Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twenty-Six

Jóel könyve és a laodiceai hetednapi adventista egyház – Huszonhatodik szám

Number Twenty-Six

Huszonhatodik szám

Author

Jeff Pippenger

Published

January 12, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

The four generations of Joel represent a progressive destruction of God’s vineyard from 1863 unto the Sunday law. The number four also symbolizes four attributes of Christ’s character. The cherubim in the sanctuary have four facial manifestations, and those manifestations align with the fourfold division of ancient Israel as they encamped around the sanctuary. They also represent the four gospels.

Jóel négy nemzedéke Isten szőlőskertjének fokozatos pusztulását jelképezi 1863-tól a vasárnaptörvényig. A négyes szám Krisztus jellemének négy tulajdonságát is szimbolizálja. A szentélyben lévő keruboknak négy arculati megjelenésük van, és ezek a megjelenések összhangban állnak az ősi Izráel négyrétű felosztásával, amint a szentély körül táboroztak. Ezek egyúttal a négy evangéliumot is jelképezik.

> As for the likeness of their faces, they four had the face of a man, and the face of a lion, on the right side: and they four had the face of an ox on the left side; they four also had the face of an eagle. Ezekiel 1:10.

> Arcukat tekintve mind a négynek emberarca volt; továbbá oroszlánarca volt mind a négynek a jobb oldalon; mind a négynek ökörarca volt a bal oldalon; és mind a négynek sassarca is volt. Ezékiel 1:10.

> And the first beast was like a lion, and the second beast like a calf, and the third beast had a face as a man, and the fourth beast was like a flying eagle. Revelation 4:7.

> Az első élőlény oroszlánhoz volt hasonló, a második élőlény borjúhoz, a harmadik élőlénynek olyan arca volt, mint egy embernek, a negyedik élőlény pedig olyan volt, mint egy repülő sas. Jelenések 4:7.

The Bible (Numbers 2) describes the 12 tribes (excluding Levi, who camped immediately around the tabernacle) organized into four camps of three tribes each, positioned on the four cardinal directions around the sanctuary, each under a standard, meaning, banner or ensign. The arrangement created a symbolic parallel, where the earthly camp mirrors the heavenly throne guarded by the cherubim.

A Biblia (4Mózes 2) a 12 törzset — Lévi kivételével, aki közvetlenül a sátorszentély körül táborozott — négy, egyenként három törzsből álló táborba rendezve írja le, amelyek a szentély körül a négy fő égtáj irányában helyezkedtek el, mindegyik egy zászló alatt; ez a kifejezés zászlót vagy hadi jelt jelent. Ez az elrendezés szimbolikus párhuzamot hozott létre, amelyben a földi tábor a kerúbok által őrzött mennyei trónt tükrözi.

Judah faced east, toward the rising sun at the entrance of the sanctuary. Judah’s standard was a lion, for it represents the Lion of the tribe of Judah. The two tribes with Judah were Issachar and Zebulun. In the vision of John, the first beast was as a lion, just as Ezekiel’s cherubim had a face of a lion. Rueben, the symbol of man was on the south with Simeon and Gad. On the west was Ephraim, with Benjamin and Manasseh represented by the ox. On the north was Dan, with Asher and Naphtali, represented by the eagle. The tribe’s association with the four faces of the heavenly sanctuary are represented in the four gospels.

Júda kelet felé, a felkelő nap irányába nézett, a szentély bejáratánál. Júda zászlaján oroszlán volt, mert az Júda törzsének Oroszlánját jelképezi. A Júdával levő két törzs Issakár és Zebulon volt. János látomásában az első élőlény olyan volt, mint az oroszlán, miként Ezékiel kerúbjainak is volt oroszlánarca. Rúben, az ember jelképe, délen volt Simeonnal és Gáddal. Nyugaton Efraim volt, Benjáminnal és Manasséval, akiket az ökör jelképezett. Északon Dán volt, Ásérral és Naftálival, akiket a sas jelképezett. A törzsek kapcsolata a mennyei szentély négy arcával a négy evangéliumban jelenik meg.

Matthew is the Lion of the tribe of Judah, Mark is the sacrificial ox, Luke the man and John the high-flying eagle. Christ as the Lion of the tribe of Judah defines Himself as the one who seals and unseals His prophetic Word. The book of Matthew has more direct references to fulfillments of Messianic prophecies (12) as the other three gospels combined. It is not even close.

Máté Júda törzsének Oroszlánja, Márk az áldozati ökör, Lukács az ember, János pedig a magasan szárnyaló sas. Krisztus, mint Júda törzsének Oroszlánja, úgy határozza meg Önmagát, mint aki lepecsételi és feltöri prófétai Igéjét. Máté könyvében több közvetlen utalás található a messiási próféciák beteljesedésére (12), mint a másik három evangéliumban együttvéve. Még csak meg sem közelítik.

The book of Matthew represents God’s prophetic Word. Luke, who was a doctor presents his gospel from the perspective of Christ as the Son of Man, for Luke is the face of the man. Mark presents his gospel of Christ from the perspective of the sacrificial offering which Christ represented, for Mark is the ox. John is the high-flying eagle, who presented the deep things of God in his presentation of the gospel of Christ.

Máté könyve Isten prófétai Igéjét képviseli. Lukács, aki orvos volt, evangéliumát Krisztusnak mint az Emberfiának szemszögéből mutatja be, mert Lukács az ember arca. Márk Krisztus evangéliumát annak az áldozati felajánlásnak a nézőpontjából tárja elénk, amelyet Krisztus megtestesített, mert Márk az ökör. János a magasba szárnyaló sas, aki Krisztus evangéliumának bemutatásában Isten mélységes dolgait tárta fel.

