Article

# Panium - Number Nineteen

Panium – Tizenkilencés szám

The Greats: Antiochus, Constantine, and the Last President

A nagyok: Antiokhosz, Konstantin és az utolsó elnök

Author

Jeff Pippenger

Published

March 1, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

The key to rightly dividing verses ten through sixteen of Daniel eleven is found in the basic prophetic applications that were employed over thirty years ago, in 1996, when The Time of the End magazine was published. Thirty years later, the Lord has revealed that another prophetic message is to be formalized as was the Millerite message formalized in 1831. In the omega history of these thirty years the message to be formalized is represented as a correction of a previous message of Islam, as represented by Josiah Litch and also a corrected message of the closed door, as represented by Samuel Snow, which is the symbol of the parable of the ten virgins. A message of Islam, accompanied with a warning of the progressive closing doors of probation as Christ finishes His work of judgment will be proclaimed. The message is twofold, possessing and internal and external line, which in turn represent the first two steps of the three-step testing process that always occurs when a prophecy is unsealed, as was the revelation of Jesus Christ on December 31, 2023.

Dániel könyve tizenegyedik fejezetének tizedik–tizenhatodik verse helyes felosztásának kulcsa azokban az alapvető prófétai alkalmazásokban található, amelyeket több mint harminc évvel ezelőtt, 1996-ban alkalmaztak, amikor megjelent a The Time of the End című folyóirat. Harminc évvel később az Úr kijelentette, hogy egy újabb prófétai üzenetet kell hivatalosan megfogalmazni, miként a millerita üzenetet 1831-ben hivatalosan megfogalmazták. E harminc év omega-történetében a hivatalosan megfogalmazandó üzenet egy korábbi, az iszlámról szóló üzenet helyreigazításaként jelenik meg, amint azt Josiah Litch képviseli, továbbá a zárt ajtóról szóló, helyreigazított üzenetként is, amint azt Samuel Snow képviseli, amely a tíz szűz példázatának jelképe. Az iszlámról szóló üzenet, Krisztus ítéleti munkájának befejezésével együtt járó kegyelmi idő fokozatosan záruló ajtóira vonatkozó figyelmeztetéssel kísérve, hirdettetni fog. Az üzenet kettős természetű, belső és külső vonallal rendelkezik, amelyek viszont a háromlépcsős vizsgálati folyamat első két lépését jelképezik, amely mindig végbemegy, amikor egy prófécia feltárul, miként Jézus Krisztus kinyilatkoztatása 2023. december 31-én.

The Time of the End magazine contains the basic overview of the future for America as represented in the last six verses of Daniel eleven which were unsealed at the time of the end in 1989. The magazine has been in the public record for thirty years and no one saw that a main theme of the magazine was the religious struggle between communism and the churches under the influence of Catholicism, especially in the Ukraine. That religious battle from the period of 1989, explains the context of the religious demise of Putin as represented by Ptolemy and Uzziah in the rebellion they both manifested at the temple in Jerusalem. The temple in Jerusalem was Uzziah’s temple, not Ptolemy’s temple. Both Putin and Zelenskyy desecrate the same temple in two different ways; one as an Egyptian and one as a Jew.

A Vég Ideje című folyóirat tartalmazza Amerika jövőjének alapvető áttekintését, amint azt Dániel tizenegyedik fejezetének utolsó hat verse ábrázolja, amelyek a vég idején, 1989-ben pecsételtettek fel. A folyóirat harminc éve szerepel a nyilvános feljegyzésekben, és senki sem látta meg, hogy a folyóirat egyik fő témája a kommunizmus és a katolicizmus befolyása alatt álló egyházak közötti vallási küzdelem volt, különösen Ukrajnában. Az 1989-es időszakból származó vallási küzdelem megmagyarázza Putyin vallási bukásának összefüggését, akit Ptolemaiosz és Uzziás képvisel abban a lázadásban, amelyet mindketten a jeruzsálemi templomban tanúsítottak. A jeruzsálemi templom Uzziás temploma volt, nem pedig Ptolemaiosz temploma. Putyin és Zelenszkij egyaránt ugyanazt a templomot szentségteleníti meg, két különböző módon: az egyik egyiptomiként, a másik zsidóként.

