Article

# The Book of Daniel - Number Forty

Dániel könyve – Negyvenedik szám

Paul

Pál

Author

Jeff Pippenger

Published

January 4, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Daniel chapter one, when overlaid with Daniel chapter four, represents the history of the first and second angels, from 1798 to 1844. In that history the book of Daniel was unsealed, and the portion that was unsealed was chapters seven, eight and nine. “Line upon line” chapters one, four and then seven through nine, illustrate the history of the Millerite movement of the first angel.

Dániel első fejezete, amikor Dániel negyedik fejezetére vetítjük, az első és a második angyal történetét ábrázolja 1798-tól 1844-ig. E történetben Dániel könyve felnyittatott, és az a rész, amely felnyittatott, a hetedik, nyolcadik és kilencedik fejezet volt. „Sort sorra” az első, a negyedik, majd a hetediktől a kilencedikig terjedő fejezetek szemléltetik az első angyal Millerita mozgalmának történetét.

In that history (1798 to 1844), the foundational truths of Adventism were established, and those truths were ultimately represented upon the 1843 pioneer chart. Nebuchadnezzar’s image of Daniel chapter two, is on the chart. The visions of Daniel seven and eight are on the chart. “The daily” of chapter eight is represented, as is the “seven times” of Leviticus twenty-six. The three Woes of Islam, as represented in Revelation chapter nine, are there. God forewarned repeatedly that those foundational truths would be attacked.

Abban a történelemben (1798-tól 1844-ig) állapíttattak meg az adventizmus alapvető igazságai, és e igazságokat végül az 1843-as úttörői ábrán szemléltették. A táblázaton szerepel Nabukodonozor képe Dániel könyve második fejezetéből. A táblázaton szerepelnek Dániel hetedik és nyolcadik fejezetének látomásai. A nyolcadik fejezet „mindennapi”-ja is ábrázolva van, miként a Leviticus huszonhat „hétszerese” is. Ott vannak az iszlám három jajai is, amint a Jelenések könyve kilencedik fejezetében ábrázoltatnak. Isten ismételten előre figyelmeztetett arra, hogy ezeket az alapvető igazságokat támadás fogja érni.

> “Let those who stand as God’s watchmen on the walls of Zion be men who can see the dangers before the people,—men who can distinguish between truth and error, righteousness and unrighteousness.

> Azok, akik Isten őrállóiként állnak Sion falain, legyenek olyan emberek, akik a népet fenyegető veszélyeket előre meglátják, — olyan emberek, akik különbséget tudnak tenni igazság és tévedés, igazságosság és igazságtalanság között.

> “The warning has come: Nothing is to be allowed to come in that will disturb the foundation of the faith upon which we have been building ever since the message came in 1842, 1843, and 1844. I was in this message, and ever since I have been standing before the world, true to the light that God has given us. We do not propose to take our feet off the platform on which they were placed as day by day we sought the Lord with earnest prayer, seeking for light. Do you think that I could give up the light that God has given me? It is to be as the Rock of Ages. It has been guiding me ever since it was given.” Review and Herald, April 14, 1903.

> „Elhangzott a figyelmeztetés: Semminek sem szabad bejönnie, ami megzavarná a hitnek azt az alapját, amelyen azóta építkezünk, hogy az üzenet elhangzott 1842-ben, 1843-ban és 1844-ben. Benne voltam ebben az üzenetben, és azóta mindvégig a világ előtt álltam, hűségesen ahhoz a világossághoz, amelyet Isten adott nekünk. Nem szándékozunk levenni lábunkat arról az emelvényről, amelyre akkor helyeztettek, amikor napról napra buzgó imádsággal kerestük az Urat, világosságot keresve. Azt gondoljátok, hogy feladhatnám azt a világosságot, amelyet Isten adott nekem? Olyannak kell lennie, mint az Örökkévaló Szikla. Attól fogva, hogy megkaptam, mindvégig ez vezérelt engem.” Review and Herald, 1903. április 14.

The work of the dirt brush man, that is to be accomplished with the participation of God’s last day people, is also represented by Isaiah, when he identifies the last day people and the work they are called to do, for the foundations were destined to be buried with error before the last days arrived.

A „piszkot elsöprő ember” munkáját, amelyet Isten utolsó napi népének részvételével kell véghezvinni, Ézsaiás is ábrázolja, amikor azonosítja az utolsó napi népet és azt a munkát, amelynek elvégzésére elhívattak, mert az alapoknak az volt a rendeltetése, hogy még az utolsó napok elérkezése előtt a tévelygés alá temettessenek.

> And they that shall be of thee shall build the old waste places: thou shalt raise up the foundations of many generations; and thou shalt be called, The repairer of the breach, The restorer of paths to dwell in. Isaiah 58:12.

> És a tieid felépítik az ősrégi romokat; sok nemzedék alapjait emeled fel; és így neveznek majd: A rések befalazója, Az ösvények helyreállítója, hogy lakjanak bennük. Ézsaiás 58:12.

The “old waste places,” refers to the doctrinal truths associated with the two desolating powers of paganism and papalism. The two desolating powers of paganism being followed by papalism is what William Miller used for his framework of every prophecy he presented.

A „régi romok” azokra a tanbeli igazságokra utal, amelyek a pogányság és a pápaság két pusztító hatalmához kapcsolódnak. A pogányság két pusztító hatalmát követő pápaság képezte azt a keretet, amelyet William Miller minden általa bemutatott prófécia értelmezésében alkalmazott.

> And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. Isaiah 61:4.

> És felépítik az ősi romokat, helyreállítják a korábbi pusztulásokat, megjavítják az elhagyott városokat, sok nemzedék pusztaságait. Ézsaiás 61:4.

The structure of prophecy that is represented as the framework, is the history and relationship of those two powers. To restore “the paths to dwell in,” is the restoration of Miller’s framework, that was represented in his dream by the work of the dirt brush man. Isaiah used the illustration of the history of Ezra and those who returned from Babylon and repaired Jerusalem, to identify the restoration of the former desolations.

A prófécia azon szerkezete, amelyet a keret jelképez, e két hatalom története és egymáshoz való viszonya. „A lakható ösvények helyreállítása” Miller keretének helyreállítása, amelyet álmában a porseprűs ember munkája jelképezett. Ézsaiás Ezsdrás és azok történetét használta szemléltetésül, akik visszatértek Babilonból és helyreállították Jeruzsálemet, hogy az előbbi pusztaságok helyreállítását azonosítsa.

