Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Eighty-Eight

Dániel könyve – Száznyolcvannyolcadik ნაწილი

From Raphia to Panium: Unveiling the Prophetic Significance of Ancient Battles

Raphiától Paniumig: Az ősi csaták prófétai jelentőségének feltárása

Author

Jeff Pippenger

Published

April 18, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The Battle of Raphia and the Battle of Panium are two distinct historical events that occurred in different periods and contexts, but they both have significance in the history of ancient Judea and its surrounding regions. The Battle of Raphia took place in 217 BC. The Battle of Panium occurred in 200 BC between the Seleucid kingdom (king of the north) and the Ptolemaic kingdom (king of the south). These two battles are identified in verses eleven through fifteen of Daniel chapter eleven. These two battles preceded the Maccabean Revolt in 167 BC.

A raffiai csata és a paniumi csata két különálló történelmi esemény, amelyek eltérő időszakokban és összefüggésekben zajlottak le, mindazonáltal mindkettő jelentőséggel bír az ókori Júdea és a környező vidékek történetében. A raffiai csata Kr. e. 217-ben zajlott. A paniumi csata Kr. e. 200-ban történt a Szeleukida Királyság (az északi király) és a Ptolemaioszi Királyság (a déli király) között. E két csata Dániel könyve tizenegyedik fejezetének tizenegyedik verstől a tizenötödikig terjedő verseiben azonosítható. E két csata megelőzte a Makkabeus-felkelést Kr. e. 167-ben.

The Battle of Panium took its name from the nearby geographical feature, Mount Panium, where the conflict occurred. The name Panium is derived from the Greek god Pan, to whom a temple was there dedicated. The site was known as Panium due to its association with the worship of Pan. The temple complex was often referred to as the Sanctuary of Pan, emphasizing its role as a place of religious devotion and worship dedicated to the god Pan. The term “Nymphaeum” refers to a monument or shrine dedicated to water nymphs in ancient Greek and Roman religion. The temple complex at Panium included a grotto and natural spring, which were believed to be inhabited by nymphs, and thus it was sometimes referred to as the Nymphaeum of Panium.

A paniumi csata a nevét a közeli földrajzi képződményről, a Panium-hegyről kapta, ahol az összecsapás történt. A Panium név a görög Pán isten nevéből származik, akinek ott templomot szenteltek. A helyet Paniumnak nevezték a Pán tiszteletével való kapcsolata miatt. A templomegyüttest gyakran Pán szentélyének nevezték, hangsúlyozva annak szerepét mint a Pán istennek szentelt vallásos odaadás és imádat helyét. A „Nymphaeum” kifejezés az ókori görög és római vallásban a vízi nimfáknak szentelt emlékművet vagy szentélyt jelöli. A paniumi templomegyütteshez egy barlang és egy természetes forrás is tartozott, amelyekről úgy tartották, hogy nimfák lakják őket, ezért olykor a paniumi Nymphaeumnak is nevezték.

After the city was rebuilt and expanded by Herod Philip, son of Herod the Great, it was known as Caesarea Philippi in honor of the Roman Emperor Caesar Augustus and Herod Philip himself. The temple complex was an important religious center within this city.

Miután a várost Nagy Heródes fia, Heródes Fülöp újjáépítette és kibővítette, Caesarea Philippi néven vált ismertté a római császár, Augustus Caesar és maga Heródes Fülöp tiszteletére. A templomegyüttes e városon belül fontos vallási központ volt.

During the reign of Emperor Augustus, the temple was rededicated or renamed in honor of Augustus, reflecting the imperial cult and the integration of Roman religious practices into the local religious landscape. The area near the ancient city of Caesarea Philippi, where the temple of Pan was located, was sometimes referred to as the “Gates of Hell” or the “Gates of Hades.”

Augustus császár uralkodása idején a templomot Augustus tiszteletére újraszentelték vagy átnevezték, ami a császárkultuszt és a római vallási gyakorlatoknak a helyi vallási környezetbe való beépülését tükrözte. Az ősi Caesarea Philippi városának közelében fekvő területet, ahol Pán temploma állt, időnként a „Pokol kapuinak” vagy a „Hádész kapuinak” nevezték.