The church that was struggling against the king of the south in 1989 was the Catholic church. And why not? Atheism of France delivered the deadly wound to the king of the north in 1798, so why wouldn’t the papacy retaliate against atheism’s long-drawn-out persecution of the Catholic church, especially in the Ukraine? More significant is that this clear testimony about the Ukraine came from a publication in 1996, that was citing the secular historians about the history of 1989. Now that the Lord is unsealing the hidden history of verse forty, He has pointed to the struggle between two orthodox churches to provide the prophetic and historical context of the battle of Raphia and its aftermath, and He had already included the necessary insights in The Time of the End magazine that was published thirty years ago.

Az 1989-ben a déli királlyal küzdő egyház a katolikus egyház volt. És miért is ne? Franciaország ateizmusa 1798-ban halálos sebet ejtett az északi királyon, tehát miért ne torolta volna meg a pápaság az ateizmusnak a katolikus egyház elleni, különösen Ukrajnában hosszan elnyúló üldözését? Még jelentősebb, hogy ez az Ukrajnára vonatkozó világos tanúságtétel egy 1996-os kiadványból származott, amely 1989 történetéről a világi történészeket idézte. Most, hogy az Úr feltöri a negyvenedik vers rejtett történelmét, rámutatott a két ortodox egyház közötti küzdelemre, hogy megadja a ráfiai csata és következményei prófétai és történelmi összefüggését, és a szükséges felismeréseket már harminc évvel ezelőtt beillesztette A vég ideje című folyóiratba, amely akkor jelent meg.

The demise of Napoleon aligns with the progressive demise of Lenin, Stalin and the system of the Soviet Union. When the prophetic southern kingdom moved its capital to Russia there were two major revolutions in 1917. The first is what is called the Russian revolution when the Czar was overthrown, and then in the same year the Bolshevik Revolution followed, which led to the civil war of 1917 unto 1922. In 1922 the Soviet Union was formed.

Napóleon bukása összhangban áll Lenin, Sztálin és a Szovjetunió rendszerének fokozatos bukásával. Amikor a prófétai déli királyság Oroszországba helyezte át fővárosát, 1917-ben két jelentős forradalom tört ki. Az első az úgynevezett orosz forradalom volt, amikor a cárt megdöntötték, majd ugyanabban az évben ezt követte a bolsevik forradalom, amely az 1917-től 1922-ig tartó polgárháborúhoz vezetett. 1922-ben megalakult a Szovjetunió.

The beginning of Russia as the spiritual king of the south represented a two-step revolution that led to civil war, then the formation of a confederacy of countries. The collapse of the Soviet Union was also two steps, beginning with the tearing down of the Berlin wall on November 9, 1989, which then led to the dissolution of the Soviet Union on December 31, 1991. As the last ruler of Russia, the king of the south, Vladimir Putin was typified by the first Russian ruler—Vladimir Lenin.

Oroszország mint a déli király lelki megfelelője kezdetét egy kétlépcsős forradalom jelképezte, amely polgárháborúhoz, majd országok szövetségének létrejöttéhez vezetett. A Szovjetunió összeomlása szintén két lépésben ment végbe: 1989. november 9-én a berlini fal lebontásával kezdődött, amely aztán 1991. december 31-én a Szovjetunió felbomlásához vezetett. Oroszország utolsó uralkodójaként, a déli királyként Vlagyimir Putyint az első orosz uralkodó—Vlagyimir Lenin—előképezte.

Vladimir means “a great leader” and Putin means “the path.” Lenin means “a great river,” but Vladimir Lenin chose the name of Lenin to hide his real name, which was Vladimir Ilyich Ulyanov. Ilyich means “son of Elijah,” and Ulyanov means “youthful son of Elijah.”