> Since the days of our fathers have we been in a great trespass unto this day; and for our iniquities have we, our kings, and our priests, been delivered into the hand of the kings of the lands, to the sword, to captivity, and to a spoil, and to confusion of face, as it is this day. And now for a little space grace hath been showed from the Lord our God, to leave us a remnant to escape, and to give us a nail in his holy place, that our God may lighten our eyes, and give us a little reviving in our bondage. For we were bondmen; yet our God hath not forsaken us in our bondage, but hath extended mercy unto us in the sight of the kings of Persia, to give us a reviving, to set up the house of our God, and to repair the desolations thereof, and to give us a wall in Judah and in Jerusalem. Ezra 9:7–9.

> Atyáink napjaitól fogva mind e mai napig nagy vétkességben voltunk; és a mi bűneink miatt minket, királyainkat és papjainkat e földek királyainak kezébe adtak, fegyverre, fogságra, prédára és arcunk megszégyenülésére, amint e mai napon is van. És most egy rövid időre kegyelmet mutatott irántunk az ÚR, a mi Istenünk, hogy hagyjon nekünk menekült maradékot, és adjon nekünk egy szeget az ő szent helyén, hogy a mi Istenünk megvilágosítsa szemeinket, és adjon nekünk egy kevés felüdülést a mi szolgaságunkban. Mert szolgák voltunk; mindazáltal a mi Istenünk nem hagyott el minket szolgaságunkban, hanem irgalmasságot nyújtott nekünk Perzsia királyai előtt, hogy adjon nekünk felüdülést, hogy felemeljük a mi Istenünk házát, és helyreállítsuk annak romjait, és hogy adjon nekünk kőfalat Júdában és Jeruzsálemben. Ezsdrás 9:7–9.

Ezra and those who repaired Jerusalem, represent the “remnant” who are the restorers of the paths to dwell in, and they are those who are accomplishing the work in the context of the Leviticus twenty-six prayer, which Ezra references that “since the days of our fathers have we been in a great trespass unto this day; and for our iniquities have we, our kings, and our priests, been delivered into the hand of the kings of the lands, to the sword, to captivity, and to a spoil, and to confusion of face.” The “day” he is referring to is the “day” that the “remnant” of the last days restore the paths to dwell in.

Ezra és mindazok, akik Jeruzsálemet helyreállították, azt a „maradékot” jelképezik, akik a lakható ösvények helyreállítói, és ők azok, akik a munkát a Leviticus huszonhatodik fejezetében foglalt ima összefüggésében végzik, amelyre Ezra hivatkozik: „atyáink napjaitól fogva mind e mai napig nagy vétekben voltunk; és a mi bűneink miatt adattunk mi, királyaink és papjaink az országok királyainak kezébe, fegyverre, fogságra, prédára és arculpirulásra.” A „nap”, amelyre hivatkozik, az a „nap”, amikor az utolsó napok „maradéka” helyreállítja a lakható ösvényeket.

Ezra’s remnant are the two witnesses who are resurrected at the end of three and a half days, and fulfill the Leviticus twenty-six prayer as illustrated by Daniel in chapter nine. When Ezra and his coworkers returned from exile and rebuilt Jerusalem, they typified the work of restoring Miller’s jewels, which is the work of restoring the foundational truths of Miller. For this reason, understanding the framework of Miller’s work is essential.

Ezra maradéka az a két tanú, akik három és fél nap elteltével feltámadnak, és betöltik a Leviticus huszonhatodik fejezetének imáját, amint azt Dániel a kilencedik fejezetben szemlélteti. Amikor Ezra és munkatársai visszatértek a fogságból, és újjáépítették Jeruzsálemet, előképei voltak Miller ékszereinek helyreállítására irányuló munkának, ami Miller alapvető igazságainak helyreállítását jelenti. Ezért Miller munkájának keretrendszerét alapvető fontosságú megérteni.

> “The apostles built upon a sure foundation, even the Rock of Ages. To this foundation they brought the stones that they quarried from the world. Not without hindrance did the builders labor. Their work was made exceedingly difficult by the opposition of the enemies of Christ. They had to contend against the bigotry, prejudice, and hatred of those who were building upon a false foundation. Many who wrought as builders of the church could be likened to the builders of the wall in Nehemiah’s day, of whom it is written: ‘They which builded on the wall, and they that bare burdens, with those that laded, everyone with one of his hands wrought in the work, and with the other hand held a weapon.’ Nehemiah 4:17.” Acts of the Apostles, 596.

> „Az apostolok biztos alapra építettek, mégpedig az Örökkévaló Kősziklára. Erre az alapra hordták azokat a köveket, amelyeket a világból fejtettek ki. Az építők nem akadályok nélkül munkálkodtak. Munkájukat rendkívüli módon megnehezítette Krisztus ellenségeinek ellenállása. Meg kellett küzdeniük azoknak a vakbuzgóságával, előítéletével és gyűlöletével, akik hamis alapra építettek. Sokan, akik az egyház építőiként munkálkodtak, hasonlíthatók Nehémiás napjainak falépítőihez, akik felől meg van írva: „Akik pedig a kőfalat építék, és akik a terheket hordák, azok közül a rakodók mindegyike egyik kezével a munkát végezte, a másik kezével pedig fegyvert tartott.” Nehémiás 4:17.” Az apostolok története, 596.

In both passages of Isaiah, the work is to raise up the foundations and desolations of many generations. Isaiah is identifying a spiritual work that was illustrated by the literal work. The foundations were to be guarded, but instead they were eventually totally covered up by a false foundation of counterfeit jewels. Those who Isaiah identifies are restoring the foundational truths of the Millerites, not literal bricks and stones. The symbol of those truths is Miller’s framework of the two desolating powers which trampled down the sanctuary and the host for “seven times.”

Ézsaiás mindkét szakaszában a munka abban áll, hogy helyreállítsák sok nemzedék alapjait és romjait. Ézsaiás egy olyan lelki munkát azonosít, amelyet a szó szerinti munka szemléltetett. Az alapokat őrizni kellett volna, ehelyett azonban végül teljesen befedte őket a hamis drágakövekből rakott csalárd alap. Akiket Ézsaiás azonosít, azok a milleriták alapvető igazságait állítják helyre, nem pedig szó szerinti téglákat és köveket. Ezen igazságok jelképe Millernek a két pusztító hatalomról szóló keretrendszere, amelyek „hét időn” át taposták a szentélyt és a sereget.

That work of restoration is represented as raising up “the foundations” and “desolations of many generations,” and represents the prophetic work of restoring the foundational truths through the methodology that brings prophetic line upon prophetic line, from here a little and there a little. The work of reestablishing the foundations and desolations is the work of presenting and defending the original truths represented upon the 1843 and 1850 pioneer charts, which are the two tables of Habakkuk chapter two. And the work is accomplished with the latter rain methodology of “line upon line”. It is the work of returning to Jeremiah’s old paths in the controversy of those who wish to uphold a counterfeit foundation, as represented by the false jewels of Miller’s dream.

