Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fifty-Nine

Dániel könyve – százötvenkilencedik rész

Unveiling the Three Angelic Touches in Daniel’s Vision: A Prophetic Revelation

A három angyali érintés feltárása Dániel látomásában: prófétai kijelentés

Author

Jeff Pippenger

Published

March 26, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In chapter ten Daniel is touched three times, and those three touches correspond to the three times Daniel personally experiences the “mareh,” vision. The first and last appearances were of Gabriel, the messenger of the Revelation of Jesus Christ. Gabriel is the one who takes the message from Christ, that was given Him by the Father, and delivers it to the prophet, who is to send it to the churches.

Dániel a tizedik fejezetben háromszor részesül érintésben, és ez a három érintés megfelel annak a három alkalomnak, amikor Dániel személyesen átéli a „mareh”, a látomást. Az első és az utolsó megjelenés Gábrielé volt, a Jézus Krisztus kijelentésének hírnökéé. Gábriel az, aki az üzenetet Krisztustól veszi át, amelyet Ő az Atyától kapott, és eljuttatja azt a prófétához, akinek azt tovább kell küldenie a gyülekezeteknek.

> But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Daniel 10:21.

> De megmutatom neked, ami fel van jegyezve az igazság írásában; és senki sincs, aki velem tartana ezekben a dolgokban, csak Mihály, a ti fejedelmetek. Dániel 10:21.

Gabriel knows he is a created being, and this is why he straightly informed John not to worship him in the book of Revelation.

Gábriel tudja, hogy teremtett lény, és ezért azonnal figyelmeztette Jánost a Jelenések könyvében, hogy ne imádja őt.

> And I fell at his feet to worship him. And he said unto me, See thou do it not: I am thy fellowservant, and of thy brethren that have the testimony of Jesus: worship God: for the testimony of Jesus is the spirit of prophecy. Revelation 19:10.

> És leborultam a lábai elé, hogy imádjam őt. Ő azonban ezt mondta nekem: Meglásd, ne tedd; szolgatársad vagyok, és testvéreidé, akiknél megvan Jézus bizonyságtétele: Istent imádd; mert Jézus bizonyságtétele a prófétaság lelke. Jelenések 19:10.

The student of prophecy is therefore to understand that the reason Gabriel identifies that there is none above him in connection with what “is noted in the scripture of truth,” has a specific prophetic purpose. When he identifies the fact that only Christ understands the scriptures better than himself, he identifies Christ as “Michael your prince.” But Michael is not only a prince, he is the archangel.

Ezért a próféciák tanulmányozójának meg kell értenie, hogy annak, amiért Gábriel kijelenti: rajta felül nincs senki azzal kapcsolatban, „ami fel van jegyezve az igazság írásában”, meghatározott prófétai célja van. Amikor rámutat arra a tényre, hogy egyedül Krisztus érti nála jobban az Írásokat, Krisztust úgy azonosítja, mint „Mihályt, a ti fejedelmeteket”. Ám Mihály nem csupán fejedelem, hanem arkangyal is.

> Yet Michael the archangel, when contending with the devil he disputed about the body of Moses, durst not bring against him a railing accusation, but said, The Lord rebuke thee. Jude 7.

> Mihály arkangyal ellenben, amikor az ördöggel tusakodva Mózes testéről vitatkozott, nem mert ellene gyalázkodó vádat felhozni, hanem ezt mondta: Dorgáljon meg téged az Úr. Júdás 7.

All three touches are therefore angelic touches, and the three times Daniel experiences the “mareh,” vision it is angelic. The third time Daniel is touched it is to be strengthened, for previously, at the second touch he lost his strength.

Mindhárom érintés tehát angyali érintés, és mindhárom alkalommal, amikor Dániel a „mareh”, látomást átéli, az angyali eredetű. Harmadszor azért érinti meg Dánielt, hogy megerősítse, mivel korábban, a második érintéskor elvesztette erejét.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Then said he, Knowest thou wherefore I come unto thee? and now will I return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come. Daniel 10:18–20.

> Azután ismét megérintett engem valaki, aki olyan volt, mint egy embernek alakja, és megerősített engem, és ezt mondta: Ó, te igen szeretett férfiú, ne félj; békesség neked, légy erős, igen, légy erős. És amikor szólt hozzám, megerősödtem, és ezt mondtam: Szóljon az én uram; mert megerősítettél engem. Azután ezt mondta: Tudod-é, miért jöttem hozzád? És most visszatérek, hogy harcoljak Perzsia fejedelmével; és amikor elmegyek, íme, Görögország fejedelme jön el. Dániel 10:18–20.

Gabriel reminds Daniel that he had “come to make” Daniel “understand what shall befall thy people in the latter days,” when he asked Daniel if he “knowest thou wherefore I come unto thee?” In agreement with what he had taught Daniel of the latter days, Gabriel then states that he would then “return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come.” He then begins the prophetic narrative of chapter eleven, that describes what befalls the one hundred and forty-four thousand in the latter days. That prophetic narrative is placed in the context of the battle with “the prince of Persia” and “the prince of Grecia”.

