Article

# The Book of Daniel - Number Forty-Four

Dániel könyve – Negyvennegyedik szám

Unveiling the Lost Foundations: William Miller’s Prophetic Truths and the Last Days of Adventism

Az elveszett alapok feltárása: William Miller prófétai igazságai és az adventizmus utolsó napjai

Author

Jeff Pippenger

Published

January 8, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

William Miller’s foundational truths were covered up over the four generations of Adventism. The restoration of those foundational truths are set forth in his second dream, and repeatedly identified in the Bible and Spirit of Prophecy as the work God’s last day people are to accomplish. Miller’s dream identifies that when the dirt brush man restores the jewels, they will shine ten times brighter than the sun.

William Miller alapvető igazságait az adventizmus négy nemzedéke során elfedték. Ezen alapvető igazságok helyreállítása az ő második álmában tárul elénk, és a Biblia, valamint a Prófétaság Lelke ismételten úgy azonosítja ezt, mint azt a munkát, amelyet Isten utolsó napokban élő népének kell elvégeznie. Miller álma rámutat arra, hogy amikor a kefés ember helyreállítja az ékköveket, azok tízszer fényesebben fognak ragyogni, mint a nap.

Miller’s framework was based upon recognizing the two desolating powers of paganism followed by papalism, and the apostle Paul’s testimony in chapter two of Thessalonians, provided Miller with the anchor for his framework. There Paul identifies that pagan Rome had restrained the papacy from rising to power, until pagan Rome was taken away. In 2 Thessalonians, Paul also provided the anchor for the framework of Future for America, when Paul identified that the “man of sin” in the chapter was also represented as the king that exalted himself, in Daniel chapter eleven, and verse thirty-six.

Miller értelmezési kerete a pogányságot követő pápaság két pusztító hatalmának felismerésén alapult, és Pál apostolnak a Thesszalonikaiakhoz írt második levél második fejezetében tett bizonyságtétele adta meg Miller számára e keret horgonyát. Ott Pál azonosítja, hogy a pogány Róma tartotta vissza a pápaság hatalomra emelkedését mindaddig, amíg a pogány Róma el nem távolíttatott. A 2 Thesszalonikai levélben Pál a Future for America értelmezési keretének horgonyát is megadta, amikor megjelölte, hogy a fejezetben szereplő „bűn embere” ugyanaz, mint aki Dániel könyve tizenegyedik fejezetének harminchatodik versében önmagát felmagasztaló királyként jelenik meg.

It is essential to see that the increase of knowledge in the movement of both the first and third angels, was directly connected with Paul’s testimony in chapter two of Thessalonians. At the time of the end in 1798, and also in 1989, the book of Daniel was unsealed, thus initiating a three-step testing process. The testing process always produces two classes of worshippers in the history where the book of Daniel is unsealed. It is essential to see Paul’s writings in connection with the increase of knowledge at the time of the end, for it is in that very chapter where Paul warns that those who do not receive the “love of the truth,” will receive strong delusion from God. The strong delusion is what is brought upon the wicked in Daniel chapter twelve, who reject the increase of knowledge. In both histories the strong delusion is most directly referring to Adventism.

Lényeges felismerni, hogy az ismeret növekedése mind az első, mind a harmadik angyal mozgalmában közvetlen kapcsolatban állt Pál bizonyságtételével a Thesszalonikaiakhoz írt második levél második fejezetében. A vég idején, 1798-ban, valamint 1989-ben is, Dániel könyve felnyittatott, s ezzel kezdetét vette egy háromlépcsős megpróbáltatási folyamat. A megpróbáltatási folyamat mindig az imádók két osztályát hozza létre abban a történelmi szakaszban, amikor Dániel könyve felnyittatik. Lényeges Pál írásait az ismeret növekedésével összefüggésben szemlélni a vég idején, mert éppen abban a fejezetben figyelmeztet Pál arra, hogy azok, akik nem fogadják be az „igazság szeretetét”, Istentől küldött erős tévelygést kapnak. Az erős tévelygés az, ami Dániel könyve tizenkettedik fejezetében a gonoszokra száll, akik elutasítják az ismeret növekedését. Mindkét történetben az erős tévelygés a legközvetlenebb módon az adventizmusra vonatkozik.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Aki a felszín mögé lát, aki minden ember szívében olvas, ezt mondja azokról, akik nagy világosságot nyertek: »Nem gyötrődnek és nem rendülnek meg erkölcsi és lelki állapotuk miatt.« Igen, a maguk útjait választották, és lelkük gyönyörködik utálatosságaikban. »Én is az ő megcsalattatásukat választom, és rájuk hozom azt, amitől félnek; mivel hívtam, de senki sem felelt, szóltam, de nem hallották; hanem a gonoszt cselekedték szemeim előtt, és azt választották, amiben nem gyönyörködtem.« »Azért bocsát rájuk Isten erős tévelygést, hogy higgyenek a hazugságnak,« mivel »nem fogadták be az igazság szeretetét, hogy üdvözüljenek,« »hanem gyönyörűségüket lelték a hamisságban.« Ézsaiás 66:3, 4; 2 Thesszalonika 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> „A mennyei Tanító kérdezte: »Miféle erősebb tévelygés ámíthatja meg az elmét annál a színlelésnél, hogy a helyes alapra építetek, és hogy Isten elfogadja cselekedeteiteket, miközben valójában sok mindent a világ szerinti bölcsesség alapján visztek véghez, és vétkeztek Jehova ellen? Ó, nagy csalás ez, bűvölő tévelygés, amely hatalmába keríti az elmét, amikor azok az emberek, akik egykor ismerték az igazságot, az istenfélelem látszatát összetévesztik annak lelkével és erejével; amikor azt gondolják, hogy gazdagok, meggazdagodtak, és nincs szükségük semmire, holott valójában mindenre szükségük van.«”