A helyreállításnak azt a munkáját úgy mutatja be az Írás, mint „az alapok” és „sok nemzedék pusztulásainak” felemelését; és ez azt a prófétai munkát jelképezi, amely az alapvető igazságok helyreállítását végzi azon módszertan által, amely prófétai sort prófétai sorra épít, itt egy keveset és ott egy keveset. Az alapok és a pusztulások újbóli megalapozásának munkája annak a munkája, hogy bemutassák és megvédjék az eredeti igazságokat, amelyeket az 1843-as és 1850-es úttörői táblázatok szemléltetnek, s amelyek Habakuk második fejezetének két táblája. És e munka a késői eső „sor sorra” módszertanával valósul meg. Ez annak a munkája, hogy visszatérjenek Jeremiás ősi ösvényeihez azok vitájában, akik egy hamis alapot kívánnak fenntartani, amint azt Miller álmának hamis ékkövei jelképezik.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as nothing the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science.

> „Az ellenség arra törekszik, hogy testvéreink és nőtestvéreink elméjét eltérítse attól a munkától, amelynek célja egy olyan nép felkészítése, amely megállhat ezekben az utolsó napokban. Álokoskodásai arra irányulnak, hogy az elmét elfordítsák a jelen óra veszedelmeitől és kötelességeitől. Semminek tekintik azt a világosságot, amelyet Krisztus azért jött a mennyből, hogy Jánosnak adjon az Ő népe számára. Azt tanítják, hogy a közvetlenül előttünk álló események nem bírnak akkora jelentőséggel, hogy különös figyelmet érdemelnének. Hatálytalanná teszik a mennyei eredetű igazságot, és megfosztják Isten népét múltbeli tapasztalatától, helyébe pedig hamis tudományt adnak.”

> “‘Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ Jeremiah 6:16.

> „Így szól az Úr: Álljatok meg az utakon, és nézzetek szét, és kérdezősködjetek a régi ösvények felől, melyik a jó út, és azon járjatok.” Jeremiás 6:16.

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith—the foundations that were laid at the beginning of our work by prayerful study of the word and by revelation. Upon these foundations we have been building for the last fifty years. Men may suppose that they have found a new way and that they can lay a stronger foundation than that which has been laid. But this is a great deception. Other foundation can no man lay than that which has been laid.

> „Senki se törekedjék hitünk alapjainak lerombolására — azoknak az alapoknak a lerombolására, amelyeket munkánk kezdetén az Ige imádságos tanulmányozása és kijelentés által vetettek meg. Ezekre az alapokra építettünk az elmúlt ötven év során. Emberek feltételezhetik, hogy új utat találtak, és hogy szilárdabb alapot vethetnek annál, mint amely már megvettetett. Ám ez nagy megtévesztés. Mert más alapot senki sem vethet azon kívül, amely már megvettetett.”

> “In the past many have undertaken the building of a new faith, the establishment of new principles. But how long did their building stand? It soon fell, for it was not founded upon the Rock.

> „A múltban sokan vállalkoztak új hit építésére, új elvek megalapítására. De meddig állt fenn az ő építményük? Hamar összeomlott, mert nem a Kősziklára alapíttatott.

> “Did not the first disciples have to meet the sayings of men? Did they not have to listen to false theories, and then, having done all, to stand firm, saying: ‘Other foundation can no man lay than that is laid’? 1 Corinthians 3:11.

> „Vajon az első tanítványoknak nem kellett szembenézniük emberek beszédeivel? Vajon nem kellett meghallgatniuk hamis elméleteket, és azután, miután mindent megtettek, szilárdan megállniuk, ezt mondva: »Más fundamentumot senki sem vethet azon kívül, amely vettetett.« 1Korinthus 3:11.

> “So we are to hold the beginning of our confidence steadfast unto the end. Words of power have been sent by God and by Christ to this people, bringing them out from the world, point by point, into the clear light of present truth. With lips touched with holy fire, God’s servants have proclaimed the message. The divine utterance has set its seal to the genuineness of the truth proclaimed.” Testimonies, volume 8, 296, 297.

> „Ezért bizodalmunk kezdetét mindvégig szilárdan meg kell tartanunk. Isten és Krisztus erőteljes igéket küldött e népnek, hogy pontról pontra kivezesse őket a világból a jelenvaló igazság tiszta világosságába. Szent tűzzel érintett ajkakkal hirdették Isten szolgái az üzenetet. Az isteni kijelentés pecsétjét nyomta a hirdetett igazság valódiságára.” Testimonies, 8. kötet, 296, 297.

The “work of preparing a people to stand in the last days,” is the work associated with the two prophecies of Ezekiel in chapter thirty-seven. A message is delivered by Isaiah’s voice in the wilderness, and the first message of Ezekiel brings those that have been dead in the street of the city of Sodom and Egypt for three-and-a-half days together. They then recognize they have been in Matthew’s tarrying time of the parable of the ten virgins. They then hear the call given to Jeremiah to separate the precious from the vile if they wish to return. They also recognize that Daniel’s prayer in chapter nine as present truth. Therefore if and when they choose to return by accepting and accomplishing the conditions of the gospel, then they receive Ezekiel’s second message and stand upon their feet a mighty army.

„Az a munka, amelynek célja nép készítése arra, hogy megálljon az utolsó napokban”, az Ezékiel harminchetedik fejezetében található két próféciához kapcsolódó munka. Egy üzenet hangzik el Ézsaiás pusztában kiáltó szava által, és Ezékiel első üzenete egybegyűjti azokat, akik három és fél napig holtan feküdtek Sodoma és Egyiptom városának utcáján. Ekkor felismerik, hogy Máté szerint a tíz szűz példázatának késedelmi idejében voltak. Azután meghallják a Jeremiásnak adott hívást, hogy válasszák el a drágát a hitványtól, ha vissza akarnak térni. Felismerik azt is, hogy Dániel kilencedik fejezetbeli imádsága jelenvaló igazság. Ezért, ha és amikor úgy döntenek, hogy visszatérnek azáltal, hogy elfogadják és teljesítik az evangélium feltételeit, akkor megkapják Ezékiel második üzenetét, és lábukra állnak mint igen nagy sereg.

The “work of preparing a people to stand in the latter days” is accomplished through the latter rain methodology of “line upon line.” That work involves a work of restoring the Millerite truths that are represented on the 1843 and 1850 pioneer charts. Those two charts are Habakkuk’s two tables and they are to be laid upon one another (line upon line), and in so doing the two charts represent the foundational truths that are to be restored in the last days by the dirt brush man.

