Article

# Panium - Number Ten

Panium – Tízes szám

The Rise and Fall of Nations: Sealing the 144,000 and the Hidden Prophetic History of Daniel 11:10–16

A nemzetek felemelkedése és bukása: a 144 000 elpecsételése és Dániel 11:10–16 rejtett prófétai történelme

Author

Jeff Pippenger

Published

April 16, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

The theme in verses eleven and twelve is the rise and fall of the king of the south, as is the final rise and fall of the United States represented in the final president in verse two, as is the final earthly representative of the dragon power; the United Nation’s final rise and fall represented in verses three and four. Verses five through nine represent the history of the papal power from 538 unto 1798. 538 marks the empowerment of the papal power, 1798 marks the deadly wound of the papacy, and therefore verses five through nine represent the final rise and fall of the beast. Verse ten marks 1989 as the fall of the king of the south as represented in the former Soviet Union.

A tizenegyedik és tizenkettedik versek témája a déli király felemelkedése és bukása, miként a második versben a végső elnökben megjelenített Egyesült Államok végső felemelkedése és bukása is, mint a sárkány hatalmának végső földi képviselője; valamint az Egyesült Nemzetek Szervezetének végső felemelkedése és bukása, amelyet a harmadik és negyedik versek ábrázolnak. Az ötödik verstől a kilencedikig terjedő szakasz a pápai hatalom történetét jelképezi 538-tól 1798-ig. 538 a pápai hatalom felhatalmazásának kezdete, 1798 a pápaság halálos sebesülését jelöli, ennélfogva az ötödik verstől a kilencedikig terjedő versek a fenevad végső felemelkedését és bukását ábrázolják. A tizedik vers 1989-et jelöli a déli király bukásaként, amint azt az egykori Szovjetunió képviseli.

> “Every nation that has come upon the stage of action has been permitted to occupy its place on the earth, that it might be seen whether it would fulfill the purpose of ‘the Watcher and the Holy One.’ Prophecy has traced the rise and fall of the world’s great empires—Babylon, Medo-Persia, Greece, and Rome. With each of these, as with nations of less power, history repeated itself. Each had its period of test, each failed, its glory faded, its power departed, and its place was occupied by another. . . .

> „Minden nemzetnek, amely megjelent a cselekvés színpadán, megengedtetett, hogy elfoglalja helyét a földön, hogy meglátsszék, vajon betölti-e »az Őrködő és a Szent« szándékát. A prófécia nyomon követte a világ nagy birodalmainak felemelkedését és bukását — Babilonét, Médó-Perzsiáét, Görögországét és Rómáét. Mindegyikkel, miként a kisebb hatalmú nemzetekkel is, a történelem megismételte önmagát. Mindegyiknek megvolt a próbaideje, mindegyik elbukott, dicsősége elhalványult, hatalma eltávozott, és helyét más foglalta el....”

> “From the rise and fall of nations as made plain in the pages of Holy Writ, they need to learn how worthless is mere outward and worldly glory. Babylon, with all its power and its magnificence, the like of which our world has never since beheld,—power and magnificence which to the people of that day seemed so stable and enduring,—how completely has it passed away! As ‘the flower of the grass’ it has perished. So perishes all that has not God for its foundation. Only that which is bound up with His purpose and expresses His character can endure. His principles are the only steadfast things our world knows.” Education, 177, 184.

> „A nemzetek felemelkedéséből és bukásából, amint azt a Szentírás lapjai világosan feltárják, meg kell tanulniuk, mily értéktelen a pusztán külső és világi dicsőség. Babilon, minden hatalmával és pompájával együtt, amelyhez foghatót világunk azóta sem látott, — hatalom és pompa, amely az akkori emberek szemében oly szilárdnak és maradandónak tűnt, — milyen teljesen elmúlt! Mint „a fű virága”, elenyészett. Így vész el mindaz, aminek nem Isten az alapja. Egyedül az maradhat fenn, ami az Ő szándékával forrt egybe, és az Ő jellemét fejezi ki. Az Ő elvei az egyedül rendíthetetlen valóságok, amelyeket világunk ismer.” Nevelés, 177, 184.

Verses eleven and twelve identify the final rise and fall of the king of the south, as represented by Russia. Verses thirteen through fifteen identify the final rise and fall of the United States. The entire prophetic narrative of chapter eleven is built upon the structure of the rise and fall of kingdoms. The student of prophecy must consider this fact if he is to have any possibility of rightly dividing the prophetic message of chapter eleven.

A tizenegyedik és tizenkettedik versek a dél királyának végső felemelkedését és bukását azonosítják, amint azt Oroszország képviseli. A tizenharmadiktól a tizenötödik versekig az Egyesült Államok végső felemelkedését és bukását azonosítják. A tizenegyedik fejezet teljes prófétai elbeszélése a királyságok felemelkedésének és bukásának szerkezetére épül. A prófécia tanulmányozójának tekintetbe kell vennie ezt a tényt, ha egyáltalán lehetősége van arra, hogy helyesen hasogassa a tizenegyedik fejezet prófétai üzenetét.

The foundational perspective of Daniel chapter eleven is that it consists of repeated illustrations of the rise and fall of kingdoms. When Sister White stated, “So perished the Medo-Persian kingdom, and the kingdoms of Grecia and Rome,” she is identifying “Grecia” as the dragon, “Rome” as the beast and “Medo-Persia” as the false prophet. She is identifying the final rise and fall of the final earthly kingdom which consists of the dragon, the beast and the false prophet who begin their rise at the Sunday law and lead the world to Armageddon in fulfillment of Revelation 16:12–21. She is directing God’s people to “the rise and fall of nations as made plain in the pages of Holy Writ” as the perspective to employ in order “to learn how worthless is mere outward and worldly glory.”

Dániel könyve tizenegyedik fejezetének alapvető nézőpontja az, hogy királyságok felemelkedésének és bukásának ismétlődő szemléltetéseiből áll. Amikor White testvérnő ezt írta: „Így pusztult el a méd–perzsa birodalom, valamint Görögország és Róma királyságai”, akkor „Görögországot” a sárkánnyal, „Rómát” a fenevaddal, a „Méd–Perzsiát” pedig a hamis prófétával azonosítja. A végső földi királyság végső felemelkedését és bukását jelöli meg, amely a sárkányból, a fenevadból és a hamis prófétából áll, s amelyek a vasárnaptörvénynél kezdik meg felemelkedésüket, és a világot Armageddonhoz vezetik a Jelenések 16:12–21 beteljesedéseként. Isten népét „a nemzetek felemelkedéséhez és bukásához, amint az a Szentírás lapjain világosan feltárul” irányítja mint olyan nézőponthoz, amelyet alkalmazni kell annak érdekében, „hogy megtanulják, milyen értéktelen a pusztán külsődleges és világi dicsőség.”

The reason we need “to learn how worthless is mere outward and worldly glory,” is to further understand that everything perishes “that has not God for its foundation.” It is therefore a life-or-death proposition to have God or not to have God as your foundation. From that point in the development of the thought Sister White then defines what it means to have God as your foundation when she states, “Only that which is bound up with His purpose and expresses His character can endure.” She has just explained that everything not on God’s foundation perishes, and that a two-fold qualifier of what is built upon the foundation is whether a thing is “bound up with His purposes,” and that which “expresses His character.” His character is His foundation.