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> „Isten nem változott meg hűséges szolgái iránt, akik ruhájukat szeplőtelenül megőrzik. Sokan azonban ezt kiáltják: »Békesség és biztonság«, miközben hirtelen veszedelem tör rájuk. Ha nem történik alapos megtérés, ha az emberek szívüket meg nem alázzák bűnvallomás által, és nem fogadják el az igazságot úgy, amint az Jézusban van, soha nem jutnak be a mennybe. Amikor a megtisztulás végbemegy sorainkban, többé nem nyugszunk majd elbizakodottan, azzal dicsekedve, hogy gazdagok vagyunk, meggazdagodtunk, és semmire sincs szükségünk.

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> „Ki mondhatja igazán: »Aranyunk tűzben próbáltatott meg; ruháinkat nem szennyezte be a világ«? Láttam, amint Oktatónk az úgynevezett igazságosság ruháira mutatott. Azokat lehúzva feltárta az alattuk rejlő tisztátalanságot. Ekkor így szólt hozzám: »Nem látod-e, miként fedték el kérkedve tisztátalanságukat és jellemük romlottságát? »Miként lett paráznává a hűséges város!« Atyám háza kalmárság házává lett, olyan hellyé, ahonnan az isteni jelenlét és dicsőség eltávozott! Emiatt van gyengeség, és hiányzik az erő.«” Testimonies, 8. kötet, 249., 250.

Adventism was “the faithful city” when it proclaimed the Midnight Cry in 1844. By 1863, it began the process of rejecting the “foundations” that were established through the ministry of William Miller. When they began to set aside the foundational truths, thus covering them with counterfeit jewels and coins, they were building a new foundation. Those that began, carried out and continue that work, are represented in the writing of the Spirit of Prophecy as “those who have had great light.”

Az adventizmus „a hűséges város” volt, amikor 1844-ben hirdette az Éjféli Kiáltást. 1863-ra megkezdte annak a folyamatát, hogy elvesse azokat az „alapokat”, amelyek William Miller szolgálata által állíttattak fel. Amikor elkezdték félretenni az alapvető igazságokat, s ily módon hamis drágakövekkel és érmékkel befedni azokat, új alapot építettek. Azokat, akik ezt a munkát megkezdték, végrehajtották és továbbra is folytatják, a Prófétaság Lelkének írása úgy ábrázolja, mint „akik nagy világosságot kaptak”.

The “great light” they once had, was represented in Miller’s dream as the jewels in the casket, which Miller placed upon a table in the center of his room, that shone brighter than “the sun.” In the passage just cited Sister White identifies, “those who have had great light,” but who “have chosen their own ways.”

Az azelőtt birtokukban levő „nagy világosságot” Miller álmában a ládikában levő drágakövek jelképezték, amelyet Miller szobája közepén egy asztalra helyezett, s amely fényesebben ragyogott, mint „a nap”. Az imént idézett szakaszban White testvér azonosítja „azokat, akiknek nagy világosságuk volt”, de akik „a maguk útjait választották”.

They chose a new way in 1863. She says it is “a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.”

1863-ban új utat választottak. Ő így mondja: „megragadó tévelygés ez, amely hatalmába keríti az elméket, amikor azok az emberek, akik egykor megismerték az igazságot, az istenfélelem látszatát összetévesztik annak lelkével és erejével; amikor azt képzelik, hogy gazdagok, meggazdagodtak, és semmire sincs szükségük, holott valójában mindenre szükségük van.”

She is identifying the Laodicean condition, which she and her husband identified occurred in 1856. They were then tested for seven years, but failed the test in 1863, and began erecting the false foundation that brings the strong delusion of Paul’s warning message in Thessalonians. Paul’s warning in Thessalonians is an anchor for both the movement at the beginning and ending of Adventism, and aligns perfectly with Miller’s dream, which addresses both the beginning and ending of Adventism. His dream identifies that when the work of restoring the original jewels of truth is accomplished, those truths will shine ten times brighter than when they first shone at the Midnight Cry in the beginning of Adventism. How is it that Miller’s understanding shines any brighter now, than when he first recognized the truth?

