Article

# Rome Establishes the Vision - Number Eight

Róma Megalapozza a Látomást – Nyolcadik Szám

Foundations of Sand: The Rejection of Prophetic Truth in Laodicean Adventism

Homokra épült alapok: A prófétai igazság elutasítása a laodiceai adventizmusban

Author

Jeff Pippenger

Published

August 18, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the last article we referenced the following words of Jesus.

Az előző cikkben Jézus következő szavaira hivatkoztunk.

> Beware of false prophets, which come to you in sheep’s clothing, but inwardly they are ravening wolves. Ye shall know them by their fruits. Do men gather grapes of thorns, or figs of thistles? Even so every good tree bringeth forth good fruit; but a corrupt tree bringeth forth evil fruit. A good tree cannot bring forth evil fruit, neither can a corrupt tree bring forth good fruit. Every tree that bringeth not forth good fruit is hewn down, and cast into the fire. Wherefore by their fruits ye shall know them. Not everyone that saith unto me, Lord, Lord, shall enter into the kingdom of heaven; but he that doeth the will of my Father which is in heaven. Many will say to me in that day, Lord, Lord, have we not prophesied in thy name? and in thy name have cast out devils? and in thy name done many wonderful works? And then will I profess unto them, I never knew you: depart from me, ye that work iniquity. Therefore whosoever heareth these sayings of mine, and doeth them, I will liken him unto a wise man, which built his house upon a rock: And the rain descended, and the floods came, and the winds blew, and beat upon that house; and it fell not: for it was founded upon a rock. And every one that heareth these sayings of mine, and doeth them not, shall be likened unto a foolish man, which built his house upon the sand: And the rain descended, and the floods came, and the winds blew, and beat upon that house; and it fell: and great was the fall of it. Matthew 7:15–27.

> Óvakodjatok a hamis prófétáktól, akik juhok ruhájában jönnek hozzátok, belül pedig ragadozó farkasok. Gyümölcseikről ismeritek meg őket. Vajon tövisről szednek-e szőlőt, vagy bojtorjánról fügét? Ekképpen minden jó fa jó gyümölcsöt terem; a romlott fa pedig rossz gyümölcsöt terem. Nem teremhet a jó fa rossz gyümölcsöt, sem a romlott fa jó gyümölcsöt. Minden fát, amely nem terem jó gyümölcsöt, kivágnak és tűzre vetnek. Azért az ő gyümölcseikről ismeritek meg őket. Nem mindenki megy be a mennyek országába, aki ezt mondja nekem: Uram, Uram! hanem csak az, aki cselekszi az én mennyei Atyám akaratát. Sokan mondják majd nekem ama napon: Uram, Uram, nem a te nevedben prófétáltunk-e, és nem a te nevedben űztünk-e ördögöket, és nem a te nevedben tettünk-e sok hatalmas dolgot? És akkor kijelentem nekik: Sohasem ismertelek titeket; távozzatok tőlem, ti gonosztevők. Azért valaki hallja éntőlem e beszédeket, és megcselekszi azokat, hasonló lesz a bölcs emberhez, aki a kősziklára építette házát: És ömlött az eső, eljöttek az árvizek, fújtak a szelek, és beleütköztek abba a házba; de nem dőlt össze, mert a kősziklára volt alapozva. És mindaz, aki hallja éntőlem e beszédeket, és nem cselekszi meg azokat, hasonló lesz a bolond emberhez, aki a fövenyre építette házát: És ömlött az eső, eljöttek az árvizek, fújtak a szelek, és beleütköztek abba a házba; és összeomlott: és nagy volt annak omlása. Máté 7:15–27.

The rebellion of 1863 marks the beginning of Laodicean Seventh-day Adventism building a false foundation upon the sand. Sand represents the satanic principle of pluralism, in contrast with the Rock of absolute truth. Absolute truth is established upon two witnesses, and the truths represented upon the two sacred charts of Habakkuk, which Adventism has progressively set aside, are derived from the Bible and confirmed by the Spirit of Prophecy. Those truths are absolute.

Az 1863-as lázadás jelöli annak kezdetét, hogy a laodíceai Hetednap Adventizmus hamis fundamentumot épít a homokra. A homok a pluralizmus sátáni elvét jelképezi, szemben az abszolút igazság Kősziklájával. Az abszolút igazság két tanúbizonyságra alapíttatik, és a Habakuk két szent tábláján ábrázolt igazságok, amelyeket az adventizmus fokozatosan félretett, a Bibliából származnak, és a Prófétaság Lelke megerősíti őket. Ezek az igazságok abszolútak.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as of little value the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin, and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science. ‘Thus saith the Lord: Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ [Jeremiah 6:16.]

> „Az ellenség arra törekszik, hogy testvéreink elméjét elterelje attól a munkától, amelynek célja egy nép felkészítése arra, hogy megállhasson ezekben az utolsó napokban. Álokoskodásai arra vannak szánva, hogy az elmét elfordítsák a jelen óra veszélyeitől és kötelességeitől. Csekély értékűnek ítélik azt a világosságot, amelyet Krisztus azért hozott a mennyből Jánosnak, hogy azt népének adja. Azt tanítják, hogy a közvetlenül előttünk álló események nem bírnak akkora jelentőséggel, hogy különös figyelmet érdemelnének. Hatálytalanná teszik a mennyei eredetű igazságot, és megfosztják Isten népét múltbeli tapasztalatától, helyette pedig hamis tudományt adnak nekik. „Így szól az Úr: Álljatok meg az utakon, és nézzetek szét, és kérdezősködjetek a régi ösvények felől, melyik a jó út, és azon járjatok.” [Jeremiás 6:16.]”

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith,—the foundations that were laid at the beginning of our work, by prayerful study of the Word and by revelation. Upon these foundations we have been building for more than fifty years. Men may suppose that they have found a new way, that they can lay a stronger foundation than that which has been laid; but this is a great deception. ‘Other foundation can no man lay than that is laid.’ [1 Corinthians 3:11.] In the past, many have undertaken to build a new faith, to establish new principles; but how long did their building stand? It soon fell; for it was not founded upon the Rock.” Testimonies, volume 8, 296–297.

> „Senki se törekedjék hitünk alapjainak lerontására — azoknak az alapoknak a lerontására, amelyeket munkánk kezdetén az Ige imádságos tanulmányozása és kijelentés által fektettek le. Ezekre az alapokra építettünk több mint ötven éven át. Az emberek feltételezhetik, hogy új utat találtak, hogy erősebb alapot vethetnek annál, mint amely már megvettetett; ez azonban nagy megtévesztés. „Mert más fundamentumot senki sem vethet azon kívül, amely vettetett.” [1 Corinthians 3:11.] A múltban sokan vállalkoztak arra, hogy új hitet építsenek, új elveket állítsanak fel; de meddig állt meg építményük? Hamar összeomlott, mert nem a Kősziklára alapíttatott.” Testimonies, 8. kötet, 296–297.