Azért kell „megtanulnunk, milyen értéktelen a pusztán külső és világi dicsőség”, hogy még világosabban megértsük: minden elpusztul, „aminek nem Isten az alapja”. Ezért élet-halál kérdése, hogy Isten-e az alapunk, vagy sem. A gondolatmenet kibontakozásának ezen a pontján White testvér ezután meghatározza, mit jelent Istent alapunkká tenni, amikor ezt mondja: „Csak az maradhat meg, ami az Ő szándékával van összekötve, és az Ő jellemét fejezi ki.” Éppen az imént magyarázta el, hogy minden elpusztul, ami nem Isten alapjára épül, és hogy annak, ami az alapra épül, kettős ismertetőjegye van: egyrészt „az Ő szándékával van összekötve”, másrészt „az Ő jellemét fejezi ki”. Az Ő jelleme az Ő alapja.

Then in the closing sentence of the paragraph she states that “His principles are the only steadfast things our world knows.” God’s character is His principles, and His principles express His character. It is a life-or-death proposition on how mankind relates to God as the foundation of all things. I contend that the foundational structure of Daniel chapter eleven is built upon the narrative of the rise and fall of kingdoms. There is a passage where inspiration informs us of a correct type of study.

Majd a bekezdés zárómondatában kijelenti, hogy „Az Ő elvei az egyetlen rendíthetetlen dolgok, amelyeket a mi világunk ismer.” Isten jelleme az Ő elvei, és az Ő elvei fejezik ki az Ő jellemét. Élet-halál kérdése, miként viszonyul az emberiség Istenhez mint minden dolgok alapjához. Azt állítom, hogy Dániel tizenegyedik fejezetének alapvető szerkezete a királyságok felemelkedéséről és bukásáról szóló elbeszélésre épül. Van egy szakasz, ahol az ihletés tájékoztat bennünket a tanulmányozás helyes módjáról.

> “There is a study of history that is not to be condemned. Sacred history was one of the studies in the schools of the prophets. In the record of His dealings with the nations were traced the footsteps of Jehovah. So today we are to consider the dealings of God with the nations of the earth. We are to see in history the fulfillment of prophecy, to study the workings of Providence in the great reformatory movements, and to understand the progress of events in the marshaling of the nations for the final conflict of the great controversy.” The Ministry of Healing, 441.

> „A történelemnek van olyan tanulmányozása, amely nem elítélendő. A szent történelem egyike volt a próféták iskoláiban tanított tárgyaknak. A nemzetekkel való bánásmódjának feljegyzésében Jehova lábnyomai rajzolódtak ki. Így ma nekünk is szemlélnünk kell Isten bánásmódját a föld nemzeteivel. A történelemben meg kell látnunk a prófécia beteljesedését, tanulmányoznunk kell a Gondviselés munkálkodását a nagy reformmozgalmakban, és meg kell értenünk az események előrehaladását a nemzetek felsorakozásában a nagy küzdelem végső összecsapására.” A nagy Orvos nyomában, 441.

A sanctified study of history is identified as studying God’s dealing with the nations of the earth and also in God’s providential leading of His reformatory movements, thus a sanctified history includes an external and internal line of study. The purpose of employing history in confirming God’s prophetic Word is to use that prophetic history in order to “understand the progress of events in the marshaling of the nations for the final conflict of the great controversy.” The previous paragraph from Sister White was taken from a very enlightened explanation of the necessity of building a prophetic model of sacred history which is based upon the foundational structure represented in the “rise and fall” of kingdoms.

A történelem megszentelt tanulmányozása úgy azonosítható, mint Isten föld nemzeteivel való bánásmódjának, valamint reformmozgalmainak isteni gondviselés általi vezetésének vizsgálata; így a megszentelt történelem külső és belső vizsgálati vonalat egyaránt magában foglal. A történelemnek Isten prófétai Igéje megerősítésében való alkalmazásának célja az, hogy e prófétai történelmet felhasználva „megértsük az események előrehaladását a nemzeteknek a nagy küzdelem végső összecsapására való felsorakoztatásában”. Sister White előző bekezdése egy igen megvilágosító magyarázatból származott, amely a szent történelem olyan prófétai modelljének felépítése szükségességéről szólt, amely azon az alapvető szerkezeten nyugszik, amelyet a királyságok „felemelkedése és bukása” szemléltet.

> “As a preparation for Christian work, many think it essential to acquire an extensive knowledge of historical and theological writings. They suppose that this knowledge will be an aid to them in teaching the gospel. But their laborious study of the opinions of men tends to the enfeebling of their ministry, rather than to its strengthening. As I see libraries filled with ponderous volumes of historical and theological lore, I think, Why spend money for that which is not bread? The sixth chapter of John tells us more than can be found in such works. Christ says: ‘I am the Bread of Life: he that cometh to Me shall never hunger; and he that believeth on Me shall never thirst.’ ‘I am the living Bread which came down from heaven: if any man eat of this Bread, he shall live forever.’ ‘He that believeth on Me hath everlasting life.’ ‘The words that I speak unto you, they are spirit, and they are life.’ John 6:35, 51, 47, 63.

> „A keresztény szolgálatra való felkészülésként sokan elengedhetetlennek tartják a történelmi és teológiai írások széles körű ismeretének megszerzését. Azt feltételezik, hogy ez a tudás segítségükre lesz az evangélium tanításában. Ám az emberek véleményeinek fáradságos tanulmányozása inkább gyengíti szolgálatukat, mintsem erősítené azt. Amikor könyvtárakat látok, tele a történelmi és teológiai tudás súlyos köteteivel, ezt gondolom: Miért költötök pénzt arra, ami nem kenyér? János hatodik fejezete többet mond nekünk, mint amennyi az efféle művekben fellelhető. Krisztus ezt mondja: »Én vagyok az élet kenyere: aki énhozzám jön, semmiképpen meg nem éhezik; és aki hisz énbennem, meg nem szomjúhozik soha.« »Én vagyok az élő kenyér, amely a mennyből szállott alá: ha valaki eszik e kenyérből, él örökké.« »Aki hisz énbennem, örök élete van.« »A beszédek, amelyeket én szólok néktek, lélek és élet.« János 6:35, 51, 47, 63.”

> “There is a study of history that is not to be condemned. Sacred history was one of the studies in the schools of the prophets. In the record of His dealings with the nations were traced the footsteps of Jehovah. So today we are to consider the dealings of God with the nations of the earth. We are to see in history the fulfillment of prophecy, to study the workings of Providence in the great reformatory movements, and to understand the progress of events in the marshaling of the nations for the final conflict of the great controversy.

> A történelemnek van olyan tanulmányozása, amelyet nem szabad elítélni. A próféták iskoláiban a szent történelem az egyik tanulmány volt. A nemzetekkel való bánásmódjának feljegyzésében kirajzolódtak Jehova lábnyomai. Így ma nekünk is szemlélnünk kell Isten bánásmódját a föld nemzeteivel. A történelemben meg kell látnunk a prófécia beteljesedését, tanulmányoznunk kell a Gondviselés működését a nagy reformmozgalmakban, és meg kell értenünk az események előrehaladását a nemzetek felsorakoztatásában a nagy küzdelem végső összecsapására.

> “Such study will give broad, comprehensive views of life. It will help us to understand something of its relations and dependencies, how wonderfully we are bound together in the great brotherhood of society and nations, and to how great an extent the oppression and degradation of one member means loss to all.

> „Az efféle tanulmányozás tág, átfogó szemléletet ad az életről. Segít megértenünk valamit annak összefüggéseiből és kölcsönös függéseiből, hogy milyen csodálatos módon kapcsol össze bennünket a társadalom és a nemzetek nagy testvérisége, és hogy milyen nagy mértékben jelent az egyik tag elnyomása és lealacsonyítása veszteséget mindenki számára.

> “But history, as commonly studied, is concerned with man’s achievements, his victories in battle, his success in attaining power and greatness. God’s agency in the affairs of men is lost sight of. Few study the working out of His purpose in the rise and fall of nations.

