Article

# Rome Establishes the Vision - Number Twelve

Róma megalapozza a látomást – Tizenkettedik szám

The Triple Application of Prophecy: The Abomination of Desolation and the Last Days Warning to Flee

A prófécia hármas alkalmazása: a pusztító utálatosság és az utolsó napokra szóló figyelmeztetés a menekülésre

Author

Jeff Pippenger

Published

August 31, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The abomination of desolation spoken of by Daniel the prophet is a sign for Christians in three different eras to flee. The Christians in Jerusalem fled when they saw the standards of the Roman armies encompassing Jerusalem in the year 66 AD. The Christians of the late fifth and early sixth century fled into the wilderness when they saw the man of sin in the temple of God proclaiming that he was God. In 1888 there was a series of Sunday laws introduced into the Congress of the United States by Senator Blair. Those bills were called the Blair bills, and they were an effort to identify Sunday as a National Day of Worship. Sunday worship is the mark of the beast, the mark of papal authority and the Constitution of the United States directly opposes the enforcement of a national religion as a test for the citizens of the United States.

A pusztító utálatosság, amelyről Dániel próféta szólt, jel azoknak a keresztényeknek, akiknek három különböző korszakban menekülniük kell. A jeruzsálemi keresztények akkor menekültek el, amikor Kr. u. 66-ban meglátták, hogy a római hadseregek hadijelvényei körülveszik Jeruzsálemet. Az ötödik század végi és a hatodik század eleji keresztények a pusztába menekültek, amikor meglátták a bűn emberét Isten templomában, amint azt hirdette, hogy ő Isten. 1888-ban vasárnapi törvények sora került az Egyesült Államok Kongresszusa elé Blair szenátor által. Ezeket a törvényjavaslatokat Blair-törvényjavaslatoknak nevezték, és arra irányuló kísérletet jelentettek, hogy a vasárnapot a nemzeti istentisztelet napjaként határozzák meg. A vasárnap megszentelése a fenevad bélyege, a pápai hatalom ismertetőjele, és az Egyesült Államok alkotmánya közvetlenül ellene mond annak, hogy a nemzeti vallás érvényesítését az Egyesült Államok polgárai számára próbaként alkalmazzák.

It is this fact that is left out of the flawed application connected with identifying the United States as modern Rome. A triple application of prophecy possesses specific rules that govern its application. The rules identify that the prophetic characteristics of the first fulfillment are to be combined with the prophetic characteristics of the second fulfillment in order to establish the prophetic characteristics of the third fulfillment.

Éppen ez a tény marad ki abból a hibás alkalmazásból, amely az Egyesült Államokat a modern Rómával azonosítja. A prófécia hármas alkalmazásának sajátos szabályai vannak, amelyek irányítják annak alkalmazását. E szabályok szerint az első beteljesedés prófétai jellemzőit a második beteljesedés prófétai jellemzőivel együtt kell figyelembe venni ahhoz, hogy megállapíthatók legyenek a harmadik beteljesedés prófétai jellemzői.

The warning to flee, is a warning to flee from a coming persecution. In Christ’s era the persecution was the destruction of Jerusalem and the temple in the year 70. The warning sign of that approaching persecution was given in the year 66 AD. The warning to flee in the late fifth and early sixth century was identified by Paul as the recognition of a falling away of prophetic Pergamos, which represented pagan Rome. There was to be a falling away first, in order for the man of sin who would proclaim himself as God to be revealed. In the history approaching 538, pagan Rome that had restrained, or as Paul stated “withholdeth” was taken away, and as Pergamos fell away and the sign to flee arrived and directed the faithful to separate from the papal churches communion. Then in 538, at the Counsel of Orleans the papal power passed a Sunday law, and the twelve hundred and sixty years of papal persecution began.

A menekülésre intő figyelmeztetés egy közelgő üldözés elől való menekülésre szóló figyelmeztetés. Krisztus korában az üldözés Jeruzsálemnek és a templomnak Kr. u. 70-ben bekövetkezett pusztulása volt. E közeledő üldözés figyelmeztető jele Kr. u. 66-ban adatott. Az V. század végén és a VI. század elején adott menekülésre szóló figyelmeztetést Pál úgy azonosította, mint a prófétai Pergámum hitehagyásának felismerését, amely a pogány Rómát jelképezte. Előbb be kellett következnie a hitehagyásnak, hogy a bűn embere, aki Istenként hirdeti magát, nyilvánvalóvá legyen. Az 538-hoz közeledő történelemben a pogány Róma, amely visszatartott, vagy ahogyan Pál mondta, „visszatartja”, eltávolíttatott; és amint Pergámum hitehagyása bekövetkezett, megérkezett a menekülés jele, és arra indította a hűségeseket, hogy elszakadjanak a pápai egyház közösségétől. Azután 538-ban, az orléans-i zsinaton a pápai hatalom vasárnaptörvényt hozott, és kezdetét vette a pápai üldözés ezerkétszázhatvan éve.