Gábriel emlékezteti Dánielt arra, hogy „azért jött, hogy megértesse” vele, „mi fog történni népeddel az utolsó napokban”, amikor megkérdezi Dánieltől: „Tudod-é, miért jöttem hozzád?” Összhangban azzal, amit Dánielnek az utolsó napokról tanított, Gábriel ezután kijelenti, hogy „visszatérek, hogy harcoljak Perzsia fejedelmével; és amikor elmegyek, íme, Görögország fejedelme jön el.” Ezt követően kezdi meg a tizenegyedik fejezet prófétai elbeszélését, amely azt írja le, mi történik a száznegyvennégyezerrel az utolsó napokban. Ez a prófétai elbeszélés „Perzsia fejedelmével” és „Görögország fejedelmével” vívott harc összefüggésében kerül elhelyezésre.

The actual history between Cyrus the Great and Alexander the Great was over two hundred years. But in the great earthquake of Revelation chapter eleven, the final movements are rapid ones, and as soon as the sixth kingdom is conquered by the counterfeit king of the north, the seventh kingdom, the ten kings, represented by Greece, immediately agree to give their kingdom unto the beast.

Nagy Kürosz és Nagy Sándor között a tényleges történelmi időszak több mint kétszáz év volt. A Jelenések könyve tizenegyedik fejezetében leírt nagy földrengés során azonban a végső események gyors egymásutánban következnek, és amint a hatodik királyságot meghódítja az északi király hamis utánzata, a hetedik királyság, a tíz király, amelyet Görögország jelképez, azonnal beleegyezik abba, hogy királyságát a fenevadnak adja.

At one level the “mareh” vision is employed seven times in Daniel chapter ten. We have considered four of those seven times, and identified that the first reference is Daniel identifying that before the third year of Cyrus Daniel understood the vision. In the next three references the three touches at each vision identify the experience of Daniel as he awakens from the mourning of the twenty-one days. His awakening of revival is structured upon the three-step process of the everlasting gospel, and the three steps are represented by angel’s, though step number two is Michael the archangel, who is He who raised Moses out of death, and translated him into heaven.

Egy szinten a „mareh” látomás Dániel könyvének tizedik fejezetében hétszer fordul elő. E hét előfordulás közül négyet már megvizsgáltunk, és megállapítottuk, hogy az első utalás szerint Dániel felismeri: Círus harmadik éve előtt megértette a látomást. A következő három utalásban az egyes látomásoknál történő három érintés Dániel tapasztalatát azonosítja, amint felébred a huszonegy napos gyászból. Az ő megújulásra való felébredése az örökkévaló evangélium háromlépcsős folyamatára épül, és a három lépést angyalok jelképezik, jóllehet a második lépés Mihály arkangyal, aki az, aki Mózest kiemelte a halálból, és átvitte őt a mennybe.

The other three times the word “vision” is located in chapter ten, is not the “mareh,” it is the “marah.” “Marah” is the feminine of “mareh.” It means a vision, and causatively a “mirror” or “looking-glass”. The key to its definition is that it is “causative.” It is the vision of “the appearance”, but it is different in its gender, thus identifying a different prophetic message. As its definition the “mirror” implies that those who see the vision, see some type of reflection. This is the element of the word that is “causative.” The definition of a causative word in the context of “marah,” is profound.

A másik három alkalommal, amikor a „látomás” szó a tizedik fejezetben előfordul, nem a „mareh”, hanem a „marah” áll ott. A „marah” a „mareh” nőnemű alakja. Jelentése: látomás, és kauzatív értelemben „tükör” vagy „tükörüveg”. Meghatározásának kulcsa az, hogy „kauzatív”. Ez „a megjelenés” látomása, de nemben különbözik attól, s így eltérő prófétai üzenetet azonosít. Meghatározása szerint a „tükör” azt sugallja, hogy azok, akik a látomást látják, valamiféle visszatükröződést látnak. Ez a szónak az az eleme, amely „kauzatív”. A kauzatív szó meghatározása a „marah” összefüggésében mélységes jelentőségű.

The term “causative” relates to the concept of causation or the action of causing something to happen. In linguistics, specifically in verb morphology, the causative form is a grammatical construction that indicates that the subject of a verb is causing another person or thing to perform the action described by the verb. For example, in English, the verb “to read” becomes causative when we say “to make someone read.” Here, the subject is causing another person to perform the action of reading.

Az „okozó” kifejezés az okság fogalmához, illetve ahhoz a cselekvéshez kapcsolódik, amely által valami megtörténik. A nyelvészetben, különösen az igealaktan területén, az okozó forma olyan nyelvtani szerkezet, amely azt jelzi, hogy az ige alanya egy másik személyt vagy dolgot késztet arra, hogy végrehajtsa az ige által leírt cselekvést. Például az angolban a „to read” („olvasni”) ige okozóvá válik, amikor azt mondjuk: „to make someone read” („rávenni valakit arra, hogy olvasson”). Itt az alany egy másik személyt késztet az olvasás cselekvésének végrehajtására.