> „Ám a történelem, ahogyan azt általában tanulmányozzák, az ember vívmányaival, csatákban aratott győzelmeivel, a hatalom és nagyság elérésében aratott sikereivel foglalkozik. Isten cselekvő jelenlétét az emberek ügyeiben szem elől tévesztik. Kevesen vizsgálják szándékának megvalósulását a nemzetek felemelkedésében és bukásában.

> “And, to a great degree, theology, as studied and taught, is but a record of human speculation, serving only to ‘darken counsel by words without knowledge.’ Too often the motive in accumulating these many books is not so much a desire to obtain food for mind and soul, as it is an ambition to become acquainted with philosophers and theologians, a desire to present Christianity to the people in learned terms and propositions.

> „És a teológia is, nagymértékben, amint tanulmányozzák és tanítják, csupán az emberi találgatások feljegyzése, amely nem tesz egyebet, mint hogy „tudás nélküli szavakkal elhomályosítja a tanácsot”. Túl gyakran e sok könyv felhalmozásának indítéka nem annyira az a vágy, hogy táplálékot nyerjenek az elme és a lélek számára, mint inkább az a becsvágy, hogy megismerkedjenek filozófusokkal és teológusokkal, valamint az a kívánság, hogy a kereszténységet tudós kifejezésekkel és tételekben tárják az emberek elé.”

> “Not all the books written can serve the purpose of a holy life. ‘Learn of Me’, said the Great Teacher, ‘take My yoke upon you,’ ‘learn My meekness and lowliness.’ Your intellectual pride will not aid you in communicating with souls that are perishing for want of the bread of life. In your study of these books you are allowing them to take the place of the practical lessons you should be learning from Christ. With the results of this study the people are not fed. Very little of the research which is so wearying to the mind furnishes that which will help one to be a successful laborer for souls.

> „Nem minden megírt könyv szolgálhatja a szent élet célját. „Tanuljatok éntőlem” — mondta a Nagy Tanító —, „vegyétek föl magatokra az én igámat”, „tanuljátok meg tőlem a szelídséget és az alázatosságot.” Értelmi gőgötök nem lesz segítségetekre abban, hogy kapcsolatba lépjetek azokkal a lelkekkel, akik az élet kenyerének híján pusztulnak el. E könyvek tanulmányozása közben megengeditek, hogy azok elfoglalják azoknak a gyakorlati leckéknek a helyét, amelyeket Krisztustól kellene megtanulnotok. E tanulmányozás eredményével a nép nincs táplálva. Annak a kutatásnak, amely annyira kifárasztja az elmét, csak igen csekély része nyújt olyat, ami segíthet valakit abban, hogy a lelkekért végzett munkában eredményes munkás legyen.”

> “The Saviour came ‘to preach the gospel to the poor.’ Luke 4:18. In His teaching He used the simplest terms and the plainest symbols. And it is said that ‘the common people heard Him gladly.’ Mark 12:37. Those who are seeking to do His work for this time need a deeper insight into the lessons He has given.

> „A Megváltó azért jött, hogy „hirdesse az evangéliumot a szegényeknek”. Lukács 4:18. Tanításában a legegyszerűbb kifejezéseket és a legvilágosabb jelképeket használta. És azt mondja az Írás, hogy „a köznép szívesen hallgatta Őt”. Márk 12:37. Azoknak, akik e mostani időre az Ő munkáját igyekeznek végezni, mélyebb betekintésre van szükségük az általa adott tanításokba.

> “The words of the living God are the highest of all education. Those who minister to the people need to eat of the bread of life. This will give them spiritual strength; then they will be prepared to minister to all classes of people.” The Ministry of Healing, 441–443.

> „Az élő Isten szavai minden nevelés legmagasabb rendű forrásai. Azoknak, akik a népnek szolgálnak, az élet kenyeréből kell táplálkozniuk. Ez lelki erőt ad nekik; akkor készen állnak majd arra, hogy az emberek minden osztályának szolgáljanak.” The Ministry of Healing, 441–443.

Sister White further defines that recognizing the outworking of God’s power in setting up kings and removing kings based upon the king’s choices is the true philosophy of historical study.

White testvér továbbá kifejti, hogy a történelmi tanulmányok igazi filozófiája annak felismerése, miként nyilvánul meg Isten hatalma a királyok felemelésében és letételében a királyok döntései alapján.

> “In the history of nations the student of God’s word may behold the literal fulfillment of divine prophecy. Babylon, shattered and broken at last, passed away because in prosperity its rulers had regarded themselves as independent of God, and had ascribed the glory of their kingdom to human achievement. The Medo-Persian realm was visited by the wrath of Heaven because in it God’s law had been trampled underfoot. The fear of the Lord had found no place in the hearts of the vast majority of the people. Wickedness, blasphemy, and corruption prevailed. The kingdoms that followed were even more base and corrupt; and these sank lower and still lower in the scale of moral worth.

> „A nemzetek történelmében Isten Igéjének tanulmányozója szemlélheti az isteni prófécia szó szerinti beteljesedését. Babilon, végül összezúzva és megtörve, elmúlt, mert uralkodói jólétük idején magukat Istentől függetlennek tekintették, és királyságuk dicsőségét emberi teljesítménynek tulajdonították. A médo-perzsa birodalmat a Menny haragja látogatta meg, mert benne Isten törvényét lábbal tiporták. Az Úr félelme nem talált helyet a nép túlnyomó többségének szívében. Gonoszság, káromlás és romlottság uralkodott. Az ezután következő királyságok még alantasabbak és romlottabbak voltak; és az erkölcsi érték mércéjén egyre lejjebb és még lejjebb süllyedtek.”

> “The power exercised by every ruler on the earth is Heaven-imparted; and upon his use of the power thus bestowed, his success depends. To each the word of the divine Watcher is, ‘I girded thee, though thou hast not known Me.’ Isaiah 45:5. And to each the words spoken to Nebuchadnezzar of old are the lesson of life: ‘Break off thy sins by righteousness, and thine iniquities by showing mercy to the poor: if it may be a lengthening of thy tranquillity.’ Daniel 4:27.

> „A földön minden uralkodó által gyakorolt hatalom a Mennyből adatik; és sikere attól függ, miként használja fel az ekképpen ráruházott hatalmat. Mindegyikhez a mennyei Vigyázó szava szól: „felöveztelek téged, noha nem ismertél engem.” Ézsaiás 45:5. És mindegyik számára életre szóló tanulságként hangzanak azok a szavak, amelyeket hajdan Nabukodonozorhoz intéztek: „Hagyd el bűneidet igazság által, és hamisságaidat a szegények iránt való irgalmassággal; talán meghosszabbodik békességed.” Dániel 4:27.”

> “To understand these things,—to understand that ‘righteousness exalteth a nation;’ that ‘the throne is established by righteousness,’ and ‘upholden by mercy;’ to recognize the outworking of these principles in the manifestation of His power who ‘removeth kings, and setteth up kings,’—this is to understand the philosophy of history. Proverbs 14:34; 16:12; 20:28; Daniel 2:21.

> „Megérteni e dolgokat — megérteni, hogy „az igazság felmagasztalja a nemzetet”; hogy „a királyi szék igazság által állíttatik meg”, és „irgalmasság által tartatik fenn”; felismerni e princípiumok működését annak hatalma megnyilvánulásában, aki „királyokat mozdít el, és királyokat tesz” — ez annyi, mint megérteni a történelem filozófiáját. Példabeszédek 14:34; 16:12; 20:28; Dániel 2:21.

> “In the word of God only is this clearly set forth. Here it is shown that the strength of nations, as of individuals, is not found in the opportunities or facilities that appear to make them invincible; it is not found in their boasted greatness. It is measured by the fidelity with which they fulfill God’s purpose.” Prophets and Kings, 501, 502.