The first two witnesses identify clearly that the third fulfillment of the warning to flee given by Christ preceded the actual persecution. The destruction of Jerusalem came exactly three and a half years after the siege of Cestius began in 66 AD, thus allowing the Christians to flee in advance of the horrors of the second siege which was instigated by Titus and concluded with the destruction of the temple and city. In advance of the year 538, the Christians separated from the church of papal Rome, and prophetically fled into the wilderness, which represents the destruction of spiritual Jerusalem.

Az első két tanú világosan azonosítja, hogy a Krisztus által adott menekülésre vonatkozó figyelmeztetés harmadik beteljesedése megelőzte a tényleges üldözést. Jeruzsálem pusztulása pontosan három és fél évvel azután következett be, hogy Kr. u. 66-ban Cestius ostroma megkezdődött, így a keresztényeknek lehetőségük nyílt előre elmenekülni a második ostrom borzalmai elől, amelyet Titus indított meg, és amely a templom és a város pusztulásával zárult. Az 538. évet megelőzően a keresztények elkülönültek a pápai Róma egyházától, és prófétai értelemben a pusztába menekültek, amely a lelki Jeruzsálem pusztulását jelképezi.

> But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. And I will give power unto my two witnesses, and they shall prophesy a thousand two hundred and threescore days, clothed in sackcloth. Revelation 11:2, 3.

> De a templomon kívül levő pitvart hagyd ki, és meg ne mérd; mert a pogányoknak adatott, és a szent várost tapodják negyvenkét hónapig. És hatalmat adok az én két tanúmnak, és prófétálni fognak ezerkétszázhatvan napig, zsákruhába öltözve. Jelenések 11:2, 3.

In both illustrations of the warning to flee, the warning precedes the persecution, and the persecution is represented by Rome, whether pagan or papal, trampling down Jerusalem, whether literal or spiritual. The warning to flee for Seventh-day Adventist was the Blair bill in 1888. In the first fulfillment in the history of pagan Rome the Christians were to flee from Jerusalem, and in fulfillment of papal Rome the Christians fled into the wilderness. For Adventism the warning was to flee into the country.

A menekülésre intő figyelmeztetés mindkét szemléltetésében a figyelmeztetés megelőzi az üldöztetést, és az üldöztetést Róma jelképezi, akár pogány, akár pápai formájában, amint eltapossa Jeruzsálemet, akár szó szerinti, akár lelki értelemben. A Hetednapi Adventisták számára a menekülésre intő figyelmeztetés az 1888-as Blair-törvényjavaslat volt. Az első beteljesedés során, a pogány Róma történetében, a keresztényeknek Jeruzsálemből kellett elmenekülniük, a pápai Róma beteljesedésekor pedig a keresztények a pusztába menekültek. Az adventizmus számára a figyelmeztetés az volt, hogy vidékre meneküljenek.

> “It is no time now for God’s people to be fixing their affections or laying up their treasure in the world. The time is not far distant, when, like the early disciples, we shall be forced to seek a refuge in desolate and solitary places. As the siege of Jerusalem by the Roman armies was the signal for flight to the Judean Christians, so the assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us. It will then be time to leave the large cities, preparatory to leaving the smaller ones for retired homes in secluded places among the mountains.” Testimonies, volume 5, 464.

> „Most nincs itt az ideje annak, hogy Isten népe a világhoz ragaszkodjék, vagy oda gyűjtse kincsét. Nincs már messze az idő, amikor a korai tanítványokhoz hasonlóan nekünk is elhagyatott és magányos helyeken kell majd menedéket keresnünk. Miként Jeruzsálemnek a római seregek általi ostroma a júdeai keresztények számára a menekülés jele volt, úgy nemzetünk hatalomgyakorlása a pápai szombatot kikényszerítő rendeletben számunkra is figyelmeztetés lesz. Akkor jön el az ideje annak, hogy elhagyjuk a nagyvárosokat, előkészülve arra, hogy a kisebbeket is elhagyjuk, és visszavonult otthonokba költözzünk a hegyek között, elrejtett helyeken.” Bizonyságtételek, 5. kötet, 464.

