Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Eleven

Jóel könyve és a laodíceai hetednapi adventista egyház – tizenegyedik rész

Number Eleven

Tizenegyedik szám

Author

Jeff Pippenger

Published

December 14, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

The latter rain message is a warning of the approaching close of probation in conjunction with a call for personal preparation. Those two concepts are represented in chapters ten and eleven of Isaiah’s vision, and they are done so in the context of the message of Daniel eleven which was unsealed in 1989, and whose hidden history is unsealed during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, who are represented in the vision by Isaiah and his sons. The two lines together represent a warning for Ahaz, representing Laodiceans who have no “understanding” of these two internal and external lines that pervade biblical prophecy.

A késői eső üzenete figyelmeztetés a kegyelemidő közelgő lezárulására, összekapcsolva a személyes felkészülésre való felhívással. E két fogalmat Ézsaiás látomásának tizedik és tizenegyedik fejezete képviseli, mégpedig Dániel tizenegyedik fejezetének azon üzenete összefüggésében, amely 1989-ben lett feltárva, és amelynek rejtett története a száznegyvennégyezer elpecsételésének ideje alatt tárul fel, akiket a látomásban Ézsaiás és fiai jelképeznek. A két vonal együtt figyelmeztetést jelent Akház számára, aki a laodiceabelieket jelképezi, akiknek nincs „értelmük” e két belső és külső vonal felől, amelyek áthatják a bibliai próféciát.

Daniel 11:11 and Revelation 11:11 present the same internal and external representation with Daniel representing the external and Revelation the internal. These two internal and external “chapter and verses” directly connect with the external and internal messages of chapters ten and eleven, and they do so in Isaiah 11:11.

Dániel 11:11 és Jelenések 11:11 ugyanazt a belső és külső ábrázolást mutatja be: Dániel a külsőt, a Jelenések pedig a belsőt képviseli. Ez a két belső és külső „fejezet és vers” közvetlenül kapcsolódik a tizedik és tizenegyedik fejezet külső és belső üzeneteihez, mégpedig Ézsaiás 11:11-ben.

Isaiah six is 9/11 and identifies the purification and anointing of Isaiah as a messenger at 9/11. Chapter seven onward is an outline of the message which arrived at 9/11. Chapter ten is identifying the role of the last six verses of Daniel eleven, for it was the message unsealed at the time of the end in 1989.

Ézsaiás hatodik fejezete 9/11, és Ézsaiásnak mint hírnöknek a 9/11-kor történt megtisztítását és felkenetését azonosítja. A hetedik fejezettől kezdve körvonalazódik az az üzenet, amely 9/11-kor érkezett meg. A tizedik fejezet Dániel tizenegyedik fejezete utolsó hat versének szerepét azonosítja, mert ez volt az az üzenet, amelyet a vég idején, 1989-ben pecsételtek fel.

Chapter eleven of Isaiah represents 9/11 and the anointing of Isaiah and his message. Verse one is tied together with verse ten by “Jessie” and verse ten says, “And in that day” and verse eleven continues by saying, “And it shall come to pass in that day that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people.”

Ézsaiás tizenegyedik fejezete a 9/11-et, valamint Ézsaiás felkenetését és üzenetét jelképezi. Az első vers a tizedik verssel a „Jessie” által kapcsolódik össze, a tizedik vers pedig ezt mondja: „És azon a napon”, a tizenegyedik vers pedig így folytatódik: „És lészen azon a napon, hogy az Úr másodszor nyújtja ki kezét, hogy visszaszerezze népe maradékát.”

That day was 1850.

Az a nap 1850 volt.

> And there shall come forth a rod out of the stem of Jesse, and a Branch shall grow out of his roots: And the spirit of the Lord shall rest upon him, the spirit of wisdom and understanding, the spirit of counsel and might, the spirit of knowledge and of the fear of the Lord; And shall make him of quick understanding in the fear of the Lord: and he shall not judge after the sight of his eyes, neither reprove after the hearing of his ears: But with righteousness shall he judge the poor, and reprove with equity for the meek of the earth: and he shall smite the earth with the rod of his mouth, and with the breath of his lips shall he slay the wicked. And righteousness shall be the girdle of his loins, and faithfulness the girdle of his reins. The wolf also shall dwell with the lamb, and the leopard shall lie down with the kid; and the calf and the young lion and the fatling together; and a little child shall lead them. And the cow and the bear shall feed; their young ones shall lie down together: and the lion shall eat straw like the ox. And the sucking child shall play on the hole of the asp, and the weaned child shall put his hand on the cockatrice’ den. They shall not hurt nor destroy in all my holy mountain: for the earth shall be full of the knowledge of the Lord, as the waters cover the sea.

> És vesszőszál hajt ki Isai törzsökéből, és gyökereiből hajtás sarjad. És megnyugszik rajta az Úr Lelke: a bölcsességnek és értelemnek lelke, a tanácsnak és erőnek lelke, a tudománynak és az Úr félelmének lelke. És az Úr félelmében való gyors értelművé teszi őt; és nem szemeinek látása szerint ítél, sem füleinek hallása szerint bíráskodik. Hanem igazsággal ítéli a szegényeket, és méltányossággal dönt a föld alázatosai felől; és megveri a földet szájának vesszejével, és ajkainak leheletével megöli a gonoszt. Igazság lesz derekának öve, és hűség veséinek öve. És együtt lakik a farkas a báránnyal, és a párduc a kecskegidával fekszik; a borjú és az oroszlánkölyök és a hizlalt állat együtt lesznek; és egy kisgyermek vezeti őket. A tehén és a medve legelnek, együtt fekszenek majd fiaik; és az oroszlán szalmát eszik, mint az ökör. És a csecsemő játszadozik az áspiskígyó lyukánál, és az elválasztott gyermek kezét a baziliszkusz vackára teszi. Nem ártanak és nem pusztítanak sehol szent hegyemen; mert teljes lesz a föld az Úr ismeretével, miként a vizek a tengert beborítják.