> „Ezt világosan egyedül Isten igéje tárja elénk. Itt nyilvánvalóvá válik, hogy a nemzetek ereje, miként az egyéneké is, nem azokban a lehetőségekben vagy eszközökben rejlik, amelyek látszólag legyőzhetetlenné teszik őket; nem az általuk kérkedve hangoztatott nagyságban található. Mértékét az szabja meg, milyen hűséggel töltik be Isten szándékát.” Prophets and Kings, 501, 502.

The theme in verses eleven and twelve is the rise and fall of the king of the south, but more importantly the verses mark the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and the second of three tests that began at the time of the end in 1989 as represented in verse ten.

A tizenegyedik és tizenkettedik vers témája a déli király felemelkedése és bukása, de ami még fontosabb, e versek jelzik a száznegyvennégyezer elpecsételését, valamint a másodikat ama három próba közül, amelyek a vég idején, 1989-ben kezdődtek, amint azt a tizedik vers ábrázolja.

That sealing is represented by Daniel in the lion’s den, the three worthies in the fiery furnace, Daniel and the three worthies praying to understand Nebuchadnezzar’s dream of the image of beasts in chapter two, Daniel praying the Leviticus twenty-six prayer in chapter nine, the wise who understand the increase of knowledge, Joshua having his sin removed in Zechariah chapter three, Zerubbabel in chapter four, Joseph becoming the second ruler in Egypt, the disciples in the upper room for ten days in advance of Pentecost, the Millerites at the Exeter camp meeting, Lazarus leading the procession at the Triumphal Entry, and the one hundred and forty-four thousand in Revelation chapter seven.

Ezt a megpecsételést Dániel az oroszlánok vermében, a három hűséges férfi a tüzes kemencében, Dániel és a három hűséges férfi, amint imádkoznak, hogy megértsék Nabukodonozor álmát a második fejezetben szereplő vadállati képmásról, Dániel, amint a kilencedik fejezetben a 3Mózes 26 imádságát imádkozza, a bölcsek, akik megértik a tudás növekedését, Józsué, akinek bűne eltávolíttatik a Zakariás harmadik fejezetében, Zerubbábel a negyedik fejezetben, József, amint Egyiptomban második uralkodóvá lesz, a tanítványok a felházban tíz napon át a pünkösd előtt, a milleriták az exeteri táborgyűlésen, Lázár, amint a diadalmas bevonuláskor a menet élén halad, valamint a száznegyvennégyezer a Jelenések hetedik fejezetében által van szemléltetve.

Verse eleven arrived in 2014 at the outset of the Ukrainian war and in July of 2023 the visual test, where God’s people are “made white” began. The fifth line in chapter eleven is verses thirteen through fifteen.

A tizenegyedik vers 2014-ben érkezett el, az ukrajnai háború kezdetén, és 2023 júliusában megkezdődött a vizuális próba, amelyben Isten népe „megfehéríttetik”. A tizenegyedik fejezet ötödik sora a tizenharmadiktól a tizenötödik versig terjed.

## Fifth Line Overview

Az ötödik vonal áttekintése

> For the king of the north shall return, and shall set forth a multitude greater than the former, and shall certainly come after certain years with a great army and with much riches. And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. So the king of the north shall come, and cast up a mount, and take the most fenced cities: and the arms of the south shall not withstand, neither his chosen people, neither shall there be any strength to withstand. Daniel 11:13–15.

> Mert az északi király visszatér, és az előbbinél nagyobb sokaságot állít elő; és bizonyosan eljön bizonyos esztendők múlva nagy sereggel és nagy gazdagsággal. És azokban az időkben sokan támadnak fel a déli király ellen; a te néped erőszakos fiai is felemelik magukat, hogy beteljesítsék a látomást; de elbuknak. Azután eljön az északi király, sáncot emel, és beveszi a legerősebb városokat; és a dél karjai nem állhatnak meg, sem az ő válogatott népe, és nem lesz ereje az ellenállásra. Dániel 11:13–15.

These verses were fulfilled in 200 BC and they identify the Battle of Panium, which includes the opposing kings and their alliances, and the verses are also the point in history where pagan Rome first asserted itself into the history of Daniel eleven. The verses include the final rise and fall of the sixth kingdom of Bible prophecy, but also the biblical history of Christ visiting Caesarea Philippi, where Peter locates the sealing of the one hundred and forty-four thousand. This history typifies the sealing of the one hundred and forty-four thousand with the arrival of the third of the three tests of chapter twelve consisting of being “purified, made white and tried.”

E versek Kr. e. 200-ban teljesedtek be, és a pániumi csatát azonosítják, beleértve a szemben álló királyokat és szövetségeiket; továbbá e versek jelentik a történelemnek azt a pontját is, ahol a pogány Róma először érvényesítette magát Dániel tizenegyedik fejezetének történetében. A versek magukban foglalják a bibliai prófécia hatodik királyságának végső felemelkedését és bukását, de magukban foglalják Krisztusnak a Cézárea Filippibe tett látogatásának bibliai történetét is, ahol Péter a száznegyvennégyezer elpecsételését helyezi el. Ez a történet előképezi a száznegyvennégyezer elpecsételését a tizenkettedik fejezet három próbájából a harmadiknak az elérkeztével, amely abból áll, hogy „megtisztíttatnak, megfehéríttetnek és megpróbáltatnak”.

These three verses lead to verse sixteen where the Sunday law in the United States is represented. When the Exeter camp meeting ended on August 17, 1844 the wise virgins carried the message of the Midnight Cry across the eastern seaboard of the United States in sixty-six days. There is a period when all the virgins awake and one class has no oil, and everything which that identifies. When Simon Barjona’s name was changed to Peter the sealing of the one hundred and forty-four thousand is marked. From that point onward Jesus began to teach the disciples about the events connected with the cross.

Ez a három vers a tizenhatodik vershez vezet, ahol az Egyesült Államokban bevezetendő vasárnaptörvény van ábrázolva. Amikor az exeteri tábori összejövetel 1844. augusztus 17-én véget ért, a bölcs szüzek hatvanhat nap alatt vitték végig az Éjféli Kiáltás üzenetét az Egyesült Államok keleti partvidékén. Van egy időszak, amikor minden szűz felébred, és az egyik csoportnak nincs olaja, valamint mindaz, amit ez azonosít. Amikor Simon Barjona neve Péterre változott, a száznegyvennégyezer elpecsételése van megjelölve. Attól a ponttól kezdve Jézus tanítani kezdte a tanítványokat a kereszttel kapcsolatos eseményekről.

The cross is a symbol of the close of probation and William Miller, who had been typified by John the Baptist, who had in turn been typified by Elijah was raised up to present the “events connected with the close of probation” as did both John the Baptist and Elijah. John said it this way.

A kereszt a kegyelmi idő lezárulásának jelképe, és William Miller, akit Keresztelő János jelképezett, akit viszont Illés jelképezett előre, arra emeltetett fel, hogy bemutassa „a kegyelmi idő lezárulásával kapcsolatos eseményeket”, miként azt Keresztelő János és Illés is tette. János így mondta.

> But when he saw many of the Pharisees and Sadducees come to his baptism, he said unto them, O generation of vipers, who hath warned you to flee from the wrath to come? Matthew 3:7.

> Amikor pedig látta, hogy a farizeusok és szadduceusok közül sokan eljönnek az ő keresztségére, így szólt hozzájuk: Viperák fajzata, ki figyelmeztetett titeket, hogy meneküljetek az eljövendő harag elől? Máté 3:7.

Elijah said it this way.

Illés így mondta.