“The assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us,” was fulfilled when the abomination of desolation, in agreement with Mark’s words was “standing where it ought not.” In 1888, the Congress of the United States was considering a law in direct contradiction to a primary element of the Constitution, and at that point Seventh-day Adventists were to leave the cities and move to the country.

„Nemzetünk hatalomátvétele a pápai szombat kikényszerítéséről szóló rendeletben intő jel lesz számunkra” — ez akkor teljesedett be, amikor a pusztító utálatosság, Márk szavaival összhangban, „ott állt, ahol nem volna szabad”. 1888-ban az Egyesült Államok Kongresszusa olyan törvényt fontolgatott, amely közvetlen ellentétben állt az Alkotmány egyik alapvető elemével, és azon a ponton a hetednapi adventistáknak el kellett hagyniuk a városokat, és vidékre kellett költözniük.

> “Not one Christian perished in the destruction of Jerusalem. Christ had given His disciples warning, and all who believed His words watched for the promised sign. . . . Without delay they fled to a place of safety—the city of Pella, in the land of Perea, beyond Jordan.” The Great Controversy, 30.

> „Egyetlen keresztény sem veszett el Jeruzsálem pusztulásában. Krisztus figyelmeztette tanítványait, és mindazok, akik hittek szavainak, figyelték a megígért jelet.... Késedelem nélkül biztonságos helyre menekültek — Pellába, Perea földjén, a Jordánon túlra.” A nagy küzdelem, 30.

The prophetic characteristics of the first of the warning signs to flee, represent the third and final fulfillment. Sometimes those prophetic characteristics produce a double fulfillment in the third fulfillment. An example of this is the three Elijah’s. The line of Elijah in his confrontation with Jezebel, Ahab and the prophets of Baal, combined with the characteristics of John the Baptist, the second Elijah, in his confrontation with Herodias, Herod and Salome establish that in the last days, for the third and final fulfillment of a triple application is always in the last days, Elijah and John represent two classes of God’s people. One class represented by Elijah do not die, and the other class represented by John do die. The two classes are also represented in Revelation chapter seven as the one hundred and forty-four thousand, who do not die, and the great multitude that do die.

A menekülésre figyelmeztető jelek közül az elsőnek a prófétai jellemzői a harmadik és végső beteljesedést képviselik. Időnként ezek a prófétai jellemzők a harmadik beteljesedésen belül kettős beteljesedést hoznak létre. Erre példa a három Illés. Illés vonala, amikor Jezábellel, Ahábbal és Baál prófétáival szembesült, egyesítve Keresztelő Jánosnak, a második Illésnek a jellemzőivel, amikor Heródiással, Heródessel és Saloméval szembesült, megalapozza azt, hogy az utolsó napokban — mert a hármas alkalmazás harmadik és végső beteljesedése mindig az utolsó napokban van — Illés és János Isten népének két osztályát képviselik. Az egyik osztály, amelyet Illés képvisel, nem hal meg, a másik pedig, amelyet János képvisel, meghal. E két osztály a Jelenések könyve hetedik fejezetében is megjelenik mint a száznegyvennégyezer, akik nem halnak meg, és a nagy sokaság, amely meghal.

In the three Babylon’s a similar element of the prophetic message is that the first Babylon is represented by Nimrod, but the second Babylon is represented by the first and last kings, Nebuchadnezzar and Belshazzar. Nebuchadnezzar represents those in Babylon who will be saved, and Belshazzar, those in Babylon who will be lost.

A három Babilonban a prófétai üzenet egyik hasonló eleme az, hogy az első Babilont Nimród jelképezi, míg a második Babilont az első és az utolsó király, Nabukodonozor és Bélsaccar képviseli. Nabukodonozor azokat jelképezi Babilonban, akik megmenekülnek, Bélsaccar pedig azokat Babilonban, akik elvesznek.