> 11:10 And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious.

> 11:10 És azon a napon Isai gyökere lesz ott, mint a népek zászlaja; hozzá fordulnak a pogányok, és nyugvóhelye dicsőséges lesz.

> 11:11 And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea.

> 11:11 És azon a napon az Úr ismét, másodszor kinyújtja kezét, hogy visszaszerezze népének maradékát, amely megmaradt Asszíriából, Egyiptomból, Patrószból, Kúsból, Élámiból, Sineárból, Hamátból és a tenger szigeteiről.

> 11:12 And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth.

> 11:12 És zászlót emel a nemzetek előtt, összegyűjti Izráel számkivetettjeit, és egybegyűjti Júda szétszórtjait a föld négy sarkáról.

> The envy also of Ephraim shall depart, and the adversaries of Judah shall be cut off: Ephraim shall not envy Judah, and Judah shall not vex Ephraim. But they shall fly upon the shoulders of the Philistines toward the west; they shall spoil them of the east together: they shall lay their hand upon Edom and Moab; and the children of Ammon shall obey them.

> Megszűnik Efraim féltékenysége is, és kiirtatnak Júda ellenségei; Efraim nem lesz többé féltékeny Júdára, és Júda sem szorongatja többé Efraimot. Hanem rászállnak a filiszteusok vállára nyugat felé; együtt kifosztják a kelet fiait; ráteszik kezüket Edómra és Moábra; és Ammón fiai engedelmeskednek nekik.

> And the Lord shall utterly destroy the tongue of the Egyptian sea; and with his mighty wind shall he shake his hand over the river, and shall smite it in the seven streams, and make men go over dryshod. And there shall be an highway for the remnant of his people, which shall be left, from Assyria; like as it was to Israel in the day that he came up out of the land of Egypt. Isaiah 11:1–16.

> És az Úr teljesen megsemmisíti az egyiptomi tenger nyelvét; és hatalmas szelével kezét a folyó fölött rázza, és hét ágra veri azt, úgyhogy az emberek száraz lábbal kelnek át rajta. És országút lesz népének maradéka számára, amely megmarad Asszíriából; amiképpen Izráel számára volt azon a napon, amikor feljött Egyiptom földjéről. Ézsaiás 11:1–16.

Verse one states, “And there shall come forth a rod out of the stem of Jesse, and a Branch shall grow out of his roots: And the spirit of the Lord shall rest upon him.” The powerful description of Christ continues on, BUT the description applies more to the last days, than the days of Isaiah or even the days when Christ walked among men.

Az első vers ezt mondja: „És származik egy vesszőszál Isai törzsökéből, és gyökereiből egy hajtás növekedik: és az Úr Lelke megnyugszik rajta.” Krisztus hatalmas leírása tovább folytatódik, ÁM a leírás inkább az utolsó napokra vonatkozik, mint Ézsaiás napjaira vagy akár azokra a napokra, amikor Krisztus az emberek között járt.

A careful reading identifies that verses one through nine are all identifying characteristics of Christ and in verse ten it states, “And there shall come forth a rod.” There is no break in the flow of thought from verse one on through verse ten. Verse ten says, “and in that day” which must happen in the same day as verse one. Both verse ten and one identify the “root,” and in so doing tie the two verses together line upon line.

A gondos olvasás megállapítja, hogy az elsőtől a kilencedikig terjedő versek mind Krisztus azonosító ismertetőjegyei, és a tizedik versben ez áll: „És származik egy vessző.” A gondolatmenet folyásában az első verstől a tizedik versig nincs semmiféle törés. A tizedik vers ezt mondja: „és azon a napon”, aminek ugyanazon a napon kell bekövetkeznie, mint az első versnek. Mind a tizedik, mind az első vers a „gyökér”-t azonosítja, és ezáltal a két verset sorról sorra összekapcsolja.

Together verse one and ten state, “And there shall come forth a rod out of the stem of Jesse, and a Branch shall grow out of his roots: And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious.

Az első és a tizedik vers együtt ezt mondja: „És származik vesszőszál Isai törzsökéből, és hajtás növekedik gyökereiből: És ama napon Isai gyökere áll majd a népek zászlajaként; hozzá folyamodnak a pogányok; és nyugodalma dicsőséges lesz.”

A “rod” is a symbol of authority.

A „vessző” a tekintély jelképe.

> And she brought forth a man child, who was to rule all nations with a rod of iron: and her child was caught up unto God, and to his throne. Revelation 12:5.

> És fiúgyermeket szült, aki vasvesszővel fogja kormányozni valamennyi nemzetet; és gyermeke elragadtatott Istenhez és az ő királyi székéhez. Jelenések 12:5.

A “rod” is a symbol of selection, division and separation.

A „vessző” a kiválasztás, a megkülönböztetés és az elkülönítés jelképe.

> And Moses laid up the rods before the Lord in the tabernacle of witness. And it came to pass, that on the morrow Moses went into the tabernacle of witness; and, behold, the rod of Aaron for the house of Levi was budded, and brought forth buds, and bloomed blossoms, and yielded almonds. And Moses brought out all the rods from before the Lord unto all the children of Israel: and they looked, and took every man his rod. And the Lord said unto Moses, Bring Aaron’s rod again before the testimony, to be kept for a token against the rebels; and thou shalt quite take away their murmurings from me, that they die not. And Moses did so: as the Lord commanded him, so did he. Numbers 17:7–11.