Azonosítja a laodiceai állapotot, amelyről ő és a férje úgy azonosították, hogy 1856-ban következett be. Ezután hét éven át próbára tétettek, de 1863-ban elbuktak a próbában, és elkezdték felépíteni azt a hamis alapot, amely elhozza Pál thesszalonikai figyelmeztető üzenetének erős tévelygését. Pál thesszalonikai figyelmeztetése horgony mind az adventizmus kezdeténél, mind a végénél álló mozgalom számára, és tökéletes összhangban van Miller álmával, amely egyaránt az adventizmus kezdetével és végével foglalkozik. Álma azonosítja, hogy amikor az igazság eredeti drágaköveinek helyreállítási munkája befejeződik, ezek az igazságok tízszer fényesebben fognak ragyogni, mint amikor először ragyogtak az adventizmus kezdetén felhangzó Éjféli Kiáltás idején. Miképpen van az, hogy Miller megértése most fényesebben ragyog, mint amikor először felismerte az igazságot?

There are several truths represented upon the two sacred charts of Habakkuk chapter two. Those truths were represented in Miller’s dream as jewels that would ultimately be restored in the last days, just before the Midnight Cry. The counterfeit jewels that are carried out of the window in Miller’s dream represent both the false doctrines that were brought into Adventism to create a false foundation, and also to hide the true foundation; but they also represent those who refuse to turn loose of the false doctrines that make up the false foundation. “The daily” was the anchor for William Miller’s framework of truth that established the original foundation, and in the last days “the daily,” symbolizes not only paganism, as Miller correctly identified, but it is the symbol of the rebellion that produced the false foundation.

Számos igazság van ábrázolva a Habakuk második fejezetének két szent táblázatán. Ezeket az igazságokat Miller álmában olyan drágakövek jelképezték, amelyek végül az utolsó napokban, közvetlenül az Éjféli Kiáltás előtt fognak helyreállíttatni. A hamis drágakövek, amelyeket Miller álmában az ablakon visznek ki, egyaránt jelképezik azokat a hamis tanításokat, amelyeket az adventizmusba vittek be, hogy hamis alapot hozzanak létre, és egyúttal elrejtsék az igaz alapot; de azokat is jelképezik, akik nem hajlandók elengedni a hamis tanításokat, amelyek a hamis alapot alkotják. „A mindennapi” volt William Miller igazságkeretének horgonya, amely az eredeti alapot megalapozta, és az utolsó napokban „a mindennapi” nemcsak a pogányságot jelképezi, amint azt Miller helyesen azonosította, hanem annak a lázadásnak is a jelképe, amely a hamis alapot létrehozta.

The Bible, the Spirit of Prophecy and history all testify that the judgment-hour cry of 1798 through 1844, was the proclamation of the message discovered and presented by William Miller. This is why the movement is called the Millerite movement. Logically to reject that movement, is to reject the light that was produced in 1798, that Daniel identified as an increase of knowledge.

A Biblia, a Prófétaság Lelke és a történelem egyaránt tanúsítják, hogy az 1798-tól 1844-ig hangzó ítéletórájának kiáltása annak az üzenetnek a hirdetése volt, amelyet William Miller fedezett fel és terjesztett elő. Ezért nevezik ezt a mozgalmat millerita mozgalomnak. Logikusan következik tehát, hogy e mozgalom elutasítása annak a világosságnak az elutasítása, amely 1798-ban támadt, és amelyet Dániel a tudás megnövekedéseként azonosított.

Isaiah speaks of the drunkards of Ephraim, and identifies those drunkards as the scornful men that rule the people of Jerusalem. Isaiah identifies that they are not drunk with literal wine, they are drunk with spiritual wine. Spiritual wine in the Bible is either true or false doctrine, depending upon the context. The drunkards of Ephraim are drunk on false doctrine, which is the wine of Babylon, as represented by the whore of Tyre in chapter seventeen, of Revelation and by Belshazzar in his last night of partying.

Ézsaiás Efraim részegeiről beszél, és e részegeket azokkal a csúfolódó férfiakkal azonosítja, akik Jeruzsálem népén uralkodnak. Ézsaiás kijelenti, hogy nem szó szerinti bortól részegek, hanem lelki bortól. A Szentírásban a lelki bor — a szövegösszefüggéstől függően — vagy igaz, vagy hamis tanítás. Efraim részegei hamis tanítástól részegek; ez Babilon bora, amelyet a Jelenések könyve tizenhetedik fejezetében Tírusz paráznája, valamint Bélsaccár utolsó mulatozó éjszakája szemléltet.