In the last days there are two Sunday laws that are the subject of Bible prophecy. The first is the soon-coming Sunday law in the United States, and the second is the Sunday law that is forced upon the entire world. Those two Sunday laws were typified by the Sunday law of pagan Rome, when in the year 321, Constantine enforced the first Sunday law, followed by the Sunday law of Papal Rome in 538. Pagan Rome is one of several prophetic types that prefigure the United States, and the Sunday law of 321, typifies the soon-coming Sunday law in the United States. The papal Sunday law of 538 typifies the Sunday law that is enforced upon the entire world. The flawed view that the United States is typified by the robbers in Daniel eleven tries to employ the soon-coming Sunday law in the United States as evidence to claim that the Sunday law in the United States proves that the United States is modern Rome, and disregards that there is another Sunday law that is forced upon every nation of the world by the threefold union of the dragon, the beast and false prophet.

Az utolsó napokban két vasárnapi törvény van, amelyek a bibliai prófécia tárgyát képezik. Az első a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvény az Egyesült Államokban, a második pedig az a vasárnapi törvény, amelyet az egész világra rákényszerítenek. E két vasárnapi törvényt a pogány Róma vasárnapi törvénye előképezte, amikor Konstantin a 321. évben érvénybe léptette az első vasárnapi törvényt, amelyet a pápai Róma vasárnapi törvénye követett 538-ban. A pogány Róma egyike annak a több prófétai előképnek, amelyek az Egyesült Államokat vetítik előre, és a 321-es vasárnapi törvény az Egyesült Államokban hamarosan bekövetkező vasárnapi törvényt jelképezi. Az 538-as pápai vasárnapi törvény azt a vasárnapi törvényt jelképezi, amelyet az egész világra kényszerítenek. Az a hibás nézet, amely szerint Dániel tizenegyedik fejezetében a rablók az Egyesült Államokat jelképezik, az Egyesült Államokban hamarosan bekövetkező vasárnapi törvényt próbálja bizonyítékként felhasználni annak állítására, hogy az Egyesült Államokbeli vasárnapi törvény bizonyítja, hogy az Egyesült Államok a modern Róma, és figyelmen kívül hagyja, hogy van egy másik vasárnapi törvény is, amelyet a sárkány, a fenevad és a hamis próféta hármas szövetsége a világ minden nemzetére rákényszerít.

If a Sunday law in the United States identifies the United States as Modern Rome, then what does the worldwide Sunday law identify? The three Rome’s identify that Modern Rome, which is threefold, will enforce two distinct Sunday laws. The first is in the United States and was typified by Constantine’s Sunday law in 321, and the second is the entire world, as typified by the papal Sunday law of 538. To employ the Sunday law in the United States in the context of a triple application of prophecy to claim that the Sunday law proves who is Modern Rome, is to disregard the prophetic characteristics established by pagan and papal Rome. There are two distinct Sunday laws in the last days, and neither is a proof to identify the robbers of the people are the United States. When the testimony of pagan and papal Rome is misrepresented to uphold a private interpretation, as is currently being done, it demonstrates that those seeking to uphold their private interpretation do not understand type and antitype.

Ha az Egyesült Államokban hozott vasárnaptörvény az Egyesült Államokat azonosítja Modern Rómaként, akkor mit azonosít a világszintű vasárnaptörvény? A három Róma azt azonosítja, hogy a hármas természetű Modern Róma két különálló vasárnaptörvényt fog érvényesíteni. Az első az Egyesült Államokban lesz, amelynek előképe Konstantin 321-ben hozott vasárnaptörvénye volt, a második pedig az egész világra kiterjed, amint azt az 538-as pápai vasárnaptörvény előképezte. Az, hogy az Egyesült Államokban hozott vasárnaptörvényt a prófécia hármas alkalmazásának összefüggésében arra használják, hogy azt állítsák: a vasárnaptörvény bizonyítja, ki a Modern Róma, annyit jelent, mint figyelmen kívül hagyni azokat a prófétikus jellemzőket, amelyeket a pogány és a pápai Róma állapított meg. Az utolsó napokban két különálló vasárnaptörvény lesz, és egyik sem bizonyíték arra, hogy a nép rablói az Egyesült Államok. Amikor a pogány és a pápai Róma bizonyságtételét félremagyarázzák egy magánértelmezés alátámasztására, amint az jelenleg történik, az azt bizonyítja, hogy azok, akik a magánértelmezésüket igyekeznek fenntartani, nem értik a típus és az antitípus kapcsolatát.

Pagan Rome is a type of the United States, and papal Rome typifies modern Rome. Along with this misapplication of a triple application of prophecy, and the claim that what is being taught is set in the context of “type and antitype,” is the other failure of defining the “abomination of desolation” as it is represented within the context of a triple application of prophecy.