> És Mózes letette a vesszőket az Úr elé a bizonyság sátorában. És lőn másnap, hogy Mózes bement a bizonyság sátorába; és ímé, Áronnak, a Lévi házából valónak, a vesszeje kihajtott, rügyeket fakasztott, virágot nyitott, és mandulát termett. És Mózes kihozta mind a vesszőket az Úr elől Izráel fiainak mindnyájukhoz; és azok megnézték, és ki-ki elvette a maga vesszejét. És monda az Úr Mózesnek: Vidd vissza Áron vesszejét a bizonyság elé, hogy őriztessék meg jegyül a lázadók ellen; így véget vetsz zúgolódásaiknak előttem, hogy meg ne haljanak. És Mózes úgy cselekedett: amint parancsolta néki az Úr, úgy cselekedett. 4Mózes 17:7–11.

Aaron’s rod that budded identifies a “rod” in the latter rain time period, for Aaron’s was the only “rod” that budded out of the thirteen “rods.” The budding out is a symbol of the latter rain time period when God will manifest a distinction between the twelve rebellious “rods” that claim to have the message of the latter rain, and as also illustrated with Elijah’s demonstration by fire marking the distinction between the true and the false. A “rod” is also a symbol of measurement and judgment.

Áron kivirágzott vesszeje azonosít egy „vesszőt” a késői eső időszakában, mert Ároné volt az egyetlen „vessző”, amely kihajtott a tizenhárom „vessző” közül. A kihajtás a késői eső időszakának jelképe, amikor Isten nyilvánvalóvá teszi a különbséget a tizenkét lázadó „vessző” között, amelyek azt állítják, hogy náluk van a késői eső üzenete, amint azt Illés tűz általi bemutatása is szemlélteti, megjelölve a különbséget az igaz és a hamis között. A „vessző” a mérésnek és az ítéletnek is jelképe.

> And there was given me a reed like unto a rod: and the angel stood, saying, Rise, and measure the temple of God, and the altar, and them that worship therein. Revelation 11:1.

> És adaték nékem egy vesszőhöz hasonló nád; és az angyal megállt, mondván: Kelj fel, és mérd meg az Isten templomát, és az oltárt, és azokat, akik abban imádkoznak. Jelenések 11:1.

The “rod” comes forth out of the stem of Jessie and “Jessie” means ‘to stand out’ as waymarks do in Bible prophecy. Pharez was the actual “root” of Jessie, and Pharez means “a breach, to break out or scatter.” Pharez is the root or beginning of Jessie’s blood line. The “root of Jessie” is therefore a symbol of the alpha Pharez and the omega is Jessie, the beginning and the ending. The root of Jessie begins with a scattering (Pharez) and ends at a waymark of a man standing. Men standing up prophetically marks a kingdom. In the Bible Pharez begins a blood line, with no linkage before his introduction and his name means a break, so the record of his genealogy and his name are identifying Pharez as the beginning, making Jessie the end. Melchizedek is also a biblical figure that is identified as having no prior lineage, as is the case with Pharez. The root of Pharez contains the truth that he represents a priesthood of Melchizedek, of whom Abraham paid tithes.

A „vesszőszál” Isai törzsökéből sarjad elő, és az „Isai” jelentése: „kiemelkedni”, miként a bibliai próféciában az útjelző oszlopok is kiemelkednek. Pérecz volt valójában Isai „gyökere”, és a Pérecz jelentése: „rés, kitörni vagy szétszórni”. Pérecz Isai vérvonalának gyökere vagy kezdete. Az „Isai gyökere” ezért az alfa Pérecz jelképe, az ómega pedig Isai, a kezdet és a vég. Isai gyökere szétszóródással kezdődik (Pérecz), és egy álló ember útjelző oszlopánál végződik. A próféciában a felálló férfiak egy királyságot jelölnek meg. A Bibliában Pérecz vérvonalat indít el, bevezetése előtt nincs kapcsolódás, és neve törést jelent, így nemzetségtáblájának feljegyzése és neve Péreczet mint kezdetet azonosítják, Isait pedig mint a véget. Melkisédek szintén olyan bibliai alak, akit úgy azonosít a Szentírás, mint akinek nincs korábbi származási vonala, amint ez Pérecz esetében is így van. Pérecz gyökere magában hordozza azt az igazságot, hogy ő Melkisédek papságát képviseli, akinek Ábrahám tizedet adott.

The order of Melchizedek is the priestly order of Christ.

A Melkisédek rendje Krisztus papi rendje.

> Whither the forerunner is for us entered, even Jesus, made an high priest for ever after the order of Melchisedec. Hebrews 6:20.

> Ahová értünk bement az Előfutár, Jézus, aki Melkisédek rendje szerint való örökkévaló főpappá lett. Zsidók 6:20.

The root of Jessie was the priesthood of Melchizedek and the beginning must reflect the end. Jessie represents the last group of the priesthood of Melchizedek to stand up, who according to Isaiah are an ensign to the nations.

Jesse gyökere Melkisédek papsága volt, és a kezdetnek tükröznie kell a véget. Jesse Melkisédek papságának utolsó olyan csoportját jelképezi, amely felemelkedik, s amely Ésaiás szerint zászló a nemzetek számára.

The “stem” means ‘to cut down (trees); the trunk or stump of a tree (as felled or as planted),’ and the “stem” grows out of a kingdom that has been passed by as was Nebuchadnezzar in Daniel chapter four. A tree is a kingdom prophetically, and when a kingdom ends that tree has been cut down.

A „szár” azt jelenti: „kivágni (fákat); egy fa törzse vagy tuskója (mint kivágotté vagy elültetetté)”, és a „szár” egy olyan királyságból sarjad ki, amelyet félretettek, miként Nabukodonozort Dániel könyvének negyedik fejezetében. A fa prófétai értelemben királyság, és amikor egy királyság véget ér, azt a fát kivágták.