Isaiah identified the effects of the spiritual drunkenness that comes upon the scornful men that rule the people of Jerusalem.

Ézsaiás megjelölte annak a lelki részegségnek a következményeit, amely a csúfolódó férfiakra száll, akik Jeruzsálem népét uralják.

> Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned. Wherefore the Lord said, Forasmuch as this people draw near me with their mouth, and with their lips do honour me, but have removed their heart far from me, and their fear toward me is taught by the precept of men: Therefore, behold, I will proceed to do a marvellous work among this people, even a marvellous work and a wonder: for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, Who seeth us? and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:9–16.

> Ámuljatok és csodálkozzatok; kiáltsatok fel és jajgassatok: részegek ők, de nem bortól; tántorognak, de nem részegítő italtól. Mert az Úr rátok árasztotta a mély álom lelkét, és bezárta szemeiteket; a prófétákat és fejedelmeiteket, a látókat befödte. És minden látomás olyanná lett nektek, mint egy lepecsételt könyv beszéde, amelyet odaadnak egy írástudónak, mondván: Olvasd el ezt, kérlek; ő pedig azt mondja: Nem tudom, mert le van pecsételve. Azután a könyvet odaadják annak, aki nem tud olvasni, mondván: Olvasd el ezt, kérlek; ő pedig azt mondja: Nem tudok olvasni. Ezért így szólt az Úr: Mivel e nép szájával közelít hozzám, és ajkával tisztel engem, szívét pedig távol tartja tőlem, és irántam való félelme emberek parancsolata szerint betanult dolog: azért íme, ismét csodálatos dolgot cselekszem e néppel, csodát és ámulatot; mert elvész bölcseinek bölcsessége, és értelmeseinek értelme elrejtetik. Jaj azoknak, akik mélyre rejtik tervüket az Úr elől, és a sötétben végzik cselekedeteiket, és ezt mondják: Ki lát minket, és ki ismer minket? Micsoda fonákság! Vajon olyannak tekinthető-e a fazekas, mint az agyag, hogy azt mondja az alkotás alkotójáról: Nem ő készített engem? vagy a formált dolog azt mondja formálójáról: Nem volt értelme? Ézsaiás 29:9–16.

Sister White quotes these verses and then adds:

White testvér e verseket idézi, majd hozzáteszi:

> “Every word of this will be fulfilled. There are those who do not humble their hearts before God, and who will not walk uprightly. They hide their true purposes, and keep in fellowship with the fallen angel, who loveth and maketh a lie. The enemy puts his spirit upon the men whom he can use to deceive those who are partially in the dark. Some are becoming imbued with the darkness that prevails, and are setting the truth aside for error. The day pointed out by prophecy is come. Jesus Christ is not understood. Jesus Christ is to them a fable. At this stage of the earth’s history, many act like drunken men. ‘Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry; they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes. The prophets and your rulers, the seers hath he covered.’ A spiritual drunkenness is upon many who suppose they are the people who shall be exalted. Their religious faith is just as is represented in this Scripture. Under its influence, they cannot walk straight. They make crooked paths in their course of action. One and then another, they reel to and fro. They are looked upon by the Lord with great pity. The way of truth they have not known. They are scientific schemers, and those who could and should have helped, because of a clear spiritual eyesight, are themselves deceived, and are sustaining an evil work.

> „Ennek minden szava beteljesedik. Vannak, akik nem alázzák meg szívüket Isten előtt, és nem akarnak egyenes úton járni. Elrejtik valódi szándékaikat, és közösséget tartanak a bukott angyallal, aki szereti és cselekszi a hazugságot. Az ellenség a maga lelkületét azokra az emberekre helyezi, akiket fel tud használni arra, hogy megtévesszék azokat, akik részben sötétségben vannak. Némelyek egyre inkább áthatódnak az uralkodó sötétségtől, és az igazságot félreteszik a tévedés kedvéért. Elérkezett a prófécia által megjelölt nap. Jézus Krisztust nem értik. Jézus Krisztus számukra mese. A föld történelmének e szakaszában sokan úgy cselekszenek, mint a részeg emberek. „Álljatok meg és csodálkozzatok; kiáltsatok és jajgassatok; részegek ők, de nem bortól; tántorognak, de nem részegítő italtól. Mert az Úr mély álomnak lelkét öntötte ki rátok, és bezárta szemeiteket. A prófétákat és fejedelmeiteket, a látókat befedezte.” Lelki részegség van sokakon, akik azt gondolják magukról, hogy ők az a nép, amely felmagasztaltatik. Vallásos hitük éppen olyan, amint azt ez az Írás bemutatja. Ennek befolyása alatt nem tudnak egyenesen járni. Görbe ösvényeket készítenek cselekvési útjukon. Egyikük a másik után ide-oda tántorog. Az Úr nagy szánalommal tekint rájuk. Az igazság útját nem ismerték. Tudományos fondorkodók, és azok, akik segíthettek volna és segíteniük is kellett volna világos lelki látásuk miatt, maguk is megtévesztettek, és egy gonosz munkát támogatnak.

