Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fourteen

Dániel könyve – Száztizennegyedik թիվ

The Last Generation: Unveiling Ezekiel’s Prophetic Fulfillment and the Sealing of the 144,000

Az utolsó nemzedék: Ezékiel próféciájának beteljesedése és a 144 000 elpecsételése

Author

Jeff Pippenger

Published

March 3, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The generation that witnessed the arrival of the third woe, on September 11, 2001 is the last generation of earth’s history. The passage from Ezekiel which confirms this truth was understood by the Millerites as directly connected with the parable of the ten virgins, and therefore Habakkuk chapter two. In that history, the vision of Habakkuk chapter two, that would “no longer tarry,” and which was fulfilled on October 22, 1844, prefigured the soon-coming Sunday law in the United States. But Ezekiel’s prediction of the vision that would no longer be prolonged is perfectly fulfilled in the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, which began with the arrival of the third woe, on September 11, 2001.

Az a nemzedék, amely tanúja volt a harmadik jaj elérkeztének 2001. szeptember 11-én, a föld történelmének utolsó nemzedéke. Az Ezékiel könyvéből vett szakaszt, amely megerősíti ezt az igazságot, a milleriták úgy értették, mint amely közvetlenül kapcsolódik a tíz szűz példázatához, és ezért Habakuk második fejezetéhez. Abban a történelmi korszakban Habakuk második fejezetének látomása, amely „nem késik többé”, és amely 1844. október 22-én teljesedett be, az Egyesült Államokban hamarosan bekövetkező vasárnapi törvényt előképezte. Ám Ezékielnek az a jövendölése, amely a látomásról szól, amely többé nem halasztatik el, tökéletesen teljesedik be a száznegyvennégyezer elpecsételésének történetében, amely a harmadik jaj elérkeztével, 2001. szeptember 11-én kezdődött.

> And the word of the Lord came unto me, saying, Son of man, what is that proverb that ye have in the land of Israel, saying, The days are prolonged, and every vision faileth? Tell them therefore, Thus saith the Lord God; I will make this proverb to cease, and they shall no more use it as a proverb in Israel; but say unto them, The days are at hand, and the effect of every vision. For there shall be no more any vain vision nor flattering divination within the house of Israel. For I am the Lord: I will speak, and the word that I shall speak shall come to pass; it shall be no more prolonged: for in your days, O rebellious house, will I say the word, and will perform it, saith the Lord God. Again the word of the Lord came to me, saying, Son of man, behold, they of the house of Israel say, The vision that he seeth is for many days to come, and he prophesieth of the times that are far off. Therefore say unto them, Thus saith the Lord God; There shall none of my words be prolonged any more, but the word which I have spoken shall be done, saith the Lord God. Ezekiel 12:21–28.

> És lőn az Úr beszéde hozzám, mondván: Embernek fia, micsoda közmondás ez, amely nálatok járja Izráel földjén, és ezt mondja: Hosszúra nyúlnak a napok, és minden látomás meghiúsul? Mondd meg azért nekik: Így szól az Úr Isten: Véget vetek ennek a közmondásnak, és nem mondják többé ezt közmondásul Izráelben; hanem mondd nekik: Közel vannak a napok és minden látomás beteljesedése. Mert nem lesz többé semmiféle hiábavaló látomás, sem hízelgő jövendölés Izráel házában. Mert én vagyok az Úr: szólok, és a beszéd, amelyet szólok, beteljesedik; nem halasztatik tovább; mert a ti napjaitokban, ó, engedetlen ház, kimondom a szót, és véghezviszem azt, ezt mondja az Úr Isten. És ismét lőn az Úr beszéde hozzám, mondván: Embernek fia, íme, Izráel háza ezt mondja: A látomás, amelyet ő lát, sok nap múlva teljesedik be, és távoli időkről prófétál. Ezért mondd nekik: Így szól az Úr Isten: Egyetlen szavam sem halasztatik el többé, hanem amely igét szólottam, meglesz, ezt mondja az Úr Isten. Ezékiel 12:21–28.

All the prophets speak of the last days, and the “vain vision” and “flattering divination” “within the house of Israel,” is the counterfeit latter rain, a “peace and safety” message, which argues that “the vision that he seeth is for many days to come, and he prophesieth of the times that are far off.” This is the “debate” of Habakkuk, for those who present the “vain vision,” argue against “the vision he seeth”. They claim that “The vision that he seeth is for many days to come, and he prophesieth of the times that are far off.” The messengers of the peace and safety message claim, “the days are prolonged, and every vision faileth,” after all did not he predict July 18, 2020? The messengers of the “vain vision” are also identified by Ezekiel in the first two verses of the chapter.