The “stem” in the passage comes out of a stump—not an upper branch. Out of a former kingdom represented by the stump, a “rod” a symbol of authority comes forth, and that authority is based upon whether the “rod” bears the “buds and blossoms” of the latter rain message. That authority is derived from a previous kingdom, that has been cut down.

A szakaszban szereplő „szár” egy tuskóból sarjad ki — nem egy felső ágból. A tuskó által jelképezett egykori királyságból előjön egy „vessző”, amely a hatalom jelképe, és ez a hatalom azon alapul, hogy a „vessző” magán hordozza-e a késői eső üzenetének „rügyeit és virágait”. Ez a hatalom egy korábbi, kivágott királyságból származik.

The “root” is the “root of Jessie” and the “stem” that comes from “the stump” is coming from the “stump” whose roots are the root of Jessie. The stem that produces the authority comes from the stump, but the Branch comes from the root—and the root is the ensign. The root is the beginning and the ending is the branch.

A „gyökér” „Jesse gyökere”, és a „szár”, amely „a törzsből” sarjad, abból a „törzsből” jön elő, amelynek gyökerei Jesse gyökere. Az a szár, amely a hatalmat létrehozza, a törzsből ered, de a Vessző a gyökérből fakad — és a gyökér a zászlójel. A gyökér a kezdet, a vég pedig a Vessző.

The word “branch” means watchman or waymark. Isaiah informs us the Branch comes at the Sunday law.

A „ág” szó őrt vagy útjelzőt jelent. Ézsaiás arról tájékoztat bennünket, hogy az Ág a vasárnaptörvény idején jön el.

> And in that day seven women shall take hold of one man, saying, We will eat our own bread, and wear our own apparel: only let us be called by thy name, to take away our reproach. In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even every one that is written among the living in Jerusalem: When the Lord shall have washed away the filth of the daughters of Zion, and shall have purged the blood of Jerusalem from the midst thereof by the spirit of judgment, and by the spirit of burning. Isaiah 4:1–4.

> És ama napon hét asszony ragad meg egy férfit, ezt mondván: A magunk kenyerét esszük, és a magunk ruháját viseljük; csak hadd neveztessünk a te nevedről, hogy elvétessék gyalázatunk. Ama napon az ÚR sarjadéka ékes és dicsőséges lesz, és a föld gyümölcse kiváló és szép Izráel megmenekültjei számára. És lészen, hogy aki Sionban megmarad, és aki Jeruzsálemben marad, szentnek neveztetik, mindenki, aki az élők közé van beírva Jeruzsálemben: mikor az ÚR lemossa Sion leányainak tisztátalanságát, és Jeruzsálem vérét kitisztítja annak közepéből az ítélet lelkével és a megégetés lelkével. Ézsaiás 4:1–4.

The “one man” that the seven women take hold of is the pope, who becomes the eighth that is of the seven at the Sunday law, counterfeiting the 8 souls upon the ark. At the Sunday law, “in that day” “the branch of the Lord be beautiful and glorious” “when the Lord shall have washed away the filth of the daughters of Zion, and shall have purged the blood of Jerusalem from the midst thereof by the spirit of judgment, and by the spirit of burning.” The purging with the spirit of judgment and burning is accomplished by the Messenger of the Covenant in Malachi three at the Sunday law. The “beautiful branch” is the one hundred and forty-four thousand who come not from the stump, but from the root of Jessie, which is the ensign.

Az az „egy férfi”, akibe a hét asszony belekapaszkodik, a pápa, aki a vasárnaptörvénynél a hét közül való nyolcadikká lesz, meghamisítva a bárkán levő 8 lelket. A vasárnaptörvénynél, „azon a napon” „az Úr sarja ékes és dicsőséges lesz”, „amikor az Úr lemossa Sion leányainak tisztátalanságát, és eltávolítja Jeruzsálem vérbűnét annak közepéből az ítélet lelkével és a megégetés lelkével.” Az ítélet és a megégetés lelkével való megtisztítás a Szövetség Követe által valósul meg Malakiás harmadik fejezetében, a vasárnaptörvénynél. Az „ékes sarj” a száznegyvennégyezer, akik nem a tönkből, hanem Jessé gyökeréből származnak, amely a zászló.

Their authority is represented by the rod that came from a branch of a fallen kingdom. The kingdom of Philadelphia fell from 1856 unto 1863, and the authority established in that fallen kingdom is re-established at the Sunday law. When the branch that is the ensign is lifted up, the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand transitions unto the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand. It is then that the authority or rod that came from the Millerite or Philadelphian kingdom is represented by a key that is placed upon Eliakim in Isaiah 22:22.

Az ő tekintélyüket az a vessző jelképezi, amely egy bukott királyság ágából származott. Philadelphia királysága 1856-tól 1863-ig bukott állapotban volt, és az ebben a bukott királyságban megalapított tekintély a vasárnaptörvény idején újra helyreállíttatik. Amikor az ág, amely a hadi zászló, felemeltetik, a száznegyvennégyezer laodiceai mozgalma átmegy a száznegyvennégyezer philadelphiai mozgalmába. Ekkor jelenik meg úgy az a tekintély, vagyis vessző, amely a millerita vagy philadelphiai királyságból származott, mint egy kulcs, amely Eliákimra helyeztetik az Ézsaiás 22:22-ben.

> And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open. Isaiah 22:22.

> És a Dávid házának kulcsát az ő vállára vetem; és ha megnyitja, senki be nem zárja; és ha bezárja, senki meg nem nyitja. Ézsaiás 22:22.

The verse marks October 22, 1844 and is identifying Eliakim as receiving a “key.” In the previous two verses the authority of Laodicea is taken from Shebna and given to Eliakim. At the Sunday law the authority once given to the chosen covenant people is taken from the kingdom of Laodicean Seventh-day Adventism and given to the kingdom of the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand—which is the kingdom of glory.