> “The developments of these last days will soon become decided. When these spiritualistic deceptions are revealed to be what they really are,—the secret workings of evil spirits,—those who have acted a part in them will become as men who have lost their minds.

> „Ezeknek az utolsó napoknak eseményei hamarosan eldőlnek. Amikor ezekről a spiritiszta megtévesztésekről kiderül, mik is valójában — a gonosz szellemek titkos munkálkodásai —, azok, akik szerepet vállaltak bennük, olyanokká lesznek, mint akik elvesztették az eszüket.

> “‘Wherefore the Lord saith, Forasmuch as this people draw near me with their mouth, and with their lips do honor me, but have removed their hearts far from me, and their fear toward me is taught by the precept of men therefore, behold I will proceed to do a marvelous work among this people, even a marvelous work and a wonder for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, who seeth us, and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay; for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it. He had no understanding?’

> „Ezért így szól az Úr: Mivel ez a nép szájával közeledik hozzám, és ajkával tisztel engem, szívét pedig távol eltávolította tőlem, és irántam való félelme emberek parancsolatából tanult dolog: azért ímé, én továbbra is csodálatos dolgot cselekszem e néppel, csodát és csudajelt; és elvész bölcseinek bölcsessége, és értelmeseinek értelme elrejtetik. Jaj azoknak, akik mélyre rejtik tanácsukat az Úr elől, akiknek cselekedeteik a sötétben vannak, és ezt mondják: Ki lát minket, és ki ismer minket? Bizony, fonákságtok olyan, mint a fazekas agyaga; vajon mondhatja-e a mű alkotójáról: Nem ő készített engem? vagy mondhatja-e az alkotmány alkotójáról: Nincs értelme?”

> “It is presented to me that in our experience we have been and are meeting this very condition of things. Men who have had great light and wonderful privileges have taken the word of leaders who think themselves wise, who have been greatly favored and blessed by the Lord, but who have taken themselves out of the hands of God and placed themselves in the ranks of the enemy. The world is to be flooded with specious fallacies. One human mind, accepting these fallacies, will work upon other human minds, who have been turning the precious evidence of God’s truth into a lie. These men will be deceived by fallen angels, when they should have stood as faithful guardians, watching for souls, as they that must give an account. They have laid down the weapons of their warfare, and have given heed to seducing spirits. They make of no effect the counsel of God and set aside his warnings and reproofs, and are positively on Satan’s side, giving heed to seducing spirits and doctrines of devils.

> „Úgy tárul elém, hogy tapasztalatunkban éppen ezzel az állapottal találkoztunk, és most is ezzel találkozunk. Olyan emberek, akik nagy világosságot kaptak és csodálatos kiváltságokban részesültek, olyan vezetők szavára hallgattak, akik magukat bölcsnek tartják, akiket az Úr nagy kegyben részesített és megáldott, de akik kivonták magukat Isten kezéből, és az ellenség sorai közé álltak. A világot el fogják árasztani a tetszetős tévtanok. Az egyik emberi elme, elfogadva ezeket a tévtanokat, hatni fog más emberi elmékére, akik Isten igazságának drága bizonyítékát hazugsággá változtatták. Ezeket az embereket bukott angyalok fogják megtéveszteni, holott hűséges őrállókként kellett volna megállniuk, vigyázva a lelkekre, mint akik számadással tartoznak. Letették harcuk fegyvereit, és hitető lelkekre figyeltek. Hatálytalanná teszik Isten tanácsát, félreteszik intéseit és feddéseit, és határozottan a Sátán oldalán állnak, hitető lelkekre és ördögi tanításokra figyelve.”

> “Spiritual drunkenness is now upon men who ought not to be staggering as men under the influence of strong drink. Crimes and irregularities, fraud, deceit, and unfair dealing fill the world, in accordance with the teaching of the leader who rebelled in the heavenly courts.

> „A lelki részegség most az embereken van, akiknek nem volna szabad úgy tántorogniuk, mint az erős ital befolyása alatt álló embereknek. Bűnök és törvénytelenségek, csalás, álnokság és tisztességtelen eljárás tölti be a világot, összhangban annak a vezérnek a tanításával, aki fellázadt a mennyei udvarokban.

> “History is to be repeated. I could specify what will be in the near future, but the time is not yet. The forms of the dead will appear, through the cunning device of Satan, and many will link up with the one who loveth and maketh a lie. I warn our people that right among us some will turn away from the faith, and give heed to seducing spirits and doctrines of devils, and by them the truth will be evil spoken of.” Battle Creek Letters, 123–125.