The causative form indicates that the subject is responsible for bringing about the action described by the verb. “Causative” refers to the manner in which an action or event is caused to occur. The three times Daniel uses the Hebrew word “marah,” the vision that is looked upon causes the beholder to be changed into the image he is beholding.

Az okozati igealak azt jelzi, hogy az alany felelős azért, hogy az ige által leírt cselekvést véghezvigye. Az „okozati” arra a módra utal, ahogyan egy cselekvés vagy esemény előidéztetik. Abban a három esetben, amikor Dániel a héber „marah” szót használja, a szemlélt látomás azt idézi elő, hogy a szemlélő átváltozzék annak a képére, amit szemlél.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz: His body also was like the beryl, and his face as the appearance (mareh) of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude. And I Daniel alone saw the vision (marah): for the men that were with me saw not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore I was left alone, and saw this great vision (marah), and there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength. Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. Daniel 10:4–9.

> Az első hónap huszonnegyedik napján a nagy folyó, a Hiddekel partján voltam. És felemeltem szemeimet, és láttam, és íme, egy férfiú gyolcsba volt öltözve, dereka pedig Úfáz színaranyával volt felövezve. Teste olyan volt, mint a berill, arca olyan, mint a villámlás látása (mareh), szemei mint a tűz fáklyái, karjai és lábai olyanok színre, mint a fényes réz, és szavainak hangja olyan volt, mint a sokaság zúgása. És egyedül én, Dániel láttam e látomást (marah); mert a férfiak, akik velem voltak, nem látták a látomást (marah); de nagy rettegés szállta meg őket, úgyhogy elfutottak, hogy elrejtőzzenek. Én azért egyedül maradtam, és láttam ezt a nagy látomást (marah), és semmi erő nem maradt bennem; mert épségem romlássá változott bennem, és semmi erőm nem maradt. Mégis hallottam szavainak hangját; és mikor hallottam szavainak hangját, arccal a földre borulva mély álomba estem. Dániel 10:4–9.

At the end of the twenty-one days of mourning, which in the last days align with the three and a half days the two witnesses are dead in the street, Daniel was suddenly caused to see the appearance of Christ, and His appearance is “as the appearance (mareh) of lightning.” That event, at the end of the three and a half days of Revelation chapter eleven, produces a separation, for “the men that were with” Daniel were caused to “[see] not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore” Daniel “was left alone,” but “the men that were with me [were caused to see] not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves”.

A gyász huszonegy napjának végén, amely az utolsó napokban egybeesik azzal a három és fél nappal, amíg a két tanú holtan fekszik az utcán, Dániel hirtelen meglátta Krisztus megjelenését, és az Ő megjelenése „olyan, mint a villámlás megjelenése (mareh)”. Ez az esemény, a Jelenések könyve tizenegyedik fejezetében említett három és fél nap végén, szétválasztást idéz elő, mert „a férfiak pedig, akik velem voltak”, „nem látták a látomást (marah); hanem nagy rettenés szállta meg őket, úgyhogy elfutottak, hogy elrejtőzzenek. Ezért” Dániel „egyedül maradt”, de „a férfiak pedig, akik velem voltak, [nem látták] a látomást (marah); hanem nagy rettenés szállta meg őket, úgyhogy elfutottak, hogy elrejtőzzenek”.

The vision that Daniel saw while he was alone was the feminine, causative vision that transformed Daniel into the image of the vision. The transformation was accomplished by Daniel’s human strength being removed, and his comeliness being turned into corruption.

A látomás, amelyet Dániel egyedül látott, a nőies, okozó látomás volt, amely Dánielt a látomás képére formálta át. Az átalakulás úgy ment végbe, hogy Dániel emberi ereje eltávolíttatott, és ékessége romlottsággá változott.

> “The very flesh in which the soul tabernacles and through which it works is the Lord’s. We have no right to neglect any part of the living machinery. Every portion of the living organism is the Lord’s. The knowledge of our own physical organism should teach us that every member is to do God’s service, as an instrument of righteousness.

> „Maga a test is, amelyben a lélek sátorozik, és amely által működik, az Úré. Nincs jogunk az élő szervezet egyetlen részét sem elhanyagolni. Az élő organizmus minden része az Úré. Saját testi szervezetünk ismeretének arra kell tanítania bennünket, hogy minden tag Isten szolgálatát végezze, mint az igazság eszköze.

> “None but God can subdue the pride of man’s heart. We cannot save ourselves. We cannot regenerate ourselves. In the heavenly courts there will be no song sung, To me that loved myself, and washed myself, redeemed myself, unto me be glory and honor, blessing and praise. But this is the keynote of the song that is sung by many here in this world. They do not know what it means to be meek and lowly in heart; and they do not mean to know this, if they can avoid it. The whole gospel is comprised in learning of Christ, His meekness and lowliness.

