Article

# Parallel Warnings - Number Five

Párhuzamos figyelmeztetések – Ötödik szám

The Unveiling of the Lion of the Tribe of Judah: Understanding the Closing Scenes of the Great Controversy

A Júda törzséből való Oroszlán kinyilatkoztatása: A nagy küzdelem zárójeleneteinek megértése

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the passage we are still addressing, which comments on Christ as the angel in Revelation ten that descends, Christ as the mighty angel illustrates “the part which He is acting in the closing scenes of the great controversy with Satan.” The “position” Christ took when He placed his right foot on the sea and left foot on dry land “denotes His supreme power and authority over the whole earth.” When Christ cried “with a loud voice,” He “cried” “as when a lion roareth.”

Abban a szakaszban, amellyel még mindig foglalkozunk, és amely Krisztusról mint a Jelenések tizedik fejezetében alászálló angyalról tesz megjegyzést, Krisztus mint a hatalmas angyal azt szemlélteti, „milyen szerepet tölt be a Sátánnal vívott nagy küzdelem záró jeleneteiben”. Az a „helyzet”, amelyet Krisztus felvett, amikor jobb lábát a tengerre, bal lábát pedig a szárazföldre helyezte, „az egész föld feletti legfőbb hatalmát és tekintélyét jelzi”. Amikor Krisztus „nagy szóval” kiáltott, úgy „kiáltott”, „mint amikor az oroszlán ordít”.

Christ will manifest His omnipotence in “the closing scenes of the great controversy” and when Christ manifests His omnipotence, He does so as the Lion of the tribe of Judah.

Krisztus „a nagy küzdelem záró jeleneteiben” nyilvánítja ki mindenhatóságát, és amikor Krisztus kinyilvánítja mindenhatóságát, azt Júda törzsének Oroszlánjaként teszi.

> “The Saviour is presented before John under the symbols of ‘the Lion of the tribe of Judah’ and of ‘a Lamb as it had been slain.’ Revelation 5:5, 6. These symbols represent the union of omnipotent power and self-sacrificing love. The Lion of Judah, so terrible to the rejectors of His grace, will be the Lamb of God to the obedient and faithful.” Acts of the Apostles, 589.

> „Az Üdvözítő János előtt „Júda törzsének Oroszlánja” és „mintegy megöletett Bárány” jelképei alatt jelenik meg. Jelenések 5:5, 6. E jelképek a mindenható hatalom és az önfeláldozó szeretet egységét ábrázolják. Júda Oroszlánja, aki kegyelmének elutasítói számára oly félelmetes, az engedelmesek és hűségesek számára Isten Báránya lesz.” Az apostolok története, 589.

Christ’s manifestation as the Lion of the tribe of Judah emphasizes his work in both sealing and unsealing biblical prophecy, according to His divine timing. Just before human probation closes, when “the time is at hand” there will be an unsealing of a special Bible truth identifying “things which must shortly come to pass.”

Krisztusnak mint Júda törzsének Oroszlánja való megjelenése hangsúlyozza munkáját a bibliai prófécia mind lepecsételésében, mind felnyitásában, az Ő isteni időzítése szerint. Közvetlenül az emberi kegyelmi idő lezárulása előtt, amikor „az idő közel van”, egy különleges bibliai igazság felnyitása történik meg, amely azonosítja „azokat, amiknek meg kell lenniük hamar”.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:1–3.

> Jézus Krisztus kijelentése, amelyet Isten adott neki, hogy megmutassa szolgáinak azokat, amiknek hamar meg kell történniük; és elküldte azt, és angyala által kijelentette az ő szolgájának, Jánosnak: aki bizonyságot tett az Isten igéjéről, és Jézus Krisztus bizonyságtételéről, és mindarról, amit látott. Boldog, aki olvassa, és akik hallgatják e prófétálás beszédeit, és megtartják azokat, amelyek abban meg vannak írva: mert az idő közel van. Jelenések 1:1–3.

When the “time” that is “at hand” actually arrives into history there is a blessing pronounced upon those who read, hear “and keep those things which are written therein.” The special message is a time-sensitive message that is only recognizable when “the time is at hand.” Then—at that time, and not before—persons will be able to read, hear “and keep those things which are written” in the book of Revelation. When the “time is at hand” the blessing pronounced upon those who “readeth”, “hear” “and keep those things which are written therein” parallels the opening up of the book of Daniel at the “time of the end.”

Amikor az a „közel lévő” „idő” ténylegesen belép a történelembe, áldás hangzik el azokra, akik olvassák, hallják, „és megtartják azokat, amelyek abban meg vannak írva”. Ez a különleges üzenet időhöz kötött üzenet, amely csak akkor ismerhető fel, amikor „az idő közel van”. Akkor — abban az időben, és nem előbb — lesznek képesek az emberek olvasni, hallani, „és megtartani azokat, amelyek meg vannak írva” a Jelenések könyvében. Amikor az „idő közel van”, azokra azokra mondott áldás, akik „olvassa”, „hallják”, „és megtartják azokat, amelyek abban meg vannak írva”, párhuzamban áll Dániel könyvének megnyílásával „a vég idején”.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Daniel 12:4.

> Te pedig, Dániel, zárd be e beszédeket, és pecsételd le e könyvet a vég idejéig: sokan ide-oda futnak, és megnövekedik az ismeret. Dániel 12:4.

