elsöpri a hazugság menedékét, és a vizek elárasztják a rejtekhelyet.” Ézsaiás 28:16, 17.

> “But today mercy pleads with the sinner. ‘As I live, saith the Lord God, I have no pleasure in the death of the wicked; but that the wicked turn from his way and live: turn ye, turn ye from your evil ways; for why will ye die?’ Ezekiel 33:11. The voice that speaks to the impenitent today is the voice of Him who in heart anguish exclaimed as He beheld the city of His love: ‘O Jerusalem, Jerusalem, which killeth the prophets, and stoneth them that are sent unto her! how often would I have gathered thy children together, even as a hen gathereth her own brood under her wings, and ye would not! Behold, your house is left unto you desolate.’ Luke 13:34, 35 , R.V. In Jerusalem, Jesus beheld a symbol of the world that had rejected and despised His grace. He was weeping, O stubborn heart, for you! Even when Jesus’ tears were shed upon the mount, Jerusalem might yet have repented, and escaped her doom. For a little space the Gift of heaven still waited her acceptance. So, O heart, to you Christ is still speaking in accents of love: ‘Behold, I stand at the door, and knock: if any man hear My voice, and open the door, I will come in to him, and will sup with him, and he with Me.’ ‘Now is the accepted time; behold, now is the day of salvation.’ Revelation 3:20; 2 Corinthians 6:2.

> „De ma ma az irgalom esedezik a bűnöshöz. „Élek én, ezt mondja az Úr Isten, nem gyönyörködöm a hitetlen halálában, hanem hogy a hitetlen megtérjen az ő útjáról és éljen: térjetek meg, térjetek meg gonosz útaitokról; hiszen miért halnátok meg?” Ezékiel 33:11. Az a hang, amely ma a meg nem tértekhez szól, annak a Hangja, aki szívének gyötrelmében így kiáltott fel, amikor szeretetének városát szemlélte: „Jeruzsálem, Jeruzsálem, ki megölöd a prófétákat, és megkövezed azokat, akik hozzád küldettek! hányszor akartam egybegyűjteni gyermekeidet, miképpen a tyúk az ő csibéit szárnyai alá, és ti nem akartátok! Ímé, pusztán hagyatik néktek a ti házatok.” Lukács 13:34, 35, R.V. Jézus Jeruzsálemben a világ jelképét szemlélte, amely elutasította és megvetette az Ő kegyelmét. Érted sírt, ó makacs szív! Még akkor is, amikor Jézus könnyei a hegyen hullottak, Jeruzsálem még megbánhatta volna bűneit, és elkerülhette volna végzetét. A menny Ajándéka még rövid ideig várt elfogadására. Így hát, ó szív, Krisztus még most is a szeretet hangján szól hozzád: „Ímé, az ajtó előtt állok és zörgetek: ha valaki meghallja az én szómat, és megnyitja az ajtót, bemegyek ahhoz, és vele vacsorálok, ő pedig énvelem.” „Ímé, itt a kellemetes idő; ímé, itt az üdvösség napja.” Jelenések 3:20; 2 Korinthus 6:2.

> “You who are resting your hope on self are building on the sand. But it is not yet too late to escape the impending ruin. Before the tempest breaks, flee to the sure foundation. ‘Thus saith the Lord God, Behold, I lay in Zion for a foundation a stone, a tried stone, a precious cornerstone, of sure foundation: he that believeth shall not make haste.’ ‘Look unto Me, and be ye saved, all the ends of the earth: for I am God, and there is none else.’ ‘Fear thou not; for I am with thee: be not dismayed; for I am thy God: I will strengthen thee; yea, I will help thee; yea, I will uphold thee with the right hand of My righteousness.’ ‘Ye shall not be ashamed nor confounded world without end.’ Isaiah 28:16, R.V.; 45:22; 41:10; 45:17.” Thoughts from the Mount of Blessing, 150–152.

> „Ti, aki önmagadba vetett reménységre támaszkodsz, homokra építesz. De még nincs túl késő ahhoz, hogy megmenekülj a közelgő romlástól. Mielőtt kitör a vihar, menekülj a biztos alaphoz. »Így szól az Úr Isten: Ímé, Sionban alapul követ vetek, megpróbált követ, drága szegletkövet, biztos alapot: aki hisz, az nem fut.« »Rám tekintsetek, hogy megtartassatok, földnek minden határai, mert én vagyok az Isten, és nincs több!« »Ne félj, mert én veled vagyok; ne csüggedj, mert én vagyok Istened; megerősítelek, sőt megsegítlek, és igazságom jobbjával támogatlak.« »Nem szégyenültök meg, és nem pirultok örökkön-örökké.« Ézsaiás 28:16, R.V.; 45:22; 41:10; 45:17.” Gondolatok a hegyi beszédről, 150–152.

We will continue this study in the next article.

E tanulmányt a következő cikkben folytatjuk.

Back to Articles