> „Egyedül Isten képes leigázni az emberi szív büszkeségét. Nem tudjuk megmenteni önmagunkat. Nem tudjuk újjászülni önmagunkat. A mennyei udvarokban nem hangzik majd fel ilyen ének: Nekem, aki önmagamat szerettem, és önmagamat mostam meg, önmagamat váltottam meg, nekem legyen dicsőség és tisztesség, áldás és magasztalás. Ez azonban annak az éneknek az alaphangja, amelyet itt e világon sokan énekelnek. Nem tudják, mit jelent szelídnek és alázatos szívűnek lenni; és nem is akarják ezt megtudni, ha elkerülhetik. Az egész evangélium Krisztus iskolájának tanulásában foglaltatik össze: az Ő szelídségében és alázatosságában.”

> “What is justification by faith? It is the work of God in laying the glory of man in the dust, and doing for man that which it is not in his power to do for himself.” Testimonies to Ministers, 456.

> „Mi a hit általi megigazulás? Istennek az a műve, amely az ember dicsőségét a porba dönti, és megteszi az emberért azt, amit annak nincs hatalmában önmagáért megtenni.” Testimonies to Ministers, 456.

The experience of justification by faith is the work of God in laying the glory of man in the dust. The vision the men that were with Daniel were caused to flee from was the “causative” feminine vision of Christ’s appearance, and immediately after Daniel’s self-righteousness was laid in the dust, the three angelic touches were applied that ultimately empowered Daniel to carry the message.

A hit általi megigazulás tapasztalata Isten műve abban, hogy az ember dicsőségét a porba dönti. Az a látomás, amely elől a Dániellel levő férfiak menekülésre kényszerültek, Krisztus megjelenésének „okozati” nőnemű látomása volt, és közvetlenül azután, hogy Dániel önigazultsága a porba hullott, alkalmaztatott a három angyali érintés, amely végül felhatalmazta Dánielt az üzenet hordozására.

In 1888, the mighty angel descended with the message of justification by faith, as presented by Elders Jones and Waggoner. That very same angel again descended on September 11, 2001, with the very same message of justification by faith. That marked the beginning of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. At the ending of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, the message at the beginning is repeated, for Jesus always illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing.

1888-ban a hatalmas angyal alászállt a hit általi megigazulás üzenetével, amint azt Jones és Waggoner vének előadták. Ugyanez az angyal ismét alászállt 2001. szeptember 11-én, ugyanazzal a hit általi megigazulásról szóló üzenettel. Ez jelezte a száznegyvennégyezer elpecsételésének kezdetét. A száznegyvennégyezer elpecsételésének végén a kezdetkor adott üzenet megismétlődik, mert Jézus egy dolog végét mindig egy dolog kezdetével szemlélteti.

On August 11, 1840 that very same angel descended and began the three-steps that were accomplished from 1840 to 1844. Those three steps began with the empowerment of the first angel on August 11, 1840, the arrival of the second angel on April 19, 1844, and the arrival of the third angel on October 22, 1844. That history prefigured the descent of the first of three angels on September 11, 2001, which was followed by the second angel at the disappointment of July 18, 2020, and that concludes with the arrival of the third angel at the soon coming Sunday law.

1840. augusztus 11-én ugyanez az angyal alászállt, és megkezdte azt a három lépést, amely 1840-től 1844-ig teljesedett be. E három lépés 1840. augusztus 11-én az első angyal felhatalmazásával kezdődött, 1844. április 19-én a második angyal megérkezésével folytatódott, és 1844. október 22-én a harmadik angyal megérkezésével zárult. Ez a történelem előképe volt a három angyal közül az első alászállásának 2001. szeptember 11-én, amelyet a második angyal követett 2020. július 18-ának csalódásakor, és amely a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvény idején a harmadik angyal megérkezésével zárul.

At the end of that history, when Michael descends to resurrect Moses and Elijah after the three and a half days of death in the streets, as represented in Revelation chapter eleven, and as also represented by Daniel’s twenty-one days of mourning, Christ again descends. He first presents the vision of His glory, the vision which lays the glory of man in the dust, and produces a separation. Once Daniel is in the dust, and after Daniel has become changed by beholding the “causative” feminine vision, he is touched by Gabriel the first time, and placed upon his trembling feet.

Annak a történetnek a végén, amikor Mihály alászáll, hogy feltámassza Mózest és Illést a három és fél napnyi halál után az utcákon, amint azt a Jelenések könyvének tizenegyedik fejezete ábrázolja, és amint azt Dániel huszonegy napos gyásza is jelképezi, Krisztus ismét alászáll. Először dicsőségének látomását tárja eléjük, azt a látomást, amely a porba sújtja az ember dicsőségét, és elkülönülést idéz elő. Miután Dániel a porba hullott, és miután a „kauzatív” nőnemű látomás szemlélése által megváltozott, Gábriel első ízben megérinti őt, és reszkető lábaira állítja.