When September 11, 2001 arrived so did the rains of the Holy Spirit.

Amikor elérkezett 2001. szeptember 11-e, megérkeztek a Szentlélek esői is.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> „A késői eső Isten népére fog hullani. Egy hatalmas angyal fog alászállni a mennyből, és az egész földet be fogja világítani az ő dicsősége.” Review and Herald, 1891. április 21.

When the great buildings of New York City were thrown down by a touch from God, the latter rain began to sprinkle. When September 11, 2001 arrived the floodgates of papal principles was released.

Amikor New York City nagy épületei Isten érintésére leomlottak, elkezdett szemerkélni a késői eső. Amikor elérkezett 2001. szeptember 11-e, megnyíltak a pápai elvek zsilipjei.

> “In this time of prevailing iniquity, the Protestant churches that have rejected a ‘Thus saith the Lord,’ will reach a strange pass. They will be converted to the world. In their separation from God, they will seek to make falsehood and apostasy from God the law of the nation. They will work upon the rulers of the land to make laws to restore the lost ascendency of the man of sin, who sits in the temple of God, showing himself that he is God. The Roman Catholic principles will be taken under the protection of the state. The protest of Bible truth will no longer be tolerated by those who have not made the law of God their rule of life.” Review and Herald, December 21, 1897.

> „Az uralkodó gonoszság e korszakában a protestáns egyházak, amelyek elvetették az „így szól az Úr” tekintélyét, különös állapotba jutnak. Megtérnek a világhoz. Istentől való elszakadásukban arra törekednek majd, hogy a hamisságot és az Istentől való hitehagyást a nemzet törvényévé tegyék. Befolyásolni fogják az ország vezetőit, hogy olyan törvényeket hozzanak, amelyek visszaállítják a bűn emberének elvesztett uralmát, annak, aki Isten templomában ül, azt mutogatva magáról, hogy ő Isten. A római katolikus elvek az állam védelme alá kerülnek. A bibliai igazság tiltakozását többé nem fogják megtűrni azok, akik nem tették Isten törvényét életük szabályává.” Review and Herald, 1897. december 21.

The Patriot Act marks the beginning of the protection of Roman Catholic principles, that progressively leads to the soon-coming Sunday law. On September 11, 2001 the four winds that represent Islam of the third woe, began to blow.

A Patriot Act a római katolikus elvek védelmének kezdetét jelzi, amely fokozatosan elvezet a hamarosan bekövetkező vasárnaptörvényhez. 2001. szeptember 11-én fújni kezdett a négy szél, amely a harmadik jaj Iszlámját jelképezi.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> „Az angyalok tartják a négy szelet, amelyeket egy dühödt ló jelképez, amint ki akar törni, és végig akar zúdulni az egész föld színén, pusztulást és halált hozva útjában.״

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> „Elaludjunk-e magának az örökkévaló világnak a peremén? Legyünk-e tompák, hidegek és holtak? Ó, bárcsak egyházainkban Isten Lelke és lehelete beleleheltetnék az Ő népébe, hogy talpra álljanak és éljenek. Meg kell látnunk, hogy az út keskeny, és a kapu szoros. Ám amikor átmegyünk a szoros kapun, annak tágassága határtalan.” Manuscript Releases, 20. kötet, 217.

The rain, wind, and flood arrived on September 11, 2001 and the Laodicean Seventh-day Adventist church was tested as were the Jews at the baptism of Christ, and as were the Protestants beginning on August 11, 1840. From that point until the rebellious prediction of July 18, 2020, the Laodicean Seventh-day Adventist house progressively fell, just as certainly as the Jew’s temple was pronounced desolate before the cross, and just as the Protestants transitioned unto apostate Protestantism at the first disappointment of April 19, 1844.

Az eső, a szél és az árvíz 2001. szeptember 11-én érkezett meg, és a laodiceai Hetednapi Adventista egyház próba alá került, miként a zsidók Krisztus keresztségekor, és miként a protestánsok 1840. augusztus 11-étől kezdődően. Attól az időponttól egészen 2020. július 18. lázadó előrejelzéséig a laodiceai Hetednapi Adventista ház fokozatosan omlott össze, éppoly bizonyosan, mint ahogy a zsidók temploma pusztának nyilváníttatott még a kereszt előtt, és miként a protestánsok az 1844. április 19-i első csalódáskor átmentek a hitehagyott protestantizmusba.

The Laodicean movement of the third angel then entered into its final testing process, and as with the testing that began on September 11, 2001 the virgins were called to return to the old paths, which were the foundational truths of not only the Millerite movement of the first and second angels, but also the foundational truths of the movement of the third angel.

A harmadik angyal laodiceai mozgalma ezután belépett végső megpróbáltatási folyamatába, és miként a 2001. szeptember 11-én kezdődött megpróbáltatás idején, a szüzek arra kaptak elhívást, hogy térjenek vissza a régi ösvényekhez, amelyek nemcsak az első és a második angyal millerita mozgalmának alapigazságai voltak, hanem a harmadik angyal mozgalmának alapigazságai is.

The symbol of the rejection of those foundational truths in the context of the strong delusion is the message Paul recorded in Second Thessalonians. That message is symbolized by “the daily” in the book of Daniel, for it was in the passage of Thessalonians that William Miller came to understand that “the daily” in the book of Daniel represented pagan Rome.

Ezen alapvető igazságok elutasításának jelképe, az erős tévelygés összefüggésében, az az üzenet, amelyet Pál a Thesszalonikaiakhoz írt második levélben feljegyzett. Ezt az üzenetet Dániel könyvében „a mindennapi” jelképezi, mert a Thesszalonikai levél ama szakaszából értette meg William Miller, hogy Dániel könyvében „a mindennapi” a pogány Rómát jelképezte.

There have been books penned that address the definition of “the daily” in the book of Daniel. Most are erroneous, though if you wish to review a paper from an Adventist theologian that gets it right, you could locate, The Mystery of the Daily, by John W. Peters. I do not intend to address that element of “the daily,” in this article. There are also other books that cover the history of the “who, what and why” that the false view of “the daily” was ultimately established within Laodicean Seventh-day Adventism.