A pogány Róma az Egyesült Államok előképe, és a pápai Róma a modern Rómát jelképezi. A prófécia hármas alkalmazásának e téves alkalmazásával, valamint azzal az állítással együtt, hogy amit tanítanak, az az „előkép és ellenkép” összefüggésébe van helyezve, együtt jár a másik tévedés is: „a pusztító utálatosság” meghatározása úgy, ahogyan az a prófécia hármas alkalmazásának összefüggésében van bemutatva.

From the year 66 to the year 70 AD, two Roman generals attacked Jerusalem. Both generals, Cestius and Titus began with a siege, but only one withdrew from the siege for a brief period of time, which providentially allowed the Christians to flee. It was the first siege under Cestius that the Christians recognized the warning to flee. When Titus arrived to carry on the warfare against Jerusalem in the year 70 AD, he began with a siege and did not cease until Jerusalem and the temple were destroyed. The warning of Jesus contains two steps. First is the sign to flee, and thereafter the persecution. In the fulfillment of the warning in the fifth and sixth centuries the Christians separated from the corrupt Roman church before 538, and then the persecution began.

Kr. u. 66-tól Kr. u. 70-ig két római hadvezér támadta meg Jeruzsálemet. Mindkét hadvezér, Cestius és Titus, ostrommal kezdte, de csak az egyik vonult vissza rövid időre az ostromtól, ami gondviselésszerűen lehetővé tette a keresztények menekülését. A keresztények Cestius első ostroma idején ismerték fel a menekülésre figyelmeztető jelt. Amikor Titus Kr. u. 70-ben megérkezett, hogy folytassa a Jeruzsálem elleni hadviselést, ostrommal kezdte, és nem hagyta abba, míg Jeruzsálem és a templom el nem pusztult. Jézus figyelmeztetése két lépést tartalmaz. Először a menekülés jele következik, azután pedig az üldöztetés. A figyelmeztetés V. és VI. századi beteljesedésében a keresztények 538 előtt elkülönültek a romlott római egyháztól, és azután megkezdődött az üldöztetés.

Paul is very clear that all the recorded history of ancient Israel was written for those living in the last days, and that all those histories were types, although the Greek word “typos,” meaning types is translated as ensamples in his classic presentation of this truth.

Pál teljesen világossá teszi, hogy az ókori Izráel minden feljegyzett története az utolsó napokban élők számára íratott meg, és hogy mindazok a történetek előképek voltak, jóllehet a görög „typos” szó, amely előképeket jelent, e igazság klasszikus kifejtésében „példák”-ként van fordítva.

> Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come. 1 Corinthians 10:11.

> Mindezek pedig példaképpen estek meg velük; és megírattak a mi intésünkre, akikhez a világ vége elérkezett. 1Korinthus 10:11.

The histories in chapter ten which Paul uses to set the context for this truth was not a history of ancient Israel acting righteously.

Azok az események, amelyeket Pál a tizedik fejezetben e igazság összefüggésének megvilágítására felhasznál, nem az ősi Izráel igaz cselekvésének történetei voltak.

> But with many of them God was not well pleased: for they were overthrown in the wilderness. Now these things were our examples, to the intent we should not lust after evil things, as they also lusted. Neither be ye idolaters, as were some of them; as it is written, The people sat down to eat and drink, and rose up to play. Neither let us commit fornication, as some of them committed, and fell in one day three and twenty thousand. Neither let us tempt Christ, as some of them also tempted, and were destroyed of serpents. 1 Corinthians 10:5–9.

> De sokukban Isten nem lelte kedvét; mert elhullottak a pusztában. Ezek pedig intő példáinkká lettek, hogy ne kívánjunk gonosz dolgokat, miként azok is megkívánták. Se bálványimádók ne legyetek, amint némelyek azok közül; amint meg van írva: Leült a nép enni és inni, és felkelt játszani. Se paráználkodjunk, amint közülük némelyek paráználkodtak, és egy napon huszonháromezer ember esett el. Se Krisztust ne kísértsük, amint közülük némelyek kísértették, és elvesztek a kígyók miatt. 1 Korinthus 10:5–9.