Az igevers 1844. október 22-ét jelöli meg, és Eliákimot úgy azonosítja, mint aki „kulcsot” kap. Az előző két versben Laodicea hatalma elvétetik Sebnától, és Eliákimnak adatik. A vasárnapi törvény idején a korábban a kiválasztott szövetségi népnek adott hatalom elvétetik a laodiceai hetednapi adventizmus királyságától, és átadatik a száznegyvennégyezer filadelfiai mozgalmának királyságának — amely a dicsőség királysága.

> He saith unto them, But whom say ye that I am? And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:16–19.

> Ő így szólt hozzájuk: Ti pedig kinek mondotok engem? Simon Péter pedig felelvén, monda: Te vagy a Krisztus, az élő Isten Fia. Jézus pedig felelvén, monda neki: Boldog vagy, Simon, Jónának fia; mert nem test és vér jelentette ki ezt neked, hanem az én mennyei Atyám. Én pedig azt mondom neked, hogy te Péter vagy, és ezen a kősziklán építem fel az én egyházamat; és a pokol kapui sem vesznek erőt rajta. És neked adom a mennyek országa kulcsait: és amit megkötsz a földön, a mennyekben is kötve lesz; és amit feloldasz a földön, a mennyekben is oldva lesz. Máté 16:16–19.

The rod of authority, represented as a key given to Peter, is placed upon Eliakim’s shoulder in Isaiah 22:22. Peter represents the branch of the one hundred and forty-four thousand who enter into covenant with Christ just before the Sunday law. In the passage Peter is in Caesarea Philippi, which is Panium of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven. His name is changed, representing a covenant relationship, and the name Peter when approached with multiplying the numbered positions of each letter, equates to 144,000. The authority, or rod, or key that is placed upon Eliakim when Shebna is cast into a field like a ball, and is the “rod” which comes from the stump of Philadelphian Millerite Adventism that was cut down from 1856 unto 1863.

A hatalom vesszeje, amely Péternek adott kulcsként jelenik meg, Eliákim vállára helyeztetik az Ézsaiás 22:22-ben. Péter a száznegyvennégyezer azon ágát jelképezi, akik közvetlenül a vasárnaptörvény előtt szövetségre lépnek Krisztussal. A szakaszban Péter Cézárea Filippiben van, amely Dániel tizenegyedik fejezete tizenharmadiktól tizenötödik verséig terjedő szakaszának Paniuma. Neve megváltozik, ami szövetségi kapcsolatot jelképez, és a Péter név, amikor minden betűjének számozott helyi értékeit összeszorozzuk, 144 000-rel egyenlő. A hatalom, vagy vessző, vagy kulcs, amely Eliákimra helyeztetik, amikor Sebna labdaként vettetik egy mezőre, az a „vessző”, amely a filadelfiai millerita adventizmus törzséből sarjad, amely 1856-tól 1863-ig kivágatott.

Peter is receiving the authority of God’s covenant people at the separation of the wheat and tares, for the wheat is to be lifted up as the wave loaf offering of Pentecost. The tares first are separated, as represented by the leaven in the Pentecostal wave loaves being removed through the baking process. The authority of the rod or key comes from the stump of a fallen kingdom and the branch that is the ensign comes from the root of Jessie and is the root of Jessie, for Jesus illustrates the end of a thing with the beginning of a thing. The root is the beginning and the branch the end. This prophetic application cannot be understood by the quibbling Jews of Christ time or today, for it is the primary principle of the methodology of the latter rain, and it is also represented as the key of the house of David. The key opens the door to the house of David which has been shut. The key opens the door unto the heavenly sanctuary, the house of David. The alpha of October 22, 1844 repeats in the omega of the Sunday law.

Péter Isten szövetséges népének hatalmát kapja meg a búza és a konkoly szétválasztásakor, mert a búzának pünkösdi lengetett kenyéráldozatként kell felemeltetnie. Először a konkoly kerül elkülönítésre, amint azt az jelképezi, hogy a pünkösdi lengetett kenyerekben levő kovász a sütés folyamata által eltávolíttatik. A vessző vagy kulcs hatalma egy elbukott királyság törzsökéből származik, és az ág, amely a zászló, Isai gyökeréből ered, és Isai gyökere is, mert Jézus egy dolog végét egy dolog kezdetével szemlélteti. A gyökér a kezdet, az ág pedig a vég. E prófétai alkalmazást Krisztus korának vagy a mai idők szőrszálhasogató zsidói nem érthetik meg, mert ez a késői eső módszertanának alapvető elve, és egyúttal Dávid házának kulcsaként is ábrázoltatik. A kulcs megnyitja a Dávid házához vezető ajtót, amely be volt zárva. A kulcs megnyitja az ajtót a mennyei szentélyhez, Dávid házához. 1844. október 22-ének alfája megismétlődik a vasárnaptörvény ómegájában.

David, the son of Jessie records an enigma that marked the end of any further discussion with the quibbling Jews in the days of Christ, thus marking the end of His testimony to the Jews.

Dávid, Isai fia, feljegyez egy rejtélyes kijelentést, amely Krisztus napjaiban véget vetett a kötekedő zsidókkal folytatott minden további vitának, s ezzel lezárta az Ő bizonyságtételét a zsidók felé.

> A Psalm of David. The Lord said unto my Lord, Sit thou at my right hand, until I make thine enemies thy footstool. The Lord shall send the rod of thy strength out of Zion: rule thou in the midst of thine enemies. Thy people shall be willing in the day of thy power, in the beauties of holiness from the womb of the morning: thou hast the dew of thy youth. The Lord hath sworn, and will not repent, Thou art a priest for ever after the order of Melchizedek. Psalms 110:1–4.