Valamennyi próféta az utolsó napokról szól, és az „Izráel házán belüli” „hiábavaló látomás” és „hízelgő jóslás” a hamis utolsó eső, a „béke és biztonság” üzenete, amely amellett érvel, hogy „a látomás, amelyet lát, sok napra szól, és távoli időkről prófétál.” Ez Habakuk „vitája”, mert akik a „hiábavaló látomást” terjesztik, azok „az általa látott látomás” ellen érvelnek. Azt állítják, hogy „A látomás, amelyet lát, sok napra szól, és távoli időkről prófétál.” A béke és biztonság üzenetének hírnökei azt állítják: „meghosszabbodnak a napok, és minden látomás meghiúsul”; hiszen végül is nem 2020. július 18-át jövendölte meg? A „hiábavaló látomás” hírnökeit Ezékiel a fejezet első két versében is azonosítja.

> The word of the Lord also came unto me, saying, Son of man, thou dwellest in the midst of a rebellious house, which have eyes to see, and see not; they have ears to hear, and hear not: for they are a rebellious house. Ezekiel 12:1, 2.

> És lőn az Úr szava hozzám, mondván: Embernek fia! Te a pártos ház közepette lakozol, akiknek van szemük a látásra, és nem látnak; van fülük a hallásra, és nem hallanak; mert pártos ház ez. Ezékiel 12:1, 2.

The prophets all agree with each other, and all speak of the last days, and when Christ addressed the quibbling Jews in the history of His ministry He quoted Isaiah to identify the quibbling Jews who were then being divorced from God, as having eyes to see, yet seeing not, and ears to hear, yet hearing not. Now as then, Ezekiel is addressing Laodicean Adventism’s scornful men, the quibbling Jews of our day, who propose a peace and safety message in opposition to the message of the latter rain. Jesus was governed by the rules He placed into His Word, so His predictions are also addressing the last days more specifically than the days in which he addressed the quibbling Jews.

A próféták mind egyetértenek egymással, és mindannyian az utolsó napokról szólnak; és amikor Krisztus szolgálatának történetében a kötekedő zsidókhoz szólt, Ézsaiást idézte, hogy azonosítsa azokat a kötekedő zsidókat, akiket akkor Isten éppen eltaszított magától, mint akiknek szemük van a látásra, mégsem látnak, és fülük van a hallásra, mégsem hallanak. Most, miként akkor, Ezékiel a laodiceai adventizmus csúfolódó embereihez szól, a mi korunk kötekedő zsidóihoz, akik a késői eső üzenetével szemben a békesség és biztonság üzenetét hirdetik. Jézust azok a szabályok irányították, amelyeket Igéjébe helyezett, ezért az Ő jövendölései is az utolsó napokra vonatkoznak, még sajátosan is, nem csupán azokra a napokra, amikor a kötekedő zsidókhoz szólt.

> Therefore speak I to them in parables: because they seeing see not; and hearing they hear not, neither do they understand. And in them is fulfilled the prophecy of Esaias, which saith, By hearing ye shall hear, and shall not understand; and seeing ye shall see, and shall not perceive: For this people’s heart is waxed gross, and their ears are dull of hearing, and their eyes they have closed; lest at any time they should see with their eyes and hear with their ears, and should understand with their heart, and should be converted, and I should heal them. But blessed are your eyes, for they see: and your ears, for they hear. For verily I say unto you, That many prophets and righteous men have desired to see those things which ye see, and have not seen them; and to hear those things which ye hear, and have not heard them. Matthew 13:13–17.

> Ezért példázatokban szólok hozzájuk: mert látván nem látnak, és hallván nem hallanak, sem nem értenek. És beteljesedik rajtuk Ésaiás próféciája, amely ezt mondja: Hallván hallotok, és nem értetek; és látván láttok, és nem veszitek észre. Mert megkövéredett e nép szíve, és füleikkel nehezen hallanak, és szemeiket behunyták; hogy valamikor ne lássanak szemeikkel, és ne halljanak füleikkel, és ne értsenek szívükkel, és meg ne térjenek, és meg ne gyógyítsam őket. A ti szemetek pedig boldog, mert lát; és a ti fületek, mert hall. Mert bizony mondom néktek, hogy sok próféta és igaz ember kívánta látni azokat, amiket ti láttok, és nem látta; és hallani azokat, amiket ti hallotok, és nem hallotta. Máté 13:13–17.