In verses sixteen through nineteen of Daniel chapter eleven, the three geographical areas of conquest that pagan Rome was to overcome in order to be established as the fourth kingdom of Bible prophecy and the king of the north in the chapter, are represented. In verse sixteen, the Roman general Pompey is identified as conquering Syria in 65 BC, and then Jerusalem in 63 BC. Verses seventeen through nineteen identify Julius Caesar’s conquering of Egypt, the third of the three obstacles. The Battle of Actium in 31 BC, marks the beginning of the three hundred and sixty years that pagan Rome would rule supremely in fulfillment of verse twenty-four, of Daniel chapter eleven.

Dániel könyve tizenegyedik fejezetének tizenhatodiktól tizenkilencedikig terjedő verseiben a hódítás három földrajzi területe jelenik meg, amelyeket a pogány Rómának le kellett győznie ahhoz, hogy a bibliai prófécia negyedik királyságaként és e fejezetben az északi királyként megszilárduljon. A tizenhatodik versben Pompeiust, a római hadvezért úgy azonosítja az ige, mint aki Kr. e. 65-ben meghódította Szíriát, majd Kr. e. 63-ban Jeruzsálemet. A tizenhetediktől a tizenkilencedikig terjedő versek Julius Caesar egyiptomi hódítását jelölik meg, mint a három akadály közül a harmadikat. Az actiumi csata Kr. e. 31-ben jelöli annak a háromszázhatvan évnek a kezdetét, amely alatt a pogány Róma legfőbb uralkodó hatalomként uralkodott, Dániel könyve tizenegyedik fejezete huszonnegyedik versének beteljesedéseként.

In verse twenty the reign of Augustus Caesar is marked, and in that history, Jesus was born. Then in verses twenty-one and twenty-two the wicked Tiberius Caesar’s reign is identified, thus marking the crucifixion of Christ. In verse twenty-three, the league which the Maccabean Jews entered into with pagan Rome is marked, and thus the flow of history that began in verse eleven is halted, and the historical narrative drops back to the period of 161 BC to 158 BC.

A huszadik versben Augustus Caesar uralma van megjelölve, és ebben a történelmi időszakban született meg Jézus. Majd a huszonegyedik és huszonkettedik versekben a gonosz Tiberius Caesar uralma kerül azonosításra, ily módon Krisztus keresztre feszítését jelölve meg. A huszonharmadik versben az a szövetség van megjelölve, amelyet a makkabeus zsidók a pogány Rómával kötöttek, és így a történelem folyama, amely a tizenegyedik versben kezdődött, megszakad, a történeti elbeszélés pedig visszatér a Kr. e. 161 és Kr. e. 158 közötti időszakra.

Verse twenty-three represents the line of the Maccabees, and though it does not provide all the details of their prophetic line, the record of history does. In 217 BC, the Battle of Raphia took place, and in the aftermath a child king left Egypt vulnerable. As the Seleucid and Greek kings made plans to deal with the child king in the year 200 BC, Rome inserted itself into the history and became the defender of the Egyptian child king. In the same year the Battle of Panium took place. Then in 167 BC the guerilla warfare of the Maccabees, began.

A huszonharmadik vers a Makkabeusok vonalát ábrázolja, és jóllehet nem közli prófétai vonaluk minden részletét, a történelmi feljegyzés igen. Kr. e. 217-ben zajlott le a rafiai csata, és annak utóhatásaként egy gyermek király sebezhetővé tette Egyiptomot. Amikor a szeleukida és görög királyok Kr. e. 200-ban terveket szőttek, hogy elbánjanak a gyermek királlyal, Róma beavatkozott a történelem menetébe, és az egyiptomi gyermek király védelmezőjévé lett. Ugyanabban az évben zajlott le a paniumi csata. Majd Kr. e. 167-ben kezdetét vette a Makkabeusok gerillaháborúja.

The Maccabean revolt began in Modein in 167 BC, and it consisted of the Maccabees not only engaging against the Seleucid Empire, but also engaging the Jews that they had determined were in alliance with the Seleucids. The revolt was religiously motivated, and it was carried out against an internal and external enemy. In 164 BC the Maccabees rededicated the temple, and this event is commemorated by the Jewish celebration of Hanukkah. In that year the infamous Antiochus Epiphanes died. Then from 161 BC to 158 BC the “league” of verse twenty-three was entered into with Rome.