> And Ahab made a grove; and Ahab did more to provoke the Lord God of Israel to anger than all the kings of Israel that were before him. In his days did Hiel the Bethelite build Jericho: he laid the foundation thereof in Abiram his firstborn, and set up the gates thereof in his youngest son Segub, according to the word of the Lord, which he spake by Joshua the son of Nun. And Elijah the Tishbite, who was of the inhabitants of Gilead, said unto Ahab, As the Lord God of Israel liveth, before whom I stand, there shall not be dew nor rain these years, but according to my word. 1 Kings 16:33–17:1.

> És Aháb készített egy Aserát; és Aháb még inkább haragra ingerelte az Urat, Izráel Istenét, mint Izráel valamennyi királya, akik őelőtte voltak. Az ő idejében építette meg a bételi Hiél Jerikót: annak alapját elsőszülöttje, Abirám árán vetette meg, és kapuit legifjabb fia, Segub árán állította fel, az Úr szava szerint, amelyet Józsué, Nún fia által szólt. És a tisbita Illés, Gileád lakosai közül, ezt mondta Ahábnak: Él az Úr, Izráel Istene, aki előtt állok, hogy ezekben az esztendőkben sem harmat, sem eső nem lesz, hanem csak az én beszédem szerint. 1Királyok 16:33–17:1.

Speaking of William Miller’s work as a modern reformer Sister White stated:

William Millernek mint modernkori reformátornak a munkájáról szólva White testvérnő ezt írta:

> “It was needful that men should be awakened to their danger; that they should be roused to prepare for the solemn events connected with the close of probation.” The Great Controversy, 310.

> „Szükséges volt, hogy az emberek felébredjenek veszedelmük tudatára; hogy felserkenjenek, és felkészüljenek a kegyelemidő lezárulásával kapcsolatos ünnepélyes eseményekre.” A nagy küzdelem, 310.

The last six verses of Daniel eleven represent the “events connected with the close of probation.” Those events were unsealed at the time of the end in 1989, and they were clearly revealed.

Dániel könyve tizenegyedik fejezetének utolsó hat verse „a kegyelemidő lezárulásával kapcsolatos eseményeket” ábrázolja. Ezek az események a vég idején, 1989-ben feltárattak, és világosan kijelentettek.

> “Before His crucifixion the Saviour explained to His disciples that He was to be put to death and to rise again from the tomb, and angels were present to impress His words on minds and hearts. But the disciples were looking for temporal deliverance from the Roman yoke, and they could not tolerate the thought that He in whom all their hopes centered should suffer an ignominious death. T he words which they needed to remember were banished from their minds; and when the time of trial came, it found them unprepared. The death of Jesus as fully destroyed their hopes as if He had not forewarned them. So in the prophecies the future is opened before us as plainly as it was opened to the disciples by the words of Christ. The events connected with the close of probation and the work of preparation for the time of trouble, are clearly presented. But multitudes have no more understanding of these important truths than if they had never been revealed. Satan watches to catch away every impression that would make them wise unto salvation, and the time of trouble will find them unready.” The Great Controversy, 595.

> „Megfeszítése előtt a Megváltó megmagyarázta tanítványainak, hogy halálra adják, és feltámad a sírból; és angyalok voltak jelen, hogy szavait az értelembe és a szívbe véssék. A tanítványok azonban a római iga alóli ideiglenes szabadulást várták, és nem tudták elviselni annak gondolatát, hogy annak, akiben minden reménységük összpontosult, gyalázatos halált kell szenvednie. Azokat a szavakat, amelyekre emlékezniük kellett volna, száműzték elméjükből; és amikor eljött a megpróbáltatás ideje, felkészületlenül találta őket. Jézus halála éppoly teljesen megsemmisítette reményeiket, mintha előre nem figyelmeztette volna őket. Így a próféciákban a jövő éppoly világosan tárul fel előttünk, mint ahogyan Krisztus szavai által feltárult a tanítványok előtt. A kegyelemidő lezárulásával és a nyomorúság idejére való előkészület munkájával kapcsolatos események világosan tárulnak elénk. Ám a sokaságok e fontos igazságokat nem értik jobban, mintha soha nem lettek volna kinyilatkoztatva. Sátán lesi az alkalmat, hogy elragadjon minden benyomást, amely őket üdvösségre bölccsé tehetné, és a nyomorúság ideje felkészületlenül találja majd őket.” A nagy küzdelem, 595.

It was at Caesarea Philippi, which is Panium, which is verses thirteen through fifteen that Christ began to teach His disciples about the cross, thus typifying the history of the Exeter camp meeting until October 22, 1844. At the beginning of the reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand the “events connected with the close of probation” were unsealed and at the end of the movement of the one hundred and forty-four thousand the “events connected with the close of probation” are unsealed within the hidden history of verse forty.

A Cézárea Filippiben, vagyis Paneaszban — vagyis a tizenharmadik verstől a tizenötödikig terjedő szakaszban — kezdte Krisztus tanítani tanítványait a keresztről, ezzel előképezve az exeteri tábori összejövetel történetét egészen 1844. október 22-éig. A száznegyvennégyezer reformmozgalmának kezdetén „a kegyelemidő lezárulásával kapcsolatos események” felnyíltak, és a száznegyvennégyezer mozgalmának végén „a kegyelemidő lezárulásával kapcsolatos események” a negyvenedik vers rejtett történetén belül nyílnak fel.

> “Today, in the spirit and power of Elias and of John the Baptist, messengers of God’s appointment are calling the attention of a judgment-bound world to the solemn events soon to take place in connection with the closing hours of probation and the appearance of Christ Jesus as King of kings and Lord of lords.” Prophets and Kings, 715, 716.

> „Ma, Illés és Keresztelő János lelkületével és erejével, Isten rendelése szerinti hírnökök hívják fel az ítélet alá rendelt világ figyelmét azokra a komoly eseményekre, amelyeknek hamarosan be kell következniük a kegyelemidő lezárulásával és Krisztus Jézusnak mint királyok Királyának és urak Urának megjelenésével kapcsolatban.” Próféták és királyok, 715–716.

The “events connected with the close of probation” are the events that are unsealed in the hidden history of verse forty. In Zechariah chapter three the final scenes of the investigative judgment are illustrated. Inspiration combines Zechariah’s testimony with those who are sealed in Ezekiel chapter nine.

A „kegyelemidő lezárulásával kapcsolatos események” azok az események, amelyek a negyvenedik vers rejtett történetében feltárulnak. Zakariás harmadik fejezetében a vizsgálati ítélet végső jelenetei kerülnek szemléltetésre. Az ihletettség Zakariás bizonyságtételét egybekapcsolja azokéval, akik megpecsételtetnek Ezékiel kilencedik fejezetében.

> “The people of God are sighing and crying for the abominations done in the land. With tears they warn the wicked of their danger in trampling upon the divine law, and with unutterable sorrow they humble themselves before the Lord on account of their own transgressions. The wicked mock their sorrow, ridicule their solemn appeals, and sneer at what they term their weakness. But the anguish and humiliation of God’s people is unmistakable evidence that they are regaining the strength and nobility of character lost in consequence of sin. It is because they are drawing nearer to Christ, and their eyes are fixed upon His perfect purity, that they so clearly discern the exceeding sinfulness of sin. Their contrition and self-abasement are infinitely more acceptable in the sight of God than is the self-sufficient, haughty spirit of those who see no cause to lament, who scorn the humility of Christ, and who claim perfection while transgressing God’s holy law. Meekness and lowliness of heart are the conditions for strength and victory. The crown of glory awaits those who bow at the foot of the cross. Blessed are these mourners, for they shall be comforted.