The phenomenon of a people who hear, yet don’t hear, and see, but don’t see, is the characteristic of a former people of God who are in the process of being passed by. That prophetic phenomenon is a fulfillment of Isaiah’s prophecy of such a situation. As with all prophets, Isaiah, along with Christ, is speaking of the last days.

Az a jelenség, hogy egy nép hall, mégsem hall, és lát, de mégsem lát, annak a korábbi istennépnek a jellemzője, amely éppen félretételének folyamatában van. Ez a prófétai jelenség Ézsaiás ilyen helyzetről szóló próféciájának beteljesedése. Miként minden próféta, Ézsaiás is — Krisztussal együtt — az utolsó napokról szól.

> In the year that king Uzziah died I saw also the Lord sitting upon a throne, high and lifted up, and his train filled the temple. Above it stood the seraphims: each one had six wings; with twain he covered his face, and with twain he covered his feet, and with twain he did fly. And one cried unto another, and said, Holy, holy, holy, is the Lord of hosts: the whole earth is full of his glory. And the posts of the door moved at the voice of him that cried, and the house was filled with smoke. Then said I, Woe is me! for I am undone; because I am a man of unclean lips, and I dwell in the midst of a people of unclean lips: for mine eyes have seen the King, the Lord of hosts. Then flew one of the seraphims unto me, having a live coal in his hand, which he had taken with the tongs from off the altar: And he laid it upon my mouth, and said, Lo, this hath touched thy lips; and thine iniquity is taken away, and thy sin purged. Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:1–10.

> Abban az esztendőben, amelyben Uzziás király meghalt, láttam az Urat, amint magas és felemelt trónon ült, és palástja betöltötte a templomot. Fölötte szeráfok álltak; mindegyiknek hat szárnya volt: kettővel befedte arcát, kettővel befedte lábait, és kettővel repült. És kiáltott az egyik a másiknak, és ezt mondta: Szent, szent, szent a Seregek Ura; dicsőségével teljes az egész föld. És megrendültek az ajtó küszöbei a kiáltó szavától, és a ház megtelt füsttel. Ekkor ezt mondtam: Jaj nekem! Elvesztem, mert tisztátalan ajkú ember vagyok, és tisztátalan ajkú nép között lakom; hiszen szemeim a Királyt, a Seregek Urát látták. Ekkor hozzám repült egy a szeráfok közül, kezében izzó parázzsal, amelyet fogóval vett az oltárról; és megérintette vele számat, és ezt mondta: Íme, ez megérintette ajkaidat; bűnöd eltávozott, és vétked engesztelést nyert. Majd hallottam az Úr szavát, aki ezt mondta: Kit küldjek el, és ki megy el nekünk? Én pedig ezt mondtam: Íme, itt vagyok; küldj el engem! Ő pedig ezt mondta: Menj, és mondd meg ennek a népnek: Hallván halljatok, de ne értsetek; látván lássatok, de ne ismerjetek. Tedd kövérré e nép szívét, tedd nehézzé fülét, és kend be szemét; hogy ne lásson szemével, ne halljon fülével, ne értsen szívével, és meg ne térjen, és meg ne gyógyuljon. Ézsaiás 6:1–10.

Isaiah, Ezekiel and Christ are all representing those who are being sealed in the last days, during the latter rain, when the true and false message of the latter rain is being debated, in fulfillment of Habakkuk chapter two. According to Jesus, in the time period when this is fulfilled, the righteous are “seeing” the parables, which is a symbol of prophecy. The “wise” are understanding the prophetic message of the latter rain, but those represented by the quibbling Jews do not see or hear, and according to Ezekiel they present a peace and safety message arguing that the fulfillment of the predictions are far off in the future. They do not deny the predictions; the quibbling Jews gave lip-service to the prediction of the coming Messiah; but they simply placed the event into the far-off future. Yet Jesus pronounced a blessing upon those who would “see” the prophetic message of their time.

Ézsaiás, Ezékiel és Krisztus egyaránt azokat jelképezik, akik az utolsó napokban, a késői eső idején pecsételtetnek el, amikor a késői eső igaz és hamis üzenete vita tárgyát képezi, Habakuk második fejezetének beteljesedéseként. Jézus szerint abban az időszakban, amikor ez beteljesedik, az igazak „látják” a példázatokat, ami a prófécia jelképe. A „bölcsek” megértik a késői eső prófétai üzenetét, azok azonban, akiket a kekeckedő zsidók jelképeznek, nem látnak és nem hallanak, és Ezékiel szerint békesség és biztonság üzenetét hirdetik, azt állítva, hogy a jövendölések beteljesedése még messze a jövőben van. Nem tagadják a jövendöléseket; a kekeckedő zsidók is csupán szóval elismerték az eljövendő Messiásra vonatkozó jövendölést; ám az eseményt egyszerűen a távoli jövőbe helyezték. Jézus mégis áldást mondott azokra, akik „látni” fogják a saját korukra szóló prófétai üzenetet.