Then Michael the archangel descends to “resurrect Moses” and touches Daniel the second time, leaving him powerless for being overwhelmed with the reality that he was actually speaking to his Lord. Then Gabriel comes and touches him the third time, and strengthens him for the work of being the ensign in the soon-coming Sunday law. The three touches are symbols of the three angels of Revelation fourteen, though they occur in a single day.

Ezután Mihály, az arkangyal alászáll, hogy „feltámassza Mózest”, és másodszor is megérinti Dánielt, erejétől megfosztva őt, mivel lesújtotta annak valósága, hogy valójában az ő Urával beszélt. Ezután Gábriel jön, és harmadszor is megérinti őt, megerősítve őt arra a munkára, hogy a hamarosan eljövő vasárnapi törvény idején zászló legyen. A három érintés a Jelenések tizennegyedik fejezetének három angyalát jelképezi, noha egyetlen napon belül történnek.

The experience of the first angel includes the appearance of Christ as lightning, the “causative” vision that separates, and the first touch that raises Daniel out of the dust of his human glory. The first angel possesses all three steps included in the first, for it represents the first message. It is not an accident that the first touch is recorded in verses NINE to ELEVEN.

Az első angyal tapasztalata magában foglalja Krisztus villámként való megjelenését, az elválasztó „okozati” látomást, valamint az első érintést, amely kiemeli Dánielt emberi dicsőségének porából. Az első angyal magában hordozza mindhárom, az elsőben foglalt lépést, mert az első üzenetet képviseli. Nem véletlen, hogy az első érintés a KILENCEDIKTŐL a TIZENEGYEDIK versig van feljegyezve.

> Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. And, behold, an hand touched me, which set me upon my knees and upon the palms of my hands. And he said unto me, O Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright: for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Daniel 10:9–11.

> És hallám az ő beszédének szavát; és amikor hallám az ő beszédének szavát, mély álomba estem arccal a földre, arcom pedig a föld felé volt. És íme, egy kéz megérintett engem, és térdeimre meg kezeim tenyereire állított. És ezt mondta nékem: Dániel, te igen szeretett férfiú, értsd meg a beszédeket, amelyeket szólok néked, és állj fel a helyedre, mert most tehozzád küldettem. És amikor ezt a szót szólta hozzám, remegve álltam fel. Dániel 10:9–11.

The experience of the second touch, which was administered by Christ Himself, changes Daniel from being unable to speak, to being able to speak with his Lord. In the second touch, Daniel has no breath, so he is here represented at the point of Ezekiel’s first message in chapter thirty-seven.

A második érintés tapasztalata, amelyet maga Krisztus adott, Dánielt a beszédre képtelen állapotból abba az állapotba viszi át, hogy képes beszélni Urával. A második érintésben Dánielben nincs lehelet, ezért itt Ezékiel harminchetedik fejezetének első üzenete szerinti állapotában jelenik meg.

> And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips: then I opened my mouth, and spake, and said unto him that stood before me, O my lord, by the vision my sorrows are turned upon me, and I have retained no strength. For how can the servant of this my lord talk with this my lord? for as for me, straightway there remained no strength in me, neither is there breath left in me. Daniel 10:15–17.

> És amikor ilyen szavakat szólt hozzám, arcomat a földre fordítottam, és megnémultam. És íme, valaki, aki az emberek fiainak hasonlatosságához volt hasonló, megérintette ajkaimat; akkor megnyitottam számat, szóltam, és ezt mondtam annak, aki előttem állt: Ó, uram, a látomás miatt fájdalmak törtek rám, és semmi erőm nem maradt. Mert miként szólhatna ezzel az én urammal ennek az én uramnak szolgája? Mert engem illetően azonnal semmi erő nem maradt bennem, és lélegzet sem maradt bennem. Dániel 10:15–17.

In the second message of Ezekiel, a message from the four winds is to be breathed upon the bones, that they might live and stand up as a mighty army. The empowerment of that army is represented by the third touch.

Ezékiel második üzenetében a négy szelek felől jövő üzenetnek kell ráleheltetnie a csontokra, hogy életre keljenek és felálljanak, mint egy hatalmas sereg. E sereg felhatalmazását a harmadik érintés jelképezi.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Then said he, Knowest thou wherefore I come unto thee? and now will I return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come. But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Also I in the first year of Darius the Mede, even I, stood to confirm and to strengthen him. And now will I show thee the truth. Behold, there shall stand up yet three kings in Persia; and the fourth shall be far richer than they all: and by his strength through his riches he shall stir up all against the realm of Grecia. Daniel 10:18–11:2.