A makkabeus felkelés Kr. e. 167-ben Modiinban kezdődött, és abban állt, hogy a Makkabeusok nemcsak a Szeleukida Birodalom ellen léptek fel, hanem azokkal a zsidókkal szemben is, akikről úgy ítélték meg, hogy szövetségben állnak a szeleukidákkal. A felkelést vallási indítékok mozgatták, és belső valamint külső ellenséggel szemben hajtották végre. Kr. e. 164-ben a Makkabeusok újraszentelték a templomot, és erről az eseményről emlékezik meg a hanukka zsidó ünnepe. Abban az évben halt meg a hírhedt Antiochus Epiphanes. Ezután Kr. e. 161-től Kr. e. 158-ig létrejött a huszonharmadik versben említett „szövetség” Rómával.

The only direct reference to the Maccabees, their revolt and their league with Rome, is found in verse twenty-three, but the history of the dynasty, called the Hasmonean Dynasty began at Modein in 167 BC, and continued to the time of the cross. The final representatives of the Hasmonean Dynasty were the Pharisees of Christ’s time period. Therefore, there is a prophetic line of the history of apostate Judaism as represented by the Maccabees which began in 167 BC at the revolt of Modein, which ends in verses twenty-one and twenty-two when Jesus was crucified.

A Makkabeusokra, felkelésükre és Rómával kötött szövetségükre vonatkozó egyetlen közvetlen utalás a huszonharmadik versben található, ám a Hasmóneus-dinasztia története 167-ben Kr. e. Modeinben kezdődött, és a kereszt idejéig tartott. A Hasmóneus-dinasztia végső képviselői Krisztus korának farizeusai voltak. Ezért létezik a hitehagyott zsidóság történetének egy prófétai vonala, amelyet a Makkabeusok képviselnek, s amely Kr. e. 167-ben, a modeini felkeléssel kezdődött, és a huszonegyedik és huszonkettedik versekben ér véget, amikor Jézust megfeszítették.

Their history reached a turning point in verse sixteen, when Rome, for the first time, through Pompey, conquered Jerusalem. His primary motivation for bringing the destruction upon Jerusalem at that time was a dispute among two factions of the Hasmonean Dynasty. From that point in time (63 BC), Judah was under Roman rule. The Hasmonean Dynasty of the Maccabees begins prophetically at the battle of Modein in 167 BC, then is placed under subjection to Rome in 63 BC. Soon after the beginning of that history the Maccabees initiated and entered into a league with Rome from 161 BC to 158 BC. They were in subjection to Rome from 63 BC until the cross and the ultimate destruction of Jerusalem in the year 70.

Történetük a tizenhatodik versben fordulóponthoz érkezett, amikor Róma első ízben, Pompeius által, meghódította Jeruzsálemet. Annak idején Jeruzsálemre hozott pusztításának elsődleges indítéka a Hasmóneus-dinasztia két pártja közötti viszály volt. Attól az időponttól kezdve (Kr. e. 63) Júda római uralom alatt állt. A Makkabeusok Hasmóneus-dinasztiája prófétai értelemben a modeini csatánál kezdődik Kr. e. 167-ben, majd Kr. e. 63-ban Róma fennhatósága alá kerül. E történet kezdete után nem sokkal a Makkabeusok szövetséget kezdeményeztek Rómával, és szövetségre is léptek vele Kr. e. 161-től Kr. e. 158-ig. Kr. e. 63-tól a keresztig és Jeruzsálem végső pusztulásáig, Kr. u. 70-ben, Róma uralma alatt álltak.

The prophetic line of the Maccabees is the line of apostate Judaism, and it therefore typifies the line of apostate Protestantism. From the Battle of Panium until the Sunday law of verse sixteen the prophetic events of 200 BC, 167 BC, 164 BC, and the league from 161 BC to 158 BC will be repeated in the history of apostate Protestantism. These waymarks will occur in the history of the eighth president who is of the seven in advance of the Sunday law. 200 BC represents the external line of the Republican horn in relation to 167 BC, representing the internal line of the apostate Protestant horn.

A Makkabeusok prófétai vonala a hitehagyott zsidóság vonala, és ezért a hitehagyott protestantizmus vonalát jelképezi. A paniumi csatától a tizenhatodik vers vasárnapi törvényéig a Kr. e. 200, Kr. e. 167, Kr. e. 164 prófétai eseményei, valamint a Kr. e. 161-től Kr. e. 158-ig tartó szövetség meg fognak ismétlődni a hitehagyott protestantizmus történetében. Ezek a jelzőpontok a hét közül való nyolcadik elnök történetében fognak bekövetkezni, a vasárnapi törvényt megelőzően. Kr. e. 200 a republikánus szarv külső vonalát jelképezi a Kr. e. 167-hez viszonyítva, amely a hitehagyott protestáns szarv belső vonalát jelképezi.