> Dávid zsoltára. Így szólt az Úr az én Uramhoz: Ülj az én jobbomra, míg ellenségeidet lábad zsámolyává teszem. Kiküldi az Úr hatalmad vesszejét a Sionból: uralkodjál ellenségeid között. Néped készséges lesz hatalmad napján, szentséged ékességeiben, a hajnal méhéből: ifjúságod harmata a tied. Megesküdött az Úr, és nem bánja meg: Pap vagy te mindörökké Melkisédek rendje szerint. Zsoltárok 110:1–4.

Palmoni determined to place this passage in Psalm 110, which is of course another number in the world of mathematics that is recognized as a special number. Half of “220” and ten times “11” would lead a soul to expect the number “110” holds some significance, and it does—as does the passage itself. It is a song of David, and David is a symbol of the one hundred and forty-four thousand, so it is a verse from the song of the vineyard, which is the song of Moses and the Lamb. It identifies when the former husbandmen of the vineyard are passed by and the vineyard is given to the one hundred and forty-four thousand. When that happens, it is the “day of thy power” aligning with the power of Pentecost at the climax of the Pentecostal season.

Palmoni úgy határozott, hogy ezt a szakaszt a 110. zsoltárba helyezi, amely természetesen a matematika világában egy másik olyan szám, amelyet különleges számként ismernek el. A „220” fele és a „11” tízszerese arra indítaná a lelket, hogy azt várja: a „110” szám valamilyen jelentőséggel bír, és valóban bír is vele — miként maga a szakasz is. Ez Dávid éneke, és Dávid a száznegyvennégyezer jelképe, tehát ez a szőlőskert énekéből való vers, amely Mózes és a Bárány éneke. Azonosítja azt az időt, amikor a szőlőskert korábbi munkásai mellőztetnek, és a szőlőskert a száznegyvennégyezernek adatik. Amikor ez bekövetkezik, az a „te hatalmad napja”, amely egybeesik a pünkösd erejével a pünkösdi időszak tetőpontján.

God’s people will be “willing” in the day they come from “the womb of the morning,” with the “dew of thy youth.” New birth is an illustration of conversion and life. The one hundred and forty-four thousand were taken from the womb in July of 2023, and they were born with the dew of their youth, for they were born into the message of the Midnight Cry, which also occurred with the Millerites in the beginning, or their “youth.” It is the same dew, for it is a repetition of the alpha history within the history of the omega. In the “day of their” ‘empowerment,’ when Shebna is driven “from” his “station, and from” his “state” and pulled “down” Eliakim, the one hundred and forty-four thousand are made omega priests, for they are made after the order of Melchizedek, for the one hundred and forty-four thousand shall not taste death, or as with Melchizedek they are priests forever.

Isten népe „készséges” lesz azon a napon, amikor „a hajnal méhéből” előjönnek, „ifjúságod harmatával”. Az újjászületés a megtérés és az élet szemléltetése. A száznegyvennégyezer 2023 júliusában vétetett ki a méhből, és ifjúságuk harmatával születtek meg, mert az Éjféli Kiáltás üzenetébe születtek bele, amely kezdetben, vagyis „ifjúságuk” idején, a milleritákkal is bekövetkezett. Ugyanaz a harmat ez, mert az alfa történetének megismétlődése az ómega történetén belül. „Az ő” ‘felhatalmazásuk’ „napján”, amikor Sebna „helyéről”, „állásából” elűzetik, és Eljákimot „lehúzzák”, a száznegyvennégyezer ómega-papokká tétetik, mert Melkisédek rendje szerint tétetnek azzá; mert a száznegyvennégyezer nem ízleli meg a halált, vagyis miként Melkisédek esetében, papok örökké.

In the “day of his power” the Lord will send the “rod of His strength out of Zion.” The authority of His kingdoms both grace (justification) and glory (sanctification) has been placed upon those who wear His crown of glory, for they represent His kingdom. The are sent out of Zion, for Zion’s meaning represents the ensign of the one hundred and forty-four thousand.

„Az ő hatalmának napján” az Úr elküldi „erejének vesszejét Sionból”. Országainak hatalma, mind a kegyelemé (megigazulás), mind a dicsőségé (megszentelődés), azokra helyeztetett, akik az ő dicsőségének koronáját viselik, mert az ő országát képviselik. Sionból küldetnek ki, mert Sion jelentése a száznegyvennégyezer zászlóját jelképezi.

> While the Pharisees were gathered together, Jesus asked them, Saying, What think ye of Christ? whose son is he? They say unto him, The son of David.

> Miközben a farizeusok együtt voltak, Jézus megkérdezte őket, mondván: Mit gondoltok a Krisztusról? Kinek a fia ő? Ők ezt felelték neki: Dávid fia.

> He saith unto them, How then doth David in spirit call him Lord, saying, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, till I make thine enemies thy footstool? If David then call him Lord, how is he his son?

> Így szólt hozzájuk: Miképpen nevezi hát Dávid Lélek által őt Urának, ezt mondván: „Monda az Úr az én Uramnak: Ülj az én jobbom felől, mígnem ellenségeidet lábaid zsámolyául vetem”? Ha tehát Dávid Urának nevezi őt, miképpen lehet az ő fia?

> And no man was able to answer him a word, neither durst any man from that day forth ask him any more questions. Matthew 24:41–46.

> És senki sem tudott neki egy szót sem felelni; sem attól a naptól fogva többé senki nem mert tőle kérdezni. Máté 24:41–46.

David’s prophetic relationship to Christ in terms of alpha and omega—the beginning and ending, is the primary rule of the “line upon line” methodology, and that rule could not be fathomed by the quibbling Jews anymore than a Laodicean Seventh-day Adventist can understand that the history of the Millerites during the message of the Midnight Cry was where the dew of heaven was poured out during the youth of Adventism. The “dew” of thy youth is upon the one hundred and forty-four thousand, and it began to sprinkle at 9/11, and the Sunday law is the “day of power,” when the remnant is anointed as priests after the order of Melchizedek.