> Isten népe sóhajtozik és kiált az országban elkövetett utálatosságok miatt. Könnyek között figyelmeztetik a gonoszokat arra a veszedelemre, amelybe az isteni törvény lábbal tiprásával sodorják magukat, és kimondhatatlan szomorúsággal alázzák meg magukat az Úr előtt saját vétkeik miatt. A gonoszok gúnyt űznek szomorúságukból, nevetség tárgyává teszik komoly intéseiket, és csúfondárosan gyengeségüknek nevezik azt, amit látnak. Ám Isten népének gyötrelme és megalázkodása félreismerhetetlen bizonyítéka annak, hogy visszanyerik a bűn következtében elveszített erőt és nemes jellemet. Azért ismerik fel oly világosan a bűn mérhetetlen bűnösségét, mert egyre közelebb vonódnak Krisztushoz, és tekintetük az Ő tökéletes tisztaságára szegeződik. Töredelmük és önmegalázásuk Isten szemében végtelenül kedvesebb, mint azoknak az önelégült, kevély lelkülete, akik semmi okát nem látják a siralomnak, megvetik Krisztus alázatosságát, és tökéletességet igényelnek maguknak, miközben áthágják Isten szent törvényét. A szelídség és a szív alázatossága az erő és a győzelem feltételei. A dicsőség koronája azokra vár, akik meghajolnak a kereszt tövében. Boldogok ezek a sírók, mert megvigasztaltatnak.

> “The faithful, praying ones are, as it were, shut in with God. They themselves know not how securely they are shielded. Urged on by Satan, the rulers of this world are seeking to destroy them; but could their eyes be opened, as were the eyes of Elisha’s servant at Dothan, they would see the angels of God encamped about them, by their brightness and glory holding in check the hosts of darkness.

> A hűséges, imádkozó lelkek úgyszólván Istennel együtt elzárva vannak. Maguk sem tudják, mily biztosan oltalmaztatnak. A Sátántól ösztönözve e világ uralkodói pusztulásukra törnek; de ha megnyílhatna szemük, miként Elizeus szolgájának szeme megnyílt Dótánban, meglátnák Isten angyalait, amint körülöttük táboroznak, és fényességükkel, dicsőségükkel féken tartják a sötétség seregeit.

> “As the people of God afflict their souls before Him, pleading for purity of heart, the command is given, ‘Take away the filthy garments’ from them, and the encouraging words are spoken, ‘Behold, I have caused thine iniquity to pass from thee, and I will clothe thee with change of raiment.’ The spotless robe of Christ’s righteousness is placed upon the tried, tempted, yet faithful children of God. The despised remnant are clothed in glorious apparel, nevermore to be defiled by the corruptions of the world. Their names are retained in the Lamb’s book of life, enrolled among the faithful of all ages. They have resisted the wiles of the deceiver; they have not been turned from their loyalty by the dragon’s roar. Now they are eternally secure from the tempter’s devices. Their sins are transferred to the originator of sin. And the remnant are not only pardoned and accepted, but honored. ‘A fair miter’ is set upon their heads. They are to be as kings and priests unto God. While Satan was urging his accusations and seeking to destroy this company, holy angels, unseen, were passing to and fro, placing upon them the seal of the living God. These are they that stand upon Mount Zion with the Lamb, having the Father’s name written in their foreheads. They sing the new song before the throne, that song which no man can learn save the hundred and forty and four thousand, which were redeemed from the earth. ‘These are they which follow the Lamb whithersoever He goeth. These were redeemed from among men, being the first fruits unto God and to the Lamb. And in their mouth was found no guile: for they are without fault before the throne of God.’”

> „Amint Isten népe megalázza lelkét Őelőtte, és a szív tisztaságáért könyörög, kiadatik a parancs: „Vegyétek le róluk a szennyes ruhákat”, és elhangzanak a bátorító szavak: „Ímé, levettem rólad a te álnokságodat, és ünnepi ruhákba öltöztetlek téged.” Krisztus igazságának szeplőtelen palástja Isten megpróbált, megkísértett, mégis hűséges gyermekeire kerül. A megvetett maradék dicsőséges öltözetbe öltözik, hogy soha többé be ne szennyezze őket a világ romlottsága. Nevük megmarad az Élet Könyvében, a Bárány könyvében, bejegyezve minden korszak hűségesei közé. Ellenálltak a megtévesztő cselfogásainak; a sárkány ordítása nem tántorította el őket hűségüktől. Most örökre biztonságban vannak a kísértő mesterkedéseitől. Bűneik a bűn szerzőjére háríttatnak. És a maradék nem csupán bocsánatot nyer és elfogadtatik, hanem tisztességben is részesül. „Tiszta süveg” kerül fejükre. Olyanokká lesznek, mint királyok és papok az Isten előtt. Mialatt Sátán vádjait sürgette és e sereg elpusztítására törekedett, szent angyalok, láthatatlanul, ide-oda jártak, és rájuk helyezték az élő Isten pecsétjét. Ezek azok, akik a Báránnyal a Sion hegyén állnak, és homlokukra írva viselik az Atya nevét. Az új éneket éneklik a királyiszék előtt, azt az éneket, amelyet senki meg nem tanulhat, csak a száznegyvennégyezer, akik a földről váltattak meg. „Ezek azok, akik követik a Bárányt, valahová megy. Ezek emberek közül váltattak meg, zsengeként az Istennek és a Báránynak. És az ő szájukban nem találtatott álnokság: mert feddhetetlenek az Isten királyiszéke előtt.””

> “Now is reached the complete fulfillment of those words of the Angel: ‘Hear now, O Joshua the high priest, thou, and thy fellows that sit before thee: for they are men wondered at: for, behold, I will bring forth My servant the Branch.’ Christ is revealed as the Redeemer and Deliverer of His people. Now indeed are the remnant ‘men wondered at,’ as the tears and humiliation of their pilgrimage give place to joy and honor in the presence of God and the Lamb. ‘In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even everyone that is written among the living in Jerusalem.”’ Testimonies, volume 5, 474–476.

> „Most teljesedik be maradéktalanul az Angyal ama szava: ‘Halld meg most, Józsué főpap, te és társaid, akik előtted ülnek; mert csodálatos férfiak ők: mert ímé, előhozom az én szolgámat, a Csemetét.’ Krisztus kijelentetik mint népe Megváltója és Szabadítója. Most valóban a maradék ‘csodálatos férfiak’, mivel zarándokútjuk könnyei és megaláztatása helyet adnak az örömnek és a tisztességnek Isten és a Bárány jelenlétében. ‘Ama napon az Úr csemetéje ékességes és dicsőséges lészen, és a föld gyümölcse nagyságos és díszes Izráel megszabadultjai számára. És lészen, hogy aki Sionban meghagyatik, és Jeruzsálemben megmarad, szentnek mondatik, mindaz, aki az élők közé beíratott Jeruzsálemben.’” Testimonies, 5. kötet, 474–476.

The one hundred and forty-four thousand in the book of Revelation are Ezekiel’s group that are “sealed” as they “sigh and cry” for the abominations that are in the land. They are sealed when they are given the garment of Christ’s righteousness and the fair miter which represents Peter’s “kings and priests,” who were not the people of God, but have now become the people of God.

A Jelenések könyvében szereplő száznegyvennégyezer Ezékiel ama csoportja, akik „megpecsételtetnek”, miközben „sóhajtoznak és kiáltanak” a földön levő utálatosságok miatt. Akkor pecsételtetnek meg, amikor megkapják Krisztus igazságának öltözetét és a díszes süveget, amely Péter „királyi papságát” jelképezi, akik egykor nem Isten népe voltak, most pedig Isten népévé lettek.

> But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should shew forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. Dearly beloved, I beseech you as strangers and pilgrims, abstain from fleshly lusts, which war against the soul; Having your conversation honest among the Gentiles: that, whereas they speak against you as evildoers, they may by your good works, which they shall behold, glorify God in the day of visitation. 1 Peter 2:9–12.