It is important to understand the book of Matthew as it is represented within the prophetic Word. The book of Matthew is the Lion of the tribe of Judah, the master of His prophetic Word, the Wonderful Numberer of secrets, the Wonderful Linguist, the one who seals and unseals His Word. Jesus is the Alpha and Omega, and He is the Word. The first book of the New Testament and the last book of the New Testament are prophetic books. Most know this fact about the book of Revelation, but they might not have recognized that Matthew is the alpha of the New Testament, so it must align with the omega of the New Testament. It must represent the end, which is the book of Revelation.

Fontos megértenünk Máté könyvét úgy, ahogyan az a prófétai Igében megjelenik. Máté könyve Júda törzsének Oroszlánja, az Ő prófétai Igéjének ura, a titkok Csodálatos Számlálója, a Csodálatos Nyelvész, az, aki lepecsételi és felnyitja az Ő Igéjét. Jézus az Alfa és az Ómega, és Ő az Ige. Az Újszövetség első könyve és az Újszövetség utolsó könyve prófétai könyvek. A Jelenések könyvével kapcsolatban ezt a tényt a legtöbben ismerik, de talán nem ismerték fel, hogy Máté az Újszövetség alfája, ezért összhangban kell állnia az Újszövetség ómegájával. Annak a véget kell képviselnie, amely a Jelenések könyve.

Therefore, when we find in Matthew the parallel line of Genesis’ line of covenant history set forth in chapters eleven through twenty-two, it is nothing less than a truth which the Lion of the tribe of Matthew is unsealing. The twelve chapters of covenant history that are represented in Genesis, Matthew and Revelation are now being unsealed and what we are identifying is that chapter twenty-three of Matthew represents the separation of the wise and foolish in the parable of the vineyard. Eight woes upon the former covenant people, that find their prophetic counterpart in the eight souls representing the one hundred and forty-four thousand who get on the ark of safety. 23 is a representation of the work that began in the Heavenly sanctuary when the 2300 days reached its conclusion on October 22, 1844, and will do so again at the soon-coming Sunday law. Chapter 23 is marking this truth.

Ezért amikor Máténál megtaláljuk a Genezis szövetségtörténeti vonalának párhuzamos vonalát, amint az a tizenegyediktől a huszonkettedik fejezetig terjedő szakaszban elénk tárul, ez nem egyéb, mint olyan igazság, amelyet a Máté törzséből való Oroszlán feltör. A szövetségtörténet tizenkét fejezete, amely a Genezisben, Mátéban és a Jelenések könyvében ábrázoltatik, most feltöretik, és amit azonosítunk, az az, hogy Máté huszonharmadik fejezete a bölcsek és a balgák szétválasztását jelképezi a szőlőskert példázatában. Nyolc jaj az előbbi szövetség népére, amelyek prófétai ellenpárjukra találnak abban a nyolc lélekben, akik a száznegyvennégyezer képviseletében a biztonság bárkájára szállnak. A 23 annak a munkának a megjelenítése, amely a mennyei szentélyben kezdődött, amikor a 2300 nap 1844. október 22-én elérte a végét, és ugyanígy lesz ismét a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvénynél. A 23. fejezet ezt az igazságot jelöli.

Chapter twenty-four takes place as Christ has just ended His dialogue with apostate Israel and left the Jew’s temple for the final time. The number 24 is a symbol of the transition of ancient to modern Israel, the very point in prophetic history where Christ stood, when He presented His message in Matthew twenty-four. The prophetic message of Matthew 24 is a Divine illustration of line upon line methodology, that specifically addresses the history of the Millerites, and therefore the history of the one hundred and forty-four thousand. 24 is represented by the church of Revelation twelve, which stands upon the moon that reflects the light of the sun of righteousness. On her head are twelve stars that represent 24, for she represents the history leading up to the birth of Christ when ancient Israel’s 12 tribes would become modern Israel’s twelve disciples. In chapter twenty-four the Millerite history from 1798 unto the great disappointment are represented. Then comes Matthew 25.

A huszonnegyedik fejezet ott játszódik, amikor Krisztus éppen befejezte párbeszédét a hitehagyott Izraellel, és utoljára hagyta el a zsidók templomát. A 24-es szám az ókori Izraelből a modern Izraelbe való átmenet jelképe, éppen az a pont a prófétai történelemben, ahol Krisztus állt, amikor a Máté huszonnegyedik fejezetében közölte üzenetét. A Máté 24 prófétai üzenete a „sort sorra” módszertan isteni szemléltetése, amely sajátos módon a milleriták történetét, és ennélfogva a száznegyvennégyezer történetét tárgyalja. A 24-et a Jelenések tizenkettedik fejezetének egyháza ábrázolja, amely a holdon áll, s az az igazság Napjának fényét tükrözi vissza. Fején tizenkét csillag van, amelyek a 24-et jelképezik, mert ő azt a történelmet képviseli, amely Krisztus születéséhez vezetett, amikor az ókori Izrael 12 törzséből a modern Izrael tizenkét tanítványa lett. A huszonnegyedik fejezetben a millerita történelem 1798-tól a nagy csalódásig van bemutatva. Ezután következik a Máté 25.

The number 25 is a symbol of the Levites, whether good or bad, but just as significantly it represents the separation of the wise and wicked Levites. Matthew 25 identifies upon three witnesses, or three parables, the separation process that is represented by the number twenty-five. Of course, the parable of the ten virgins represents the history of the Millerites, and also the history of the one hundred and forty-four thousand. That history is the history of the first angel, the parable of the talents is the second angel and the parable of sheep and goats is the judgment of the third angel.