The “many” that are running “to and fro,” (which represents the study of God’s Word) are doing so at the “time of the end” when “the words” that had been “shut up” in “the book” of Daniel are unsealed. But there is another class of virgins running to and fro just after the Sunday law in the United States.

A „sokaság”, amely ide-oda futkos (ami Isten Igéjének tanulmányozását jelképezi), ezt „a vég idején” teszi, amikor „a szavak”, amelyek Dániel „könyvében” „be voltak zárva”, felnyittatnak. Ám van a szüzeknek egy másik csoportja is, amely közvetlenül az Egyesült Államokban bevezetett vasárnapi törvény után futkos ide-oda.

> Behold, the days come, saith the Lord God, that I will send a famine in the land, not a famine of bread, nor a thirst for water, but of hearing the words of the Lord: And they shall wander from sea to sea, and from the north even to the east, they shall run to and fro to seek the word of the Lord, and shall not find it. In that day shall the fair virgins and young men faint for thirst. They that swear by the sin of Samaria, and say, Thy god, O Dan, liveth; and, The manner of Beersheba liveth; even they shall fall, and never rise up again. Amos 8:11–14.

> Íme, napok jönnek, ezt mondja az Úr Isten, amikor éhséget bocsátok e földre; nem kenyér utáni éhséget, sem víz utáni szomjúságot, hanem az Úr beszédeinek hallása után. És tengertől tengerig bolyonganak, és északtól fogva napkeletig futkosnak, hogy keressék az Úr beszédét, de nem találják meg. Azon a napon a szép szüzek és az ifjak elalélnak a szomjúságtól. Akik Samária bűnére esküsznek, és ezt mondják: Él a te istened, Dán! és: Él Beérseba útja! azok is elesnek, és többé fel nem kelnek. Ámós 8:11–14.

The sin of Samaria was the sin represented by Ahab and Jezebel, Ahab representing the United States and Jezebel the Catholic church. Jezebel, Ahab and the false prophets at the confrontation with Elijah at Mount Carmel typify the Sunday law. At the confrontation there were two sets of unholy prophets, the prophets of Baal and the priests of the grove. Baal was one of the gods worshipped; the other that was worshipped in the groves was Ashtaroth. Baal was a male god and Ashtaroth was a female god. Together the male deity represents the state and the female the church.

Samária bűne az a bűn volt, amelyet Akháb és Jézabel jelképezett: Akháb az Egyesült Államokat, Jézabel pedig a katolikus egyházat képviselte. Jézabel, Akháb és a hamis próféták Illéssel való összecsapásukban a Kármel hegyén a vasárnaptörvényt jelképezik. Az összecsapásnál a tisztátalan prófétáknak két csoportja volt jelen: a Baál prófétái és a ligetek papjai. Baál az egyik imádott isten volt; a másik, akit a ligetekben imádtak, Astarót volt. Baál férfi istenség volt, Astarót pedig női istenség. Együtt a férfi istenség az államot, a női pedig az egyházat jelképezi.

The god that was set up in Dan was set up by Samaria’s first king Jeroboam, who erected a golden calf in both Bethel and Dan. Bethel means house of God and Dan means judgment, and together they represent the combination of church and state, which takes place in the United States in advance of the enforcement of Sunday-keeping. Those two golden calves were represented by Aaron’s golden calf.

A Dánban felállított istent Samária első királya, Jeroboám állíttatta fel, aki mind Béthelben, mind Dánban aranyborjút emelt. Béthel jelentése Isten háza, Dáné pedig ítélet, és együtt az egyház és az állam összefonódását jelképezik, amely az Egyesült Államokban megy végbe a vasárnap megtartásának kikényszerítése előtt. Ezt a két aranyborjút Áron aranyborja jelképezte.

A calf is a beast and a golden statue is an image, so the golden calf of Aaron and also the two golden calves of Jeroboam represent the combination of church and state that takes place just prior to the enforcement of the Sunday law in the United States. With Jeroboam, the two cities provide a second witness to the symbolism of the combination of church and state, which is defined as the image of the beast in the book of Revelation.

A borjú vadállat, az aranyszobor pedig képmás, így Áron aranyborja, valamint Jeroboám két aranyborja is az egyház és az állam egyesülését jelképezi, amely közvetlenül az Egyesült Államokban a vasárnaptörvény kikényszerítése előtt következik be. Jeroboám esetében a két város második tanúbizonyságul szolgál az egyház és az állam egyesülésének szimbolikájához, amelyet a Jelenések könyve a fenevad képmásaként határoz meg.

The manner of Beersheba represents the covenant of Abraham. The first mention of the name “Beersheba” is in Genesis twenty-one, which is a passage that the apostle Paul employs to oppose those who were suggesting in his day that you must retain the ceremonial laws and circumcision in order to be saved. Paul uses the passage where the first mention of Beersheba is located. He employs that history to address two different and opposite covenants in the same story. Paul uses the son of the bondwoman (Ishmael) to represent a covenant that is based upon human power and contrasts Ishmael with Isaac who he employs to represent a covenant that is based upon God’s power. This passage of the Bible is the first time that Beersheba is mentioned, and later in history Paul employs that history to describe a situation in his personal history that had been illustrated in biblical history. Paul believed and taught that biblical history repeats.