These waymarks are essentially hidden within the historical line of the Hasmonean Dynasty, but none-the-less form part of the hidden history of verse forty of Daniel eleven. It is a line that is part of the “that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days.”

Ezek a jelzőpontok lényegében a Hasmóneus-dinasztia történelmi vonalán belül rejtőznek, mindazonáltal Dániel tizenegyedik fejezete negyvenedik versének rejtett történelméhez tartoznak. Olyan vonal ez, amely annak „a Dániel próféciájának ama részének, amely az utolsó napokra vonatkozik” a része.

The fact that Judaism celebrates Hanukkah in memory of the revolt of the Maccabees, does not define the Maccabees as righteous. Due to rebellion the shekinah never returned to the temple that was rebuilt after the captivity of seventy years. The final prophetic message came through Malachi roughly two centuries before the Maccabees. The history of the Maccabees identifies that they allowed their political leaders to also function as high priest, the very sin that the Egyptian Ptolemy attempted, and that King Uzziah also attempted. Tradition identifies that God intervened to prevent Ptolemy from the sacrilegious action, and God’s Word identifies directly that God did intervene when king Uzziah attempted to perform the work of the priest and king. The final fruit of their dynasty was the Pharisees. There is no reason to conclude the Maccabees were a symbol of righteousness, in spite of the historical reverence modern Judaism’s Jews may hold to.

Az a tény, hogy a zsidóság a Hanukkát a Makkabeusok felkelésének emlékezetére ünnepli, nem minősíti a Makkabeusokat igazaknak. A lázadás miatt a sekina soha nem tért vissza a hetvenéves fogság után újjáépített templomba. Az utolsó prófétai üzenet Malakiás által hangzott el, hozzávetőlegesen két évszázaddal a Makkabeusok előtt. A Makkabeusok története azt mutatja, hogy megengedték: politikai vezetőik egyúttal főpapként is működjenek; éppen azt a bűnt, amelyre az egyiptomi Ptolemaiosz is kísérletet tett, és amelyre Uzziás király is vállalkozott. A hagyomány szerint Isten közbelépett, hogy megakadályozza Ptolemaioszt e szentségtörő cselekedetben, és Isten Igéje közvetlenül tanúsítja, hogy Isten valóban közbelépett, amikor Uzziás király megkísérelte betölteni a pap és a király szolgálatát. Dinasztiájuk végső gyümölcse a farizeusok voltak. Nincs ok arra a következtetésre jutni, hogy a Makkabeusok az igazságosság jelképei voltak, annak ellenére sem, hogy a modern zsidóság zsidói történelmi tisztelettel viseltethetnek irántuk.

The Protestant reformation began in the time of Luther, and it was a progressive development. It was not a new tradition, for Jesus and His disciples were Protestants. It was an awakening to the darkness of the history where Luther and other reformers were awakened. The climax of that progressive reformation was the Millerite movement. God did not only need to awaken the early reformers to the sins of Babylon, but He intended to bring them into the full understanding of His law, and His work in the heavenly sanctuary. On April 19, 1844 the Protestants rejected the increasing light of the reformation and became apostate Protestantism.

A protestáns reformáció Luther idejében kezdődött, és fokozatos kibontakozás volt. Nem új hagyomány volt, mert Jézus és az Ő tanítványai protestánsok voltak. Felébredés volt a történelem sötétségéből, amelyben Luther és más reformátorok felébredtek. E fokozatos reformáció csúcspontja a millerita mozgalom volt. Istennek nem csupán arra volt szüksége, hogy a korai reformátorokat Babilon bűneire ébressze rá, hanem az volt a szándéka, hogy elvezesse őket törvényének és mennyei szentélyben végzett munkájának teljes megértésére. 1844. április 19-én a protestánsok elutasították a reformáció egyre növekvő világosságát, és hitehagyott protestantizmussá lettek.

The faithful Millerites then were “given the mantle” and directed into the Most Holy Place to finish the work to become mature Protestant Christians. In 1863 those who had been given the mantle, through disobedience, set aside the mantle of Protestantism, and took the mantle of Laodicea. In the final period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, which began twenty-two years after September 11, 2001, in 2023, the Lion of the tribe of Judah is unsealing the truths that fill up the hidden history of verse forty of Daniel chapter eleven, which is the history from the collapse of the Soviet Union in 1989 unto the soon coming Sunday law. In doing this, He has unsealed the history of apostate Judaism as a symbol of apostate Protestantism.