In Christ’s day it was the message that arrived at His baptism, when the Holy Spirit descended. The descent of the Holy Spirit at His baptism prefigured the descent of the angel of Revelation ten on August 11, 1840. The divine descent in either history marked the arrival of the present truth message of that age, for Jesus it was the message of His death and resurrection, as represented by His baptism. For the Millerites it was the message of Islam of the first and second woes that confirmed the testing message of time-prophecy. Both of those histories align with the arrival of the testing message of the latter rain on September 11, 2001. This is why Sister White records the following:

Krisztus napjaiban ez az az üzenet volt, amely az Ő megkeresztelkedésekor érkezett meg, amikor a Szentlélek alászállt. A Szentlélek alászállása az Ő keresztségekor előképe volt a Jelenések tizedik fejezetében szereplő angyal alászállásának 1840. augusztus 11-én. Az isteni alászállás mindkét történelmi esetben annak a korszaknak a jelenvaló igazság-üzenete megérkezését jelezte; Jézus számára ez az Ő halálának és feltámadásának üzenete volt, amint azt keresztsége jelképezte. A milleriták számára ez az iszlámról szóló, az első és második jajhoz kapcsolódó üzenet volt, amely megerősítette az időprófécia próbára tevő üzenetét. Mindkét történet egybeesik a késői eső próbára tevő üzenetének 2001. szeptember 11-i megérkezésével. Ezért jegyzi fel White testvérnő a következőket:

> “All the messages given from 1840–1844 are to be made forcible now, for there are many people who have lost their bearings. The messages are to go to all the churches.

> „Az 1840–1844 között adott valamennyi üzenetet most erőteljessé kell tenni, mert sokan elvesztették tájékozódásukat. Az üzeneteknek el kell jutniuk minden egyházhoz.״

> “Christ said, ‘Blessed are your eyes, for they see; and your ears, for they hear. For verily I say unto you, That many prophets and righteous men have desired to see those things which ye see, and have not seen them; and to hear those things which ye hear, and have not heard them’ [Matthew 13:16, 17]. Blessed are the eyes which saw the things that were seen in 1843 and 1844.

> „Krisztus ezt mondta: »Boldog a ti szemetek, mert lát; és a ti fületek, mert hall. Mert bizony mondom néktek, hogy sok próféta és igaz ember kívánta látni azokat, amiket ti láttok, és nem látta; és hallani azokat, amiket ti hallotok, és nem hallotta« [Máté 13:16, 17]. Áldottak azok a szemek, amelyek látták azokat a dolgokat, amelyek 1843-ban és 1844-ben láthatók voltak.

> “The message was given. And there should be no delay in repeating the message, for the signs of the times are fulfilling; the closing work must be done. A great work will be done in a short time. A message will soon be given by God’s appointment that will swell into a loud cry. Then Daniel will stand in his lot, to give his testimony.

> „Az üzenet adatott. És semmi késedelemnek sem szabad lennie az üzenet megismétlésében, mert az idők jelei teljesednek; a záró munkát el kell végezni. Nagy munka fog végbemenni rövid idő alatt. Hamarosan Isten rendeléséből olyan üzenet adatik, amely hangos kiáltássá duzzad. Akkor Dániel feláll a maga sorsában, hogy bizonyságot tegyen.

> “The attention of our churches must be aroused. We are standing upon the borders of the greatest event in the world’s history, and Satan must not have power over the people of God, causing them to sleep on. The papacy will appear in its power. All must now arouse and search the Scriptures, for God will make known to His faithful ones what shall be in the last time. The word of the Lord is to come to His people in power. . . .

> „Egyházaink figyelmét fel kell ébreszteni. A világtörténelem legnagyobb eseményének határán állunk, és Sátánnak nem szabad hatalmat nyernie Isten népe fölött, hogy álomba ringassa őket. A pápaság hatalmában fog megjelenni. Most mindenkinek fel kell serkennie és kutatnia kell az Írásokat, mert Isten tudtára adja hűségeseinek, mi fog történni az utolsó időben. Az Úr szavának hatalommal kell eljutnia az ő népéhez....”