Beérseba módja Ábrahám szövetségét jelképezi. A „Beérseba” név első említése Mózes első könyve huszonegyedik fejezetében található, amelyet Pál apostol arra használ, hogy szembeszálljon azokkal, akik az ő idejében azt állították, hogy az üdvösséghez meg kell tartani a szertartási törvényeket és a körülmetélést. Pál azt a szakaszt használja, ahol Beérseba első említése található. Ezt a történetet arra alkalmazza, hogy ugyanabban az elbeszélésben két különböző és egymással ellentétes szövetséget mutasson be. Pál a szolgáló asszony fiát (Izmáelt) arra használja, hogy egy emberi erőn alapuló szövetséget jelképezzen, és Izmáelt szembeállítja Izsákkal, akit arra használ, hogy egy Isten erején alapuló szövetséget jelképezzen. Ez az igerész a Biblia első helye, ahol Beérseba említést nyer, és később a történelem folyamán Pál ezt a történetet arra használja, hogy saját személyes történetének olyan helyzetét írja le, amelyet a bibliai történelem már előre szemléltetett. Pál hitte és tanította, hogy a bibliai történelem ismétlődik.

Even though Paul uses this passage from Genesis twenty-one to illustrate two opposite covenants, in the passage there are two covenants that God makes with Abraham, but they are not the two covenants that Paul derives from the story. In the passage God again promised to fulfill His promise of making Abraham the father of many nations through Isaac and He also promised that He would make Ishmael the father of a great nation. One passage of Scripture, four covenants referenced, and it’s the first time Beersheba is mentioned in Scriptures.

Noha Pál a Teremtés könyve huszonegyedik fejezetéből vett szakaszt két ellentétes szövetség szemléltetésére használja, magában a szakaszban két olyan szövetség szerepel, amelyet Isten Ábrahámmal köt, de ezek nem azok a két szövetség, amelyeket Pál a történetből levezet. A szakaszban Isten ismét megígérte, hogy Izsák által teljesíti be ígéretét, miszerint Ábrahámot sok nemzet atyjává teszi, és azt is megígérte, hogy Izmáelt nagy nemzet atyjává teszi. Egyetlen szentírási szakasz, négy hivatkozott szövetség, és ez az első alkalom, hogy Beérseba említést nyer az Írásokban.

> Wherefore she said unto Abraham, Cast out this bondwoman and her son: for the son of this bondwoman shall not be heir with my son, even with Isaac. And the thing was very grievous in Abraham’s sight because of his son. And God said unto Abraham, Let it not be grievous in thy sight because of the lad, and because of thy bondwoman; in all that Sarah hath said unto thee, hearken unto her voice; for in Isaac shall thy seed be called. And also of the son of the bondwoman will I make a nation, because he is thy seed. And Abraham rose up early in the morning, and took bread, and a bottle of water, and gave it unto Hagar, putting it on her shoulder, and the child, and sent her away: and she departed, and wandered in the wilderness of Beersheba. Genesis 21:10–14.

> Azért monda Ábrahámnak: Űzd el ezt a szolgálót és az ő fiát; mert e szolgáló fia nem lesz örökös az én fiammal, Izsákkal együtt. És igen súlyosnak tetszék ez a dolog Ábrahám előtt az ő fia miatt. Isten pedig monda Ábrahámnak: Ne legyen súlyos előtted e dolog a gyermek miatt és a te szolgálód miatt; valamit mond néked Sára, hallgass az ő szavára; mert Izsákról neveztetik a te magod. De a szolgáló fiából is nemzetet teszek, mivelhogy a te magod ő. Ábrahám azért felkele reggel korán, és vőn kenyeret és egy tömlő vizet, és adá Hágárnak, vállára helyezvén azt, és a gyermeket is, és elbocsátá őt. Az pedig elméne, és bolyonga Beérseba pusztájában. 1Mózes 21:10–14.

Beersheba represents the covenant of Abraham. In the very same chapter Abraham also made a covenant with Abimelech.

Beérseba Ábrahám szövetségét jelképezi. Ugyanebben a fejezetben Ábrahám Abimélekkel is szövetséget kötött.

> And it came to pass at that time, that Abimelech and Phichol the chief captain of his host spake unto Abraham, saying, God is with thee in all that thou doest: Now therefore swear unto me here by God that thou wilt not deal falsely with me, nor with my son, nor with my son’s son: but according to the kindness that I have done unto thee, thou shalt do unto me, and to the land wherein thou hast sojourned. And Abraham said, I will swear.

> És lőn abban az időben, hogy Abimelek és Píkhol, az ő seregének fővezére, szólának Ábrahámhoz, mondván: Az Isten veled van mindenben, amit cselekszel. Most azért esküdj meg nékem itt az Istenre, hogy nem cselekszel hamisan sem velem, sem fiammal, sem fiam fiával; hanem aszerint a kegyesség szerint, amelyet én cselekedtem veled, úgy cselekedjél te is velem és azzal a földdel, amelyben jövevény voltál. Ábrahám pedig monda: Megesküszöm.

> And Abraham reproved Abimelech because of a well of water, which Abimelech’s servants had violently taken away. And Abimelech said, I wot not who hath done this thing: neither didst thou tell me, neither yet heard I of it, but to day.