A hűséges milleriták akkor „megkapták a palástot”, és a Szentek Szentjébe irányíttattak, hogy befejezzék a munkát, és érett protestáns keresztényekké váljanak. 1863-ban azok, akik megkapták a palástot, engedetlenségük folytán félretették a protestantizmus palástját, és magukra vették Laodicea palástját. A száznegyvennégyezer megpecsételésének végső időszakában, amely 2023-ban, 2001. szeptember 11-e után huszonkét évvel kezdődött, Júda törzsének Oroszlánja felnyitja azokat az igazságokat, amelyek betöltik Dániel könyve tizenegyedik fejezete negyvenedik versének rejtett történelmét, amely az 1989-ben bekövetkezett szovjet összeomlástól a hamarosan eljövendő vasárnaptörvényig terjedő történelem. Ennek során felnyitotta a hitehagyott zsidóság történelmét mint a hitehagyott protestantizmus jelképét.

Both lines of God’s apostate people, whether those of literal Judah or spiritual Judah (both glorious lands), end at the conquering of Jerusalem, the former in 63 BC, and the latter at the soon coming Sunday law. Both lines represent warfare that is motivated by misguided religious convictions. Both lines represent a warfare against the religious philosophies of Greece, and both lines end up with the apostates being in subjection to Rome. I identify the three battles of verse forty representing the collapse of the Soviet Union in 1989, the Ukraine War, and Panium at the Sunday law for the purpose of identifying a distinction between those three battles and the three world wars.

Isten hitehagyott népének mindkét ága, akár a szó szerinti Júdáé, akár a lelki Júdáé (mindkettő dicsőséges föld), Jeruzsálem meghódításánál ér véget: az előbbi Kr. e. 63-ban, az utóbbi pedig a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvénynél. Mindkét vonal olyan hadviselést ábrázol, amelyet tévútra vezetett vallási meggyőződések indítanak. Mindkét vonal a Görögország vallási filozófiái elleni hadviselést jeleníti meg, és mindkettő végül oda jut, hogy a hitehagyók Róma uralma alá kerülnek. A negyvenedik vers három csatáját úgy azonosítom, mint amelyek a Szovjetunió 1989-es összeomlását, az ukrajnai háborút és a vasárnapi törvény idején bekövetkező Pániumot jelképezik, abból a célból, hogy megkülönböztessem e három csatát a három világháborútól.

> “God’s word has given warning of the impending danger; let this be unheeded, and the Protestant world will learn what the purposes of Rome really are, only when it is too late to escape the snare. She is silently growing into power. Her doctrines are exerting their influence in legislative halls, in the churches, and in the hearts of men. She is piling up her lofty and massive structures in the secret recesses of which her former persecutions will be repeated. Stealthily and unsuspectedly she is strengthening her forces to further her own ends when the time shall come for her to strike. All that she desires is vantage ground, and this is already being given her. We shall soon see and shall feel what the purpose of the Roman element is. Whoever shall believe and obey the word of God will thereby incur reproach and persecution.” The Great Controversy, 581.

> „Isten Igéje figyelmeztetést adott a közelgő veszedelemre; ha ezt figyelmen kívül hagyják, a protestáns világ csak akkor fogja megtudni, mik Róma valódi szándékai, amikor már túl késő lesz elkerülni a tőrt. Ő csendben növekszik hatalomban. Tanításai kifejtik befolyásukat a törvényhozás csarnokaiban, az egyházakban és az emberek szívében. Emeli magas és hatalmas építményeit, amelyeknek titkos rejtekeiben meg fognak ismétlődni korábbi üldözései. Lopva és észrevétlenül erősíti erőit, hogy saját céljait előmozdítsa, amikor majd eljön számára a csapás ideje. Mindössze kedvező terepet kíván, és ez már meg is adatik neki. Hamarosan meg fogjuk látni és érezni fogjuk, mi a római elem szándéka. Aki hisz és engedelmeskedik Isten Igéjének, az ezzel gyalázatot és üldöztetést von magára.” The Great Controversy, 581.

From verse ten, which identifies the collapse of the Soviet Union in 1989, unto the Battle of Panium in verse fifteen, the papacy has been “strengthening her forces to further her own ends when the time shall come for her to strike.” These verses identify the prophetic circumstances that are the “snare” that has been prepared by the papacy, which will be impossible to “escape.” In the final engagement, represented by the Battle of Panium, the image of the beast will be formed in the United States. The formation of that image is the final test for God’s people of the last days.