Íródtak könyvek, amelyek Dániel könyvében „a mindennapi” meghatározását tárgyalják. A legtöbb téves, jóllehet, ha át kíván tekinteni egy adventista teológus tanulmányát, amely helyesen mutatja be ezt a kérdést, felkutathatja John W. Peters The Mystery of the Daily című írását. Jelen cikkben nem áll szándékomban foglalkozni „a mindennapi” ezen vonatkozásával. Vannak továbbá más könyvek is, amelyek annak a történetét tárgyalják, hogy a „ki, mi és miért” tekintetében miként szilárdult meg végül „a mindennapi” hamis nézete a laodíceai Hetednapi Adventizmuson belül.

The definition of the Hebrew word translated as “the daily”, and the history of rebellion against the foundational truth of “the daily” that began in earnest in 1901, has been repeatedly set forth in Habakkuk’s Tables and also in the recent articles on the book of Daniel.

A héber szó jelentése, amelyet „a mindennapi”-ként fordítanak, valamint az „a mindennapi” alapvető igazsága elleni lázadás története, amely 1901-ben vette kezdetét komoly formában, ismételten bemutatásra került Habakuk Tábláiban, továbbá a Dániel könyvéről szóló legutóbbi cikkekben is.

I intend to keep the focus of “the daily” in this article on the prophetic characteristics associated with the symbol of Rome being rejected. Any who genuinely accept the authority of the writings of Ellen White simply need to read the following to know what is the correct understanding of “the daily.”

Szándékomban áll, hogy e cikkben „a mindennapi” hangsúlyát azokra a prófétai jellemzőkre összpontosítsam, amelyek Róma mint elvetett hatalom jelképéhez kapcsolódnak. Mindazoknak, akik őszintén elfogadják Ellen White írásainak tekintélyét, csupán a következőket kell elolvasniuk ahhoz, hogy megtudják, mi „a mindennapi” helyes értelmezése.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> „Ekkor a ‘naponkénti’-val kapcsolatban megláttam, hogy az ‘áldozat’ szót emberi bölcsesség toldotta be, és az nem tartozik a szöveghez; továbbá, hogy az Úr azoknak adta meg ennek helyes értelmezését, akik az ítélet órájának kiáltását hirdették. Amikor az egység fennállt, 1844 előtt, csaknem mindenki egységben volt a ‘naponkénti’ helyes értelmezését illetően; de 1844 óta, a zűrzavarban, más nézeteket fogadtak el, és sötétség és zavar következett.” Review and Herald, 1850. november 1.

To reject William Miller’s understanding of “the daily” is to simultaneously reject the authority of the writings of Ellen White, for she saw “that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry.” She was also shown that the other views of “the daily” produced “darkness and confusion,” which are not attributes of Christ. Miller recognized “the daily” as pagan Rome when he studied Second Thessalonians.

William Miller „a mindennapi”-ról alkotott értelmezésének elvetése egyúttal Ellen White írásainak tekintélyét is elveti, mert ő látta, „hogy az Úr a helyes nézetet adta róla azoknak, akik az ítélet órájának kiáltását hirdették.” Az is megmutattatott neki, hogy „a mindennapi”-ról vallott más nézetek „sötétséget és zűrzavart” idéztek elő, amelyek nem Krisztus tulajdonságai. Miller „a mindennapi”-t pogány Rómaként ismerte fel, amikor a Második Thesszalonikai levelet tanulmányozta.

> “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, ‘take away;’ he shall take away the daily; ‘from the time the daily shall be taken away,’ etc. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ etc. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is the daily! Well, now, what does Paul mean by ‘he who now letteth,’ or hindereth? By ‘the man of sin,’ and the ‘wicked,’ Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, ‘the daily’ must mean Paganism.’—William Miller, Second Advent Manual, page 66.” Advent Review and Sabbath Herald, January 6, 1853.

> „Tovább olvastam, és nem találtam más esetet, amelyben az [a mindennapi] előfordult volna, csak Dánielnél. Ekkor [egy konkordancia segítségével] elővettem azokat a szavakat, amelyek kapcsolatban álltak vele: „elvétetni”; ő elveszi a mindennapit; „attól az időtől fogva, hogy a mindennapi elvétetik” stb. Tovább olvastam, és azt gondoltam, hogy nem találok világosságot a szövegre; végül eljutottam a 2 Thesszalonika 2:7–8-hoz. „Mert a törvényszegés titkos bűne már munkálkodik; csakhogy annak, aki azt most visszatartja, félre kell tétetnie az útból, és akkor fog megjelenni ama törvénytaposó” stb. És amikor ahhoz a szöveghez értem, ó, milyen világosan és dicsőségesen tűnt fel az igazság! Ott van! Ez a mindennapi! Nos hát, mit ért Pál azon, hogy „aki azt most visszatartja”, vagy akadályozza? „A bűn embere” és „a gonosz” alatt a pápaság értendő. Nos, mi az, ami megakadályozza, hogy a pápaság nyilvánvalóvá legyen? Hát a pogányság; nos tehát, „a mindennapi”-nak a pogányságot kell jelentenie.” — William Miller, Second Advent Manual, 66. oldal. Advent Review and Sabbath Herald, 1853. január 6.

Ultimately, Laodicean Adventism set aside the correct understanding which was given to Miller and those who gave the judgment hour cry, for apostate Protestantism’s erroneous idea that “the daily” represented Christ’s sanctuary ministry. That understanding is absurd on many levels, but more than being fallacious, it claims that a satanic symbol is a symbol of Christ.

Végső soron a laodíceai adventizmus félretette azt a helyes értelmezést, amely Millernek és azoknak adatott, akik az ítélet órájának kiáltását hirdették, és helyette a hitehagyott protestantizmus téves felfogását fogadta el, miszerint „a mindennapi” Krisztus szentélyszolgálatát jelképezte. Ez az értelmezés számos szempontból képtelenség, de amellett, hogy hamis, azt is állítja, hogy egy sátáni jelkép Krisztus jelképe.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> „Így tehát, míg a sárkány elsődlegesen a Sátánt jelképezi, másodlagos értelemben a pogány Róma szimbóluma.” A nagy küzdelem, 439.

Miller identified “the daily” as pagan Rome, the dragon, but Laodicean Adventism took the idea from fallen Protestantism that it represents Christ’s heavenly sanctuary ministry. The rejection of Miller’s identification of “the daily” as pagan Rome represents a rejection of a truth which is represented upon both the sacred charts that were a fulfillment of Habakkuk chapter two. It is therefore a rejection of a foundational truth, just as was the rejection of the seven times of Leviticus twenty-six.