> Ábrahám pedig megfeddte Abímeleket egy vízkút miatt, amelyet Abímelek szolgái erőszakkal elvettek. És Abímelek ezt mondta: Nem tudom, ki cselekedte ezt; te sem mondtad meg nekem, és én sem hallottam róla mind e mai napig.

> And Abraham took sheep and oxen, and gave them unto Abimelech; and both of them made a covenant. And Abraham set seven ewe lambs of the flock by themselves. And Abimelech said unto Abraham, What mean these seven ewe lambs which thou hast set by themselves?

> Ábrahám pedig juhokat és ökröket vett, és Abímeleknek adta azokat; és szövetséget kötöttek egymással. És Ábrahám a nyájból hét nőstény bárányt külön állított. Akkor Abímelek ezt mondta Ábrahámnak: Mit jelentenek ez a hét nőstény bárány, amelyeket külön állítottál?

> And he said, For these seven ewe lambs shalt thou take of my hand, that they may be a witness unto me, that I have digged this well. Wherefore he called that place Beersheba; because there they sware both of them. Thus they made a covenant at Beersheba: then Abimelech rose up, and Phichol the chief captain of his host, and they returned into the land of the Philistines. And Abraham planted a grove in Beersheba, and called there on the name of the Lord, the everlasting God.

> Ő pedig ezt mondta: Ezt a hét nőstény bárányt vedd el az én kezemből, hogy bizonyságul legyenek nekem arra nézve, hogy én ástam ezt a kutat. Ezért nevezte azt a helyet Beérsebának, mivel ott esküdtek meg mindketten. Így szövetséget kötöttek Beérsebában; azután felkelt Abímelek és Píkhol, seregének fővezére, és visszatértek a filiszteusok földjére. Ábrahám pedig tamariszkuszfát ültetett Beérsebában, és ott segítségül hívta az ÚRnak, az örökkévaló Istennek nevét.

> And Abraham sojourned in the Philistines’ land many days. Genesis 21:22–34.

> Ábrahám pedig sok ideig tartózkodott a filiszteusok földjén. 1Mózes 21:22–34.

Beersheba is the symbol of God’s covenant with Abraham. There are several covenant histories marked in the Bible that connect Beersheba with Abraham’s covenant. “Beer” means well and “sheba” means “seven.” Sheba is the same Hebrew word that is translated as “seven times” that William Miller correctly understood to represent the prophecy of twenty-five hundred and twenty years in Leviticus twenty-six. It was the very first “time prophecy” he discovered, and it was the first foundational truth to be set aside in 1863. In the passage where the word “sheba” is translated as “seven times” in four different verses, the punishment of God that is represented by the “seven times” is called “the quarrel of my covenant.”

Beérseba Isten Ábrahámmal kötött szövetségének jelképe. A Bibliában több olyan szövetségi történet is fel van jegyezve, amely Beérsebát Ábrahám szövetségével kapcsolja össze. A „beer” kutat jelent, a „sheba” pedig „hét”-et. A sheba ugyanaz a héber szó, amelyet „hétszeresen”-nek fordítanak, s amelyről William Miller helyesen értette meg, hogy a Leviticus huszonhatban a kétezer-ötszázhúsz éves próféciát jelképezi. Ez volt az első „időprófécia”, amelyet felfedezett, és ez volt az első alapvető igazság, amelyet 1863-ban félretettek. Abban a szakaszban, ahol a „sheba” szót négy különböző versben „hétszeresen”-nek fordítják, Istennek azt a büntetését, amelyet a „hétszeresen” jelképez, úgy nevezik: „szövetségem miatti perpatvar”.

> Then will I also walk contrary unto you, and will punish you yet seven times for your sins. And I will bring a sword upon you, that shall avenge the quarrel of my covenant: and when ye are gathered together within your cities, I will send the pestilence among you; and ye shall be delivered into the hand of the enemy. Leviticus 26:24, 25.

> Akkor én is veletek ellenkezőleg járok, és még hétszeresen megbüntetlek titeket bűneitekért. És fegyvert hozok reátok, amely bosszút áll szövetségem ügyéért; és amikor összegyűltök városaitokba, döghalált bocsátok közétek; és ellenség kezébe adattok. 3Mózes 26:24, 25.

The word translated as “seven times” and represents the “quarrel” of God’s covenant in Leviticus twenty-six, which is “sheba” in the word Beersheba, is also translated twice in the book of Daniel once as “the oath” that is written in the law of Moses and once as “the curse.” Both the “oath” and the “curse” are translated from the word “sheba” for it not only means ‘seven’ but it includes the concept of a covenant or “oath” that if broken produces a “curse.”

A „hétszer”-nek fordított szó, amely Mózes harmadik könyve huszonhatodik fejezetében Isten szövetségének „perét” jelöli, s amely a Beérseba szóban is „sheba”, Dániel könyvében szintén kétszer fordul elő: egyszer úgy fordítják, mint „az eskü”, amely meg van írva Mózes törvényében, egyszer pedig úgy, mint „az átok”. Mind az „eskü”, mind az „átok” a „sheba” szóból van fordítva, mert ez nemcsak azt jelenti, hogy „hét”, hanem magában foglalja a szövetség, vagyis az „eskü” fogalmát is, amely, ha megszegik, „átkot” von maga után.