A 25-ös szám a léviták jelképe, akár jók, akár gonoszak; de ugyanilyen jelentőséggel a bölcs és a gonosz léviták különválasztását is jelképezi. Máté 25 három tanú, vagyis három példázat alapján azonosítja azt a különválasztási folyamatot, amelyet a huszonötös szám képvisel. Természetesen a tíz szűzről szóló példázat a milleriták történetét jelképezi, és egyúttal a száznegyvennégyezer történetét is. Ez a történelem az első angyal története, a talentumokról szóló példázat a második angyal, a juhokról és kecskékről szóló példázat pedig a harmadik angyal ítélete.

Chapters twenty-six through twenty-eight identify the history of Passover to the post crucifixion gospel commission.

A huszonhatodiktól a huszonnyolcadik fejezetig a húsvét történetétől a keresztre feszítés utáni evangéliumi misszióparancsig terjedő történelmet tárják elénk.

> And it came to pass, when Jesus had finished all these sayings, he said unto his disciples, Ye know that after two days is the feast of the passover, and the Son of man is betrayed to be crucified. Matthew 26:1, 2.

> És lőn, mikor Jézus befejezte mindezeket a beszédeket, így szólt tanítványaihoz: Tudjátok, hogy két nap múlva lesz a páska ünnepe, és az Emberfia elárultatik, hogy megfeszíttessék. Máté 26:1, 2.

A summary of the various waymarks in chapter 26 is the plot to kill Jesus in verses three through five. Then Jesus is anointed at Bethany in verses six through thirteen. In verses fourteen through sixteen Judas betrays Christ for thirty pieces of silver. Then came Passover with His disciples, in verses seventeen through twenty-five. Verses twenty-six through twenty-nine, Jesus institutes the Lord’s supper, and in verse thirty, Jesus foretells Peter’s denial. In verses thirty-six through forty-six Jesus is in Gethsemane. Verse forty-seven through fifty-six Jesus is arrested, then in verses fifty-seven through sixty-eight, Jesus is before Caiaphas and the Sanhedrin. From verse sixty-nine onward Peter’s denial of Christ is set forth. The chapter contains ten specific waymarks that are to be repeated during the latter days.

A 26. fejezetben található különböző útjelzők összefoglalása a Jézus megölésére irányuló összeesküvés a harmadiktól az ötödik versig. Ezután Jézust megkenik Bethániában a hatodiktól a tizenharmadik versig. A tizennegyediktől a tizenhatodik versig Júdás harminc ezüstpénzért elárulja Krisztust. Ezt követően következik a páska a tanítványaival, a tizenhetediktől a huszonötödik versig. A huszonhatodiktól a huszonkilencedik versig Jézus megalapítja az Úr vacsoráját, a harmincadik versben pedig Jézus megjövendöli Péter tagadását. A harminchatodiktól a negyvenhatodik versig Jézus a Gecsemánéban van. A negyvenhetediktől az ötvenhatodik versig Jézust letartóztatják, majd az ötvenhetediktől a hatvannyolcadik versig Jézus Kajafás és a Szanhedrin előtt áll. A hatvankilencedik verstől kezdve Péter Krisztus megtagadása kerül bemutatásra. A fejezet tíz meghatározott útjelzőt tartalmaz, amelyeknek meg kell ismétlődniük az utolsó napokban.

Chapter twenty-seven has ten distinct waymarks as well. Jesus is delivered to Pilate, then Judas hangs himself, then Jesus is taken before Pilate, then Barabbas is chosen, Pilate delivers Jesus to be crucified, then Jesus is mocked, then the crucifixion, then the death of Jesus, then Jesus is buried and then the guard at the tomb testifies.

A huszonhetedik fejezetnek ugyancsak tíz jól elkülöníthető jelzőpontja van. Jézust átadják Pilátusnak, azután Júdás felakasztja magát, majd Jézust Pilátus elé viszik, ezután Barabbást választják, Pilátus kiszolgáltatja Jézust, hogy megfeszítsék, majd Jézust kigúnyolják, aztán következik a keresztre feszítés, majd Jézus halála, ezután Jézust eltemetik, végül pedig az őrség a sírnál tanúbizonyságot tesz.

Chapter twenty-eight has but three waymarks, the first being the resurrection, followed by the lie of the Sanhedrin and then the great commission. Three chapters with twenty-three distinct waymarks of the cross that will be repeated in the history of the one hundred and forty-four thousand.

A huszonnyolcadik fejezetnek mindössze három útjelzője van: az első a feltámadás, ezt követi a Szanhedrin hazugsága, majd a nagy misszióparancs. Három fejezet, huszonhárom elkülönülő útjelzővel a keresztről, amelyek megismétlődnek a száznegyvennégyezer történetében.

## Matthew 26 – Ten Waymarks

Máté 26. – Tíz útjelző

- Plot by chief priests and elders to kill Jesus (vv. 3–5)

  A főpapok és a vének összeesküvése Jézus megölésére (3–5. v.)

- Anointing at Bethany by the woman with alabaster box (vv. 6–13)

  Megkenetés Betániában az asszony által, akinél alabástromszelence volt (6–13. v.)

- Judas agrees to betray Jesus for 30 pieces of silver (vv. 14–16)

  Júdás harminc ezüstpénzért beleegyezik Jézus elárulásába (14–16. v.)

- Preparation and eating of the Passover with the disciples (vv. 17–25)

  A páska előkészítése és elfogyasztása a tanítványokkal (17–25. v.)

- Institution of the Lord’s Supper (vv. 26–29)

  Az Úrvacsora rendelése (26–29. v.)

- Prediction of Peter’s denial (vv. 30–35)

  Péter tagadásának előrejelzése (30–35. v.)

- Agony in Gethsemane (vv. 36–46)

  Gyötrelem a Gecsemánéban (36–46. v.)

- Betrayal and arrest of Jesus (vv. 47–56)

  Jézus elárultatása és elfogatása (47–56. v.)

- Jesus tried before Caiaphas and the Sanhedrin (vv. 57–68)

  Jézus Kajafás és a Szanhedrin előtt (57–68. v.)