A tizedik versben azonosított, a Szovjetunió 1989-es összeomlásától kezdve egészen a tizenötödik versben szereplő paniumi csatáig a pápaság „erősítette erőit, hogy saját céljait előmozdítsa, amikor eljön az ideje annak, hogy lesújtson”. Ezek a versek azokat a prófétai körülményeket azonosítják, amelyek azt a „csapdát” alkotják, amelyet a pápaság készített elő, s amelyből lehetetlen lesz „megmenekülni”. A végső összecsapásban, amelyet a paniumi csata szemléltet, a fenevad képmása az Egyesült Államokban fog megformáltatni. E képmás létrejötte az utolsó napokban élő Isten népe számára a végső próba.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. … In Revelation 13 this subject is plainly presented; [Revelation 13:11–17, quoted].

> „Az Úr világosan megmutatta nekem, hogy a fenevad képmása a kegyelmi idő lezárulta előtt fog felállíttatni; mert ez lesz Isten népe számára a nagy próba, amely által örök sorsuk eldől. … A Jelenések 13-ban ez a téma világosan bemutatásra kerül; [Jelenések 13:11–17, idézve].”

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed. All who proved their loyalty to God by observing His law, and refusing to accept a spurious sabbath, will rank under the banner of the Lord God Jehovah, and will receive the seal of the living God. Those who yield the truth of heavenly origin and accept the Sunday sabbath, will receive the mark of the beast.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> „Ez az a próba, amelyen Isten népének át kell mennie, mielőtt megpecsételtetnék. Mindazok, akik Isten iránti hűségüket törvényének megtartásával, valamint a hamis szombat elfogadásának elutasításával bizonyították, az Úr Isten, Jehova zászlaja alá fognak sorakozni, és elnyerik az élő Isten pecsétjét. Akik azonban feladják a mennyei eredetű igazságot, és elfogadják a vasárnap szombatját, azok a fenevad bélyegét fogják kapni.” Manuscript Releases, 15. kötet, 15.

The formation of the image of the beast is represented by the period when the league of Rome was entered into. The Protestant horn of the United States became the daughters of Rome in 1844, and the beginning of their history is repeated at the end of their history when they once again determine to imitate their mother.

A fenevad képének kialakulását az az időszak jelképezi, amikor létrejött a Rómával kötött szövetség. Az Egyesült Államok protestáns szarva 1844-ben Róma leányaivá lett, és történetük kezdete megismétlődik történetük végén, amikor ismét úgy határoznak, hogy anyjukat utánozzák.

> “I saw that the two-horned beast had a dragon’s mouth, and that his power was in his head, and that the decree would go out of his mouth. Then I saw the Mother of Harlots; that the mother was not the daughters, but separate and distinct from them. She has had her day, and it is past, and her daughters, the Protestant sects, were the next to come on the stage and act out the same mind that the mother had when she persecuted the saints. I saw that as the mother has been declining in power, the daughters had been growing, and soon they will exercise the power once exercised by the mother.

> „Láttam, hogy a kétszarvú fenevadnak sárkányi szája volt, és hogy hatalma a fejében volt, és hogy a rendelet az ő szájából fog kimenni. Azután megláttam a Paráznák Anyját; hogy az anya nem a leányok voltak, hanem tőlük különálló és tőlük megkülönböztetett. Megvolt az ő ideje, de az elmúlt, és leányai, a protestáns felekezetek, következtek ezután a színpadra, hogy ugyanazt a lelkületet tanúsítsák, amely az anyában volt, amikor üldözte a szenteket. Láttam, hogy miközben az anya hatalma hanyatlóban volt, a leányok növekedtek, és hamarosan azt a hatalmat fogják gyakorolni, amelyet egykor az anya gyakorolt.”

> “I saw the nominal church and nominal Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics to obtain their influence to come against the truth. The saints then will be an obscure people, little known to the Catholics; but the churches and nominal Adventists who know of our faith and customs (for they hated us on account of the Sabbath, for they could not refute it) will betray the saints and report them to the Catholics as those who disregard the institutions of the people; that is, that they keep the Sabbath and disregard Sunday.