> Ekkor ismét megérintett engem valaki, aki emberhez hasonló megjelenésű volt, és megerősített engem, és ezt mondta: Ó, igen szeretett férfiú, ne félj; békesség neked, légy erős, igen, légy erős. És amikor szólt hozzám, megerősödtem, és ezt mondtam: Szóljon az én uram, mert megerősítettél engem. Azután ezt mondta: Tudod-é, miért jöttem hozzád? Most pedig visszatérek, hogy harcoljak Perzsia fejedelme ellen; és amikor elmegyek, ímé, Görögország fejedelme jő el. De megmutatom neked azt, ami fel van jegyezve az igazság írásában; és senki sincs, aki velem tartana ezekben, csak Mihály, a ti fejedelmetek. Én is, a méd Dárius első esztendejében, mellette álltam, hogy megerősítsem és támogassam őt. Most pedig megmutatom neked az igazságot. Ímé, még három király támad Perzsiában; és a negyedik mindegyiknél sokkal gazdagabb lesz; és amikor megerősödik gazdagsága által, mindenkit felingerel Görögország királysága ellen. Dániel 10:18–11:2.

The message that brings the two witnesses to life in Ezekiel chapter thirty-seven is the message of Islam of the third woe, but line upon line, the message that Gabriel identifies in the illustration of Michael raising Moses up and taking him up into heaven as an ensign, is the message of the final president of the United States. It is the message of the sixth president (the Republican horn) who was slain in 2020, as had been the true Protestant horn. In Daniel’s narrative the resurrection from the days of mourning for the true Protestant horn, led into the identification of the resurrection of the Republican horn.

Az az üzenet, amely életre kelti a két tanút Ezékiel harminchetedik fejezetében, a harmadik jaj iszlámjának üzenete; ám sorról sorra haladva az az üzenet, amelyet Gábriel azonosít abban a szemléltetésben, hogy Mihály feltámasztja Mózest és jelként felviszi őt a mennybe, az Egyesült Államok utolsó elnökének üzenete. Ez a hatodik elnöknek (a republikánus szarvnak) az üzenete, akit 2020-ban öltek meg, miként az igaz protestáns szarvat is. Dániel elbeszélésében az igaz protestáns szarv miatti gyászolás napjaiból való feltámadás a republikánus szarv feltámadásának azonosításához vezetett.

Seven times in Daniel chapter ten, the word “vision” or “appearance” is employed. Those seven references are identified by the same Hebrew word, with the exception that three of those times the word is in the feminine tense and the other four it is in the masculine tense. Seven being the number of perfection, and the three-four combination that equals seven is a primary characteristic of the book of Revelation where the last three of the seven churches, and the last three of the seven seals, and the last three of the seven trumpets are specifically distinguished from the first four.

Dániel tizedik fejezetében hétszer szerepel a „látomás” vagy „megjelenés” szó. E hét előfordulást ugyanaz a héber szó jelöli, azzal a kivétellel, hogy közülük három alkalommal a szó nőnemű alakban, a másik négy alkalommal pedig hímnemű alakban áll. A hét a tökéletesség száma lévén, a három és négy együttese, amely hétnek felel meg, a Jelenések könyvének egyik alapvető jellegzetessége, ahol a hét gyülekezet közül az utolsó három, a hét pecsét közül az utolsó három, valamint a hét trombita közül az utolsó három kifejezetten meg van különböztetve az első négytől.

The books of Daniel and Revelation are the same book, and in this sense Daniel and John are the same last day symbol. The vision of Christ in chapter ten, is the vision of Christ in Revelation chapter one.

Dániel és a Jelenések könyve ugyanaz a könyv, és ebben az értelemben Dániel és János ugyanaz az utolsó napi jelkép. Krisztus látomása a tizedik fejezetben ugyanaz, mint Krisztus látomása a Jelenések első fejezetében.

In Revelation chapter one, John hears a voice behind him and turns to see the one who is speaking.

A Jelenések könyvének első fejezetében János egy hangot hall maga mögött, és megfordul, hogy lássa azt, aki beszél hozzá.

> I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet, Saying, I am Alpha and Omega, the first and the last: and, What thou seest, write in a book, and send it unto the seven churches which are in Asia; unto Ephesus, and unto Smyrna, and unto Pergamos, and unto Thyatira, and unto Sardis, and unto Philadelphia, and unto Laodicea. Revelation 1:10, 11.

> Lélekben voltam az Úr napján, és hátam mögött nagy szózatot hallottam, mint egy trombitáét, amely ezt mondta: Én vagyok az Alfa és az Ómega, az első és az utolsó; és: Amit látsz, írd meg könyvben, és küldd el Ázsiában levő hét gyülekezetnek: Efezusnak, Szmirnának, Pergámumnak, Thiatirának, Szárdisznak, Filadelfiának és Laodiceának. Jelenések 1:10, 11.

Whether it is the three touches in Daniel chapter ten, or the same vision in chapter one of Revelation, or the two messages of Ezekiel in chapter thirty-seven, or Isaiah being touched with a live coal from off the altar, the experience is identifying the empowering of the final warning message, and that message begins at the resurrection of the two witnesses in July of 2023. Daniel, John, Ezekiel and Isaiah all represent a messenger that hears the “voice” from the “old paths” behind him, which asks, “whom shall I send?” When that messenger responds, “here am I, send me,” he is strengthened and raises his voice, as one who is crying in the wilderness. “He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches.”