Dávid prófétai viszonya Krisztushoz az alfa és az ómega értelmében — a kezdet és a vég — a „sorra sor” módszertan elsődleges szabálya, és e szabályt a kötekedő zsidók éppoly kevéssé voltak képesek felfogni, mint ahogyan egy laodiceai Hetednapi Adventista sem képes megérteni, hogy a Milleriták története az Éjféli Kiáltás üzenetének idején volt az a pont, amikor a menny harmata kiáradt az adventizmus ifjúságának idején. Ifjúságod „harmata” a száznegyvennégyezren van, és permetezni 2001. szeptember 11-én kezdett, a vasárnapi törvény pedig az „erő napja”, amikor a maradék Melkisédek rendje szerint papokká kenetik fel.

Out of the stump of Laodicean Seventh-day Adventism (the church militant) comes the branch (the church triumphant), while out of the root of Jessie, the one hundred and forty-four thousand—are the branch of glorious fruit lifted up as a wave offering in the day of his power.

A laodiceai Hetednapi Adventizmus (a küzdő egyház) csonkjából sarjad ki az ág (a diadalmas egyház), míg Isai gyökeréből az a száznegyvennégyezer — a dicsőséges gyümölcs ága — emeltetik fel mint meglóbált áldozat az ő hatalmának napján.

We will continue these thoughts in the next article.

E gondolatokat a következő cikkben folytatjuk.

> “Proverbs One

> „Példabeszédek első fejezete”

> “April 1, 1850 To the ‘Little Flock.’

> „1850. április 1. A „kis nyáj”-hoz.

> “Dear Brethren.—The Lord gave me a view, January 26, which I will relate. I saw that some of the people of God were stupid and dormant; and were but half awake, and did not realize the time we were now living in; and that the ‘man’ with the ‘dirt-brush’ had entered, and that some were in danger of being swept away. I begged of Jesus to save them, to spare them a little longer, and let them see their awful danger, that they might get ready before it should be forever too late. The angel said, ‘Destruction is coming like a mighty whirlwind.’ I begged of the angel to pity and to save those who loved this world, and were attached to their possessions, and were not willing to cut loose from them, and sacrifice them to speed the messengers on their way to feed the hungry sheep, who were perishing for want of spiritual food.

> „Kedves Testvérek.—Az Úr január 26-án látomást adott nekem, amelyet most elbeszélek. Láttam, hogy Isten népe közül némelyek tompák és szunnyadók voltak; csak félig voltak ébren, és nem ismerték fel azt az időt, amelyben most élünk; és hogy a „porseprűs” „férfi” belépett, és némelyek abban a veszedelemben voltak, hogy elsodortatnak. Könyörögtem Jézusnak, hogy mentse meg őket, kegyelmezzen nekik még egy kis ideig, és engedje meglátni szörnyű veszélyüket, hogy elkészülhessenek, mielőtt örökre túl késő lenne. Az angyal ezt mondta: „A pusztulás hatalmas forgószélként közeleg.” Könyörögtem az angyalnak, hogy szánja meg és mentse meg azokat, akik szerették ezt a világot, ragaszkodtak javaikhoz, és nem voltak hajlandók elszakadni azoktól, és feláldozni azokat, hogy a hírnököket útjukon előresegítsék, hogy táplálják az éhező juhokat, akik a lelki eledel hiánya miatt pusztultak.”

> “As I viewed poor souls dying for want of the present truth, and some who professed to believe the truth were letting them die, by withholding the necessary means to carry forward the work of God, the sight was too painful, and I begged of the angel to remove it from me. I saw that when the cause of God called for some of their property, like the young man who came to Jesus, [Matthew 19:16–22.] they went away sorrowful; and that soon the overflowing scourge would pass over and sweep their possessions all away, and then it would be too late to sacrifice earthly goods, and lay up a treasure in heaven.

> „Amint szegény lelkeket láttam meghalni a jelenvaló igazság hiánya miatt, és némelyek, akik vallották, hogy hisznek az igazságban, hagyták őket meghalni azáltal, hogy visszatartották a szükséges eszközöket Isten művének előmozdításától, e látvány túlságosan fájdalmas volt, és kértem az angyalt, hogy távolítsa el azt tőlem. Láttam, hogy amikor Isten ügye vagyonuk egy részét igényelte, mint annál az ifjúnál, aki Jézushoz ment, [Máté 19:16–22.] szomorúan távoztak; és hogy hamarosan az eláradó ostor átvonul, és minden vagyonukat elsöpri, s akkor már túl késő lesz földi javaikat feláldozni, és kincset gyűjteni a mennyben.

> “I then saw the glorious Redeemer, beautiful and lovely, that he left the realms of glory, and came to this dark and lonely world, to give his precious life and die, the just for the unjust. He bore the cruel mocking and scourging, and wore the platted crown of thorns, and sweat great drops of blood in the garden; while the burden of the sins of the whole world were upon him. The angel asked, ‘What for?’ O, I saw and knew that it was for us; for our sins he suffered all this, that by his precious blood he might redeem us unto God.

> „Ekkor megláttam a dicsőséges Megváltót, szépet és kedveset, hogy elhagyta a dicsőség honát, és eljött e sötét és magányos világba, hogy drága életét adja és meghaljon, az igaz a nem igazakért. Elhordozta a kegyetlen gúnyolást és megostorozást, tövisből font koronát viselt, és a kertben vérnek nagy cseppjeit verejtékezte; miközben az egész világ bűneinek terhe rajta volt. Az angyal megkérdezte: „Miért?” Ó, láttam és tudtam, hogy értünk volt ez; a mi bűneinkért szenvedte el mindezt, hogy drága vére által megváltson minket Istennek.