> Yea, all Israel have transgressed thy law, even by departing, that they might not obey thy voice; therefore the curse is poured upon us, and the oath that is written in the law of Moses the servant of God, because we have sinned against him. Daniel 9:11.

> Igen, egész Izráel áthágta a te törvényedet, és elhajlott, hogy ne engedelmeskedjék a te szavadnak; azért ránk áradt az átok és az eskü, amely meg van írva Mózesnek, az Isten szolgájának törvényében, mert vétkeztünk ellene. Dániel 9:11.

The word “sheba” or seven that represented seven lambs offered at a well at Beersheba represents the covenant. And God’s covenant or His oath states that the obedient live and the disobedient die.

A „sheba”, vagyis hét szó, amely a Beérsebában egy kútnál felajánlott hét bárányt jelképezte, a szövetséget jelenti. És Isten szövetsége, vagyis az Ő esküje, azt mondja ki, hogy az engedelmesek élnek, az engedetlenek pedig meghalnak.

Beersheba symbolizes the covenant that is represented by the faith of Abraham. So, when the “fair virgins” of Amos eight, who are also the “foolish virgins” of Matthew twenty-five, who are also the “wicked” of Daniel twelve are swearing “by the sin of Samaria” they are swearing allegiance to the mark of Jezebel (the papacy) who has committed fornication with Ahab (the United Nations) and who rules over the image of the beast (the United States).

Beérseba azt a szövetséget jelképezi, amelyet Ábrahám hite képvisel. Amikor tehát az Ámos nyolcadik fejezetének „szép szüzei”, akik egyúttal a Máté huszonötödik fejezetének „balga szüzei”, és ugyanakkor a Dániel tizenkettedik fejezetének „gonoszai”, „Samária bűnére” esküsznek, akkor hűséget fogadnak Jézabel bélyegének (a pápaságnak), aki paráznaságot követett el Ahábbal (az Egyesült Nemzetek Szervezetével), és aki a fenevad képmása (az Egyesült Államok) fölött uralkodik.

When those very same “fair virgins” say “Thy god, O Dan, liveth,” they are bowing down to the golden image of a calf as identified by two witnesses (Aaron and Jeroboam). The golden calf represents the image of the beast, which is the combination of church and state.

Amikor ugyanazok a „szép szüzek” ezt mondják: „Él a te istened, ó Dán”, a borjú aranyképe előtt borulnak le, amint azt két tanú (Áron és Jeroboám) azonosítja. Az aranyborjú a fenevad képét jelképezi, amely az egyház és az állam egyesülése.

When those same virgins claim the “manner” of Beersheba “liveth,” the word “manner” means “way.” This is the very same word that is used to identify the “ways” of the “old paths” in Jeremiah 6:16. Those virgins are saying that even though they have bowed to the image of the beast and accepted the mark of his authority that they are still children of Abraham. They are frantically running to and fro in God’s Word looking for the message represented by the “east” and the “north” and from “sea to sea,” and still claiming to be Seventh-day Adventists, but it is too late.

Amikor ugyanezek a szüzek azt állítják, hogy Beérseba „útja” „él”, az „út” szó jelentése: „ösvény”. Ez pontosan ugyanaz a szó, amelyet Jeremiás 6:16 az „ősi ösvények” „útjainak” megjelölésére használ. Ezek a szüzek azt mondják, hogy noha meghajoltak a fenevad képmása előtt, és elfogadták hatalmának bélyegét, mégis Ábrahám gyermekei. Kétségbeesetten futkosnak ide-oda Isten Igéjében, keresve a „kelet” és az „észak”, valamint „tengertől tengerig” által jelképezett üzenetet, miközben továbbra is azt állítják magukról, hogy Hetednapi Adventisták, de már túl késő.

> But tidings out of the east and out of the north shall trouble him: therefore he shall go forth with great fury to destroy, and utterly to make away many. And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. Daniel 11:44, 45.

> De a napkeletről és északról érkező hírek megrettentik őt; ezért nagy haraggal vonul ki, hogy sokakat elpusztítson és végképp megsemmisítsen. És felüti palotája sátorait a tengerek között, a dicsőséges szent hegyen; de eljut a végére, és senki sem segít rajta. Dániel 11:44–45.

Those virgins are looking for the message of these previous two verses. The final warning message that was unsealed at the time of the end in 1989, when, as described in Daniel eleven, verse forty, the “countries” representing the former Soviet Union were swept away by the papacy and the United States, identifies the final rise and fall of the papacy. In these two verses a message represented by the east and the north enrages the king of the north (the pope) and the final persecution begins, and it ends in verse forty-five when the papacy plants the “tabernacles” which comes from the Hebrew word meaning “tent,” (tent is a symbol of a church), but it’s “the tabernacle” of his “palace,” which represents a state. Where he places the tent that represents the combination of church and state, or as John calls it in the Revelation, the image of the beast, is “between the seas,” in the plural. The fair virgins are looking for the final warning message represented in verses forty-four and forty-five of Daniel eleven, and in the very next verse Michael stands up and probation closes. And at that time Amos 8:14 says that the fair virgins “shall fall, and never rise up again.”