> “This is what has been presented to me—that we are asleep, and do not know the time of our visitation. But if we humble ourselves before God, and seek Him with the whole heart, He will be found of us.” Manuscript Releases, volume 21, 436–438.

> „Ez lett számomra bemutatva: hogy alszunk, és nem ismerjük meglátogatásunk idejét. De ha megalázzuk magunkat Isten előtt, és teljes szívünkből keressük Őt, megtalálható lesz számunkra.” Manuscript Releases, 21. kötet, 436–438.

The message that has been typified by the present truth message of the Messiah in Christ’s history, and the present truth message of 1840 to 1844, point forward to the last days when the Millerite message is repeated. Those in the histories represented as being unable to “see and hear” “do not know the time of their visitation.” When Isaiah presents the first reference of the messengers of the counterfeit message of the latter rain, who see, but don’t see, he marks the time when this period begins, the period which Sister White said, “a message of God’s appointment that will swell into a loud cry.” “God’s appointment” represents a specific time when the message would arrive, and in verse three of Isaiah chapter six, Isaiah pinpoints that time.

Az az üzenet, amelyet Krisztus történetében a Messiás jelenvaló igazságának üzenete, valamint az 1840-től 1844-ig terjedő időszak jelenvaló igazságának üzenete jelképezett előre, az utolsó napokra mutat, amikor a millerita üzenet megismétlődik. Azok a történetekben, akikről úgy van ábrázolva, hogy képtelenek „látni és hallani”, „nem ismerik meglátogatásuk idejét”. Amikor Ézsaiás bemutatja az utolsó eső hamis üzenete hírnökeire vonatkozó első utalást, akik látnak, de mégsem látnak, megjelöli azt az időt, amikor ez az időszak elkezdődik, azt az időszakot, amelyről White testvérnő ezt mondta: „Isten rendelése szerinti üzenet, amely hangos kiáltássá duzzad.” Az „Isten rendelése” egy meghatározott időt jelöl, amikor az üzenet megérkezik, és Ézsaiás a hatodik fejezet harmadik versében pontosan megjelöli ezt az időt.

> And one cried unto another, and said, Holy, holy, holy, is the Lord of hosts: the whole earth is full of his glory. Isaiah 6:3.

> És kiáltott egyik a másiknak, és mondta: Szent, szent, szent a Seregek Ura; teljes mind az egész föld az ő dicsőségével. Ézsaiás 6:3.

Sister White identifies that when the angels cry one to another, “Holy, Holy, Holy” in the passage where Isaiah represents those who have eyes, that see, but do not see, it is fulfilled on September 11, 2001.

White testvér rámutat arra, hogy amikor az angyalok egymásnak kiáltják: „Szent, szent, szent”, abban a szakaszban, ahol Ézsaiás azokat ábrázolja, akiknek van szemük, hogy lássanak, de mégsem látnak, ez 2001. szeptember 11-én teljesedik be.

> “As they [the angels] see the future, when the whole earth shall be filled with His glory, the triumphant song of praise is echoed from one to another in melodious chant, ‘Holy, holy, holy, is the Lord of Hosts.’ They are fully satisfied to glorify God; and in His presence, beneath His smile of approbation, they wish for nothing more. In bearing His image, in doing His service and worshiping Him, their highest ambition is fully reached.” Review and Herald, December 22, 1896.

> „Amint [az angyalok] látják a jövőt, amikor az egész föld betelik az Ő dicsőségével, a diadalmas dicsőítő ének zengő visszhangként hangzik egyiktől a másikig e dallamos énekben: »Szent, szent, szent a Seregek Ura.« Teljesen megelégedettek azzal, hogy Istent dicsőítsék; és az Ő jelenlétében, jóváhagyó mosolyának fénye alatt, semmi többre nem vágynak. Legfőbb törekvésük teljesen beteljesül abban, hogy az Ő képmását hordozzák, az Ő szolgálatát végzik, és Őt imádják.” Review and Herald, 1896. december 22.

On September 11, 2001 the sealing of the one hundred and forty-four thousand began, and the latter rain began to sprinkle, and Habakkuk’s debate began as the parable of the ten virgins was being repeated. At that point Ezekiel’s prophecy met its perfect fulfillment. The prophetic Word will no longer be delayed, and the generation that witnessed September 11, 2001 is the last generation of planet earth, for the vision at the end of Adventism announces the close of probation at the second coming of Christ. A second witness to this fact is found in the book of Luke, chapter twenty-one.