> “Then again was held up before me those who were not willing to dispose of this world’s goods to save perishing souls, by sending them the truth, while Jesus stands before the Father, pleading his blood, his sufferings and his death for them; and while God’s messengers were waiting, ready to carry them the saving truth that they might be sealed with the seal of the living God. It was hard for some who professed to believe the present truth, to even do so little as to hand the messengers God’s own money, that he had lent them to be stewards over.

> „Ismét elém tárultak azok, akik nem voltak hajlandók megválni e világ javaitól azért, hogy az elveszendő lelkeket megmentsék azáltal, hogy elküldik nekik az igazságot, miközben Jézus az Atya előtt áll, és az ő vérét, szenvedéseit és halálát említi értük; és miközben Isten követei várakoztak, készen arra, hogy elvigyék nekik az üdvözítő igazságot, hogy elpecsételtessenek az élő Isten pecsétjével. Némelyeknek, akik azt vallották, hogy hisznek a jelenvaló igazságban, nehezére esett még annyit is megtenni, hogy Isten tulajdon pénzét a követek kezébe adják, amelyet ő kölcsönzött nekik, hogy sáfárok legyenek felette.”

> “Then the suffering Jesus, his sacrifice and love so deep, as to give his life for them, was again held up before me; and then the lives of those who professed to be his followers, who had this world’s goods, and considered it so great a thing to help the cause of salvation. The angel said, ‘Can such enter heaven?’ Another angel answered, ‘No, never, never, never. Those who are not interested in the cause of God on earth, can never sing the song of redeeming love above.’

> „Ekkor ismét elém tárult a szenvedő Jézus, az Ő áldozata és oly mélységes szeretete, hogy életét adta értük; majd azoknak az élete is, akik azt vallották, hogy az Ő követői, akik e világ javaival rendelkeztek, és oly nagy dolognak tartották, hogy segítsék az üdvösség ügyét. Az angyal így szólt: »Bemehetnek-e ilyenek a mennybe?« Egy másik angyal így felelt: »Nem, soha, soha, soha. Akiket a földön nem érdekel Isten ügye, azok odafenn soha nem énekelhetik a megváltó szeretet énekét.«”

> “I saw that the quick work that God was doing on earth would soon be cut short in righteousness, and that the swift messengers must speed on their way to search out the scattered flock. An angel said, ‘Are all messengers? No, no, God’s messengers have a message.’

> „Láttam, hogy a gyors munkát, amelyet Isten végzett a földön, hamarosan igazságban rövidre zárja, és hogy a sebes hírnököknek sietve kell továbbhaladniuk, hogy felkutassák a szétszórt nyájat. Egy angyal ezt mondta: »Vajon mindenki hírnök? Nem, nem, Isten hírnökeinek üzenetük van.«”

> “I saw that the cause of God had been hindered, and dishonored by some travelling who had no message from God. Such will have to give an account to God for every dollar they have used in travelling where it was not their duty to go; for that money might have helped on the cause of God, and for the lack of it, souls have starved and died for the want of spiritual food, that might have been given them by God’s called and chosen messengers if they had had the means.

> „Láttam, hogy Isten ügyét akadályozták és gyalázat érte amiatt, hogy némelyek úgy utaztak, hogy nem volt Istentől kapott üzenetük. Az ilyeneknek számot kell majd adniuk Istennek minden egyes dollárról, amelyet olyan utazásra használtak fel, ahová nem az volt a kötelességük, hogy menjenek; mert az a pénz előmozdíthatta volna Isten ügyét, és annak hiánya miatt lelkek éheztek és haltak meg a lelki táplálék híján, amelyet Isten elhívott és választott követei adhattak volna meg nekik, ha rendelkezésükre álltak volna az eszközök.”

> “The mighty shaking has commenced, and will go on, and all will be shaken out who are not willing to take a hold and unyielding stand for the truth, and sacrifice for God and his cause. The angel said, ‘Think ye that any will be compelled to sacrifice. No. no. It must be a free-will offering. It will take all to buy the field.’—I cried to God to spare his people, some of whom were fainting and dying.

> „A hatalmas megrázkódtatás megkezdődött, és folytatódni fog, és mindazok kizuhannak, akik nem hajlandók megragadni az igazságot, és hajthatatlanul kiállni mellette, valamint áldozatot hozni Istenért és az ő ügyéért. Az angyal ezt mondta: »Azt gondoljátok-e, hogy bárkit is kényszeríteni fognak az áldozathozatalra? Nem, nem. Ennek önkéntes áldozatnak kell lennie. Mindenre szükség lesz, hogy meg lehessen venni a mezőt.« — Istenhez kiáltottam, hogy kímélje meg népét, akik közül némelyek már elerőtlenedtek és haldokoltak.”

> “I saw that those who have strength to labor with their hands, and help sustain the cause, were as accountable for that strength, as others were for their property.

> „Láttam, hogy azok, akiknek van erejük kezük munkájával fáradozni, és segíteni fenntartani az ügyet, éppoly felelősek azért az erőért, mint mások a vagyonukért.

> “Then I saw that the judgments of Almighty God were speedily coming. I begged of the angel to speak in his language to the people. Said he, ‘All the thunders and lightnings of Mount Sinai would not move those who will not be moved by the plain truths of the word of God; neither would an angel’s message awake them.’” Review and Herald, April 1, 1850.

> „Akkor láttam, hogy a mindenható Isten ítéletei gyorsan közelednek. Kértem az angyalt, hogy az ő nyelvén szóljon a néphez. Ő így szólt: „A Sínai-hegy minden mennydörgése és villámlása sem indítaná meg azokat, akiket Isten Igéjének világos igazságai sem mozdítanak meg; és egy angyal üzenete sem ébresztené fel őket.”” Review and Herald, 1850. április 1.

Back to Articles