> Ti azonban választott nemzetség, királyi papság, szent nemzet, megtartásra való nép vagytok; hogy hirdessétek annak dicséreteit, aki a sötétségből az ő csodálatos világosságára hívott el titeket: Akik egykor nem voltatok nép, most pedig Isten népe vagytok; akik nem nyertetek irgalmat, most pedig irgalmat nyertetek. Szeretteim, kérlek titeket mint jövevényeket és zarándokokat, tartózkodjatok a testi kívánságoktól, amelyek a lélek ellen hadakoznak; magatokat a pogányok között jó magaviselettel forgatván, hogy amiben mint gonosztevőket rágalmaznak titeket, a jó cselekedetekből, amelyeket látnak, dicsőítsék Istent a meglátogatás napján. 1 Péter 2:9–12.

> Now therefore, if ye will obey my voice indeed, and keep my covenant, then ye shall be a peculiar treasure unto me above all people: for all the earth is mine: And ye shall be unto me a kingdom of priests, and an holy nation. These are the words which thou shalt speak unto the children of Israel. Exodus 19:5, 6.

> Most azért, ha valóban engedelmeskedtek az én szómnak, és megtartjátok az én szövetségemet, akkor valamennyi nép közül az én tulajdon népem lesztek; mert enyém az egész föld. És papok királysága lesztek nekem, és szent nemzet. Ezek azok az igék, amelyeket Izráel fiainak kell mondanod. 2Mózes 19:5, 6.

> “In the last days of this earth’s history, God’s covenant with his commandment-keeping people is to be renewed. ‘In that day I will make a covenant for them with the beasts of the field, and with the fowls of heaven, and with the creeping things of the ground: and I will break the bow and the sword and the battle out of the earth, and I will make them to lie down safely. And I will betroth thee unto me forever; yea, I will betroth thee unto me in righteousness, and in judgment, and in loving-kindness, and in mercies. I will even betroth thee unto me in faithfulness; and thou shalt know the Lord.’

> „E föld történelmének utolsó napjaiban Istennek a parancsolatait megtartó népével kötött szövetsége megújítandó. »És azon a napon szövetséget szerzek számukra a mező vadjaival, az ég madaraival és a földön csúszó-mászó állataival; összetöröm az íjat, a kardot és a hadakozást e földön, és biztonságban fektetem le őket. És eljegyezlek magamnak örökre; igen, eljegyezlek magamnak igazsággal, ítélettel, szerető kegyelemmel és irgalommal. Eljegyezlek magamnak hűséggel, és megismered az Urat.«”

> “‘And it shall come to pass in that day, I will hear, saith the Lord, I will hear the heavens, and they shall hear the earth; and the earth shall hear the corn, and the wine, and the oil; and they shall hear Jezreel. And I will sow her unto me in the earth; and I will have mercy upon her that had not obtained mercy; and I will say to them which were not my people, Thou art my people; and they shall say, Thou art my God.’ Hosea 2:14–23.

> „És azon a napon meghallgatom, ezt mondja az Úr, meghallgatom az egeket, és azok meghallgatják a földet; a föld pedig meghallgatja a gabonát, a bort és az olajat; azok pedig meghallgatják Jezréelt. És elvetem őt magamnak a földbe; és irgalmazok annak, aki nem nyert irgalmat; és azt mondom azoknak, akik nem az én népem voltak: Az én népem vagy; ők pedig azt mondják: Én Istenem.” Hóseás 2:14–23.

> “‘In that day, . . . the remnant of Israel, and such as are escaped of the house of Jacob, . . . shall stay upon the Lord, the Holy One of Israel, in truth.’ Isaiah 10:20. From ‘every nation, and kindred, and tongue, and people’ there will be those who will gladly respond to the message, ‘Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come.’ They will turn from every idol that binds them to this earth, and will ‘worship him at that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters.’ They will free themselves from every entanglement, and will stand before the world as monuments of God’s mercy. Obedient to every divine requirement, they will be recognized by angels and by men as those that ‘keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ Revelation 14:6–7, 12.

> „Ama napon,… Izráel maradéka és Jákób házának megmenekültjei,… hűségesen támaszkodnak az Úrra, Izráel Szentjére.” Ézsaiás 10:20. „Minden nemzetből, ágazatból, nyelvből és népből” lesznek olyanok, akik örömmel felelnek erre az üzenetre: „Féljétek az Istent, és néki adjatok dicsőséget; mert eljött az ő ítéletének órája.” Elfordulnak minden bálványtól, amely e földhöz köti őket, és „imádják azt, a ki teremtette a mennyet és a földet, és a tengert és a vizek forrásait”. Megszabadítják magukat minden köteléktől, és a világ előtt Isten irgalmának emlékműveiként állnak majd. Minden isteni követelménynek engedelmeskedve angyalok és emberek egyaránt úgy ismerik fel őket, mint akik „megtartják az Isten parancsolatait és a Jézus hitét”. Jelenések 14:6–7, 12.

> “‘Behold, the days come, saith the Lord, that the plowman shall overtake the reaper, and the treader of grapes him that soweth seed; and the mountains shall drop sweet wine, and all the hills shall melt. And I will bring again the captivity of my people of Israel, and they shall build the waste cities, and inhabit them; and they shall plant vineyards, and drink the wine thereof; they shall also make gardens, and eat the fruit of them. And I will plant them upon their land, and they shall no more be pulled up out of their land which I have given them, saith the Lord thy God. Amos 9:13–15.’” Review and Herald, February 26, 1914.

> „Ímé, napok jönnek, azt mondja az Úr, amikor az eke szántója utoléri az aratót, és a szőlőt taposó azt, aki a magot veti; és a hegyek édes bort csepegtetnek, és minden halom megolvad. És visszahozom népemnek, Izráelnek fogságát, és felépítik az elpusztult városokat, és lakni fognak bennük; szőlőket plántálnak, és isszák azok borát; kerteket is készítenek, és eszik azok gyümölcsét. És elplántálom őket földjükbe, és többé ki nem szaggattatnak földjükből, amelyet nekik adtam, azt mondja az Úr, a te Istened. Ámós 9:13–15.’” Review and Herald, 1914. február 26.

It is evident that from the point when the final chosen generation of the one hundred and forty-four thousand are sealed that there are still Gentiles who can be influenced by the one hundred and forty-four thousand’s life style (conversation) during the day of the Gentile’s visitation.

Nyilvánvaló, hogy attól az időponttól kezdve, amikor a száznegyvennégyezer végső kiválasztott nemzedéke elpecsételtetik, még vannak pogányok, akiket a száznegyvennégyezer életmódja (magaviselete) befolyásolhat a pogány meglátogatásának napján.

> “Human power and human might did not establish the church of God, and neither can they destroy it. Not on the rock of human strength, but on Christ Jesus, the Rock of Ages, was the church founded, ‘and the gates of hell shall not prevail against it.’ Matthew 16:18. The presence of God gives stability to His cause. ‘Put not your trust in princes, nor in the son of man,’ is the word that comes to us. Psalm 146:3. ‘In quietness and in confidence shall be your strength.’ Isaiah 30:15. God’s glorious work, founded on the eternal principles of right, will never come to nought. It will go on from strength to strength, ‘not by might, nor by power, but by My Spirit, saith the Lord of hosts.’ Zechariah 4:6.