- Peter’s threefold denial (vv. 69–75)

  Péter háromszoros megtagadása (69–75. v.)

## Matthew 27 – Ten Waymarks

Máté 27 – Tíz útjelző

- Jesus delivered to Pilate (vv. 1–2)

  Jézus átadatik Pilátusnak (1–2. v.)

- Judas’s remorse and suicide (vv. 3–10)

  Júdás bűnbánata és öngyilkossága (3–10. v.)

- Jesus before Pilate – the formal Roman trial (vv. 11–14)

  Jézus Pilátus előtt – a hivatalos római tárgyalás (11–14. v.)

- Choice of Barabbas over Jesus (vv. 15–26)

  Barabbás választása Jézus helyett (15–26. v.)

- Pilate delivers Jesus to be crucified (included in the release of Barabbas)

  Pilátus kiszolgáltatja Jézust, hogy megfeszítsék (beleértve Barabbás szabadon bocsátását is)

- Mocking and scourging by the soldiers (vv. 27–31)

  Gúnyolás és megostorozás a katonák által (27–31. v.)

- The crucifixion (vv. 32–44)

  A keresztre feszítés (32–44. v.)

- The death of Jesus (vv. 45–50)

  Jézus halála (45–50. v.)

- Supernatural signs and burial by Joseph of Arimathea (vv. 51–61)

  Természetfölötti jelek és az arimátiai József általi temetés (51–61. v.)

- Posting of the guard at the tomb (vv. 62–66)

  Az őrség kirendelése a sírhoz (62–66. v.)

## Matthew 28 – Three Waymarks

Máté 28 – Három határjel

- The resurrection and empty tomb (vv. 1–10)

  A feltámadás és az üres sír (1–10. v.)

- The lie of the chief priests and elders to the soldiers (vv. 11–15)

  A főpapok és a vének hazugsága a katonáknak (11–15. v.)

- The Great Commission (vv. 16–20)

  A Nagy Misszióparancs (16–20. v.)

Just as Christ’s experience from the anointing at Bethany to the Great Commission marked the close of His earthly ministry and the beginning of the gospel to all nations, so these same waymarks are repeated in the experience of God’s remnant as they approach the close of probation and their final triumph.

Amiképpen Krisztusnak a betániai felkenetéstől a Nagy Misszióparancsig terjedő tapasztalata földi szolgálatának lezárását és az evangélium minden nemzethez való eljutásának kezdetét jelezte, úgy ugyanezek a mérföldkövek megismétlődnek Isten maradékának tapasztalatában is, amint a kegyelmi idő lezárásához és végső diadalukhoz közelednek.

Chapters twenty-six through twenty-eight represent the Passover history structured upon 23 distinct waymarks that are repeated during the history leading to and following after the Sunday law.

A huszonhatodiktól a huszonnyolcadikig terjedő fejezetek a páska történetét mutatják be, amely 23 különálló jelzőpont köré rendeződik; ezek a vasárnaptörvényhez vezető és azt követő történelem során ismétlődnek.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 427.

> „Krisztusnak mint a mi főpapunknak eljövetele a szentek szentjébe a szentély megtisztítása céljából, amint azt Dániel 8:14 bemutatja; az Emberfiának eljövetele az Öregkorúhoz, amint azt Dániel 7:13 ábrázolja; valamint az Úr eljövetele az Ő templomába, amelyet Malakiás megjövendölt — mind ugyanannak az eseménynek a leírásai; és ezt jelképezi a vőlegény menyegzőre való érkezése is, amelyet Krisztus a Máté 25-ben feljegyzett tíz szűzről szóló példázatban ír le.” A nagy küzdelem, 427.

The end of the 2300 days on October 22, 1844 is repeated at the Sunday law. The 23 waymarks located in the last three chapters of Matthew identify the precious blood that is employed to combine Divinity with humanity.

Az 1844. október 22-én véget érő 2300 nap a vasárnapi törvény idején megismétlődik. A Máté utolsó három fejezetében található 23 útjelzőpont azonosítja azt a drága vért, amelyet az istenség és az emberség egyesítésére használnak.

> “The intercession of Christ in man’s behalf in the sanctuary above is as essential to the plan of salvation as was His death upon the cross. By His death He began that work which after His resurrection He ascended to complete in heaven. We must by faith enter within the veil, ‘whither the forerunner is for us entered.’ Hebrews 6:20. There the light from the cross of Calvary is reflected. There we may gain a clearer insight into the mysteries of redemption. The salvation of man is accomplished at an infinite expense to heaven; the sacrifice made is equal to the broadest demands of the broken law of God. Jesus has opened the way to the Father’s throne, and through His mediation the sincere desire of all who come to Him in faith may be presented before God.” The Great Controversy, 489.

> „Krisztus közbenjárása az ember javára a mennyei szentélyben éppoly lényeges az üdvösség tervéhez, mint amilyen halála volt a kereszten. Halála által megkezdte azt a művet, amelyet feltámadása után azért ment fel a mennybe, hogy ott befejezze. Hit által be kell lépnünk a kárpiton belülre, „ahová útnyitóul értünk bement Jézus”. Zsidókhoz 6:20. Ott a golgotai kereszt fénye tükröződik vissza. Ott tisztábban beleláthatunk a megváltás titkaiba. Az ember üdvössége a menny számára végtelen áldozat árán valósul meg; a meghozott áldozat egyenértékű Isten megszegett törvényének legszélesebb követelményeivel. Jézus megnyitotta az utat az Atya trónjához, és közbenjárása által mindazok őszinte kívánsága, akik hitben járulnak hozzá, Isten elé vihető.” A nagy küzdelem, 489.