Miller „a mindennapit” a pogány Rómával, a sárkánnyal azonosította, a laodiceai adventizmus azonban az elbukott protestantizmustól átvette azt az elképzelést, hogy az Krisztus mennyei szentélybeli szolgálatát jelképezi. Miller azon azonosításának elvetése, mely szerint „a mindennapi” a pogány Róma, egy olyan igazság elvetését jelenti, amely mindkét szent ábrán szerepel mint a Habakuk második fejezetének beteljesedése. Ennélfogva ez egy alapvető igazság elvetése, miként a Leviticus huszonhatban szereplő hét idő elvetése is az volt.

To reject the truth that “the daily,” represents pagan Rome, is to reject the foundations of Adventism and the authority of the Spirit of Prophecy. Identifying a symbol of Satan as a symbol of Christ is parallel to identifying the work of Christ as the work of Satan.

Elutasítani azt az igazságot, hogy „a mindennapi” a pogány Rómát jelképezi, annyit jelent, mint elutasítani az adventizmus alapjait és a Prófétaság Lelkének tekintélyét. Sátán egyik jelképét Krisztus jelképével azonosítani párhuzamos azzal, mintha Krisztus munkáját Sátán munkájának neveznénk.

> “In rejecting Christ the Jewish people committed the unpardonable sin; and by refusing the invitation of mercy, we may commit the same error. We offer insult to the Prince of life, and put Him to shame before the synagogue of Satan and before the heavenly universe when we refuse to listen to His delegated messengers, and instead listen to the agents of Satan, who would draw the soul away from Christ. So long as one does this, he can find no hope or pardon, and he will finally lose all desire to be reconciled to God.” The Desire of Ages, 324.

> „Krisztus elutasításával a zsidó nép elkövette a megbocsáthatatlan bűnt; és a kegyelem meghívásának visszautasításával mi is ugyanebbe a tévedésbe eshetünk. Megsértjük az élet Fejedelmét, és megszégyenítjük Őt a Sátán zsinagógája és a mennyei világegyetem előtt, amikor nem vagyunk hajlandók hallgatni az általa küldött hírnökökre, hanem inkább a Sátán eszközeire hallgatunk, akik el akarják vonni a lelket Krisztustól. Amíg valaki ezt teszi, nem találhat sem reménységet, sem bocsánatot, és végül minden vágyát elveszíti arra, hogy megbékéljen Istennel.” Jézus élete, 324.

When Laodicean Adventism rejected the foundational understanding of “the daily” and the seven times, they not only rejected the authority of the Spirit of Prophecy, and the foundations, but they rejected the work of William Miller, who had been led to his understandings by the angel Gabriel and other angels.

Amikor a laodíceai adventizmus elvetette „a mindennapi” és a hét idő alapvető értelmezését, nemcsak a Prófétaság Lelkének tekintélyét és az alapokat vetette el, hanem William Miller munkáját is, akit Gábriel angyal és más angyalok vezettek el e megértésekre.

> “God sent His angel to move upon the heart of a farmer who had not believed the Bible, to lead him to search the prophecies. Angels of God repeatedly visited that chosen one, to guide his mind and open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people. The commencement of the chain of truth was given to him, and he was led on to search for link after link, until he looked with wonder and admiration upon the Word of God. He saw there a perfect chain of truth. That Word which he had regarded as uninspired now opened before his vision in its beauty and glory. He saw that one portion of Scripture explains another, and when one passage was closed to his understanding, he found in another part of the Word that which explained it. He regarded the sacred Word of God with joy and with the deepest respect and awe.” Early Writings, 230.

> „Isten elküldte angyalát, hogy indítsa meg egy olyan földműves szívét, aki nem hitt a Bibliában, és vezesse őt a próféciák kutatására. Isten angyalai ismételten meglátogatták ezt a kiválasztottat, hogy irányítsák gondolatait, és megnyissák értelme előtt azokat a próféciákat, amelyek Isten népe számára mindaddig homályosak voltak. Az igazság láncolatának kezdete adatott meg neki, és az vezette tovább, hogy láncszemről láncszemre kutasson, mígnem csodálattal és áhítattal tekintett Isten Igéjére. Ott az igazság tökéletes láncolatát látta. Az az Ige, amelyet korábban nem ihletettnek tartott, most szépségében és dicsőségében tárult fel látása előtt. Látta, hogy a Szentírás egyik része megmagyarázza a másikat, és amikor egy igehely zárva maradt értelme előtt, az Ige másik részében megtalálta azt, ami megmagyarázta azt. Örömmel, valamint a legmélyebb tisztelettel és szent félelemmel tekintett Isten szent Igéjére.” Early Writings, 230.

“His angel” is an expression that identifies the angel Gabriel.

„Az ő angyala” olyan kifejezés, amely Gábriel angyalt jelöli.

> “The words of the angel, ‘I am Gabriel, that stand in the presence of God,’ show that he holds a position of high honor in the heavenly courts. When he came with a message to Daniel, he said, ‘There is none that holdeth with me in these things, but Michael [Christ] your Prince.’ Daniel 10:21. Of Gabriel the Saviour speaks in the Revelation, saying that ‘He sent and signified it by His angel unto His servant John.’ Revelation 1:1.” The Desire of Ages, 99.

> „Az angyal szavai: »Én Gábriel vagyok, aki az Isten színe előtt állok«, azt mutatják, hogy a mennyei udvarokban nagy tisztességű állást tölt be. Amikor üzenettel jött Dánielhez, ezt mondta: »és senki sincs, aki mellettem tartana ezekben, hanem csak Mihály [Krisztus], a ti fejedelmetek.« Dániel 10:21. Gábrielről a Megváltó így szól a Jelenések könyvében, mondván, hogy »elküldvén azt az ő angyala által, megjelentette az ő szolgájának, Jánosnak.« Jelenések 1:1.” Jézus élete, 99.

The identification of a satanic symbol as a symbol of Christ is not only a parallel to the unpardonable sin, but the unpardonable sin is also associated with the rejection of the messengers who Christ sends. “The daily” then becomes the symbol of the unpardonable sin, and when it is understood that the “chosen one,” William Miller was led to the correct understanding of that truth, and when it was thereafter rejected, it fits directly into Second Thessalonians, which is the very passage of Scripture where Miller made his discovery. To reject that truth, is evidence of not loving the truth, and that rebellion produces a removal of the Holy Spirit and the delivery of the unholy spirit of Satan, which Paul identifies as strong delusion.