> „Nem emberi erő és nem emberi hatalom alapította meg Isten egyházát, és ugyanígy nem is ezek pusztíthatják el azt. Az egyház nem az emberi erő sziklájára, hanem Krisztus Jézusra, az Örökkévalóság Sziklájára épült, és „a pokol kapui sem vesznek rajta diadalmat”. Máté 16:18. Isten jelenléte ad szilárdságot ügyének. „Ne bízzatok fejedelmekben, emberek fiában, a ki meg nem menthet” — ez az ige szól hozzánk. Zsoltárok 146:3. „A megmaradás és a nyugalom által tartattok meg, csöndességben és reménységben erősségtek lészen.” Ésaiás 30:15. Isten dicsőséges műve, amely az igazság örökkévaló elveire alapíttatott, soha nem jut semmivé. Erőről erőre halad előre, „nem erővel, sem hatalommal, hanem az én lelkemmel! azt mondja a Seregeknek Ura”. Zakariás 4:6.”

> “The promise, ‘The hands of Zerubbabel have laid the foundation of this house; his hands shall also finish it,’ was literally fulfilled. Verse 9. ‘The elders of the Jews builded, and they prospered through the prophesying of Haggai the prophet and Zechariah the son of Iddo. And they builded, and finished it, according to the commandment of the God of Israel, and according to the commandment of Cyrus, and Darius, and Artaxerxes king of Persia. And this house was finished on the third day of the month Adar [the twelfth month], which was in the sixth year of the reign of Darius the king.’ Ezra 6:14, 15.” Prophets and Kings, 595, 596.

> „Az ígéret, hogy »Zerubbábel kezei alapozták meg e házat; az ő kezei fogják azt be is fejezni«, szó szerint beteljesedett. 9. vers. »A zsidók vénei pedig építének, és jó előmenetelük volt Haggeus próféta és Zakariásnak, Iddó fiának prófétálása által. És építének, és elvégezék azt Izráel Istenének parancsolata szerint, valamint Círus, Dárius és Artaxerxész, Perzsia királyának parancsolata szerint. És elkészült ez a ház az Adár hónap harmadik napjára [a tizenkettedik hónap], amely Dárius király uralkodásának hatodik esztendeje volt.« Ezsdrás 6:14, 15.” Próféták és királyok, 595, 596.

Verses thirteen to fifteen represent the prophetic events that lead to the close of probation for Sabbath-keepers at the Sunday law. They also represent the third of three steps in verse ten of Daniel twelve. Verse ten is the “purification,” verses eleven and twelve represent the “made white” and verses thirteen to fifteen represent the litmus test where the Sabbath-keeping virgins are “tried.”

A tizenharmadiktól a tizenötödikig terjedő versek azokat a prófétai eseményeket ábrázolják, amelyek a szombattartók kegyelmi idejének lezárulásához vezetnek a vasárnaptörvény idején. Egyúttal Dániel tizenkettedik fejezete tizedik versében szereplő három lépés közül a harmadikat is jelképezik. A tizedik vers a „megtisztulás”, a tizenegyedik és tizenkettedik versek a „megfehéríttetnek”, a tizenharmadiktól a tizenötödikig terjedő versek pedig azt a döntő próbát jelképezik, amelyben a szombattartó szüzek „megpróbáltatnak”.

The internal message in the book of Daniel is represented by the Ulai River vision of chapters seven through nine and the external message is represented by the Hiddekel River vision of chapters ten through twelve. Chapter twelve is the climax of both the internal and external visions, and it presents the method in which Christ raises up and cleanses the one hundred and forty-four thousand. Verses ten through sixteen represent the hidden history of verse forty from 1989 unto the Sunday law of verse forty-one and sixteen. The verses that fit into the hidden history represent the perfect fulfillment of verse ten of chapter twelve.

A Dániel könyvében rejlő belső üzenetet a hetediktől a kilencedik fejezetig terjedő Ulai-folyó menti látomás, a külső üzenetet pedig a tizediktől a tizenkettedik fejezetig terjedő Hiddekel-folyó menti látomás szemlélteti. A tizenkettedik fejezet mind a belső, mind a külső látomások csúcspontja, és bemutatja azt a módot, ahogyan Krisztus felemeli és megtisztítja a száznegyvennégyezret. A tizediktől a tizenhatodikig terjedő versek a negyvenedik vers rejtett történelmét ábrázolják 1989-től a negyvenegyedik és a tizenhatodik vers vasárnapi törvényéig. Azok a versek, amelyek beleillenek e rejtett történelembe, a tizenkettedik fejezet tizedik versének tökéletes beteljesedését képviselik.

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. And from the time that the daily sacrifice shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. Daniel 12:10–12.

> Sokan megtisztulnak, megfehéríttetnek és megpróbáltatnak; az istentelenek pedig istentelenül cselekszenek; és az istentelenek közül senki sem érti meg, de az értelmesek megértik. És attól az időtől fogva, hogy a mindennapi áldozat megszüntettetik, és felállíttatik a pusztító utálatosság, ezerkétszázkilencven nap lesz. Boldog, aki vár, és eljut az ezerháromszázharmincöt napig. Dániel 12:10–12.

The “wise” who understand verses ten through sixteen and who have been sealed both “intellectually” and “spiritually” are those who understand the external prophetic message represented in the hidden history of verse forty, and they have been “intellectually” settled into that understanding before the Sunday law. The “wise” are those who have been transformed by the internal message represented by Revelation chapter eleven and verse eleven and they have settled into the experience before the Sunday law.

A „bölcsek”, akik megértik a tíztől a tizenhatodikig terjedő verseket, és akiket mind „értelmileg”, mind „lelkileg” elpecsételtek, azok, akik megértik a külső prófétai üzenetet, amelyet a negyvenedik vers rejtett történelme szemléltet, és akik ebben a megértésben a vasárnapi törvény előtt „értelmileg” megszilárdultak. A „bölcsek” azok, akiket a belső üzenet, amelyet Jelenések könyve tizenegyedik fejezete és tizenegyedik verse szemléltet, átalakított, és akik ebben a tapasztalatban a vasárnapi törvény előtt megszilárdultak.

The “wise” are those who have received the “blessing” associated with “waiting,” marking the one hundred and forty-four thousand as those who fulfill the perfect and final fulfillment of the ten virgins. Revelation eleven verse eleven arrived in July of 2023, thus marking the “time of the end,” when Daniel and Revelation mark with two witnesses that the increase of knowledge which was unsealed in July of 2023 identifies the sealing process of the one hundred and forty-four thousand. Eleven plus eleven equals twenty-two, which is a symbol of the combination of divinity with humanity, and those who pass the three-step purification process that produces the one hundred and forty-four thousand are identified in Daniel twelve, verse twelve providing another signature of Palmoni, for twelve times twelve equals one hundred and forty-four thousand.

A „bölcsek” azok, akik részesültek a „várakozással” kapcsolatos „áldásban”, megjelölve a száznegyvennégyezeret mint azokat, akik a tíz szűz példázatának tökéletes és végső beteljesedését valósítják meg. A Jelenések könyve tizenegyedik fejezetének tizenegyedik verse 2023 júliusában érkezett el, ezzel megjelölve a „vég idejét”, amikor Dániel és a Jelenések könyve két tanúval jelöli meg, hogy a tudás gyarapodása, amely 2023 júliusában feltáratott, azonosítja a száznegyvennégyezer elpecsételési folyamatát. Tizenegy meg tizenegy huszonkettő, amely az istenség és az emberség egyesülésének jelképe, és azok, akik átmennek a háromlépcsős megtisztulási folyamaton, amely létrehozza a száznegyvennégyezeret, a Dániel tizenkettedik fejezetének tizenkettedik versében azonosíttatnak, újabb Palmoni-aláírást adva, mert tizenkettő szor tizenkettő száznegyvennégyezer.

We will continue this study in the next article.

E tanulmányt a következő cikkben folytatjuk.

Back to Articles