A Vlagyimir jelentése: „nagy vezető”, a Putyiné pedig: „az út”. A Lenin jelentése: „nagy folyó”, ám Vlagyimir Lenin a Lenin nevet választotta valódi nevének elrejtésére, amely Vlagyimir Iljics Uljanov volt. Az Iljics jelentése: „Illés fia”, az Uljanové pedig: „Illés ifjú fia”.

The great Russian leader on the path, in the history represented by the battle of Raphia in 217 BC, was typified by the first leader of Russia, who as Vladimir Lenin was the great leader of the mighty river, but who hid his name. A name is a symbol of character, and for Vladimir to hide his two names represents a character that chose a great river of political thought, over a character represented by Elijah, which means “God is Jehovah.” The root of atheism is the denial of God, and atheism is a prime characteristic of the king of the south. The second and third given name of Lenin emphasize Elijah and his son, and the end of Russia as the king of the south is represented by Ptolemy IV, who was victorious at the battle of Raphia, but when Antiochus returned in 200 BC at the battle of Panium Ptolemy’s five-year-old son was then ruling. Lenin’s two original names identify Elijah and his son, and align with Ptolemy and his son. Elijah and the message to his children occurs in the latter days, just before “the great and dreadful day of the Lord;” which is where the battles of Raphia and Panium are also located.

Az úton haladó nagy orosz vezetőt, a történelemben Kr. e. 217-ben a raffiai csata által jelképezett eseménysorban, Oroszország első vezetője mintázta elő, aki Vlagyimir Lenin néven a hatalmas folyam nagy vezetője volt, de nevét elrejtette. A név a jellem jelképe, és az, hogy Vlagyimir elrejtette két nevét, olyan jellemet ábrázol, amely a politikai gondolkodás nagy folyamát választotta az Illés által jelképezett jellem helyett, amelynek jelentése: „Isten Jehova.” Az ateizmus gyökere Isten tagadása, és az ateizmus a déli király egyik elsőrendű jellemzője. Lenin második és harmadik utóneve Illést és fiát hangsúlyozza, és Oroszország végét mint a déli királyt IV. Ptolemaiosz szemlélteti, aki győzelmet aratott a raffiai csatában, de amikor Antiokhosz Kr. e. 200-ban a paniumi csatában visszatért, akkor már Ptolemaiosz ötéves fia uralkodott. Lenin két eredeti neve Illést és fiát azonosítja, és összhangba állítja őket Ptolemaiosszal és fiával. Illés és a gyermekeihez szóló üzenet az utolsó napokban jelenik meg, közvetlenül „az Úr nagy és rettenetes napja” előtt; ugyanott, ahol a raffiai és a paniumi csata is elhelyezkedik.

> Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord: And he shall turn the heart of the fathers to the children, and the heart of the children to their fathers, lest I come and smite the earth with a curse. Malachi 4:5, 6.

> Íme, elküldöm nektek Illést, a prófétát, mielőtt eljön az Úrnak nagy és rettenetes napja: és az atyák szívét a fiakhoz fordítja, a fiak szívét pedig atyáikhoz, hogy el ne jöjjek, és átokkal ne sújtsam a földet. Malakiás 4:5–6.

The testimony of Uzziah and Ptolemy align in verse eleven of Daniel eleven, and Uzziah lived for eleven years after his rebellion and leprosy; whereas, Ptolemy ruled for a total of seventeen years, which is the same number of years between the battles of verse eleven and verse fifteen. The 250-year prophecy that began in 457 BC, ended in 207 BC in the middle of those two battles; ten years after Raphia and seven before Panium. Ptolemy IV’s reign began in 221 BC, and he died in 204 BC, so the seventeen years of Ptolemy are not the same line as the seventeen years from Raphia to Panium. Nor are they the same seventeen years that are represented by the conclusion of the 250-year prophecy beginning with Nero in 64 and ending in 313. From 313 to the first Sunday law in 321 is eight years, and nine years later in 330 Constantine divided the kingdom into east and west.