Annak azonosítása, hogy egy sátáni jelkép Krisztus jelképe volna, nemcsak párhuzamba állítható a megbocsáthatatlan bűnnel, hanem a megbocsáthatatlan bűn össze is kapcsolódik azoknak a hírnököknek az elutasításával, akiket Krisztus küld. A „szüntelen” ekkor a megbocsáthatatlan bűn jelképévé válik, és amikor megértjük, hogy a „választott”, William Miller e igazság helyes megértésére vezettetett, majd azt később elvetették, ez közvetlenül beleillik a Második Thesszalonika levélbe, éppen abba az igehelybe, ahol Miller felfedezését tette. E igazság elutasítása annak bizonyítéka, hogy valaki nem szereti az igazságot, és ez a lázadás a Szentlélek eltávozását, valamint Sátán tisztátalan lelkének átadását eredményezi, amit Pál erős tévelygésként azonosít.

Just as “the robbers of thy people”, who “establish the vision”, “the daily” is a symbol of pagan Rome. In the context of Second Thessalonians, Paul teaches that the rejection of the message of chapter two is evidence that those who do so, do not love the truth. Because they do not love the truth represented in the chapter, they receive strong delusion.

Amiképpen „a te néped erőszakoskodó fiai”, akik „megvalósítják a látomást”, „a mindennapi” a pogány Róma jelképe. A Második Thesszalonikai levél összefüggésében Pál azt tanítja, hogy a második fejezet üzenetének elutasítása annak bizonyítéka, hogy akik így cselekszenek, nem szeretik az igazságot. Mivel nem szeretik az igazságot, amelyet a fejezet képvisel, erős tévelygést kapnak.

All the prophets are addressing the last days, and previous inspired passages in this article identify that the strong delusion arrives upon those who do not love the truth during the outpouring of the Holy Spirit. One class is receiving the oil, and the other class is receiving strong delusion.

Valamennyi próféta az utolsó napokhoz szól, és e cikk korábbi ihletett szakaszai azonosítják, hogy az erős tévelygés azokra száll, akik a Szentlélek kitöltetése idején nem szeretik az igazságot. Az egyik csoport az olajat kapja, a másik csoport pedig az erős tévelygést kapja.

The Holy Spirit is poured out during the history when the Holy Spirit is being removed from those who reject the increase of knowledge that is opened up during the two testing periods of the sealing time from September 11, 2001 to the soon-coming Sunday law. Repeating a prior passage:

A Szentlélek kitöltetik azon történelem folyamán, amikor a Szentlélek elvétetik azoktól, akik elutasítják az ismeret gyarapodását, amely feltárul a pecsételés idejének két próbaidőszaka alatt, 2001. szeptember 11-étől a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvényig. Megismételve egy korábbi szakaszt:

> “Looking down to the last days, the same infinite power declares, concerning those who ‘received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘For this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: that they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness.’ As they reject the teachings of His Word, God withdraws His Spirit, and leaves them to the deceptions which they love.” Early Writings, 46.

> „Az utolsó napokra tekintve ugyanaz a végtelen hatalom így nyilatkozik azokról, akik „nem fogadták be az igazság szeretetét, hogy üdvözüljenek”: „Ezért bocsát rájuk Isten erős tévelygést, hogy higgyenek a hazugságnak; hogy elkárhozzanak mindazok, akik nem hittek az igazságnak, hanem gyönyörködtek a hamisságban.” Mivel elvetik Igéjének tanításait, Isten visszavonja Lelkét, és átengedi őket azoknak a megtévesztéseknek, amelyeket szeretnek.” Early Writings, 46.

Line upon line, Daniel teaches that in the last days, it is the robbers of thy people, (a symbol of Rome) that establishes the vision. The robbers are also represented as “the daily.” Solomon teaches that in the last days those who do not have the vision, perish, which is to be naked. To be made naked is to be a Laodicean, and a Laodicean is a foolish virgin.

Sorról sorra Dániel azt tanítja, hogy az utolsó napokban a te néped rablói (Róma jelképe) állítják fel a látomást. A rablókat „a mindennapi” megnevezés is jelképezi. Salamon azt tanítja, hogy az utolsó napokban azok, akiknek nincs látomásuk, elvesznek, vagyis mezítelenné lesznek. Mezítelenné tétetni annyi, mint laodíceainak lenni, a laodíceai pedig bolond szűz.

> “The state of the Church represented by the foolish virgins, is also spoken of as the Laodicean state.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Az egyház ama állapotáról, amelyet az esztelen szüzek jelképeznek, úgy is szólnak, mint a laodiceai állapotról.” Review and Herald, 1890. augusztus 19.

To be a foolish virgin when the message of the Midnight Cry arrives is to manifest what John records in Revelation chapter sixteen as, “the shame of thy nakedness.” John’s warning in the sixth plague is in relation to the threefold union of the dragon, the beast and the false prophet who, since 1989, are in the process of leading the world to Armageddon.

Bolond szűznek lenni akkor, amikor megérkezik az Éjféli Kiáltás üzenete, azt jelenti, hogy megnyilvánul az, amit János a Jelenések könyve tizenhatodik fejezetében így jegyez fel: „a te mezítelenségednek rútsága.” János figyelmeztetése a hatodik csapásban a sárkány, a fenevad és a hamis próféta hármas szövetségére vonatkozik, akik 1989 óta azon a folyamaton vannak, hogy a világot Armageddon felé vezessék.

Paul’s message in Second Thessalonians is not simply about pagan Rome being represented by Daniel as “the daily,” but the chapter is emphasizing the relationship of pagan Rome to papal Rome. Pagan Rome restrained (withholdeth) the man of sin from coming to the throne of the earth in 538. Once pagan Rome was taken away, then “the mystery of iniquity,” “that wicked” who is the pope of Rome, is revealed. In the chapter Paul is identifying a specific prophetic relationship between pagan and papal Rome. To reject the teaching of the chapter is to reject the truth and receive strong delusion.

Pál második thesszalonikai levelében foglalt üzenete nem pusztán arról szól, hogy Dániel a pogány Rómát „a mindennapi”-ként ábrázolja, hanem a fejezet a pogány Róma és a pápai Róma közötti kapcsolatot hangsúlyozza. A pogány Róma feltartóztatta (visszatartja) a bűn emberét attól, hogy 538-ban a föld trónjára lépjen. Mihelyt a pogány Róma eltávolíttatott, akkor nyilvánvalóvá lett „a törvénytelenség titka”, „amaz istentelen”, aki Róma pápája. A fejezetben Pál a pogány és a pápai Róma közötti sajátos prófétai kapcsolatot azonosítja. E fejezet tanításának elvetése annyi, mint elvetni az igazságot és erős tévelygést elfogadni.