Akár Dániel könyvének tizedik fejezetében szereplő három érintésről van szó, akár ugyanarról a látomásról a Jelenések könyvének első fejezetében, akár Ezékiel két üzenetéről a harminchetedik fejezetben, akár arról, hogy Ézsaiást az oltárról vett izzó parázzsal érintették meg, ez a tapasztalat a végső figyelmeztető üzenet felhatalmazásának azonosítását jelenti, és ez az üzenet a két tanú 2023 júliusában bekövetkező feltámadásánál kezdődik. Dániel, János, Ezékiel és Ézsaiás mind olyan hírvivőt jelképeznek, aki meghallja maga mögött a „régi ösvényekből” szóló „hangot”, amely ezt kérdezi: „kit küldjek el?” Amikor az a hírvivő így felel: „Ímhol vagyok én, küldj el engem”, megerősíttetik, és felemeli szavát, mint aki a pusztában kiált. „Akinek van füle, hallja meg, mit mond a Lélek a gyülekezeteknek.”

We will continue this study in our next article.

E tanulmányt következő cikkünkben folytatjuk.

> “Upon the occasion just described, the angel Gabriel imparted to Daniel all the instruction which he was then able to receive. A few years afterward, however, the prophet desired to learn more of subjects not yet fully explained, and again set himself to seek light and wisdom from God. ‘In those days I Daniel was mourning three full weeks. I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all…. Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz. His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude’ (Daniel 10:2–6).

> „Az imént leírt alkalommal Gábriel angyal minden olyan útmutatást közölt Dániellel, amelynek befogadására akkor képes volt. Néhány évvel később azonban a próféta többet kívánt megtudni olyan tárgyakról, amelyeket még nem magyaráztak meg teljesen, és ismét arra adta magát, hogy világosságot és bölcsességet keressen Istentől. „Azokban a napokban én, Dániel, teljes három hétig gyászolék. Kellemetes kenyeret nem ettem, hús és bor nem ment számban, és egyáltalán nem kentem meg magamat…. És felemelém szemeimet, és látám, és ímé, egy férfiú gyolcsba öltözve, dereka ufázi színarannyal övezve. És teste olyan vala, mint a krizolit, és orcája olyan, mint a villámlás megjelenése, és szemei olyanok, mint az égő szövétnekek, és karjai és lábai olyanok, mint a simára csiszolt réz fénylése, és beszédének szava olyan vala, mint a sokaság zúgása” (Dániel 10:2–6).

> “This description is similar to that given by John when Christ was revealed to him upon the Isle of Patmos. No less a personage than the Son of God appeared to Daniel. Our Lord comes with another heavenly messenger to teach Daniel what would take place in the latter days.

> „Ez a leírás hasonló ahhoz, amelyet János adott, amikor Krisztus kinyilatkoztatta magát neki Patmosz szigetén. Nem kisebb személy, mint Isten Fia jelent meg Dánielnek. Urunk egy másik mennyei hírnökkel jön, hogy megtanítsa Dánielt arra, mi fog történni az utolsó napokban.״

> “The great truths revealed by the world’s Redeemer are for those who search for truth as for hid treasures. Daniel was an aged man. His life had been passed amid the fascinations of a heathen court, his mind cumbered with the affairs of a great empire. Yet he turns aside from all these to afflict his soul before God, and seek a knowledge of the purposes of the Most High. And in response to his supplications, light from the heavenly courts was communicated for those who should live in the latter days. With what earnestness, then, should we seek God, that He may open our understanding to comprehend the truths brought to us from heaven.

> „A világ Megváltója által kinyilatkoztatott nagy igazságok azok számára vannak, akik az igazságot úgy keresik, mint az elrejtett kincseket. Dániel idős ember volt. Élete egy pogány udvar vonzásai között telt el, elméjét egy nagy birodalom ügyei terhelték. Mégis mindezektől félrefordul, hogy lelkét megalázza Isten előtt, és keresse a Magasságos szándékainak ismeretét. Könyörgéseire válaszul pedig mennyei udvarokból áradó világosság közöltetett azok számára, akik az utolsó napokban fognak élni. Mily komolyan kell tehát keresnünk Istent, hogy megnyissa értelmünket, és megérthessük azokat az igazságokat, amelyeket a mennyből hoztak el nekünk.”

> “‘I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves…. And there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength’ (verses 7, 8). All who are truly sanctified will have a similar experience. The clearer their views of the greatness, glory, and perfection of Christ, the more vividly will they see their own weakness and imperfection. They will have no disposition to claim a sinless character; that which has appeared right and comely in themselves will, in contrast with Christ’s purity and glory, appear only as unworthy and corruptible. It is when men are separated from God, when they have very indistinct views of Christ, that they say, ‘I am sinless; I am sanctified.’