2001. szeptember 11-én megkezdődött a száznegyvennégyezer elpecsételése, és a késői eső permetezni kezdett, és Habakuk vitája kezdetét vette, miközben a tíz szűz példázata ismétlődött. Ezen a ponton Ezékiel próféciája tökéletes beteljesedésre jutott. A prófétai Ige többé nem késik, és az a nemzedék, amely tanúja volt 2001. szeptember 11-ének, a Föld bolygó utolsó nemzedéke, mert az adventizmus végén adott látomás Krisztus második eljövetelekor a kegyelmi idő lezárulását hirdeti. E tény második tanúbizonysága Lukács könyvének huszonegyedik fejezetében található.

> Verily I say unto you, This generation shall not pass away, till all be fulfilled. Heaven and earth shall pass away: but my words shall not pass away. Luke 21:32, 33.

> Bizony mondom néktek: nem múlik el ez a nemzedék, mígnem mindezek beteljesednek. Az ég és a föld elmúlnak, de az én beszédeim semmiképpen el nem múlnak. Lukács 21:32–33.

In Luke chapter twenty-one Jesus identifies the last generation of earth’s history. He has just given an overview of a progressive history from the destruction of Jerusalem in the year 70, all the way through Millerite history. He then drops out of the narrative of directly identifying prophetic history and presents a parable that simply repeats and enlarges upon the prophetic history He presented. He thus provided two internal witnesses to the same narrative, and He concluded by identifying that the “generation” that witnessed these events would live until His return, thus by context identifying the generation that is represented by the one hundred and forty-four thousand.

Lukács evangéliuma huszonegyedik fejezetében Jézus azonosítja a föld történelmének utolsó nemzedékét. Éppen most adott áttekintést egy fokozatosan kibontakozó történelmi ívről Jeruzsálem Kr. u. 70-ben bekövetkezett pusztulásától egészen a millerita történelemig. Ezután kilép abból az elbeszélésből, amelyben közvetlenül azonosítja a prófétai történelmet, és egy példázatot mond el, amely egyszerűen megismétli és kibővíti az általa bemutatott prófétai történelmet. Így ugyanazon elbeszéléshez két belső tanút adott, majd azzal zárta, hogy azonosította: az a „nemzedék”, amely tanúja volt ezeknek az eseményeknek, az ő visszatéréséig életben marad; ezzel tehát a szövegösszefüggés alapján azonosította azt a nemzedéket, amelyet a száznegyvennégyezer képvisel.

The history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand is the final generation, and they do not taste death, even though they live in the time when heaven and earth pass away.

A száznegyvennégyezer elpecsételésének története a végső nemzedék története, és ők nem ízlelik meg a halált, noha abban az időben élnek, amikor az ég és a föld elmúlik.

> But the day of the Lord will come as a thief in the night; in the which the heavens shall pass away with a great noise, and the elements shall melt with fervent heat, the earth also and the works that are therein shall be burned up. Seeing then that all these things shall be dissolved, what manner of persons ought ye to be in all holy conversation and godliness, Looking for and hasting unto the coming of the day of God, wherein the heavens being on fire shall be dissolved, and the elements shall melt with fervent heat? 2 Peter 3:10–12.

> Az Úr napja pedig úgy jön el, mint éjjeli tolvaj; amely napon az egek nagy ropogással elmúlnak, az elemek pedig égő hévben felbomlanak, és a föld is meg a rajta levő dolgok is megégnek. Mivel tehát mindezek felbomlanak, milyeneknek kell lennetek nektek szent életben és kegyességben, várva és siettetve az Isten napjának eljövetelét, amelyen az egek tűzbe borulva felbomlanak, és az elemek égő hévben megolvadnak! 2 Péter 3:10–12.

The second coming of Christ was represented at the transfiguration of Christ.

Krisztus második eljövetelét Krisztus megdicsőülése jelképezte.

> “Moses upon the mount of transfiguration was a witness to Christ’s victory over sin and death. He represented those who shall come forth from the grave at the resurrection of the just. Elijah, who had been translated to heaven without seeing death, represented those who will be living upon the earth at Christ’s second coming, and who will be ‘changed, in a moment, in the twinkling of an eye, at the last trump;’ when ‘this mortal must put on immortality,’ and ‘this corruptible must put on incorruption.’ 1 Corinthians 15:51–53. Jesus was clothed with the light of heaven, as He will appear when He shall come ‘the second time without sin unto salvation.’ For He will come ‘in the glory of His Father with the holy angels.’ Hebrews 9:28; Mark 8:38. The Saviour’s promise to the disciples was now fulfilled. Upon the mount the future kingdom of glory was represented in miniature,—Christ the King, Moses a representative of the risen saints, and Elijah of the translated ones.” The Desire of Ages, 421.