> Let no man deceive you by any means: for that day shall not come, except there come a falling away first, and that man of sin be revealed, the son of perdition; Who opposeth and exalteth himself above all that is called God, or that is worshipped; so that he as God sitteth in the temple of God, shewing himself that he is God. Remember ye not, that, when I was yet with you, I told you these things? And now ye know what withholdeth that he might be revealed in his time. For the mystery of iniquity doth already work: only he who now letteth will let, until he be taken out of the way. And then shall that Wicked be revealed, whom the Lord shall consume with the spirit of his mouth, and shall destroy with the brightness of his coming: Even him, whose coming is after the working of Satan with all power and signs and lying wonders, And with all deceivableness of unrighteousness in them that perish; because they received not the love of the truth, that they might be saved. And for this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: That they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness. 2 Thessalonians 2:3–12.

> Senki semmiféle módon meg ne tévesszen titeket: mert az a nap nem jön el addig, míg be nem következik előbb a szakadás, és meg nem jelenik a bűn embere, a veszedelem fia; aki ellene veti magát és fölébe emeli magát mindannak, amit Istennek vagy tiszteletre méltónak neveznek; úgyhogy úgy ül be mint Isten az Isten templomába, önmagát mutogatva, hogy ő Isten. Nem emlékeztek-é, hogy megmondtam nektek ezeket, amikor még nálatok voltam? És most tudjátok, mi tartja vissza, hogy csak a maga idejében jelenjék meg. Mert a törvénytelenség titka már munkálkodik: csakhogy annak, aki most visszatartja, vissza kell tartania, mígnem félre nem tétetik az útból. És akkor jelenik meg a törvénytaposó, akit az Úr megemészt a szája leheletével, és megsemmisít az ő eljövetelének fényességével; annak pedig eljövetele a Sátán munkája szerint való, a hazugság minden hatalmával, jeleivel és csodáival, és a gonoszság minden csalárdságával azok között, akik elvesznek; mivelhogy nem fogadták be az igazság szeretetét, hogy üdvözüljenek. És ezért bocsát rájuk Isten tévelygés erejét, hogy higgyenek a hazugságnak; hogy kárhoztassanak mindazok, akik nem hittek az igazságnak, hanem gyönyörködtek a hamisságban. 2 Thesszalonika 2:3–12.

Why are these last-day people “damned?” Why are they sent “strong delusion?” Why do they “perish” and thus reveal the shame of their nakedness? The passage states it is because they do not love the truth, and the truth set forth in the chapter identifies that pagan Rome, the fourth kingdom of Bible prophecy, would prevent papal Rome, the fifth kingdom of Bible prophecy, from ascending to the throne until paganism was taken away.

Miért „kárhoznak el” ezek az utolsó napokban élő emberek? Miért bocsáttatik rájuk „a tévelygés ereje”? Miért „vesznek el”, és ezáltal miért tárul fel mezítelenségük szégyene? Az igehely kijelenti, hogy azért, mert nem szeretik az igazságot, és a fejezetben feltárt igazság azonosítja, hogy a pogány Róma, a bibliai prófécia negyedik királysága, megakadályozná a pápai Rómát, a bibliai prófécia ötödik királyságát, abban, hogy a trónra emelkedjék, amíg a pogányság el nem vétetik.

The relationship between pagan and papal Rome that is identified in the chapter is also identified by John with the relationship of the church of Pergamos and the church of Thyatira. Pergamos aligns with pagan Rome and Thyatira is papal Rome. Paul and John provide two witnesses of the relationship of the two powers, as does the book of Daniel.

A pogány és a pápai Róma közötti kapcsolatot, amelyet e fejezet azonosít, János is azonosítja Pergamos gyülekezete és Tiatira gyülekezete közötti kapcsolatként. Pergamos a pogány Rómával áll összhangban, Tiatira pedig a pápai Róma. Pál és János e két hatalom kapcsolatáról két tanúbizonyságot szolgáltatnak, miként Dániel könyve is.

In the book of Daniel, the relationship of pagan Rome with papal Rome is repeatedly set forth. In Daniel two, it is represented by the mixture of iron with miry clay. In Daniel seven both pagan and papal Rome are the “diverse” kingdoms, and though Daniel two illustrates the two powers as a mixture, chapter seven identifies that the papal power proceeds out of the ten horned kingdom of pagan Rome. In Daniel eight the little horn of verses nine through twelve is Rome in both its phases. Verses nine and eleven are the little horn in the masculine tense, thus identifying pagan Rome, and verses ten and twelve are the little horn in the feminine tense, thus identifying papal Rome.

Dániel könyvében a pogány Róma és a pápai Róma közötti kapcsolat ismételten bemutatásra kerül. Dániel második fejezetében ezt a vas és a sáros agyag elegye jelképezi. Dániel hetedik fejezetében mind a pogány, mind a pápai Róma a „különböző” királyságok, és noha Dániel második fejezete a két hatalmat elegyként ábrázolja, a hetedik fejezet azonosítja, hogy a pápai hatalom a pogány Róma tízszarvú királyságából ered. Dániel nyolcadik fejezetében a kilencediktől a tizenkettedik versig terjedő szakasz kis szarva Róma mindkét szakaszában. A kilencedik és a tizenegyedik versben a kis szarv hímnemű alakban szerepel, ily módon a pogány Rómát azonosítva, a tizedik és a tizenkettedik versben pedig a kis szarv nőnemű alakban szerepel, ily módon a pápai Rómát azonosítva.

In Daniel chapter eight, verse thirteen, pagan and papal Rome are portrayed as two desolating powers. Pagan Rome is “the daily” desolating power, and papal Rome is the transgression desolating power. In chapter eleven, verse thirty-one “the daily” desolating power of pagan Rome places the abomination desolating power, which is the papal power. In chapter twelve, verse eleven “the daily” desolating power of pagan Rome is removed in order to set up the abomination desolating power of the papacy.

Dániel nyolcadik fejezetének tizenharmadik versében a pogány és a pápai Róma mint két pusztító hatalom jelenik meg. A pogány Róma „a mindennapi” pusztító hatalom, a pápai Róma pedig a vétek pusztító hatalma. A tizenegyedik fejezet harmincegyedik versében a pogány Róma „mindennapi” pusztító hatalma állítja fel az utálatosság pusztító hatalmát, amely a pápai hatalom. A tizenkettedik fejezet tizenegyedik versében a pogány Róma „mindennapi” pusztító hatalma eltávolíttatik, hogy helyébe felállíttassék a pápaság utálatosságának pusztító hatalma.

The relationship of the two desolating powers of Rome is a primary theme of the books of Daniel and Revelation, and that relationship is what Paul identifies as the truth that must be loved if a person will shun the strong delusion that is produced by believing a lie. God is never redundant, and each representation of the relationship of pagan Rome with papal Rome provides its own special testimony upon the subject, but to reject the symbol of Rome in the last days, is to reject the latter rain and receive strong delusion in its place. It is to be forever identified as a naked Laodicean.