Azok a szüzek e megelőző két vers üzenetét keresik. Az utolsó figyelmeztető üzenet, amely a vég idején, 1989-ben pecsételtetett fel, amikor — amint azt Dániel 11. fejezetének 40. verse leírja — a volt Szovjetuniót jelképező „országokat” a pápaság és az Egyesült Államok elsöpörte, azonosítja a pápaság végső felemelkedését és bukását. E két versben a kelet és az észak által jelképezett üzenet felbőszíti az északi királyt (a pápát), és megkezdődik a végső üldözés; ez a negyvenötödik versben ér véget, amikor a pápaság felállítja a „sátrakat”, amely a „sátor” jelentésű héber szóból származik (a sátor az egyház jelképe), de ez az ő „palotájának” „sátora”, ami egy államot jelképez. A hely, ahová a sátrat állítja, amely az egyház és állam összekapcsolását jelképezi, vagy amint János nevezi a Jelenések könyvében, a fenevad képmását, „a tengerek között” van, többes számban. A szép szüzek a Dániel 11. fejezetének 44. és 45. versében jelképezett utolsó figyelmeztető üzenetet keresik, és a legközelebbi versben Mihály feláll, és lezárul a kegyelemidő. És abban az időben az Ámós 8:14 azt mondja, hogy a szép szüzek „elesnek, és többé fel nem kelnek.”

When the fair virgins claim to be Seventh-day Adventists at the very time they are bowing to the image of the beast they are represented by John as Jews who say they are Jews but are not. They are claiming to be the children of Abraham, but they do lie.

Amikor a szép szüzek éppen abban az időben vallják magukat hetednapi adventistáknak, amikor a fenevad képe előtt hódolnak, János úgy ábrázolja őket, mint zsidókat, akik azt mondják, hogy zsidók, de nem azok. Azt állítják magukról, hogy Ábrahám gyermekei, de hazudnak.

> Behold, I will make them of the synagogue of Satan, which say they are Jews, and are not, but do lie; behold, I will make them to come and worship before thy feet, and to know that I have loved thee. Revelation 3:9.

> Íme, én adok a Sátán zsinagógájából valókat, akik zsidóknak mondják magukat, és nem azok, hanem hazudnak; íme, azt cselekszem, hogy eljöjjenek, és leboruljanak lábaid előtt, és megtudják, hogy én szerettelek téged. Jelenések 3:9.

They have accepted the mark of the papacy and thus have accepted his character. They profess to be Jews, or they profess to be Sabbath-keeping Adventists, but they then have the character of the pope, who among other things sits “in the temple of God.” They profess to be Adventists, or they profess to be in the Adventist temple, but they are no more Adventists than the pope is Christian.

Elfogadták a pápaság bélyegét, és ezáltal elfogadták annak jellemét. Azt vallják, hogy zsidók, vagy azt vallják, hogy szombatot megtartó adventisták, de akkor a pápa jellemét hordozzák, aki egyebek között „az Isten templomában” ül. Azt vallják, hogy adventisták, vagy azt vallják, hogy az adventista templomban vannak, de nem inkább adventisták, mint amennyire a pápa keresztény.

Those running “to and fro” seeking “the word of the Lord” are not “the wise” identified in the book of Daniel—but they are identified as “virgins.” It is obvious that those who are wandering, starving and dying of thirst in the verses do not “understand” the “words of the Lord” for they are seeking that very thing in the verses. The Word of the Lord that is revealed just before probation closes is the Revelation of Jesus Christ, and the foolish, wicked or “fair virgins” are those who did not understand the increase of knowledge from the book of Daniel. They did not have the necessary oil to follow on to the wedding as Matthew teaches.

Akik „ide-oda futkosnak”, és „az Úr igéjét” keresik, nem azok a „bölcsek”, akikről Dániel könyve beszél — hanem „szüzekként” vannak azonosítva. Nyilvánvaló, hogy azok, akik a versekben bolyonganak, éheznek és szomjúságtól haldokolnak, nem „értik” „az Úr igéit”, hiszen maguk a versek tanúsága szerint éppen azt keresik. Az Úr Igéje, amely közvetlenül a kegyelmi idő lezárulta előtt tárul fel, Jézus Krisztus kijelentése, és a balga, gonosz vagy „szép szüzek” azok, akik nem értették meg a Dániel könyvéből származó tudás gyarapodását. Nem volt meg bennük a szükséges olaj ahhoz, hogy — amint Máté tanítja — továbbhaladjanak a menyegzőre.

That “famine” is the close of probation. Amos’ “virgins” who are seeking for bread (the Word of God) and water (the Holy Spirit) in the verses, are Daniel’s “wicked” that do not “understand”. They are Matthew’s foolish virgins who are seeking for the Holy Spirit, which together on three witnesses identifies those who realize their opportunity to prepare for the marriage is past and they have no garment to go to the wedding, for they refused to “hear” the special message that is now being unsealed. From the time when the special message is unsealed, until the close of probation is the time of the last call for salvation. To come to that time unprepared is to prepare to hear the words, “Too late!”

Az a „éhínség” a kegyelmi idő lezárulása. Ámos „szüzei”, akik az idézett versekben kenyeret (Isten Igéjét) és vizet (a Szentlelket) keresnek, Dániel „gonoszai”, akik nem „értik”. Ők Máté balga szüzei, akik a Szentlelket keresik; s ez a három tanú együttesen azonosítja azokat, akik felismerik, hogy elmúlt az alkalom a menyegzőre való felkészülésre, és nincs ruhájuk, hogy elmenjenek a menyegzőre, mert vonakodtak „meghallani” a különleges üzenetet, amely most feltáratik. Attól az időtől fogva, amikor a különleges üzenet feltáratik, egészen a kegyelmi idő lezárulásáig tart az üdvösségre szóló utolsó hívás ideje. Felkészületlenül eljutni ahhoz az időhöz annyi, mint felkészülni e szavak meghallására: „Túl késő!”