Chapter 23 of Matthew emphasizes the condemnation upon the counterfeit priesthood. Chapters twenty-six through twenty-eight are the omega to chapter twenty-three. The counterfeit Levites, the old men’s escalating rebellion over four generations produced the waymarks in the last three chapters.

Máté 23. fejezete a hamis papság fölötti kárhoztatást hangsúlyozza. A huszonhatodiktól a huszonnyolcadikig terjedő fejezetek a huszonharmadik fejezet omegáját alkotják. A hamis léviták, az öregek négy nemzedéken át fokozódó lázadása hozta létre az utolsó három fejezetben található útjelzőket.

Chapter twenty-four identifies the line upon line methodology as the methodology of Christ, as He employs the destruction of Jerusalem to describe the things that are, the things that have been and the things that will be.

A huszonnegyedik fejezet a sorról sorra épülő módszertant Krisztus módszertanaként azonosítja, amennyiben Jeruzsálem pusztulását használja fel arra, hogy leírja a jelenvaló dolgokat, a megtörtént dolgokat és az eljövendő dolgokat.

The fall of Jerusalem in 70 AD, took place on the same day of the year that Jerusalem was first destroyed by Nebuchadnezzar. The destruction of Jerusalem by Nebuchadnezzar was past history, and Christ’s history, when Titus took Jerusalem, typified the end of the world. Matthew 24 is lifting up the line upon line methodology, thus identifying “methodology” as an element of the prophetic testimony.

Jeruzsálem Kr. u. 70-ben bekövetkezett bukása az évnek ugyanazon napján történt, amelyen Nebukadneccar először pusztította el Jeruzsálemet. Jeruzsálem Nebukadneccar általi elpusztítása már a múlt történelme volt, és Krisztus történelme, amikor Titus elfoglalta Jeruzsálemet, a világ végét jelképezte. Máté 24 a „sorról sorra” módszert emeli ki, ezáltal a „módszertant” a prófétai bizonyságtétel egyik elemeként azonosítva.

It is in chapter 24 that Christ identifies the necessity of understanding the “abomination of desolation” spoken of by Daniel the prophet, the very foundational understanding of William Miller, and the symbol that establishes the vision in Daniel. It also represents the rebellion of Adventism, as they rejected the Millerite understanding of “the daily” in the book of Daniel, and thus partook of the strong delusion of 2 Thessalonians chapter two. The chapter directly connects with Luke 21, thus identifying August 11, 1840 through October 22, 1844, which typifies 9/11 unto the Sunday law. It also connects with the “times of the Gentiles” in Luke 21:24, which is a primary key in unlocking the “seven times” of Moses, while also aligning with the measuring of the temple in Revelation eleven.

A 24. fejezetben Krisztus azonosítja annak szükségességét, hogy megértsük a „pusztító utálatosságot”, amelyről Dániel próféta szólt — azt a legeslegalapvetőbb megértést, amely William Milleré volt, valamint azt a jelképet, amely megalapozza a Dániel könyvében adott látomást. Ez egyúttal az adventizmus lázadását is jelképezi, mivel elutasították a Dániel könyvében szereplő „szüntelen” millerita értelmezését, és így részesévé lettek a 2 Thesszalonika második fejezetében említett erős tévelygésnek. A fejezet közvetlenül kapcsolódik Lukács 21-hez, ily módon azonosítva az 1840. augusztus 11-től 1844. október 22-ig terjedő időszakot, amely a 9/11-től a vasárnaptörvényig terjedő időszak előképe. Kapcsolódik továbbá a Lukács 21:24-ben említett „pogányok idejéhez” is, amely elsőrendű kulcs Mózes „hét idejének” feltárásához, miközben összhangban áll a templom megmérésével is a Jelenések könyve tizenegyedik fejezetében.

Beginning with chapter twenty-three, followed by 24 and 25, and then concluding with chapters 26 through 27, three chapters which possess twenty-three waymarks that are the omega to the alpha of chapter twenty-three. Chapter twenty-six added to twenty-seven and twenty-eight equals “81,” which is a symbol of the priesthood. Upon three witnesses (Genesis, Matthew and Revelation) chapters 11 through 22 are one line. Chapters 23 through 28 are a line of truth which begins with 23 and ends with 23.

A huszonharmadik fejezettel kezdődően, majd a 24. és 25. fejezettel folytatódva, végül a 26-tól 27-ig terjedő fejezetekkel zárulva: három fejezet, amelyek huszonhárom útjelzőt tartalmaznak, s ezek a huszonharmadik fejezet alfájának ómegája. A huszonhatodik fejezet a huszonhetedikhez és huszonnyolcadikhoz adva „81”-et eredményez, amely a papság jelképe. Három tanúbizonyság alapján (1Mózes, Máté és Jelenések könyve) a 11-től 22-ig terjedő fejezetek egy vonalat alkotnak. A 23-tól 28-ig terjedő fejezetek az igazság egy vonalát alkotják, amely 23-mal kezdődik és 23-mal végződik.

Chapters one through ten are the first of three prophetic lines in the book of Matthew. Ten chapters, followed by twelve chapters, followed by six chapters. Inspiration informs us that all the books of the Bible meet and end in the Revelation, and therefore all the books of the Bible meet and end in Matthew. Matthew, as the face of the lion of the tribe of Judah identifies twelve distinct Messianic prophecies, and those twelve passages produce the waymarks of the history of the Millerites and the one hundred and forty-four thousand. As the book of Revelation begins with the revelation of Jesus Christ, Matthew chapter one presents a revelation of Jesus Christ which connects with the life and testimony of Moses, with the history of Antichrist while identifying the three elements of the church triumphant as represented by the prophet, the priest and the king.