> „Láttam, hogy a névleges egyház és a névleges adventisták Júdáshoz hasonlóan elárulnak majd bennünket a katolikusoknak, hogy befolyásukat megszerezzék az igazság elleni fellépéshez. A szentek akkor egy jelentéktelen, a katolikusok előtt kevéssé ismert nép lesznek; de az egyházak és a névleges adventisták, akik ismerik hitünket és szokásainkat (mert gyűlöltek bennünket a szombat miatt, mivel nem tudták megcáfolni azt), elárulják majd a szenteket, és feljelentik őket a katolikusoknál mint olyanokat, akik semmibe veszik a nép intézményeit; vagyis hogy megtartják a szombatot, és semmibe veszik a vasárnapot.״

> “Then the Catholics bid the Protestants to go forward, and issue a decree that all who will not observe the first day of the week, instead of the seventh day, shall be slain. And the Catholics, whose numbers are large, will stand by the Protestants. The Catholics will give their power to the image of the beast. And the Protestants will work as their mother worked before them to destroy the saints. But before their decree bring or bear fruit, the saints will be delivered by the Voice of God.” Spalding and Magan, 1, 2.

> „Ekkor a katolikusok felszólítják a protestánsokat, hogy haladjanak előre, és rendeletet bocsátanak ki, hogy mindazokat, akik nem a hét első napját tartják meg a hetedik nap helyett, meg kell ölni. És a katolikusok, akiknek száma nagy, a protestánsok mellé állnak majd. A katolikusok hatalmukat a fenevad képének adják. És a protestánsok úgy fognak cselekedni a szentek elpusztítására, amint anyjuk cselekedett előttük. Ám mielőtt rendeletük eredményt hozna vagy gyümölcsöt teremne, a szentek Isten Hangja által megszabadulnak.” Spalding and Magan, 1, 2.

In the passage there are two groups of “nominal,” which means “in name only,” that betray God’s faithful ones to the Catholics. Ellen White’s understanding of nominal churches and nominal Adventists is different than what they actually represent in the last days, for her understanding of a “nominal Adventist,” would have represented a Christian who professed to believe in the return of Christ. But the prophets speak more for the last days, than the days in which they lived, and a “nominal Adventist,” in the last days represents the Laodicean Seventh-day Adventist church, and the nominal churches are the descendants of those who became the daughters of Rome in 1844.

A szakaszban a „névlegesek” két csoportja szerepel; a „névleges” azt jelenti: „csupán név szerint”; ezek elárulják Isten hűségeseit a katolikusoknak. Ellen White értelmezése a névleges egyházakról és a névleges adventistákról eltér attól, amit azok valójában az utolsó napokban jelképeznek, mert az ő értelmezésében a „névleges adventista” olyan keresztényt jelentett volna, aki magát Krisztus visszatérésében hívőnek vallotta. A próféták azonban inkább az utolsó napokról szólnak, mint azokról a napokról, amelyekben éltek, és az „utolsó napokban” a „névleges adventista” a laodíceai Hetednapi Adventista Egyházat jelképezi, a névleges egyházak pedig azoknak a leszármazottai, akik 1844-ben Róma leányaivá lettek.

Seventh-day Adventists will hate the “obscure people,” who are God’s true representatives for they “cannot refute the Sabbath truth,” which represents the Sabbath of the land resting. The Seventh-day Adventist church professes to uphold the seventh-day as the day of worship, but in the last days the Sabbath they can not refute is the “seven times,” of Leviticus twenty-six, which was the first foundational truth they rejected in 1863.

A Hetednapi Adventisták gyűlölni fogják a „homályos népet”, akik Isten igaz képviselői, mert „nem tudják megcáfolni a szombat igazságát”, amely a föld nyugvásának szombatját jelképezi. A Hetednapi Adventista Egyház azt vallja, hogy a hetedik nap az istentisztelet napja, de az utolsó napokban az a szombat, amelyet nem tudnak megcáfolni, a 3Mózes huszonhat „hétszerese”, amely az első alapvető igazság volt, amelyet 1863-ban elvetettek.

The passage that we are now addressing is identifying the prophetic dynamics associated with the history that begins at the soon coming Sunday law, but the final testing history that follows the Sunday law is first accomplished within the United States. At the Sunday law the United States will force the entire world to erect an image to the beast, but before they accomplish that work, they will have erected an image to the beast in the United States.