Sacred history is a record of both the righteousness and unrighteousness of God’s people, but in either record the history is still a type for God’s people living in the last days. The history of the rebellion in Minneapolis in 1888, is a record of unrighteousness, in spite of what Adventist historians’ claim. The rebellion was so profound that Ellen White determined to leave the meeting, and only stayed because an angel told her it was her responsibility to stay and record the rebellion that was a parallel to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram in the history of Moses. At that meeting the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended, but the message He brought was rejected.

A szent történelem feljegyzése Isten népének igazságosságáról és igazságtalanságáról egyaránt, ám bármelyik feljegyzésről legyen is szó, a történelem továbbra is előképe az utolsó napokban élő Isten népe számára. A minneapolisi, 1888-as lázadás története az igazságtalanság feljegyzése, annak ellenére, amit az adventista történészek állítanak. A lázadás oly mélyreható volt, hogy Ellen White elhatározta, elhagyja az összejövetelt, és csak azért maradt, mert egy angyal közölte vele, hogy kötelessége maradni, és feljegyezni azt a lázadást, amely párhuzamban állt Kóré, Dátán és Abirám lázadásával Mózes történetében. Azon az összejövetelen alászállt a Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének hatalmas angyala, de az általa hozott üzenetet elutasították.

That history typified September 11, 2001, when the great buildings of New York City were brought down. That history included the first Sunday law bill that was to be introduced by Senator Blair. His efforts to enforce Sunday as a National Day of Worship failed, but it was part of a sacred history that typified the last days. Senator Blair’s bill was the warning to flee the cities. Before 1888 when Sister White spoke of the necessity of living out of the cities, she spoke in the future tense. She pointed to a time in the near future when God’s people must move to the country. After 1888, all of Sister White’s references to the necessity of country living placed her counsel in the context that the time to be in the country had already arrived. The Blair bill in 1888, was the sign of Sunday enforcement, as Luke put it, in a place where it ought not be. Sunday enforcement was not to be brought into the Congress of the United States, for it was a denial of a primary principle of the Constitution.

Az a történet 2001. szeptember 11-ét jelképezte, amikor New York városának nagy épületeit ledöntötték. Az a történet magában foglalta az első vasárnaptörvény-javaslatot is, amelyet Blair szenátornak kellett volna benyújtania. Törekvései, hogy a vasárnapot a nemzeti istentisztelet napjaként érvényre juttassa, kudarcot vallottak, mégis egy olyan szent történelem részét képezték, amely az utolsó napokat jelképezte. Blair szenátor törvényjavaslata volt a figyelmeztetés a városokból való menekülésre. 1888 előtt, amikor White testvérnő a városokon kívüli élet szükségességéről beszélt, jövő időben szólt. Egy közeli jövőben bekövetkező időre mutatott, amikor Isten népének vidékre kell költöznie. 1888 után White testvérnő minden utalása a vidéki élet szükségességére tanácsát abba az összefüggésbe helyezte, hogy a vidéken való tartózkodás ideje már elérkezett. Blair 1888-as törvényjavaslata volt a vasárnap kikényszerítésének jele, amint Lukács fogalmazott, egy olyan helyen, ahol annak nem lett volna szabad lennie. A vasárnap kikényszerítését nem volt szabad bevinni az Egyesült Államok Kongresszusába, mert ez az Alkotmány egyik elsődleges alapelvének megtagadását jelentette.

The history of 1888 was recorded in order to typify the prophetic history that began on September 11, 2001. The Blair Bill in 1888 typified the Patriot Act of 2001. It was the warning that preceded the actual enforcement of the mark of the beast. No one who is following Christ should be living in a city after September 11, 2001. It was the prophetic siege that directed God’s people to flee. And just as there are two Sunday laws that are the subject of the prophetic model of the last days, as represented by the Sunday laws of pagan and papal Rome, both Sunday laws are preceded by the warning to flee.

Az 1888-as történelmet azért jegyezték fel, hogy előképe legyen annak a prófétai történelemnek, amely 2001. szeptember 11-én kezdődött. Az 1888-as Blair-törvényjavaslat a 2001-es Patriot Act előképe volt. Ez volt az a figyelmeztetés, amely megelőzte a fenevad bélyegének tényleges kikényszerítését. Senkinek, aki Krisztust követi, nem volna szabad városban élnie 2001. szeptember 11. után. Ez volt az a prófétai ostrom, amely Isten népét menekülésre szólította. És amiképpen az utolsó napok prófétai mintájának tárgyát képező két vasárnapi törvény van, amelyeket a pogány és a pápai Róma vasárnapi törvényei szemléltetnek, mindkét vasárnapi törvényt megelőzi a figyelmeztetés a menekülésre.