„A nép előkészítésének műve, hogy megállhasson az utolsó napokban”, a késői eső „sorra sor” módszertana által valósul meg. E mű magában foglalja a millerita igazságok helyreállításának munkáját, amelyeket az 1843-as és 1850-es úttörői táblázatok szemléltetnek. E két táblázat Habakuk két táblája, és egymásra kell helyezni őket (sorra sor), és eközben a két táblázat azokat az alapvető igazságokat jelképezi, amelyeket az utolsó napokban a porseprűs embernek kell helyreállítania.

When brought together, line upon line, they identify the mistake in the 1843 chart, which was thereafter corrected upon the 1850 chart. When considered as one table (line upon line) they then represent both the experience of God’s people and the hidden history of the seven thunders, for together they illustrate the first disappointment, the tarrying time, the Midnight Cry, and October 22, 1844, and the great disappointment.

Amikor egymás mellé helyezve, sorról sorra vizsgáljuk őket, azonosítják az 1843-as táblázat tévedését, amelyet ezt követően az 1850-es táblázaton helyesbítettek. Amikor egyetlen táblázatként (sorról sorra) tekintjük őket, akkor egyaránt Isten népének tapasztalatát és a hét mennydörgés rejtett történetét ábrázolják, mert együtt szemléltetik az első csalódást, a várakozás idejét, az éjféli kiáltást, valamint 1844. október 22-ét és a nagy csalódást.

It is the first disappointment, Midnight Cry and great disappointment that is the hidden history of the seven thunders. It is the structure of truth, for truth is based upon the first and last letter of the Hebrew word “truth” being the same as is the first and last disappointment of that history. The middle and thirteenth letter is a symbol of rebellion as represented by those who reject the message of the Midnight Cry. The two charts when brought together provide two witnesses to the prophetic truths of the Millerites that are to be restored by the dirt brush man, but they also identify the experience that typifies the experience of the one hundred and forty-four thousand.

Az első csalódás, az Éjféli Kiáltás és a nagy csalódás alkotják a hét mennydörgés rejtett történetét. Ez az igazság szerkezete, mert az igazság azon alapszik, hogy a héber „igazság” szó első és utolsó betűje ugyanaz, miként ugyanaz e történet első és utolsó csalódása is. A középső, tizenharmadik betű a lázadás jelképe, amint azt azok képviselik, akik elutasítják az Éjféli Kiáltás üzenetét. A két tábla, amikor együtt kerül bemutatásra, két tanúbizonyságot ad a milleriták prófétai igazságairól, amelyeket a porseprűs embernek kell helyreállítania, de egyúttal azt a tapasztalatot is azonosítják, amely előképezi a száznegyvennégyezer tapasztalatát.

Those called to be the ensign (the one hundred and forty-four thousand) were confronted with their first disappointment on July 18, 2020, and then in July of 2023, they were then presented with a message from a voice crying in the wilderness. The voice was calling them to return.

Azok, akiket arra hívtak el, hogy az zászló legyenek (a száznegyvennégyezer), első csalódásukkal 2020. július 18-án szembesültek, majd 2023 júliusában egy olyan üzenettel szembesítették őket, amely a pusztában kiáltó szózatból szólt. A szózat arra hívta őket, hogy térjenek vissza.

It is at this point in the hidden history of the seven thunders that rebellion will be manifested, for the next waymark is when the dirt brush man gathers the jewels and casts them into the casket. They then shine ten times brighter. At that point Miller was awakened. When the virgins (Miller) awake, it is too late. The restoration of the desolations of many generations is a work that the two witnesses must participate in. That work is now being carried out.

A hét mennydörgés rejtett történetének ezen a pontján nyilvánul meg a lázadás, mert a következő útjelző az, amikor a port söprő férfi összegyűjti az ékszereket, és a ládikába veti azokat. Ekkor tízszer fényesebben ragyognak. Ezen a ponton Miller felébredt. Amikor a szüzek (Miller) felébrednek, már túl késő. Sok nemzedék pusztaságainak helyreállítása olyan munka, amelyben a két tanúnak részt kell vennie. Ez a munka most van folyamatban.

William Miller’s framework of the prophecies represented by the vision of the Ulai River, of Daniel chapters seven, eight and nine was the two desolating powers of paganism and papalism and the framework for Future for America is paganism (the dragon), followed by papalism (the beast) and apostate Protestantism (the false prophet). The key that establishes both frameworks is the writings of the apostle Paul. The apostle Paul was the prophetic voice that connected ancient Israel with spiritual Israel. Before his conversion, Paul’s name was Saul, which means “selected” or “set forth”.

William Millernek a próféciákra vonatkozó keretrendszere, amelyet az Ulai-folyó látomása, valamint Dániel könyvének hetedik, nyolcadik és kilencedik fejezetei szemléltetnek, a pogányság és a pápaság mint két pusztító hatalom volt; a Future for America keretrendszere pedig a pogányság (a sárkány), amelyet a pápaság (a fenevad) és a hitehagyott protestantizmus (a hamis próféta) követ. A kulcs, amely mindkét keretrendszert megalapozza, Pál apostol írásai. Pál apostol volt az a prófétai hang, amely összekapcsolta az ókori Izráelt a lelki Izráellel. Megtérése előtt Pál neve Saul volt, amelynek jelentése: „kiválasztott” vagy „előállított”.

Paul was chosen (selected) to be the apostle to the Gentiles, and he was chosen among other things for his understanding of the Old Testament. Writing the majority of the New Testament, there is no other of the New Testament authors who possessed the understanding of the Old Testament as did Paul. He was chosen to lead out in presenting the gospel to the Gentiles, but he was also chosen to establish the relationship of the prophetic histories of the Old Testament with the prophetic history that followed the time period of the cross. Without Paul’s testimony the prophetic understanding of the Millerites, and that of Future for America would be non-existent. In the very history where literal Israel was divorced as God’s chosen people, Paul was chosen to identify that ancient Israel, though then divorced from God, was the symbol of the prophetic history of spiritual Israel. The necessary prophetic rules for the movements of the first and third angels are based primarily upon the writings of the apostle Paul.

Pált arra választották ki (kijelölték), hogy a pogányok apostola legyen, és többek között az Ószövetség megértéséért is választatott ki. Mivel az Újszövetség legnagyobb részét ő írta, az újszövetségi szerzők között nem volt más, aki úgy birtokolta volna az Ószövetség megértését, mint Pál. Arra választatott ki, hogy vezető szerepet töltsön be az evangélium pogányoknak való bemutatásában, de arra is, hogy megalapozza az Ószövetség prófétai történeteinek kapcsolatát azzal a prófétai történelemmel, amely a kereszt időszakát követte. Pál bizonyságtétele nélkül a milleriták prófétai megértése, valamint a Future for America prófétai megértése nem létezne. Éppen abban a történelemben, amelyben a szó szerinti Izrael mint Isten választott népe elvettetett, Pál arra választatott ki, hogy azonosítsa: ez az ősi Izrael, noha akkor már elválasztatott Istentől, a lelki Izrael prófétai történelmének jelképe volt. Az első és a harmadik angyal mozgalmaihoz szükséges prófétai szabályok elsődlegesen Pál apostol írásain alapulnak.