Róma két pusztító hatalmának kapcsolata Dániel és a Jelenések könyvének egyik alapvető témája, és Pál ezt a kapcsolatot azonosítja azzal az igazsággal, amelyet szeretni kell, ha valaki el akarja kerülni azt a nagy tévelygést, amely a hazugság elhívéséből származik. Isten sohasem ismétli önmagát fölöslegesen, és a pogány Róma valamint a pápai Róma kapcsolatának minden egyes ábrázolása sajátos bizonyságtételt hordoz e tárgyban; ám ha valaki elutasítja Róma jelképét az utolsó napokban, azzal elutasítja a késői esőt, és annak helyébe a nagy tévelygést fogadja be. Ez annyit jelent, hogy örökre mezítelen laodiceaiként lesz azonosítva.

The Laodicean Adventist historians, though manifesting no sacred respect for the role and work of William Miller, do identify that it was his recognition of the relationship of pagan and papal Rome that was the prophetic structure which he built “all” of his prophetic applications. Gabriel and the other angels led Miller to understand the relationship of pagan and papal Rome, but in his history, he did not see Rome as a threefold entity consisting of the dragon, the beast and the false prophet.

A laodíceai adventista történészek, noha semmiféle szent tiszteletet nem tanúsítanak William Miller szerepe és munkássága iránt, mégis elismerik, hogy a pogány és a pápai Róma közötti kapcsolat felismerése volt az a prófétai szerkezet, amelyre „valamennyi” prófétai alkalmazását felépítette. Gábriel és a többi angyal vezette Millert arra, hogy megértse a pogány és a pápai Róma közötti kapcsolatot, de történeti szemléletében nem látta Rómát hármas egységként, amely a sárkányból, a fenevadból és a hamis prófétából áll.

In his time the United States had not yet begun its role as the false prophet, for the Protestants of the United States did not become the daughters of Rome until 1844, and the foundational work of Miller had already been located upon the 1843 chart which was produced in May of 1842.

Az ő idejében az Egyesült Államok még nem kezdte meg szerepét mint a hamis próféta, mert az Egyesült Államok protestánsai csak 1844-ben lettek Róma leányaivá, és Miller alapvető munkája már az 1843-as táblán volt elhelyezve, amely 1842 májusában készült.

In 1989 the last six verses of Daniel chapter eleven were unsealed, and the messenger for that period of time recognized that there were three powers whose prophetic activities ran through verses forty to forty-five of chapter eleven. The king of the south in verse forty is the dragon power, the king of the north is the papal power who had been delivered its deadly wound in the beginning of the verse in 1798, at the hands of the dragon power of Napoleonic France. In the verse the papal power begins the work of healing its deadly wound. In 1989 the king of the north retaliates against the dragon power of the Soviet Union, who had then become the king of the south. When the beast of Catholicism retaliated against the Soviet Union it came with the proxy army of the United States, the false prophet of Revelation chapter sixteen. The dragon king of the south, the beast king of the north and the false prophet of chariots, horsemen and ships are all illustrated in verse forty, and the prophetic line ends in verse forty-five, when the papal power “comes to his end with none to help.”

1989-ben Dániel könyve tizenegyedik fejezetének utolsó hat verse felnyittatott, és az arra az időszakra rendelt hírnök felismerte, hogy három hatalom van, amelyek prófétai tevékenysége a tizenegyedik fejezet negyvenedik versétől a negyvenötödik verséig húzódik végig. A negyvenedik versben említett déli király a sárkányi hatalom, az északi király pedig a pápai hatalom, amely a vers elején, 1798-ban, a napóleoni Franciaország sárkányi hatalmának kezétől kapta halálos sebét. A versben a pápai hatalom megkezdi halálos sebének meggyógyítását. 1989-ben az északi király megtorló csapást mér a Szovjetunió sárkányi hatalmára, amely ekkorra a déli királlyá lett. Amikor a katolicizmus fenevada megtorló csapást mért a Szovjetunióra, az az Egyesült Államok meghatalmazott hadseregével érkezett, amely a Jelenések könyve tizenhatodik fejezetének hamis prófétája. A sárkány, a déli király, a fenevad, az északi király, valamint a szekerek, lovasok és hajók hamis prófétája mind a negyvenedik versben vannak ábrázolva, és a prófétai vonal a negyvenötödik versben ér véget, amikor a pápai hatalom „végére jut, és senki sem segít rajta.”

Armageddon, in Revelation sixteen is a symbolic geographical area identifying the rebellion of mankind that precedes the return of Christ. Armageddon is a symbol of the word is made from two words, “Har” meaning mountain, and “Megiddo,” which is the valley of Jezreel. The fact that John combined a mountain with Megiddo, when Megiddo is a valley, informs the student of prophecy that Armageddon is a symbol, which contains a geographical reference, for there is no mountain in the valley of Jezreel.

Az Armageddon, a Jelenések könyve tizenhatodik fejezetében, olyan szimbolikus földrajzi terület, amely az emberiségnek Krisztus visszatérését megelőző lázadását jelöli. Az Armageddon maga is jelkép; a szó két elemből áll: a „Har”, amely hegyet jelent, és a „Megiddó”, amely a Jezréel völgye. Az a tény, hogy János a hegyet Megiddóval kapcsolta össze, jóllehet Megiddó völgy, a prófécia tanulmányozóját arról tájékoztatja, hogy az Armageddon olyan szimbólum, amely földrajzi utalást tartalmaz, mert a Jezréel völgyében nincs hegy.

The Jezreel Valley is situated between the three seas (Mediterranean Sea, Sea of Galilee, and Dead Sea) and Jerusalem. It is relatively central in northern Israel, with these three bodies of water and Jerusalem located around it in different directions. Verse forty-five of Daniel eleven is where the king of the north comes to his end with none to help, and the verse identifies his geographical end as between the seas and the glorious holy mountain of Jerusalem. Verse forty of Daniel eleven introduces the three powers that are the subjects of the healing of the deadly wound of the papal power and its ultimate end.

A Jezréel-völgye a három tenger (a Földközi-tenger, a Galileai-tenger és a Holt-tenger) és Jeruzsálem között helyezkedik el. Izrael északi részének viszonylag központi területén fekszik, úgy, hogy e három víztömeg és Jeruzsálem különböző irányokban veszik körül. Dániel tizenegyedik fejezetének negyvenötödik verse az a hely, ahol az északi király segítség nélkül jut végére, és a vers földrajzi végpontját a tengerek és Jeruzsálem dicsőséges szent hegye közé helyezi. Dániel tizenegyedik fejezetének negyvenedik verse vezeti be azt a három hatalmat, amelyek a pápai hatalom halálos sebének meggyógyulásának és végső bukásának tárgyát képezik.