> „A történelem meg fog ismétlődni. Megjelölhetném, mi fog bekövetkezni a közeljövőben, de az idő még nincs itt. A halottak alakjai meg fognak jelenni Sátán ravasz eszköze által, és sokan kapcsolatba lépnek majd azzal, aki szereti és cselekszi a hazugságot. Figyelmeztetem népünket, hogy közvetlenül közöttünk egyesek elfordulnak a hittől, hitet adnak csábító lelkeknek és ördögök tanításainak, és általuk az igazságot káromolni fogják.” Battle Creek Letters, 123–125.

All the prophets, including Isaiah and Sister White are identifying the last days. In these days the leaders of Adventism “are positively on Satan’s side, giving heed to seducing spirits and doctrines of devils.” Sister White sets forth a prediction when she says, “When these spiritualistic deceptions are revealed to be what they really are,—the secret workings of evil spirits,—those who have acted a part in them will become as men who have lost their minds.” The leadership of Adventism will become as men who have lost their minds, at the point in the history of the last days when their drunkenness is revealed to be “the secret workings of evil spirits.”

Valamennyi próféta, beleértve Ézsaiást és White testvérnőt is, az utolsó napokat azonosítja. Ezekben a napokban az adventizmus vezetői „határozottan Sátán oldalán állnak, hitet adva csábító lelkeknek és ördögi tanításoknak.” White testvérnő jövendölést tár elénk, amikor ezt mondja: „Amikor ezekről a spiritiszta megtévesztésekről kiderül, hogy valójában mik is,—gonosz lelkek titkos munkálkodásai,—azok, akik részt vettek bennük, olyanokká lesznek, mint az eszüket vesztett emberek.” Az adventizmus vezetősége olyan lesz, mint az eszüket vesztett emberek, az utolsó napok történetének azon pontján, amikor részegségükről kiderül, hogy az „gonosz lelkek titkos munkálkodása.”

There is an unsealing of the work of the scornful men that rule the people in Jerusalem in the last days. That unsealing was illustrated in Miller’s dream, when Miller prayed and then there was a door opened. It takes place just before he closed his eyes for a moment, identifying the very end of the sealing process of the one hundred and forty-four thousand. The opening of a door identifies a change of dispensations, and at that point the Laodicean movement of the third angel transitions into the Philadelphian movement of the third angel.

Lelepleződik a csúfolódó férfiak műve, akik az utolsó napokban uralkodnak a jeruzsálemi népen. Ezt a leleplezést Miller álmában szemléltette az, amikor Miller imádkozott, és akkor egy ajtó nyílt meg. Ez közvetlenül azelőtt történik, hogy egy pillanatra lehunyta volna a szemét, azonosítva a száznegyvennégyezer elpecsételésének folyamatának legvégét. Az ajtó megnyílása korszakváltást jelez, és azon a ponton a harmadik angyal laodiceai mozgalma átmegy a harmadik angyal filadelfiai mozgalmába.

In the passage in Isaiah, there is a summary of the evil work of the drunkards of Ephraim, who are the men who “should have stood as faithful guardians.” The summary is expressed as, “‘Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay; for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it. He had no understanding?’”

Az Ézsaiásnál található szakaszban összefoglalása olvasható Efraim részegesei gonosz munkájának, akik azok az emberek, akiknek „hűséges őrállókként kellett volna helytállniuk”. Az összefoglalás ekképpen hangzik: „Bizony, a dolgoknak ily felforgatása olyannak tekintetik, mint a fazekas agyaga; vajon mondhatja-e az alkotás alkotójáról: Nem ő készített engem? vagy mondhatja-e a formált dolog formálójáról: Nem volt értelme?”

Miller’s identification of “the daily,” as either the religion of paganism or pagan Rome is ultimately a symbol of Satan, for Satan and pagan Rome are both represented as the dragon.

Miller azonosítása szerint „a mindennapi” vagy a pogányság vallása, vagy a pogány Róma; végső soron azonban a Sátán jelképe, mert mind a Sátánt, mind a pogány Rómát a sárkány ábrázolja.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> „Miközben tehát a sárkány elsősorban Sátánt jelképezi, másodlagos értelemben a pogány Róma jelképe is.” A nagy küzdelem, 439.

Speaking of the men who rule Jerusalem in the last days, Sister White states: “Some are becoming imbued with the darkness that prevails, and are setting the truth aside for error. The day pointed out by prophecy is come. Jesus Christ is not understood. Jesus Christ is to them a fable.” In 1901, a leader of Adventism from Germany began to introduce apostate Protestantism’s false view of “the daily” in the book of Daniel. That view identifies that “the daily” represents Christ’s sanctuary work, or some variation of that thought. I say some variation for there have been different emphasis placed upon the falsehood through the history that followed 1901, but those false views always manifest a conclusion that “the daily” represents some type of Christ’s work.