For those who profess to be Seventh-day Adventists, they were to prophetically recognize the Patriot Act as a sign to flee the cities for the country in advance of the soon-coming Sunday law. That very same Sunday law was the sign for God’s other flock who are still in Babylon to flee out of Babylon in advance of the Sunday enforcement that is to be brought upon every nation.

Azok számára, akik magukat hetednapi adventistáknak vallják, prófétai értelemben a Patriot Actet úgy kellett felismerniük, mint annak jelét, hogy a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvény előtt a városokból vidékre meneküljenek. Ugyanez a vasárnapi törvény volt a jel Isten másik nyája számára is, akik még Babilonban vannak, hogy a minden nemzetre ráerőltetendő vasárnapi kényszerintézkedés előtt meneküljenek ki Babilonból.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> „Amikor Amerika, a vallásszabadság földje, a pápasággal egyesülve kényszeríti a lelkiismeretet, és arra szorítja az embereket, hogy tiszteletben részesítsék a hamis szombatot, akkor a földkerekség minden országának népét arra fogják vezetni, hogy az ő példáját kövesse.” Testimonies, 6. kötet, 18.

Just as the triple application of the three Elijah’s establishes that there are two classes of God’s people in the last days, the triple application of Rome identifies that there are two distinct Sunday laws. Those who wish to claim that the United States is the robbers of thy people, and therefore the prophetic role of the United States establishes the vision suggest that the soon-coming Sunday law in the United States is the abomination of desolation that Christ identified as a warning for His people to flee from the coming persecution. They fail to identify the distinction between the siege, which is the warning sign to flee, and the second siege that represents when the actual enforcement of a Sunday law begins the persecution of the last days. They fail to address the distinction established upon two witnesses that there is to be two distinct Sunday laws that fulfill prophecy in the last days. In doing so they argue the soon-coming Sunday law in the United States is the warning represented as the abomination of desolation, spoken of by Daniel the prophet, and it is, but not as they define it.

Amiképpen a három Illés hármas alkalmazása megállapítja, hogy Isten népének két osztálya van az utolsó napokban, ugyanúgy Róma hármas alkalmazása azonosítja, hogy két különálló vasárnapi törvény van. Azok, akik azt kívánják állítani, hogy az Egyesült Államok a te néped rablói, és ezért az Egyesült Államok prófétai szerepe állapítja meg a látomást, azt sugallják, hogy a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvény az Egyesült Államokban az a pusztító utálatosság, amelyet Krisztus figyelmeztetésként azonosított az Ő népe számára, hogy meneküljenek az eljövendő üldözés elől. Nem ismerik fel a különbséget az ostrom között, amely a menekülésre figyelmeztető jel, és a második ostrom között, amely azt jelképezi, amikor a vasárnapi törvény tényleges kikényszerítése megkezdi az utolsó napok üldözését. Nem foglalkoznak azzal a különbségtétellel sem, amelyet két tanú alapján állapítottak meg, nevezetesen hogy két különálló vasárnapi törvénynek kell lennie, amelyek betöltik a próféciát az utolsó napokban. Ezzel azt állítják, hogy a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvény az Egyesült Államokban az a figyelmeztetés, amelyet a pusztító utálatosság képvisel, amelyről Dániel próféta szólt, és az is, de nem úgy, ahogyan ők meghatározzák.

The Sunday law in the United States is the warning for God’s other flock that is still in Babylon to flee from her communion. It is therefore a warning of the coming Sunday law that is enforced upon all the nations.

A vasárnaptörvény az Egyesült Államokban figyelmeztetés Isten azon másik nyája számára, amely még Babilonban van, hogy meneküljön ki annak közösségéből. Ennélfogva figyelmeztetés az eljövendő, minden nemzetre rákényszerített vasárnaptörvényre is.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> „A külföldi nemzetek az Egyesült Államok példáját fogják követni. Bár ő jár az élen, ugyanaz a válság fog rászakadni a mi népünkre a világ minden részén.” Testimonies, 6. kötet, 395.

Their claim is that the Sunday law in the United States is identifying the United States as the symbol which establishes the prophetic vision, but in the context of the warning to flee given by Christ, that Sunday law represents a world-wide warning to the eleventh-hour workers to flee from Babylon.