> „Mózes a megdicsőülés hegyén Krisztusnak a bűn és a halál fölött aratott győzelmének tanúja volt. Azokat képviselte, akik az igazak feltámadásakor előjönnek majd a sírból. Illés, aki anélkül vitetett a mennybe, hogy meglátta volna a halált, azokat képviselte, akik Krisztus második eljövetelekor élnek majd a földön, és akik „egy szempillantásban, egy pillanat alatt, az utolsó trombitaszóra” elváltoznak; amikor „e halandónak halhatatlanságba kell öltöznie”, és „e romlandónak romolhatatlanságba kell öltöznie”. 1 Korinthus 15:51–53. Jézust a menny világossága övezte, miként akkor fog megjelenni, amikor „másodszor jelenik meg, nem a bűn miatt, hanem az üdvösségükre” azoknak, akik várják őt. Mert eljön „az ő Atyjának dicsőségében a szent angyalokkal”. Zsidókhoz 9:28; Márk 8:38. Most beteljesedett a Megváltó tanítványoknak tett ígérete. A hegyen a jövő dicsőséges országa kicsinyített formában ábrázolódott,—Krisztus, a Király, Mózes mint a feltámadott szentek képviselője, és Illés mint az átváltoztatottaké.” Jézus élete, 421.

Elijah, who did not die, represents the one hundred and forty-four thousand who do not die, and Moses represents those that do die. In the last days those two classes are represented in Revelation chapter seven, as the one hundred and forty-four thousand and the great multitude. When the fifth seal is opened in Revelation chapter six, those that were murdered by the papacy during the Dark Ages are given white robes.

Illés, aki nem halt meg, azt a száznegyvennégyezeret jelképezi, akik nem halnak meg, Mózes pedig azokat jelképezi, akik meghalnak. Az utolsó napokban e két csoport a Jelenések könyve hetedik fejezetében úgy jelenik meg, mint a száznegyvennégyezer és a nagy sokaság. Amikor a Jelenések könyve hatodik fejezetében megnyittatik az ötödik pecsét, azoknak, akiket a pápaság a sötét középkor folyamán meggyilkolt, fehér ruhákat adnak.

> “‘And when he had opened the fifth seal, I saw under the altar the souls of them that were slain for the word of God, and for the testimony which they held: and they cried with a loud voice, saying, How long, O Lord, Holy and true, doest Thou not judge and avenge our blood on them that dwell on the earth? And white robes were given unto every one of them [They were pronounced pure and holy]; and it was said unto them, that they should rest yet for a little season, until their fellowservants also and their brethren, that should be killed as they were, should be fulfilled’ [Revelation 6:9–11]. Here were scenes presented to John that were not in reality but that which would be in a period of time in the future.” Manuscript Releases, volume 20, 197.

> „«És mikor felnyitotta az ötödik pecsétet, látám az oltár alatt azoknak lelkeit, akik megölettek az Isten beszédéért és a bizonyságtételért, amelyet megtartottak; és nagy szóval kiáltottak, mondván: Meddig késel még, ó Uram, szent és igaz, hogy ne ítélnél és ne állnál bosszút vérünkért azokon, akik a földön laknak? És mindegyiküknek fehér ruha adatott [Tisztának és szentnek nyilváníttattak]; és megmondatott nekik, hogy még egy kevés ideig nyugodjanak, míg betelik szolgatársaiknak és testvéreiknek száma is, akiknek meg kell öletniük, mint nekik» [Jelenések 6:9–11]. Itt olyan jelenetek tárattak János elé, amelyek nem a valóságot ábrázolták, hanem azt, ami a jövőben, egy későbbi időszakban fog bekövetkezni.” Manuscript Releases, 20. kötet, 197.

The martyrs are asking when God would avenge their murder. A martyr had the faith of Jesus before he was murdered, for it was the manifestation of that very faith that prompted the papacy to murder him. White robes represent the righteousness of Christ, but the white robes given to these souls who had been murdered, was given to them after their martyrdom. The robes are a symbol of martyrdom, not simply the righteousness of Christ. A martyr has the robe of Christ righteousness before he is murdered. The great multitude in Revelation seven are given white robes, thus representing those who die during the coming Sunday law bloodbath. Thus the one hundred and forty-four thousand are represented by Elijah and the faithful who die in the Lord by Moses at the mount of transfiguration.