Az utolsó napokban Jeruzsálemet uraló férfiakról szólva White testvérnő ezt mondja: „Némelyek kezdenek átitatódni az uralkodó sötétséggel, és az igazságot félreteszik a tévedés kedvéért. Elérkezett a prófécia által megjelölt nap. Jézus Krisztust nem értik. Jézus Krisztus számukra mese.” 1901-ben az adventizmus egyik németországi vezetője elkezdte bevezetni Dániel könyvébe a hitehagyott protestantizmusnak „a mindennapi”-ról vallott hamis nézetét. Ez a felfogás úgy azonosítja „a mindennapi”-t, mint amely Krisztus szentélyszolgálatát jelképezi, vagy e gondolat valamely változatát. Azért mondok valamely változatot, mert az 1901-et követő történelem során különböző hangsúlyokkal illették ezt a hamisságot, de ezek a téves nézetek mindig arra a következtetésre jutnak, hogy „a mindennapi” Krisztus munkájának valamely típusát jelenti.

The jewel that was the doctrine of “the daily,” which Miller identified as a satanic symbol, in the Adventism of the last days, is a symbol of Christ. When introduced in 1901, very few accepted the view that “the daily” was a symbol of Christ, and not a symbol of Satan, but by the 1930’s the jewel of the doctrine of “the daily,” which Miller had dug out of the vein of truth found in 2 Thessalonians, chapter two, was rejected as had the “seven times” of Leviticus twenty-six been rejected in 1863. Somewhere in the history of 1863 unto the 1930’s Adventism had changed leaders, without recognizing it.

Az „állandó”-ról szóló tantétel drágaköve, amelyet Miller a Sátán jelképének azonosított, a végidők adventizmusában Krisztus jelképe. Amikor 1901-ben bevezették, igen kevesen fogadták el azt a nézetet, hogy az „állandó” Krisztus jelképe, és nem a Sátáné, ám az 1930-as évekre az „állandó”-ról szóló tantétel drágakövét, amelyet Miller a 2 Thessalonians 2. fejezetében található igazság erezetéből fejtett ki, elvetették, miként Leviticus 26 „hétszereseit” is elvetették 1863-ban. Valahol 1863 és az 1930-as évek közötti történelme folyamán az adventizmus vezetőt váltott, anélkül hogy ezt felismerte volna.

> “Brethren, I see your peril, and again I ask, Do you who err make any effort to correct the wrong? Souls may be stumbling along, walking in darkness, because you have not made straight paths for your feet. If you are in positions of trust, I appeal the more earnestly to you, for your own souls’ sake and for the sake of those who look to you as guides, repent before God for every mistake made, and confess your error.

> „Testvéreim, látom a veszedelmeteket, és ismét kérdezem: tesztek-e bármi erőfeszítést ti, akik tévelyegtek, hogy helyrehozzátok a rosszat? Lelkek botladozhatnak előrehaladásukban, sötétségben járva, mert nem tettétek egyenessé ösvényeiteket lábaitok előtt. Ha bizalmi tisztségben vagytok, annál sürgetőbben kérlellek benneteket: a saját lelketekért és azokért, akik vezetőkként tekintenek rátok, bánjátok meg Isten előtt minden elkövetett tévedéseteket, és valljátok meg bűnötöket.”

> “If you indulge stubbornness of heart, and through pride and self-righteousness do not confess your faults, you will be left subject to Satan’s temptations. If when the Lord reveals your errors you do not repent or make confession, his providence will bring you over the ground again and again. You will be left to make mistakes of a similar character, you will continue to lack wisdom, and will call sin righteousness, and righteousness sin. The multitude of deceptions that will prevail in these last days will encircle you, and you will change leaders, and not know that you have done so.” Review and Herald, December 16, 1890.

> „Ha szíved makacsságának engedsz, és gőgödben meg önigazultságodban nem vallod meg hibáidat, Sátán kísértéseinek maradsz kiszolgáltatva. Ha amikor az Úr feltárja tévedéseidet, nem térsz meg és nem teszel vallomást, gondviselése újra meg újra ugyanazon a területen vezet végig. Hasonló természetű tévedések elkövetésére hagyatol, továbbra is híjával leszel a bölcsességnek, és a bűnt igazságnak, az igazságot pedig bűnnek fogod nevezni. Azoknak a megtévesztéseknek sokasága, amelyek ezekben az utolsó napokban uralkodni fognak, körülvesz majd téged, és vezetőt cserélsz, anélkül hogy tudnád, megtetted.” Review and Herald, 1890. december 16.

The scornful men that rule over the people of Jerusalem, who are men “in positions of trust,” will “call sin righteousness and righteousness sin,” and “Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay; for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it. He had no understanding?’” In the progressive rebellion over the four generations of Adventism, those who are positions of trust change leaders, and don’t know it. They do not know it, for they progressively and consistently rejected evidence of their errors. In that progressive rebellion “the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid.”