Máté könyvének elsőtől tizedikig terjedő fejezetei alkotják a könyv három prófétai vonalának elsőjét. Tíz fejezetet tizenkét fejezet követ, majd hat fejezet. Az ihletés tudatja velünk, hogy a Biblia minden könyve a Jelenések könyvében találkozik és ott ér véget, és ezért a Biblia minden könyve Mátéban is találkozik és ott ér véget. Máté, mint Júda törzséből való oroszlán arca, tizenkét elkülönülő messiási próféciát azonosít, és e tizenkét szakasz kijelöli a milleriták és a száznegyvennégyezer történelmének útjelzőit. Miként a Jelenések könyve Jézus Krisztus kinyilatkoztatásával kezdődik, úgy Máté első fejezete is Jézus Krisztus olyan kinyilatkoztatását tárja elénk, amely összekapcsolódik Mózes életével és bizonyságtételével, az Antikrisztus történelmével, miközben azonosítja a diadalmas egyház három elemét, amint azokat a próféta, a pap és a király képviseli.

Matthew begins with the revelation of Jesus Christ in the context of God’s covenant with a chosen people. From Abraham to David was 14 generations, from David to captivity in Babylon was fourteen generations, and from Babylon to Christ is another fourteen generations. The genealogy of Christ in Matthew aligns with Moses, for Moses is the alpha of Christ the omega. Moses life of one hundred and twenty years, aligns with the one hundred and twenty years of probationary time in the history of Noah. Noah’s covenant is therefore connected with the covenant of a chosen people. The one hundred and twenty years of Moses represents three periods of forty years that concluded with Moses slaying the Egyptian at the end of forty years, and the first born, Pharaoh and his army being slain at the end of the second forty-year period. The second forty-year period ended at a rebellion at Kadesh and the third forty-year period ended at the second rebellion of Kadesh. All of the three prophetic lines of the alpha end at Kadesh and the three prophetic lines of Matthew’s genealogy end at David, captivity in Babylon and the Messenger of the covenant.

Máté Jézus Krisztus kinyilatkoztatásával kezdi, Istennek a választott néppel kötött szövetsége összefüggésében. Ábrahámtól Dávidig tizennégy nemzedék volt, Dávidtól a babiloni fogságba vitelig tizennégy nemzedék, és Babilontól Krisztusig újabb tizennégy nemzedék. Krisztus nemzetségtáblája Máténál összhangban áll Mózessel, mert Mózes Krisztusnak, az ómegának, az alfája. Mózes százhúsz éves élete összhangban áll a próbaidő százhúsz évével Noé történetében. Noé szövetsége ezért kapcsolatban áll a választott nép szövetségével. Mózes százhúsz éve három negyvenéves időszakot jelképez, amelyek úgy zárultak, hogy Mózes negyven év végén megölte az egyiptomit, a második negyvenéves időszak végén pedig az elsőszülöttek, a fáraó és serege megölettek. A második negyvenéves időszak a kádési lázadással ért véget, a harmadik negyvenéves időszak pedig Kádés második lázadásával ért véget. Az alfa mindhárom prófétai vonala Kádésnál végződik, és Máté nemzetségtáblájának három prófétai vonala Dávidnál, a babiloni fogságnál és a szövetség Követénél végződik.

When the alpha of Moses is aligned with the omega of Christ there are six witnesses of Kadesh, which is 1863 and the Sunday law. Matthew’s genealogy places king David at Kadesh, which is where apostate Adventism is taken to Babylon, as Christ confirms the covenant with the one hundred and forty-four thousand. By placing David at the Sunday law a second witness of David is established with David being one of three human representatives that began to serve when they were thirty years old. Christ, David, Joseph and Ezekiel all began their work at thirty years of age. Together the four thirty-year-old’s that began to serve represent the combination of Divinity with humanity, when the church militant is transformed into the church triumphant. That church is made up of a prophet, a priest and a king. The transformation is marked at the Sunday law, which is also Kadesh, so David in the genealogy of Matthew aligns with the thirty year old David.

Amikor Mózes alfája Krisztus ómegájával kerül egy vonalba, Kádesnek hat tanúja van, ami 1863 és a vasárnaptörvény. Máté nemzetségtáblázata Dávid királyt Kádesnél helyezi el, ahol a hitehagyott adventizmust Babilonba viszik, miközben Krisztus megerősíti a szövetséget a száznegyvennégyezerrel. Azáltal, hogy Dávid a vasárnaptörvénynél kerül elhelyezésre, Dávidnak egy második tanúja állíttatik fel, mivel Dávid egy azon három emberi képviselő közül, akik harmincéves korukban kezdtek szolgálni. Krisztus, Dávid, József és Ezékiel mind harmincéves korukban kezdték meg munkájukat. Együtt e négy harmincéves, akik szolgálatba álltak, az istenség és az emberiség egyesülését jelképezik, amikor a küzdő egyház győzedelmes egyházzá alakul át. Ez az egyház egy prófétából, egy papból és egy királyból áll. Az átalakulás jele a vasárnaptörvénynél mutatkozik meg, amely egyúttal Kádes is, ezért Dávid Máté nemzetségtáblázatában összhangba kerül a harmincéves Dáviddal.

The thirty years of preparation aligns with the four hundred and thirty years of Abraham’s covenant, and also the age of a priest and the 1290 years of Daniel 12:11. In the next article we will consider each of those twelve Messianic prophecies within the book of Matthew. We are first identifying three prophetic lines within Matthew; chapters one through ten, followed by chapters eleven through twenty-two, and then twenty-three through twenty-eight.

A harminc esztendőnyi előkészület összhangban áll Ábrahám szövetségének négyszázharminc évével, valamint a pap életkorával és a Dániel 12:11-ben szereplő 1290 évvel. A következő cikkben Máté könyvén belül e tizenkét messiási prófécia mindegyikét megvizsgáljuk. Először három prófétai vonalat azonosítunk Mátéban: az elsőt az egytől a tizedik fejezetig, ezt követően a tizenegyediktől a huszonkettedikig, majd pedig a huszonharmadiktól a huszonnyolcadikig terjedően.