For this reason, we will consider some of the prophetic principles that are identified by Paul that impacted the message of the Millerites, that was set within the framework of two desolating powers, and in so doing we will also consider how those principles impact upon the framework of three desolating powers.

Ezért megvizsgálunk néhányat azok közül a prófétai elvek közül, amelyeket Pál azonosít, és amelyek hatással voltak a milleriták üzenetére, amely két pusztító hatalom keretébe volt helyezve; s eközben azt is megvizsgáljuk, miként hatnak ezek az elvek a három pusztító hatalom keretére.

> Moreover, brethren, I would not that ye should be ignorant, how that all our fathers were under the cloud, and all passed through the sea; And were all baptized unto Moses in the cloud and in the sea; And did all eat the same spiritual meat; And did all drink the same spiritual drink: for they drank of that spiritual Rock that followed them: and that Rock was Christ. But with many of them God was not well pleased: for they were overthrown in the wilderness. Now these things were our examples, to the intent we should not lust after evil things, as they also lusted. Neither be ye idolaters, as were some of them; as it is written, The people sat down to eat and drink, and rose up to play. Neither let us commit fornication, as some of them committed, and fell in one day three and twenty thousand. Neither let us tempt Christ, as some of them also tempted, and were destroyed of serpents. Neither murmur ye, as some of them also murmured, and were destroyed of the destroyer. Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come. 1 Corinthians 10:1–10.

> Mert nem szeretném, atyámfiai, hogy tudatlanságban legyetek afelől, hogy atyáink mindnyájan a felhő alatt voltak, és mindnyájan átmentek a tengeren; és mindnyájan Mózesre keresztelkedtek meg a felhőben és a tengerben; és mindnyájan ugyanazt a lelki eledelt ették; és mindnyájan ugyanazt a lelki italt itták: mert ittak abból a lelki Kősziklából, amely követte őket; az a Kőszikla pedig Krisztus volt. De legtöbbjükben nem lelte kedvét az Isten: ezért elhullottak a pusztában. Ezek pedig példáinkká lettek, hogy ne kívánjunk gonosz dolgokat, amiképpen azok is kívántak. Bálványimádókká se legyetek, mint azok közül némelyek; amint meg van írva: Leült a nép enni és inni, és felkelt játszani. Paráználkodjunk se, amint közülük némelyek paráználkodtak, és elestek egy napon huszonháromezren. Krisztust se kísértsük, amint közülük némelyek kísértették, és elvesztek a kígyók által. Se ne zúgolódjatok, amint közülük némelyek zúgolódtak, és elvesztek a pusztító által. Mindezek pedig példaképpen estek rajtuk; megírattak pedig a mi intésünkre, akikhez az idők vége elérkezett. 1 Korinthus 10:1–10.

In ten short verses, Paul identifies that the rite of baptism was typified at the Red Sea crossing, that the Rock which followed ancient Israel, was a “spiritual Rock,” and that it was Christ. He identifies that ancient Israel was the example for those living in the last days. This passage is a warning, and the passage is a point of controversy between those who uphold truth and those who oppose truth. Adventist theologians teach that Paul was simply identifying that the histories of ancient Israel were illustrating moral lessons that needed to be understood by those living in the last days, but they insist Paul was not identifying that the histories of literal Israel were actually to be repeated by spiritual Israel. Sister White often uses this passage to confirm exactly what Paul meant.

Tíz rövid versben Pál rámutat arra, hogy a keresztség szertartását a Vörös-tengeren való átkelés előképezte; hogy a Kőszikla, amely az ősi Izráelt követte, „lelki Kőszikla” volt; és hogy ez a Kőszikla Krisztus volt. Azt is kijelenti, hogy az ősi Izráel példa volt az utolsó napokban élők számára. Ez a szakasz intés, és ez a szakasz vitapont azok között, akik az igazságot fenntartják, és azok között, akik az igazságot ellenzik. Az adventista teológusok azt tanítják, hogy Pál csupán arra mutatott rá, hogy az ősi Izráel történetei erkölcsi tanulságokat szemléltettek, amelyeket az utolsó napokban élőknek meg kellett érteniük, ám ragaszkodnak ahhoz, hogy Pál nem azt állította, hogy a szó szerinti Izráel történeteinek valójában meg kell ismétlődniük a lelki Izráelben. White testvérnő gyakran használja ezt a szakaszt annak megerősítésére, hogy pontosan ezt értette Pál.

> “Each of the ancient prophets spoke less for their own time than for ours, so that their prophesying is in force for us. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ 1 Corinthians 10:11. ‘Not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.’ 1 Peter 1:12. . . .

> „Az ősi próféták mindegyike kevésbé a maga korához, mint inkább a miénkhez szólt, úgyhogy prófétálásuk számunkra van érvényben. „Mindezek pedig példaképen estek rajtok; megírattak pedig a mi intésünkre, a kikhez az időknek vége elérkezett.” 1 Korinthus 10:11. „A kiknek megjelentetett, hogy nem magoknak, hanem minékünk szolgáltak azokkal, a melyeket most hirdetnek néktek azok, a kik a mennyből küldött Szent Lélek által prédikálták néktek az evangyéliomot; a mikbe angyalok vágyakoznak betekinteni.” 1 Péter 1:12....”

> “The Bible has accumulated and bound up together its treasures for this last generation. All the great events and solemn transactions of Old Testament history have been, and are, repeating themselves in the church in these last days.” Selected Messages, book 3, 338, 339.

> „A Biblia e végső nemzedék számára halmozta fel és foglalta egybe kincseit. Az ószövetségi történelem minden nagy eseménye és ünnepélyes mozzanata megismétlődött, és e végső napokban ismétlődik az egyházban.” Selected Messages, 3. könyv, 338–339.

The “great events and solemn transactions of Old Testament history have been, and are, repeating themselves in the church in these last days,” is how Sister White summarizes Paul’s meaning in the verses. In an attempt to undermine Paul’s identification of ancient Israel as symbolically illustrating literal Israel’s history, Satan has foisted two primary attacks against this prophetic principle. The first, that I already mentioned, is the claim that Paul was simply identifying that those histories represented moral lessons. That false teaching is a half-truth, and a half-truth is not truth at all. It is true that the moral lessons that might be derived from the history of ancient Israel, is for the benefit of those living in the last days, but when that is used to deny that those histories are also an illustration of events that will be repeated, it becomes a half-truth, which is designed to deny the truth.