> “There is a world lying in wickedness, in deception and delusion, in the very shadow of death,—asleep, asleep. Who are feeling travail of soul to awaken them? What voice can reach them? My mind was carried to the future, when the signal will be given. ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet him.’ But some will have delayed to obtain the oil for replenishing their lamps, and too late they will find that character, which is represented by the oil, is not transferable.” Review and Herald, February 11, 1896.

> „Van egy világ, amely a gonoszságban, a csalásban és tévelygésben, a halál árnyékának kellős közepén hever,—alszik, alszik. Kik érzik lelkük vajúdását azért, hogy felébresszék őket? Miféle hang érheti el őket? Gondolataim a jövőbe ragadtattak, arra az időre, amikor felhangzik a jeladás. „Ímé, jő a Vőlegény; menjetek ki elébe.” De némelyek késlekedni fognak, hogy megszerezzék a lámpásaik újratöltéséhez szükséges olajat, és akkor túl későn fogják felismerni, hogy a jellem, melyet az olaj jelképez, át nem ruházható.” Review and Herald, 1896. február 11.

The prophetic line represented by the parable of the ten virgins uses oil to represent character, but “the golden oil” and “holy oil” also represents the messages of “God’s Spirit.”

A tíz szűzről szóló példázat által ábrázolt prófétai vonal az olajat a jellem jelképeként használja, de „az aranyolaj” és a „szent olaj” egyúttal Isten Lelkének üzeneteit is jelképezi.

> “The anointed ones standing by the Lord of the whole earth, have the position once given to Satan as covering cherub. By the holy beings surrounding his throne, the Lord keeps up a constant communication with the inhabitants of the earth. The golden oil represents the grace with which God keeps the lamps of believers supplied, that they shall not flicker and go out. Were it not that this holy oil is poured from heaven in the messages of God’s Spirit, the agencies of evil would have entire control over men.

> „A felkentek, akik az egész föld Uránál állnak, azt a tisztséget töltik be, amely egykor Sátánnak adatott mint oltalmazó kérubnak. A szent lények által, akik trónját körülveszik, az Úr állandó összeköttetést tart fenn a föld lakóival. Az aranyolaj azt a kegyelmet jelképezi, amellyel Isten a hívők lámpásait ellátja, hogy azok ne pislákoljanak és ki ne aludjanak. Ha ez a szent olaj nem áradna a mennyből Isten Lelkének üzeneteiben, a gonosz hatalmasságai teljesen uralmuk alá hajtanák az embereket.”

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness. When the call shall come, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ those who have not received the holy oil, who have not cherished the grace of Christ in their hearts, will find, like the foolish virgins, that they are not ready to meet their Lord. They have not, in themselves, the power to obtain the oil, and their lives are wrecked. But if God’s Holy Spirit is asked for, if we plead, as did Moses, ‘Show me thy glory,’ the love of God will be shed abroad in our hearts. Through the golden pipes, the golden oil will be communicated to us. ‘Not by might, nor by power, but by my Spirit, saith the Lord of Hosts.’ By receiving the bright beams of the Sun of Righteousness, God’s children shine as lights in the world.” Review and Herald, July 20, 1897.

> „Istent gyalázat éri, amikor nem fogadjuk el azokat a közléseket, amelyeket Ő küld nekünk. Így visszautasítjuk az aranyolajat, amelyet lelkünkbe akarna árasztani, hogy továbbadassék azoknak, akik sötétségben vannak. Amikor felhangzik a kiáltás: »Ímé, a vőlegény jön; menjetek ki elébe«, azok, akik nem fogadták be a szent olajat, akik nem őrizték szívükben Krisztus kegyelmét, a balga szüzekhez hasonlóan azt fogják találni, hogy nincsenek készen Uruk fogadására. Nincs meg bennük az erő, hogy megszerezzék az olajat, és életük romba dől. De ha Isten Szentlelkét kérjük, ha úgy esedezünk, mint Mózes: »Mutasd meg nékem a te dicsőségedet«, Isten szeretete kitöltetik a szívünkbe. Az aranycsöveken át az aranyolaj közöltetik velünk. »Nem erővel, sem hatalommal, hanem az én Lelkemmel! azt mondja a Seregeknek Ura.« Az Igazság Napjának fényes sugarait befogadva Isten gyermekei világítanak e világban, mint világosságok.” Review and Herald, 1897. július 20.

Those running “to and fro” in Amos add to the testimony identifying the class of Seventh-day Adventist’s that reject their responsibility to “understand” the special message from the book of Revelation that is unsealed when “the time is at hand.”

Az Ámos könyvében ide-oda futkosók tovább gyarapítják azt a bizonyságtételt, amely azonosítja a Hetednapi Adventisták azon csoportját, amely elutasítja azon felelősségét, hogy „megértse” a Jelenések könyvéből származó különleges üzenetet, amely akkor válik feltárttá, amikor „közel van az idő”.