> “For a time after the disappointment in 1844, I did hold, in common with the advent body, that the door of mercy was then forever closed to the world. This position was taken before my first vision was given me. It was the light given me of God that corrected our error, and enabled us to see the true position.

> „Egy ideig, az 1844-es csalódást követően, az advent néppel együtt én is azt vallottam, hogy a kegyelem ajtaja akkorra a világ számára örökre bezárult. Ezt az álláspontot még azelőtt fogadtuk el, hogy első látomásomat kaptam volna. Az Istentől nekem adott világosság helyesbítette tévedésünket, és képessé tett bennünket arra, hogy meglássuk az igaz álláspontot.

> “I am still a believer in the shut-door theory, but not in the sense in which we at first employed the term or in which it is employed by my opponents.

> „Továbbra is hiszek a bezárt ajtó elméletében, de nem abban az értelemben, amelyben mi kezdetben használtuk ezt a kifejezést, sem abban, amelyben ellenfeleim használják.”

> “There was a shut door in Noah’s day. There was at that time a withdrawal of the Spirit of God from the sinful race that perished in the waters of the Flood. God Himself gave the shut-door message to Noah: ‘My spirit shall not always strive with man, for that he also is flesh: yet his days shall be an hundred and twenty years’ (Genesis 6:3).

> „Noé napjaiban volt egy bezárt ajtó. Akkor Isten Lelke visszavonult a bűnös nemzetségtől, amely az özönvíz vizeiben elveszett. Maga Isten adta Noénak a bezárt ajtó üzenetét: »Az én lelkem nem marad örökké az emberben, mivelhogy test; legyen azért az ő napjainak száma százhúsz esztendő« (1Mózes 6:3).”

> “There was a shut door in the days of Abraham. Mercy ceased to plead with the inhabitants of Sodom, and all but Lot, with his wife and two daughters, were consumed by the fire sent down from heaven.

> „Ábrahám napjaiban is volt egy bezárult ajtó. Az irgalom megszűnt közbenjárni Sodoma lakóiért, és Lóton, valamint feleségén és két leányán kívül mindenki elpusztult a mennyből alászálló tűzben.

> “There was a shut door in Christ’s day. The Son of God declared to the unbelieving Jews of that generation, ‘Your house is left unto you desolate’ (Matthew 23:38).

> „Krisztus napjaiban volt egy bezárt ajtó. Isten Fia kijelentette annak a nemzedéknek a hitetlen zsidói előtt: »Ímé, pusztán hagyatik nektek a ti házatok« (Máté 23:38).”

> “Looking down the stream of time to the last days, the same infinite power proclaimed through John: ‘These things saith he that is holy, he that is true, he that hath the key of David, he that openeth, and no man shutteth; and shutteth, and no man openeth’ (Revelation 3:7).

> Az idő folyamán alátekintve az utolsó napokra, ugyanaz a végtelen hatalom hirdette János által: „Ezt mondja a Szent, az Igaz, akinél a Dávid kulcsa van, aki megnyitja, és senki be nem zárja; és bezárja, és senki meg nem nyitja” (Jelenések 3:7).

> “I was shown in vision, and I still believe, that there was a shut door in 1844. All who saw the light of the first and second angels’ messages and rejected that light, were left in darkness. And those who accepted it and received the Holy Spirit which attended the proclamation of the message from heaven, and who afterward renounced their faith and pronounced their experience a delusion, thereby rejected the Spirit of God, and it no longer pleaded with them.

> Látomásban megmutattatott nekem, és ma is hiszem, hogy 1844-ben volt egy bezárt ajtó. Mindazok, akik meglátták az első és a második angyal üzenetének világosságát, és elutasították azt a világosságot, sötétségben maradtak. Azok pedig, akik azt elfogadták, és vették a Szentlelket, amely a mennyből jövő üzenet hirdetését kísérte, majd később megtagadták hitüket, és tapasztalatukat csalódásnak nyilvánították, ezáltal elutasították Isten Lelkét, és az többé nem esedezett velük.

> “Those who did not see the light, had not the guilt of its rejection. It was only the class who had despised the light from heaven that the Spirit of God could not reach. And this class included, as I have stated, both those who refused to accept the message when it was presented to them, and also those who, having received it, afterward renounced their faith. These might have a form of godliness, and profess to be followers of Christ; but having no living connection with God, they would be taken captive by the delusions of Satan. These two classes are brought to view in the vision—those who declared the light which they had followed a delusion, and the wicked of the world who, having rejected the light, had been rejected of God. No reference is made to those who had not seen the light, and therefore were not guilty of its rejection.” Selected Messages, book 1, 62, 63.

> „Akik nem látták a világosságot, nem terhelte őket annak elutasításának bűne. Egyedül azt a csoportot nem érhette el Isten Lelke, amely megvetette a mennyből jövő világosságot. És ebbe a csoportba — amint kijelentettem — beletartoztak mindazok, akik nem voltak hajlandók elfogadni az üzenetet, amikor az eléjük táratott, valamint azok is, akik, miután elfogadták azt, később megtagadták hitüket. Lehetett kegyességüknek külső formája, és vallhatták magukat Krisztus követőinek; de mivel nem volt élő kapcsolatuk Istennel, Sátán csalásai foglyul ejtették volna őket. Ez a két csoport jelenik meg a látomásban: azok, akik a világosságot, amelyet követtek, csalódásnak nyilvánították, és a világ gonoszai, akik, miután elutasították a világosságot, Isten is elvetette őket. Nincs itt utalás azokra, akik nem látták a világosságot, és ezért nem voltak bűnösek annak elutasításában.” Selected Messages, book 1, 62, 63.