„Az Ószövetség történelmének nagy eseményei és ünnepélyes történései megismétlődtek, és meg is ismétlődnek az egyházban ezekben az utolsó napokban” — így foglalja össze White testvér Pál mondanivalóját ezekben az igeversekben. Annak érdekében, hogy aláássa Pálnak azt az azonosítását, miszerint a régi Izráel jelképesen a szó szerinti Izráel történelmét szemlélteti, Sátán két elsődleges támadást zúdított e prófétai elv ellen. Az első, amelyet már említettem, az az állítás, hogy Pál csupán arra utalt, hogy azok a történetek erkölcsi tanulságokat hordoznak. Ez a hamis tanítás fél-igazság, a fél-igazság pedig egyáltalán nem igazság. Igaz ugyan, hogy az ősi Izráel történelméből levonható erkölcsi tanulságok az utolsó napokban élők javára szolgálnak, de amikor ezt arra használják, hogy tagadják: e történetek egyúttal olyan események szemléltetései is, amelyek meg fognak ismétlődni, akkor az fél-igazsággá válik, amely arra szolgál, hogy tagadja az igazságot.

> “A blessing or a curse is now before the people of God—a blessing if they come out from the world and are separate, and walk in the path of humble obedience; and a curse if they unite with the idolatrous, who trample upon the high claims of heaven. The sins and iniquities of rebellious Israel are recorded and the picture presented before us as a warning that if we imitate their example of transgression and depart from God we shall fall as surely as did they. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’” Testimonies, volume 1, 609.

> „Áldás vagy átok áll most Isten népe előtt: áldás, ha kijönnek a világból, elkülönülnek, és az alázatos engedelmesség ösvényén járnak; és átok, ha egyesülnek a bálványimádókkal, akik semmibe veszik a menny magasztos igényeit. A lázadó Izráel bűnei és vétkei fel vannak jegyezve, és a kép figyelmeztetésül áll előttünk, hogy ha utánozzuk törvényszegő példájukat és eltávozunk Istentől, éppoly bizonyosan elbukunk, mint ahogyan ők elbuktak. „Mindezek pedig példaképpen estek rajtok; megírattak pedig a mi intésünkre, akikhez az idők vége elérkezett.” Testimonies, 1. kötet, 609.

One truth is not to be used to deny another truth, for when it is, it turns the truth of God into a lie.

Az egyik igazságot nem szabad arra használni, hogy egy másik igazságot tagadjunk, mert amikor ez történik, Isten igazságát hazugsággá változtatja.

> “One saying of the Saviour must not be made to destroy another.” The Great Controversy, 371.

> „A Megváltó egyik kijelentését sem szabad úgy értelmezni, hogy az egy másikat érvénytelenítsen.” A nagy küzdelem, 371.

The teaching that ancient Israel’s history represents moral lessons alone, is often used by Adventist theologians to destroy God’s prophetic Word, and it is one of the half-truths that is included in the dish of fables prepared to deceive God’s people into receiving a lie, and the lie they receive is identified in the writings of the apostle Paul.

Az a tanítás, hogy az ősi Izráel története csupán erkölcsi tanulságokat képvisel, az adventista teológusok gyakran arra használják, hogy lerontsák Isten prófétai Igéjét; ez egyike ama féligazságoknak, amelyek belekerültek a mesék ama elegyébe, amelyet azért készítettek, hogy Isten népét megtévesszék, és rávegyék a hazugság befogadására; azt a hazugságot pedig, amelyet befogadnak, Pál apostol írásai azonosítják.

The other primary attack against the principle that the history of ancient Israel illustrates the history of modern Israel was invented by Jesuits during the history of the counter reformation, and it consists of agreeing to the idea that the history of ancient Israel is repeated. The Jesuit lie is that the history is literally repeated, not spiritually repeated. The lie was invented as a way to prevent an understanding that the pope of Rome is the antichrist of Bible prophecy, for the teaching assents to the truth that there is an antichrist in the last days, but it argues that the antichrist is represented by a literal power, not a spiritual power. The whore in Revelation seventeen, who has mystery Babylon written on her forehead, would then be a whore that arises in the literal land of Babylon, which today is Iraq.

A másik elsődleges támadást az ellen az elv ellen, hogy az ősi Izráel története a modern Izráel történetét szemlélteti, a jezsuiták találták ki az ellenreformáció történetének idején, és az abban áll, hogy egyetért azzal az elképzeléssel, miszerint az ősi Izráel története megismétlődik. A jezsuita hazugság az, hogy a történelem szó szerint ismétlődik meg, nem pedig lelkileg. Ezt a hazugságot azért találták ki, hogy megakadályozzák annak megértését, hogy Róma pápája a bibliai prófécia antikrisztusa, mert ez a tanítás elismeri azt az igazságot, hogy az utolsó napokban van antikrisztus, de amellett érvel, hogy az antikrisztust szó szerinti hatalom képviseli, nem pedig lelki hatalom. A Jelenések könyve tizenhetedik fejezetében szereplő parázna, akinek homlokára ez van írva: titokzatos Babilon, akkor olyan parázna volna, aki Babilon szó szerinti földjén támad, amely ma Irak.

> “Those who become confused in their understanding of the word, who fail to see the meaning of antichrist, will surely place themselves on the side of antichrist.” Kress Collection, 105.

> „Akik összezavarodnak az Ige megértésében, akik nem ismerik fel az antikrisztus jelentését, azok bizonyosan az antikrisztus oldalára állnak.” Kress Collection, 105.

The pope is a literal person, representing a literal power (the Catholic church), but he and his organization has been prophetically identified by literal Babylon, and can only be correctly identified when the subject of the antichrist is set forth as the spiritual fulfillment of a literal example. Paul identified that literal Israel illustrates spiritual Israel, but it was not a new prophetic truth that he presented, for his understanding was generally based upon the Old Testament, and it is there that his testimony is grounded.

A pápa valóságos személy, aki valóságos hatalmat (a katolikus egyházat) képvisel, őt és szervezetét azonban prófétailag a szó szerinti Babilon azonosítja, és helyesen csak akkor azonosítható, amikor az antikrisztus tárgya mint egy szó szerinti példának lelki beteljesedése kerül bemutatásra. Pál rámutatott arra, hogy a szó szerinti Izráel a lelki Izráelt szemlélteti, ez azonban nem új prófétai igazság volt, amelyet előterjesztett, mert megértése általában az Ószövetségen alapult, és bizonyságtétele is ott gyökerezik.