Állításuk szerint az Egyesült Államokban bevezetett vasárnaptörvény azonosítja az Egyesült Államokat mint azt a jelképet, amely megalapozza a prófétai látomást; Krisztus menekülésre intő figyelmeztetésének összefüggésében azonban ez a vasárnaptörvény a tizenegyedik óra munkásai számára adott világszéles figyelmeztetést jelenti, hogy meneküljenek Babilonból.

When Sister White addresses the warning to flee, she addresses the Sunday law issue that overtakes the whole world. That movement begins at the Sunday law in the United States. She identifies that the Sunday law in the United States is the warning of the coming persecution.

Amikor White testvér a menekülésre intő figyelmeztetést megfogalmazza, a vasárnaptörvény kérdésére utal, amely az egész világot elárasztja. Ez a mozgalom az Egyesült Államokban bevezetett vasárnaptörvénnyel veszi kezdetét. Azonosítja, hogy az Egyesült Államokban hozott vasárnaptörvény az elkövetkező üldözésre figyelmeztető jel.

> “By the decree enforcing the institution of the papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.

> „Az Isten törvényének megsértésével a pápaság intézményét kikényszerítő rendelet által nemzetünk teljesen elszakad az igazságosságtól. Amikor a protestantizmus a szakadékon átnyújtja kezét, hogy megragadja a római hatalom kezét; amikor a mélység fölé nyúl, hogy kezet fogjon a spiritizmussal; amikor e hármas szövetség befolyása alatt országunk megtagadja Alkotmányának minden elvét mint protestáns és köztársasági kormányzat, és gondoskodni fog a pápai hamisságok és tévelygések terjesztéséről: akkor tudhatjuk meg, hogy elérkezett Sátán csodálatos működésének ideje, és hogy a vég közel van.

> “As the approach of the Roman armies was a sign to the disciples of the impending destruction of Jerusalem, so may this apostasy be a sign to us that the limit of God’s forbearance is reached, that the measure of our nation’s iniquity is full, and that the angel of mercy is about to take her flight, never to return. The people of God will then be plunged into those scenes of affliction and distress which prophets have described as the time of Jacob’s trouble. The cries of the faithful, persecuted ones ascend to heaven. And as the blood of Abel cried from the ground, there are voices also crying to God from martyrs’ graves, from the sepulchers of the sea, from mountain caverns, from convent vaults: ‘How long, O Lord, holy and true, dost Thou not judge and avenge our blood on them that dwell on the earth?’” Testimonies, volume 5, 451.

> „Amint a római seregek közeledése jel volt a tanítványok számára Jeruzsálem közelgő pusztulására, úgy lehet ez a hitehagyás is jel a számunkra arra, hogy Isten hosszútűrésének határa elérkezett, hogy nemzetünk bűnének mértéke betelt, és hogy az irgalom angyala készül elrepülni, hogy soha többé vissza ne térjen. Isten népe akkor belemerül majd azokba a nyomorúság és szorongattatás közepette lejátszódó jelenetekbe, amelyeket a próféták Jákób nyomorúságának idejeként írtak le. A hűséges, üldözött hívők kiáltásai felszállnak a mennybe. És miként Ábel vére a földről kiáltott, úgy kiáltanak hangok Istenhez a vértanúk sírjaiból is, a tenger sírkamráiból, a hegyek barlangjaiból, a kolostorok kriptáiból: »Meddig nem ítélsz még, Uram, szent és igaz, és nem állsz bosszút a mi vérünkért azokon, akik a földön laknak?«” Testimonies, 5. kötet, 451.

Sister White is identifying the Sunday law in the United States, and identifies it as a “sign” that probationary time for the United States is over. But God’s people in the other nations of the world are also to be confronted with the same test. There is a period of time from the Sunday law in the United States until Michael stands up and human probation closes. When it closes, “the angel of mercy takes her flight.”

White testvérnő az Egyesült Államokban meghozandó vasárnaptörvényre mutat rá, és azt olyan „jel”-ként azonosítja, amely azt tanúsítja, hogy az Egyesült Államok számára a kegyelmi idő véget ért. Ám Isten népének a világ többi nemzeteiben is ugyanazzal a próbával kell szembesülnie. Van egy időszak az Egyesült Államokban hozott vasárnaptörvénytől addig, amíg Mihály felkel, és az emberi kegyelmi idő lezárul. Amikor pedig lezárul, „az irgalom angyala elrepül.”

Back to Articles