> “It is those who by faith follow Jesus in the great work of the atonement who receive the benefits of His mediation in their behalf, while those who reject the light which brings to view this work of ministration are not benefited thereby. The Jews who rejected the light given at Christ’s first advent, and refused to believe on Him as the Saviour of the world, could not receive pardon through Him. When Jesus at His ascension entered by His own blood into the heavenly sanctuary to shed upon His disciples the blessings of His mediation, the Jews were left in total darkness to continue their useless sacrifices and offerings. The ministration of types and shadows had ceased. That door by which men had formerly found access to God was no longer open. The Jews had refused to seek Him in the only way whereby He could then be found, through the ministration in the sanctuary in heaven. Therefore they found no communion with God. To them the door was shut. They had no knowledge of Christ as the true sacrifice and the only mediator before God; hence they could not receive the benefits of His mediation.

> Azok részesülnek az Ő közbenjárásának áldásaiban, akik hit által követik Jézust az engesztelés nagy művében; míg azoknak, akik elutasítják a világosságot, amely feltárja előttük e szolgálat művét, abból semmi hasznuk nincs. A zsidók, akik elutasították a Krisztus első adventjekor adott világosságot, és nem voltak hajlandók hinni Őbenne mint a világ Megváltójában, nem nyerhettek bocsánatot Őáltala. Amikor Jézus mennybemenetelekor a saját vére által belépett a mennyei szentélybe, hogy közbenjárásának áldásait kiárassza tanítványaira, a zsidók teljes sötétségben maradtak, hogy folytassák hiábavaló áldozataikat és felajánlásaikat. Az előképek és árnyékok szolgálata megszűnt. Az az ajtó, amelyen át az emberek korábban utat találtak Istenhez, többé nem állt nyitva. A zsidók megtagadták, hogy Őt azon az egyetlen módon keressék, amelyen akkor megtalálható volt: a mennyei szentélyben végzett szolgálat által. Ezért nem találtak közösséget Istennel. Számukra az ajtó bezárult. Nem ismerték Krisztust mint az igazi áldozatot és az egyetlen közbenjárót Isten előtt; ezért nem részesülhettek közbenjárásának áldásaiban.

> “The condition of the unbelieving Jews illustrates the condition of the careless and unbelieving among professed Christians, who are willingly ignorant of the work of our merciful High Priest. In the typical service, when the high priest entered the most holy place, all Israel were required to gather about the sanctuary and in the most solemn manner humble their souls before God, that they might receive the pardon of their sins and not be cut off from the congregation. How much more essential in this antitypical Day of Atonement that we understand the work of our High Priest and know what duties are required of us.

> A hitetlen zsidók állapota szemlélteti a magukat kereszténynek vallók között levő gondatlanok és hitetlenek állapotát, akik szándékosan tudatlanok irgalmas Főpapunk munkáját illetően. Az előképes szolgálatban, amikor a főpap belépett a szentek szentjébe, egész Izráelnek a szenthely köré kellett gyülekeznie, és a legünnepélyesebb módon megaláznia lelkét Isten előtt, hogy elnyerjék bűneik bocsánatát, és ki ne irtassanak a gyülekezetből. Mennyivel inkább elengedhetetlen tehát ezen ellenképes engesztelési napon, hogy megértsük Főpapunk munkáját, és tudjuk, milyen kötelességeket kíván meg tőlünk.

> “Men cannot with impunity reject the warning which God in mercy sends them. A message was sent from heaven to the world in Noah’s day, and their salvation depended upon the manner in which they treated that message. Because they rejected the warning, the Spirit of God was withdrawn from the sinful race, and they perished in the waters of the Flood. In the time of Abraham, mercy ceased to plead with the guilty inhabitants of Sodom, and all but Lot with his wife and two daughters were consumed by the fire sent down from heaven. So in the days of Christ. The Son of God declared to the unbelieving Jews of that generation: ‘Your house is left unto you desolate.’ Matthew 23:38. Looking down to the last days, the same Infinite Power declares, concerning those who ‘received not the love of the truth, that they might be saved’: ‘For this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: that they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness.’ 2 Thessalonians 2:10–12. As they reject the teachings of His word, God withdraws His Spirit and leaves them to the deceptions which they love.” The Great Controversy, 430, 431.

> „Az emberek nem utasíthatják el büntetlenül az intést, amelyet Isten irgalmából küld nekik. Noé napjaiban a menny üzenetet küldött e világnak, és üdvösségük attól függött, miként viszonyulnak ahhoz az üzenethez. Mivel elutasították az intést, Isten Lelke visszavonult a bűnös nemzetségtől, és a vízözön vizeiben elvesztek. Ábrahám idejében az irgalom megszűnt könyörögni Sodoma bűnös lakóiért, és Lóton kívül feleségével és két leányával együtt mindenkit megemésztett a mennyből alászálló tűz. Így volt ez Krisztus napjaiban is. Isten Fia kijelentette ama nemzedék hitetlen zsidóinak: ‘Ímé, pusztán hagyatik néktek a ti házatok.’ Máté 23:38. Ugyanez a Végtelen Hatalom az utolsó napokra tekintve kijelenti azok felől, akik ‘nem fogadták be az igazság szeretetét, hogy idvezüljenek’: ‘És azért bocsátja reájok Isten a tévelygésnek erejét, hogy higyjenek a hazugságnak; Hogy kárhoztattassanak mindazok, akik nem hittek az igazságnak, hanem gyönyörködtek az igazságtalanságban.’ 2 Thessalonika 2:10–12. Amint elvetik Igéjének tanításait, Isten visszavonja Lelkét, és átengedi őket azoknak a megtévesztéseknek, amelyeket szeretnek.” A nagy küzdelem, 430–431.

Back to Articles