> Thus saith the Lord the King of Israel, and his redeemer the Lord of hosts; I am the first, and I am the last; and beside me there is no God. And who, as I, shall call, and shall declare it, and set it in order for me, since I appointed the ancient people? and the things that are coming, and shall come, let them show unto them. Fear ye not, neither be afraid: have not I told thee from that time, and have declared it? ye are even my witnesses. Is there a God beside me? yea, there is no God; I know not any. Isaiah 44:6–8.

> Így szól az Úr, Izráel Királya és megváltója, a Seregek Ura: Én vagyok az első, és én vagyok az utolsó, és rajtam kívül nincs Isten. És ki hirdethet úgy, mint én, és ki jelentheti ki azt, és ki rendezheti el előttem, mióta kijelöltem az ősi népet? És a bekövetkező dolgokat és az eljövendőket jelentsék meg nekik. Ne féljetek, és ne rettegjetek: vajon nem mondtam-e meg neked már akkor, és nem jelentettem-e ki? Ti vagytok az én tanúim. Van-e Isten rajtam kívül? Bizony, nincs más Kőszikla; nem ismerek egyet sem. Ézsaiás 44:6–8.

We are to be Christ’s witnesses, as was Paul, that the Alpha and Omega appointed not only ancient Israel, but all the biblical ancient people as symbols to show “the things that are coming,” upon those who live in the last days. Paul was an expert on the Old Testament, and he was raised up to be the prophetic connecting link between the dispensation of literal and spiritual Israel. It was his writings that guided those who understood the increase of knowledge at the time of the end in 1798, and also in 1989.

Krisztus tanúinak kell lennünk, miként Pál is az volt, arról, hogy az Alfa és az Omega nemcsak az ősi Izráelt, hanem a bibliai ókor egész népét is jelképekül rendelte, hogy megmutassák „a bekövetkező dolgokat” azokon, akik az utolsó napokban élnek. Pál az Ószövetség kiváló ismerője volt, és arra támasztatott, hogy a prófétai összekötő kapocs legyen a szó szerinti és a lelki Izráel korszakrendje között. Az ő írásai vezették azokat, akik megértették a tudás megnövekedését a vég idején 1798-ban, valamint 1989-ben is.

Ancient literal Babylon, the ancient children of the east, ancient Egypt, ancient Greece, and the ancient Medo-Persian empire are symbols of spiritual powers at the end of the world. The ancient symbols are the literal that precedes, and represent, the spiritual that follows. Paul goes so far as to identify that literal Adam symbolized spiritual Adam (who is Christ).

Az ősi, szó szerinti Babilon, a hajdani kelet fiai, az ősi Egyiptom, az ősi Görögország és az ősi méd–perzsa birodalom a világ végén megjelenő lelki hatalmak jelképei. Az ősi jelképek az azt megelőző szó szerinti valóságot jelentik, és az azt követő lelki valóságot képviselik. Pál odáig megy, hogy azonosítja: a szó szerinti Ádám a lelki Ádámot jelképezte (aki Krisztus).

> And so it is written, The first man Adam was made a living soul; the last Adam was made a quickening spirit. Howbeit that was not first which is spiritual, but that which is natural; and afterward that which is spiritual. The first man is of the earth, earthy: the second man is the Lord from heaven. As is the earthy, such are they also that are earthy: and as is the heavenly, such are they also that are heavenly. And as we have borne the image of the earthy, we shall also bear the image of the heavenly. 1 Corinthians 15:45–49.

> Így is van megírva: Lőn az első ember, Ádám, élő lélekké; az utolsó Ádám megelevenítő szellemmé. De nem a szellemi az első, hanem a természetes; azután a szellemi. Az első ember földből való, földi; a második ember az Úr a mennyből. Amilyen a földi, olyanok a földiek is; és amilyen a mennyei, olyanok a mennyeiek is. És amiképpen hordoztuk a földinek képét, azonképpen hordozni fogjuk a mennyeinek képét is. 1Korinthus 15:45–49.

There are some very profound lessons Paul is teaching concerning the first and last Adam, but we are simply identifying the principle which he sets forth very clearly in the passage, when he states, “that was not first which is spiritual, but that which is natural; and afterward that which is spiritual.” The literal, which Paul here identifies as “natural,” is first, and the spiritual is last. Literal Israel was first, and natural, and spiritual Israel comes “afterward.”

Pál igen mély tanításokat közöl az első és az utolsó Ádámra vonatkozóan, mi azonban csupán azt az elvet azonosítjuk, amelyet e szakaszban egészen világosan kifejt, amikor ezt mondja: „nem a szellemi volt előbb, hanem a természetes; azután a szellemi.” A szó szerinti, amelyet Pál itt „természetesnek” nevez, van előbb, a szellemi pedig utoljára. A szó szerinti Izráel volt előbb, és természetes, a szellemi Izráel pedig „azután” következik.

Literal Babylon precedes spiritual Babylon. The next important point that is emphasized in Paul’s writings is the point in history when the change from literal to spiritual is to be applied. It is the time period of the cross when the prophetic change from literal to spiritual is identified.

A szó szerinti Babilon megelőzi a lelki Babilont. A következő fontos pont, amelyet Pál írásai hangsúlyoznak, az a történelmi időpont, amikor a szó szerintiről a lelkire való átmenetet kell alkalmazni. Ez a kereszt időszaka, amikor az a prófétai változás, amely a szó szerintitől a lelkire vezet, azonosítható.

> For ye are all the children of God by faith in Christ Jesus. For as many of you as have been baptized into Christ have put on Christ. There is neither Jew nor Greek, there is neither bond nor free, there is neither male nor female: for ye are all one in Christ Jesus. And if ye be Christ’s, then are ye Abraham’s seed, and heirs according to the promise. Galatians 3:26–29.

> Mert mindnyájan Isten fiai vagytok a Krisztus Jézusban való hit által. Mert mindazok, akik Krisztusba keresztelkedtetek meg, Krisztust öltöttétek magatokra. Nincs többé zsidó, sem görög; nincs többé szolga, sem szabad; nincs többé férfi, sem nő, mert mindnyájan egyek vagytok a Krisztus Jézusban. Ha pedig Krisztuséi vagytok, akkor Ábrahám magva vagytok, és az ígéret szerint örökösök. Galátzia 3:26–29.

It matters not what your birthright might be, if and when you accept Christ, you then become the seed of Abraham. You are not literal Israel; you are spiritual Israel. The transition from literal to spiritual was the cross. Paul divides mankind into two classes. Each class has their own covenant, each are descendants of Abraham. Each has a city that represents their family and covenant. Each is either a son of literal Adam or spiritual Adam.