Az a szakasz, amellyel most foglalkozunk, azokat a prófétai folyamatokat azonosítja, amelyek ahhoz a történelemhez kapcsolódnak, amely a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvénnyel veszi kezdetét; a vasárnapi törvényt követő végső megpróbáltatás története azonban először az Egyesült Államokon belül teljesedik be. A vasárnapi törvény idején az Egyesült Államok az egész világot arra fogja kényszeríteni, hogy felállítsa a fenevad képmását, de mielőtt ezt a munkát véghezvinné, már felállította a fenevad képmását az Egyesült Államokban.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> „Amikor Amerika, a vallásszabadság földje, a pápasággal egyesülve erőszakot tesz a lelkiismereten, és arra kényszeríti az embereket, hogy tiszteljék a hamis szombatot, a földkerekség minden országának népe arra fog indíttatni, hogy kövesse példáját.” Testimonies, 6. kötet, 18.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> „A külföldi nemzetek követni fogják az Amerikai Egyesült Államok példáját. Bár ő jár az élen, mégis ugyanaz a válság fog ránk törni a világ minden részén.” Testimonies, 6. kötet, 395.

The great test for the people of God, occurs before the Sunday law, for at the Sunday law probation closes for Seventh-day Adventists. The test is represented as the formation of the image of the beast, and the image of the beast is the combination of church and state, with the church in control of the relationship. Just as the Protestants became a daughter of Rome in 1844, and a daughter is the image of her mother, the apostate Protestants will accomplish a parallel work in the last days, for Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing.

Isten népe számára a nagy próba a vasárnaptörvény előtt következik be, mert a vasárnaptörvénynél lezárul a kegyelmi idő a Hetednapi Adventisták számára. E próba a fenevad képmásának létrehozásaként van ábrázolva, és a fenevad képmása az egyház és az állam összekapcsolása, amely kapcsolatban az egyház gyakorolja az irányítást. Amiként a protestánsok 1844-ben Róma leányává lettek, és a leány anyjának képmása, úgy a hitehagyott protestánsok is párhuzamos munkát fognak véghezvinni az utolsó napokban, mert Jézus mindig valamely dolog végét annak kezdetével szemlélteti.

The history represented by the “league” of verse twenty-three of Daniel chapter eleven, represented a professed apostate people of the glorious land reaching out to form a union with Rome. 161 BC to 158 BC represents the formation of the image of the beast that culminates at the Sunday law.

A Dániel 11. fejezetének huszonharmadik versében említett „szövetség” által jelképezett történelem a dicsőséges föld egy magát vallónak mondó hitehagyott népét ábrázolta, amely Rómával való egyesülés létrehozására nyújtja ki kezét. Kr. e. 161-től Kr. e. 158-ig a fenevad képének kialakulását jelképezi, amely a vasárnapi törvényben teljesedik ki.

We will continue this study in the next article.

E tanulmányt a következő cikkben folytatjuk.

> “But what is the ‘image to the beast’? and how is it to be formed? The image is made by the two-horned beast, and is an image to the beast. It is also called an image of the beast. Then to learn what the image is like and how it is to be formed we must study the characteristics of the beast itself—the papacy.

> „De mi az a „fenevad képmása”? és miként kell létrejönnie? A képmást a kétszarvú fenevad készíti, és a fenevad képmása az. Úgy is neveztetik, hogy a fenevad képe. Ahhoz tehát, hogy megtudjuk, milyen a képmás, és miként kell létrejönnie, magának a fenevadnak — a pápaságnak — a jellemzőit kell tanulmányoznunk.

> “When the early church became corrupted by departing from the simplicity of the gospel and accepting heathen rites and customs, she lost the Spirit and power of God; and in order to control the consciences of the people, she sought the support of the secular power. The result was the papacy, a church that controlled the power of the state and employed it to further her own ends, especially for the punishment of ‘heresy.’ In order for the United States to form an image of the beast, the religious power must so control the civil government that the authority of the state will also be employed by the church to accomplish her own ends.” The Great Controversy, 443.

> „Amikor az ősegyház megromlott azáltal, hogy eltért az evangélium egyszerűségétől, és elfogadta a pogány szertartásokat és szokásokat, elveszítette Isten Lelkét és erejét; és hogy uralma alá hajtsa az emberek lelkiismeretét, a világi hatalom támogatását kereste. Ennek eredménye lett a pápaság: egy egyház, amely az államhatalmat ellenőrizte, és azt saját céljainak előmozdítására használta fel, különösen az „eretnekség” megbüntetésére. Ahhoz, hogy az Egyesült Államok megalkossa a fenevad képmását, a vallási hatalomnak oly módon kell uralma alá vonnia a polgári kormányzatot, hogy az állam tekintélyét is az egyház használja fel saját céljainak megvalósítására.” A nagy küzdelem, 443.

Back to Articles