> „Én, Dániel, egyedül láttam a látomást; a velem levő férfiak nem látták a látomást; de nagy rettegés szállta meg őket, úgyhogy elfutottak, hogy elrejtőzzenek.… Én pedig erő nélkül maradtam; üdeségem romlottsággá változott bennem, és semmi erőm nem maradt” (7., 8. vers). Mindazoknak, akik valóban megszentelődtek, hasonló tapasztalatuk lesz. Minél világosabban látják Krisztus nagyságát, dicsőségét és tökéletességét, annál élénkebben fogják felismerni saját gyengeségüket és tökéletlenségüket. Nem lesz bennük semmi hajlandóság arra, hogy bűntelen jellemet tulajdonítsanak maguknak; ami önmagukban helyesnek és ékesnek tűnt, Krisztus tisztaságával és dicsőségével szembeállítva csupán méltatlannak és romlandónak fog látszani. Amikor az emberek elszakadnak Istentől, amikor Krisztusról csak igen homályos fogalmaik vannak, akkor mondják: „Bűntelen vagyok; megszentelődtem.”

> “Gabriel now appeared to the prophet, and thus addressed him: ‘Oh Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright: for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Then said he unto me, Fear not, Daniel: for from the first day that thou didst set thine heart to understand, and to chasten thyself before thy God, thy words were heard, and I am come for thy words’ (verses 11, 12).

> „Ekkor Gábriel megjelent a prófétának, és így szólt hozzá: »Ó, Dániel, te igen szeretett férfiú, értsd meg a szavakat, amelyeket szólok neked, és állj egyenesen: mert most hozzád küldettem. És mikor ezt a szót mondta nekem, remegve álltam meg. Azután ezt mondta nekem: Ne félj, Dániel, mert az első naptól fogva, amelyen szívedet arra adtad, hogy megérts, és hogy megalázd magadat Istened előtt, szavaid meghallgattattak, és én a te szavaidért jöttem« (11., 12. versek).”

> “What great honor is shown to Daniel by the Majesty of heaven! He comforts His trembling servant and assures him that his prayer has been heard in heaven. In answer to that fervent petition the angel Gabriel was sent to affect the heart of the Persian king. The monarch had resisted the impressions of the Spirit of God during the three weeks while Daniel was fasting and praying, but heaven’s Prince, the Archangel, Michael, was sent to turn the heart of the stubborn king to take some decided action to answer the prayer of Daniel.

> „Mily nagy megtiszteltetésben részesíti Dánielt a menny Fensége! Megvigasztalja remegő szolgáját, és biztosítja őt afelől, hogy imádsága meghallgatásra talált a mennyben. Erre a buzgó könyörgésre válaszul Gábriel angyal küldetett el, hogy hasson a perzsa király szívére. Az uralkodó ellenállt Isten Lelke benyomásainak ama három hét alatt, miközben Dániel böjtölt és imádkozott; de a menny Fejedelme, Mihály arkangyal küldetett el, hogy a makacs király szívét megfordítsa, és határozott cselekvésre indítsa Dániel imádságának meghallgatására.”

> “‘And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips…. And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my Lord speak; for thou hast strengthened me’ (verses 15–19). So great was the divine glory revealed to Daniel that he could not endure the sight. Then the messenger of heaven veiled the brightness of his presence and appeared to the prophet as ‘one like the similitude of the sons of men’ (verse 16). By his divine power he strengthened this man of integrity and of faith, to hear the message sent to him from God.

> „És mikor ilyen szavakat szólt hozzám, arccal a földre borultam, és megnémultam. És ímé, valaki, aki hasonló volt az emberek fiainak ábrázatához, megérintette ajkaimat…. És monda: Ó, te felette igen szeretett férfiú, ne félj: békesség néked; légy erős, igen, légy erős. És amikor szólt hozzám, megerősödtem, és mondám: Szóljon az én Uram; mert megerősítettél engem” (15–19. versek). Oly nagy volt a Dánielnek kinyilatkoztatott isteni dicsőség, hogy annak látványát nem tudta elviselni. Ekkor a mennyei követ elfedte jelenlétének fényességét, és úgy jelent meg a prófétának, mint „valaki, aki hasonló volt az emberek fiainak ábrázatához” (16. vers). Isteni hatalma által megerősítette ezt a becsületes és hithű férfiút, hogy meghallgassa a neki Istentől küldött üzenetet.

> “Daniel was a devoted servant of the Most High. His long life was filled up with noble deeds of service for his Master. His purity of character and unwavering fidelity are equaled only by his humility of heart and his contrition before God. We repeat, The life of Daniel is an inspired illustration of true sanctification.” Sanctified Life, 49–52.

> „Dániel a Magasságos odaadó szolgája volt. Hosszú élete telve volt az ő Urának végzett nemes szolgálat tetteivel. Jellemének tisztaságát és rendíthetetlen hűségét csak szívének alázatossága és az Isten előtti bűnbánata múlja felül. Megismételjük: Dániel élete az igazi megszentelődés ihletett szemléltetése.” Megszentelt élet, 49–52.

Back to Articles