A mártírok azt kérdezik, mikor áll bosszút Isten a meggyilkolásukért. A mártír már a meggyilkolása előtt is Jézus hitével bírt, mert éppen e hit megnyilvánulása indította a pápaságot arra, hogy meggyilkolja őt. A fehér ruhák Krisztus igazságát jelképezik, de ezeknek a meggyilkolt lelkeknek adott fehér ruhák a mártírhaláluk után adattak nekik. A ruhák a mártírhalál jelképei, nem pusztán Krisztus igazságáé. A mártír Krisztus igazságának ruhájával már azelőtt rendelkezik, hogy meggyilkolnák. A Jelenések könyve hetedik fejezetében szereplő nagy sokaság fehér ruhákat kap, s ezáltal azokat jelképezi, akik az eljövendő vasárnapi törvény vérontásában halnak meg. Így a száznegyvennégyezer Illés által van ábrázolva, és az Úrban hűségesen meghalókat Mózes jelképezi a megdicsőülés hegyén.

The one hundred and forty-four thousand are the generation that does not die, and they are the generation which Christ is referring to that are alive when the heavens and earth pass away in Luke chapter twenty-one.

A száznegyvennégyezer az a nemzedék, amely nem hal meg, és ők azok a nemzedék, akikre Krisztus utal, akik életben vannak akkor, amikor az ég és a föld elmúlnak Lukács huszonegyedik fejezetében.

We will continue this study in the next article.

Ezt a tanulmányt a következő cikkben folytatjuk.

> “The murder of Abel was the first example of the enmity that God had declared would exist between the serpent and the seed of the woman—between Satan and his subjects and Christ and His followers. Through man’s sin, Satan had gained control of the human race, but Christ would enable them to cast off his yoke. Whenever, through faith in the Lamb of God, a soul renounces the service of sin, Satan’s wrath is kindled. The holy life of Abel testified against Satan’s claim that it is impossible for man to keep God’s law. When Cain, moved by the spirit of the wicked one, saw that he could not control Abel, he was so enraged that he destroyed his life. And wherever there are any who will stand in vindication of the righteousness of the law of God, the same spirit will be manifested against them. It is the spirit that through all the ages has set up the stake and kindled the burning pile for the disciples of Christ. But the cruelties heaped upon the follower of Jesus are instigated by Satan and his hosts because they cannot force him to submit to their control. It is the rage of a vanquished foe. Every martyr of Jesus has died a conqueror. Says the prophet, “They overcame him [‘that old serpent, called the devil, and Satan’] by the blood of the Lamb, and by the word of their testimony; and they loved not their lives unto the death.’ Revelation 12:11, 9.” Patriarchs and Prophets, 77.

> „Ábel meggyilkolása volt az első példája annak az ellenségeskedésnek, amelyről Isten kijelentette, hogy fenn fog állni a kígyó és az asszony magva között — Sátán és alattvalói, valamint Krisztus és követői között. Az ember bűne által Sátán uralmat nyert az emberi nem fölött, de Krisztus képessé teszi őket arra, hogy lerázzák igáját. Valahányszor a Bárányba, az Isten Bárányába vetett hit által egy lélek megtagadja a bűn szolgálatát, Sátán haragja fellángol. Ábel szent élete tanúságot tett Sátán ama állítása ellen, hogy az ember számára lehetetlen Isten törvényét megtartani. Amikor Káin, a gonosz szellemének indítására, látta, hogy nem tudja uralma alá hajtani Ábelt, oly haragra gerjedt, hogy kioltotta életét. És ahol csak vannak olyanok, akik kiállnak Isten törvényének igazságossága mellett, ugyanaz a lelkület nyilvánul meg ellenük. Ez az a lelkület, amely korszakokon át karóba húzta és máglyára vetette Krisztus tanítványait. Ám a Jézus követőjére zúdított kegyetlenkedéseket Sátán és seregei szítják, mert nem tudják őt arra kényszeríteni, hogy alávesse magát uralmuknak. Ez a legyőzött ellenség dühe. Jézus minden vértanúja győztesként halt meg. Így szól a próféta: „Legyőzték őt [‘ama nagy sárkányt, a régi kígyót, akit ördögnek és Sátánnak hívnak’] a Bárány vére által és bizonyságtételük beszéde által; és életüket nem kímélték mindhalálig.” Jelenések 12:11, 9.” Pátriárkák és próféták, 77.

Back to Articles