Nem számít, mi lehet a születési előjogod; ha és amikor elfogadod Krisztust, akkor Ábrahám magvává leszel. Nem a szó szerinti Izráel vagy; hanem a lelki Izráel. A szó szerintiből a lelkihez vezető átmenet a kereszt volt. Pál két osztályra osztja az emberiséget. Mindegyik osztálynak megvan a maga szövetsége, mindegyik Ábrahám leszármazottja. Mindegyiknek van egy városa, amely családját és szövetségét jelképezi. Mindegyik vagy a szó szerinti Ádám fia, vagy a lelki Ádámé.

> For it is written, that Abraham had two sons, the one by a bondmaid, the other by a freewoman. But he who was of the bondwoman was born after the flesh; but he of the freewoman was by promise. Which things are an allegory: for these are the two covenants; the one from the mount Sinai, which gendereth to bondage, which is Agar. For this Agar is mount Sinai in Arabia, and answereth to Jerusalem which now is, and is in bondage with her children. But Jerusalem which is above is free, which is the mother of us all. For it is written, Rejoice, thou barren that bearest not; break forth and cry, thou that travailest not: for the desolate hath many more children than she which hath an husband. Now we, brethren, as Isaac was, are the children of promise. But as then he that was born after the flesh persecuted him that was born after the Spirit, even so it is now. Nevertheless what saith the scripture? Cast out the bondwoman and her son: for the son of the bondwoman shall not be heir with the son of the freewoman. So then, brethren, we are not children of the bondwoman, but of the free. Galatians 4:22–30.

> Mert meg van írva, hogy Ábrahámnak két fia volt: az egyik a szolgálótól, a másik a szabad asszonytól. De a szolgálótól való test szerint született; a szabad asszonytól való pedig az ígéret által. Ezek képes beszédként értendők: mert ezek a két szövetséget jelentik; az egyik a Sínai-hegyről való, amely szolgaságra szül, ez Hágár. Mert ez a Hágár a Sínai-hegy Arábiában, és megfelel a mostani Jeruzsálemnek, mert szolgaságban van az ő fiaival együtt. De a mennyei Jeruzsálem szabad, ez mindnyájunk anyja. Mert meg van írva: „Örvendezz, te meddő, aki nem szülsz; ujjongj és kiálts, aki nem vajúdsz: mert sokkal több gyermeke van az elhagyottnak, mint annak, akinek férje van.” Mi pedig, atyámfiai, Izsák szerint az ígéret gyermekei vagyunk. De amiképpen akkor a test szerint született üldözte a Lélek szerint valót, úgy most is. De mit mond az Írás? „Űzd ki a szolgálót és az ő fiát; mert a szolgáló fia nem örökölhet együtt a szabad asszony fiával.” Azért tehát, atyámfiai, nem a szolgáló, hanem a szabad asszony gyermekei vagyunk. Galátziabeliekhez 4:22–30.

In the time period of the cross, the ancient literal became symbols of the modern spiritual. The apostle Paul clarified these essential prophetic truths that allowed William Miller to establish the framework of two desolating powers, which he based all of his prophetic conclusions upon. The same work accomplished by the apostle Paul is what identifies the three desolating powers that is the framework for all the prophetic conclusions of Future for America.

A kereszt időszakában az ősi, szó szerinti dolgok a modern lelki valóság jelképeivé lettek. Pál apostol tisztázta ezeket a lényeges prófétai igazságokat, amelyek lehetővé tették William Miller számára, hogy felállítsa a két pusztító hatalom keretét, amelyre minden prófétai következtetését alapozta. Ugyanez a Pál apostol által véghezvitt munka az, ami azonosítja a három pusztító hatalmat, amely a Future for America összes prófétai következtetésének keretét alkotja.

The framework of Miller’s understanding of the increase of knowledge represented by the Ulai River vision of chapter seven, eight and nine was based upon his discovery that “the daily” in the book of Daniel represented pagan Rome. He made that discovery in Paul’s second letter to the Thessalonians. That understanding is the primary truth identified in association with the prophetic “lie,” that causes strong delusion to come upon Seventh-day Adventists in the last days.

Millernek a tudás megsokasodásáról alkotott értelmezési kerete, amelyet a hetedik, nyolcadik és kilencedik fejezet Ulai folyóról szóló látomása jelképezett, azon a felismerésén alapult, hogy Dániel könyvében „a mindennapi” a pogány Rómát jelképezi. Erre a felismerésre Pál második, a thesszalonikaiakhoz írt levelében jutott. Ez az értelmezés az az elsődleges igazság, amelyet a prófétai „hazugsággal” összefüggésben azonosítanak, s amely az utolsó napokban erős tévelygést hoz a hetednapi adventistákra.

We will continue our study of the increase of knowledge represented by the vision of the Ulai River in the next article by considering what Miller recognized in Paul’s letter.

A következő cikkben tovább folytatjuk a tudás gyarapodásának tanulmányozását, amelyet az Ulai folyóról szóló látomás szemléltet, annak megvizsgálásával, mit ismert fel Miller Pál levelében.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Aki a felszín alá lát, aki minden ember szívében olvas, ezt mondja azokról, akik nagy világosságot kaptak: »Nem gyötrődnek és nem rendülnek meg erkölcsi és lelki állapotuk miatt.« Igen, a maguk útjait választották, és lelkük gyönyörködik utálatosságaikban. Én is az ő csalódásaikat választom, és rájuk hozom azt, amitől félnek; mert amikor hívtam, senki sem felelt, amikor szóltam, nem hallgattak; hanem azt cselekedték szemem előtt, ami gonosz, és azt választották, amiben nem gyönyörködtem.« »Azért Isten erős tévelygést bocsát rájuk, hogy higgyenek a hazugságnak«, mivel »nem fogadták be az igazság szeretetét, hogy üdvözüljenek«, »hanem gyönyörködtek a hamisságban«. Ézsaiás 66:3–4; 2 Thesszalonika 2:11, 10, 12.”

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> „A mennyei Tanító kérdezte: »Miféle erősebb tévelygés képes elámítani az elmét annál a színlelésnél, hogy ti a helyes alapra építetek, és hogy Isten elfogadja cselekedeteiteket, miközben valójában sok mindent a világ politikája szerint visztek véghez, és vétkeztek Jehova ellen? Ó, ez nagy megtévesztés, bűvöletes tévelygés, amely hatalmába keríti az elmét, amikor azok az emberek, akik egykor ismerték az igazságot, az istenfélelem látszatát összetévesztik annak lelkével és erejével; amikor azt gondolják, hogy gazdagok, meggazdagodtak, és semmire sincs szükségük, holott valójában mindenre szükségük van.«” Testimonies, 8. kötet, 249., 250.

Back to Articles