> “We are now living in a most perilous time, and not one of us should be tardy in seeking a preparation for the coming of Christ. Let none follow the example of the foolish virgins, and think that it will be safe to wait until the crisis comes before gaining a preparation of character to stand in that time. It will be too late to seek for the righteousness of Christ when the guests are called in and examined. Now is the time to put on the righteousness of Christ,—the wedding garment that will fit you to enter into the marriage supper of the Lamb. In the parable, the foolish virgins are represented as begging for oil, and failing to receive it at their request. This is symbolic of those who have not prepared themselves by developing a character to stand in a time of crisis. It is as if they should go to their neighbors and say, Give me your character, or I shall be lost. Those that were wise could not impart their oil to the flickering lamps of the foolish virgins. Character is not transferable. It is not to be bought or sold; it is to be acquired. The Lord has given to every individual an opportunity to obtain a righteous character through the hours of probation; but he has not provided a way by which one human agent may impart to another the character which he has developed by going through hard experiences, by learning lessons from the great Teacher, so that he can manifest patience under trial, and exercise faith so that he can remove mountains of impossibility. It is impossible to impart the fragrance of love,—to give to another gentleness, tact, and perseverance. It is impossible for one human heart to pour into another the love of God and humanity.

> „Most igen veszedelmes időben élünk, és egyikünk sem késlekedhet felkészülést keresni Krisztus eljövetelére. Senki se kövesse a balga szüzek példáját, és ne gondolja, hogy biztonságos lesz megvárni a válság bekövetkeztét, mielőtt olyan jellembeli felkészültségre tenne szert, amely képessé teszi arra, hogy megálljon abban az időben. Túl késő lesz Krisztus igazságát keresni akkor, amikor a vendégeket behívják és megvizsgálják. Most van itt az ideje felölteni Krisztus igazságát, azt a menyegzői ruhát, amely alkalmassá tesz arra, hogy belépj a Bárány menyegzői vacsorájára. A példázatban a balga szüzek úgy vannak bemutatva, mint akik olajért könyörögnek, de kérésükre nem kapnak. Ez azoknak a jelképe, akik nem készítették fel magukat azáltal, hogy olyan jellemet fejlesszenek ki, amely megállhat a válság idején. Mintha csak a szomszédaikhoz mennének, és ezt mondanák: Adjátok nekem a ti jellemeteket, különben elveszek. A bölcsek nem adhatják át olajukat a balga szüzek pislákoló lámpásainak. A jellem nem ruházható át. Nem lehet megvenni vagy eladni; azt meg kell szerezni. Az Úr minden egyes embernek alkalmat adott arra, hogy a kegyelemideje órái alatt igaz jellemet nyerjen; de nem adott olyan utat, amelyen egyik emberi eszköz átadhatná a másiknak azt a jellemet, amelyet kemény tapasztalatokon át fejlesztett ki, tanulságokat tanulva a nagy Tanítótól, úgy hogy türelmet tanúsíthat a megpróbáltatás alatt, és hitet gyakorolhat úgy, hogy a lehetetlenség hegyeit is elmozdíthatja. Lehetetlen átadni a szeretet illatát, lehetetlen a másiknak szelídséget, tapintatot és állhatatosságot adni. Lehetetlen, hogy egy emberi szív a másikba árassza az Isten és az emberiség iránti szeretetet.”

> “But the day is coming, and it is close upon us, when every phase of character will be revealed by special temptation. Those who remain true to principle, who exercise faith to the end, will be those who have proved true under test and trial during the previous hours of their probation, and have formed characters after the likeness of Christ. It will be those who have cultivated close acquaintance with Christ, who, through his wisdom and grace, are partakers of the divine nature. But no human being can give to another, heart-devotion and noble qualities of mind, and supply his deficiencies with moral power. We can each do much for each other by giving to men a Christlike example, thus influencing them to go to Christ for the righteousness without which they cannot stand in the judgment. Men should prayerfully consider the important matter of character-building, and frame their characters after the divine model.” The Youth’s Instructor, January 16, 1896.

> „De elközelg az a nap, sőt közel van hozzánk, amikor a jellem minden egyes vonása különleges kísértések által tárul majd fel. Azok, akik hűek maradnak az elvhez, akik mindvégig hitet gyakorolnak, azok lesznek, akik kegyelmi idejük korábbi óráiban a próba és megpróbáltatás alatt hűnek bizonyultak, és jellemüket Krisztus hasonlatosságára formálták. Azok lesznek ezek, akik Krisztussal bensőséges közösséget ápoltak, és akik az ő bölcsessége és kegyelme által az isteni természet részeseivé lettek. De egyetlen ember sem adhat a másiknak szívbeli odaszentelődést és nemes értelmi tulajdonságokat, sem nem pótolhatja fogyatékosságait erkölcsi erővel. Mindannyian sokat tehetünk egymásért azáltal, hogy krisztusi példát nyújtunk az embereknek, és így arra indítjuk őket, hogy Krisztushoz menjenek azért az igazságért, amely nélkül nem állhatnak meg az ítéletben. Az embereknek imádságos lelkülettel kell megfontolniuk a jellemépítés fontos kérdését, és jellemüket az isteni minta szerint kell alakítaniuk.” The Youth’s Instructor, 1896. január 16.

Back to Articles