A csúfolódó férfiak, akik Jeruzsálem népén uralkodnak, s akik „bizalmi tisztségekben” levő emberek, „a bűnt igazságnak és az igazságot bűnnek nevezik”, és „Bizonyára a dolgoknak feje tetejére állítása olyannak tekintetik, mint a fazekas agyaga; vajon mondhatja-é a mű annak készítőjéről: Nem ő csinált engem? és mondhatja-é az alkotmány alkotójáról: Nincs értelme?” Az adventizmus négy nemzedéken átívelő fokozatos lázadásában azok, akik bizalmi tisztségekben vannak, vezetőt váltanak, és nem tudnak róla. Nem tudnak róla, mert tévedéseik bizonyítékát fokozatosan és következetesen elutasították. Ebben a fokozatos lázadásban „elvesz bölcseinek bölcsessége, és értelmeseinek értelme elrejtetik.”

They will turn things upside down, and call sin righteousness and righteousness sin. The symbol of this rebellion is the doctrine of “the daily,” which for Miller was a satanic symbol, and which Adventism today identifies as a symbol of Christ. What once was the anchor that established the framework of William Miller’s prophetic applications, is now become a symbol of the drunkenness of the scornful men that rule over the people of Jerusalem. The symbolism associated with “the daily,” in the book of Daniel shone bright as the sun when recognized in Miller’s casket at the beginning of Adventism, but in the last days that truth shines ten times brighter, for the number ten is a symbol of a test, and for ancient Israel the tenth test was the final test.

Felforgatják a dolgokat, és a bűnt igazságnak, az igazságot pedig bűnnek nevezik. E lázadás jelképe „a mindennapi” tanítása, amely Miller számára sátáni jelkép volt, s amelyet ma az adventizmus Krisztus jelképének azonosít. Ami egykor az a horgony volt, amely megalapozta William Miller prófétai alkalmazásainak keretrendszerét, mára a megvető férfiak részegségének jelképévé lett, akik uralkodnak Jeruzsálem népén. A „mindennapihoz” kapcsolódó jelképiség Dániel könyvében úgy ragyogott, mint a nap, amikor az adventizmus kezdetén felismerték Miller ékszertartójában, ám az utolsó napokban ez az igazság tízszer fényesebben ragyog, mert a tízes szám a próba jelképe, és az ősi Izráel számára a tizedik próba volt a végső próba.

Modern Pharisees have “attributed” “the works of Christ” “to satanic agencies” identifying paganism as “the holy power of God.”

A modern farizeusok „Krisztus cselekedeteit” „sátáni hatalmaknak tulajdonították”, miközben a pogányságot „Isten szent hatalmának” azonosították.

> “The Pharisees sinned against the Holy Ghost. Their talent of speech was used to abuse the world’s Redeemer, and the recording angel wrote their words in the books of heaven. They attributed to satanic agencies the holy power of God, manifested in the works of Christ. They could not evade His wonderful works, or attribute them to natural causes, so they said, ‘They are the works of the devil.’ In unbelief they spoke of the Son of God as a human being. The works of healing done before them, works which no man had done or could do, were a manifestation of the power of God, but they charged Christ with being in league with hell. Stubborn, sullen, ironhearted, they determined to close their eyes to all evidence, and thus they committed the unpardonable sin.” Manuscript Releases, volume 4, 360.

> „A farizeusok vétkeztek a Szentlélek ellen. Beszédkészségüket arra használták, hogy gyalázzák a világ Megváltóját, és a feljegyző angyal szavaikat felírta a menny könyveibe. Isten szent hatalmát, amely Krisztus cselekedeteiben nyilvánult meg, sátáni erőknek tulajdonították. Nem kerülhették meg az Ő csodálatos tetteit, és nem tulajdoníthatták azokat természetes okoknak, ezért ezt mondták: „Ezek az ördög cselekedetei.” Hitetlenségükben az Isten Fiáról úgy beszéltek, mint emberi lényről. Az előttük véghezvitt gyógyítások, olyan cselekedetek, amelyeket ember nem tett és nem is tehetett volna, Isten hatalmának megnyilvánulásai voltak, ők azonban azzal vádolták Krisztust, hogy szövetségben áll a pokollal. Makacsul, komoran, vasszívvel eltökélték, hogy szemüket minden bizonyíték előtt bezárják, és így elkövették a megbocsáthatatlan bűnt.” Manuscript Releases, 4. kötet, 360.

We will continue our consideration of the increase of knowledge, that was unsealed in the movement of the first angel, in the next article.

A következő cikkben folytatjuk annak a tudásbeli növekedésnek a vizsgálatát, amely az első angyal mozgalmában vált feltárttá.

Back to Articles