The first phrase of the verses identifies the time of the end in 1798, when the papacy received its deadly wound and verse forty-five identifies its permanent deadly wound. The prophetic history between the first and last death of the papal power identifies the rebellion of mankind as they restore the ascendancy of the papal power, when its deadly wound is healed in advance of the papal power’s ultimate demise. The six verses bear the signature of truth, for the beginning and end are both the death of the papal power, and the middle verses are the rebellion of mankind as the first deadly wound is healed.

Az igeversek első kifejezése a vég idejét 1798-ban jelöli meg, amikor a pápaság halálos sebet kapott, a negyvenötödik vers pedig annak végleges halálos sebét azonosítja. A pápai hatalom első és utolsó halála közötti prófétai történelem az emberiség lázadását azonosítja, amint visszaállítják a pápai hatalom fölényét, amikor halálos sebe begyógyul a pápai hatalom végső pusztulását megelőzően. A hat vers az igazság ismertetőjegyét viseli magán, mert a kezdet és a vég egyaránt a pápai hatalom halála, a közbülső versek pedig az emberiség lázadása, miközben az első halálos seb begyógyul.

Miller was given light from heavenly angels upon the relation of pagan and papal Rome. The key for Miller’s understanding of the prophetic model, which he employed for all of his prophetic applications, was “the daily” in Second Thessalonians. “The daily” in that chapter is pagan Rome, which is what established the vision that William Miller came to understand, for it is Rome, the robbers of thy people in verse fourteen of chapter eleven, that establishes the vision.

Miller mennyei angyaloktól kapott világosságot a pogány és a pápai Róma közötti kapcsolatról. Miller prófétai mintájának megértéséhez a kulcs, amelyet minden prófétai alkalmazásában használt, „a mindennapi” volt a Második Thesszalonikai levélben. „A mindennapi” abban a fejezetben a pogány Róma, és ez alapozta meg azt a látomást, amelyet William Miller megértett, mert a 11. fejezet 14. versében szereplő Róma, néped erőszakos fiai, állítja fel a látomást.

The messenger raised up to understand the increase of knowledge in 1989 came to understand the threefold nature of Rome. Miller was the messenger of the first and second angels, and he understood the first and second manifestations of Rome to establish the vision he presented to the world. The messenger of the third angel came to understand all three manifestations of Rome in order to establish the vision he was given to proclaim to the world.

Az a hírnök, akit 1989-ben a tudás növekedésének megértésére támasztottak, megértette Róma hármas természetét. Miller az első és a második angyal hírnöke volt, és megértette Róma első és második megnyilvánulását, hogy megalapozza a látomást, amelyet a világ elé tárt. A harmadik angyal hírnöke Róma mindhárom megnyilvánulását megértette annak érdekében, hogy megalapozza azt a látomást, amelyet kapott, hogy hirdesse azt a világnak.

The first manifestation of Rome was pagan Rome. Out of pagan Rome came papal Rome, the second manifestation. Out of the first two manifestations came modern Rome, the threefold alliance of the dragon, the beast and false prophet.

Róma első megjelenési formája a pogány Róma volt. A pogány Rómából emelkedett ki a pápai Róma, a második megjelenési forma. Az első két megjelenési formából származott a modern Róma, a sárkány, a fenevad és a hamis próféta hármas szövetsége.

We will continue the line of the controversy of “the daily” in Advent history in the next article.

A következő cikkben folytatjuk „a mindennapi” körüli vita vonalának tárgyalását az adventtörténelemben.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> Aki a felszín alá lát, aki minden ember szívében olvas, ezt mondja azokról, akik nagy világosságot kaptak: „Nem gyötrődnek és nem rémülnek meg erkölcsi és lelki állapotuk miatt.” Igen, a maguk útját választották, és lelkük gyönyörködik utálatosságaikban. „Én is veszedelmüket választom, és rájuk hozom, amitől rettegnek; mert hívtam, és senki sem felelt, szóltam, és nem hallották; hanem azt cselekedték szemeim előtt, ami gonosz, és azt választották, amiben nem gyönyörködöm.” „Azért bocsát rájuk Isten tévelygés erejét, hogy higgyenek a hazugságnak”, mivel „az igazság szeretetét nem fogadták be, hogy üdvözüljenek”, „hanem gyönyörködtek a hamisságban.” Ézsaiás 66:3, 4; 2 Thessalonika 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> „A mennyei Tanító így kérdezett: »Miféle erősebb tévelygés ámíthatná el az elmét annál a látszatnál, hogy helyes alapra építetek, és hogy Isten elfogadja cselekedeteiteket, miközben a valóságban sok mindent világi megfontolás szerint visztek véghez, és vétkeztek Jehova ellen? Ó, ez nagy csalás, megbűvölő tévelygés, amely hatalmába keríti az elméket, amikor azok az emberek, akik egykor ismerték az igazságot, az istenfélelem külső formáját összetévesztik annak lelkével és erejével; amikor azt hiszik, hogy gazdagok, meggazdagodtak, és semmire sincs szükségük, holott a valóságban mindenre rászorulnak.«”

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> „Isten nem változott meg hűséges szolgái iránt, akik ruháikat szeplőtelenül őrzik. Sokan azonban ezt kiáltják: »Békesség és biztonság«, miközben hirtelen veszedelem szakad rájuk. Hacsak nem történik alapos bűnbánat, hacsak az emberek nem alázzák meg szívüket bűnvallomás által, és nem fogadják el az igazságot úgy, amint az Jézusban van, soha nem lépnek be a mennybe. Amikor a megtisztulás végbemegy soraink között, többé nem pihenünk majd elbizakodott nyugalomban, azzal kérkedve, hogy gazdagok vagyunk és meggazdagodtunk, és semmire sincs szükségünk.”

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> „Ki mondhatja őszintén: »Aranyunk tűzben próbáltatott meg; ruháinkat nem szennyezte be a világ«? Láttam, amint Oktatónk az úgynevezett igazságosság ruháira mutatott. Azokat letépve feltárta az alattuk rejlő tisztátalanságot. Azután ezt mondta nekem: »Nem látod-e, miként fedték el kérkedő módon tisztátalanságukat és jellemük rothadtságát? »Miként lett paráznává a hűséges város!« Atyám házából kalmárház lett, olyan hely, ahonnan az isteni jelenlét és dicsőség eltávozott! Ezért van gyengeség, és hiányzik az erő.«” Testimonies, 8. kötet, 249., 250. o.

Back to Articles