Uzziás és Ptolemaiosz bizonyságtétele összhangban áll Dániel 11. fejezetének tizenegyedik versében, és Uzziás még tizenegy évig élt lázadása és poklossága után; míg Ptolemaiosz összesen tizenhét évig uralkodott, ami ugyanannyi év, mint amennyi a tizenegyedik és a tizenötödik vers csatái között eltelt. A 250 éves prófécia, amely Kr. e. 457-ben kezdődött, Kr. e. 207-ben ért véget e két csata között, azok közepén; tíz évvel Raphia után és hét évvel Panium előtt. IV. Ptolemaiosz uralkodása Kr. e. 221-ben kezdődött, és Kr. e. 204-ben halt meg, tehát Ptolemaiosz tizenhét éve nem ugyanaz a vonal, mint a Raphiától Paniumig terjedő tizenhét év. És nem ugyanaz az a tizenhét év sem, amelyet a 250 éves prófécia lezárása jelképez, amely Néróval kezdődött 64-ben és 313-ban végződött. 313-tól az első vasárnapi törvényig, 321-ig nyolc év telt el, és kilenc évvel később, 330-ban Konstantin keletre és nyugatra osztotta a királyságot.

In the very near future Putin and Russia will defeat Ukraine and the footsteps of Ptolemy and Uzziah will begin to repeat in the history represented by verse twelve. The two biblical witnesses place the final crisis for Putin in a church and state crisis. Their rebellion was manifested at the temple in Jerusalem, thus identifying Uzziah’s temple and religion as the point of prophetic reference.

A legközelebbi jövőben Putyin és Oroszország le fogja győzni Ukrajnát, és Ptolemaiosz és Uzzijjá lépteinek ismétlődése kezdetét veszi a tizenkettedik vers által ábrázolt történelemben. A két bibliai tanú Putyin végső válságát egy egyház és állam közötti válságba helyezi. Lázadásuk a jeruzsálemi templomban nyilvánult meg, ezáltal Uzzijjá templomát és vallását azonosítva mint a prófétai hivatkozás pontját.

Zelenskyy, which means “green,” is the puppet of the globalist bureaucrats of the European Union and the United Nations, whose globalist agenda is aptly represented by the green political movement that worships mother earth. It is fitting that Zelenskyy was an actor, for he is clearly a proxy of other powers, and his name meaning “green” identifies the political philosophy that guides his movements on the chess board of human history. Checkmate is right around the corner for Zelenskyy.

Zelenszkij, akinek neve „zöldet” jelent, az Európai Unió és az Egyesült Nemzetek Szervezete globalista bürokratáinak bábja, akiknek globalista programját találó módon a zöld politikai mozgalom képviseli, amely a Földanyát imádja. Illő, hogy Zelenszkij színész volt, mert nyilvánvalóan más hatalmak helytartója, és nevének „zöld” jelentése azonosítja azt a politikai filozófiát, amely az emberi történelem sakktábláján tett lépéseit irányítja. A matt már közvetlenül Zelenszkij előtt áll.

In this final history the rebellion of Uzziah and Ptolemy will once again be acted out, but Ptolemy (Putin) died four years before the battle of Panium, and the last ruler of the king of the south is represented by a five-year-old child who is being handled by a series of corrupt and incompetent regents.

E végső történelemben Uzziás és Ptolemaiosz lázadása ismételten megelevenedik, ám Ptolemaiosz (Putyin) négy évvel a paniumi csata előtt meghalt, és a déli király utolsó uralkodóját egy ötéves gyermek jelképezi, akit korrupt és alkalmatlan régensek sora irányít.

Ptolemy V was only about 5–6 years old when he ascended the throne in 204 BC (after his father’s mysterious death), and the Ptolemaic kingdom was paralyzed by a series of incompetent or corrupt regencies during his reign. The initial regency was from 204–202 BC, after Ptolemy IV’s death was concealed and his mother Arsinoe III murdered. The court favorites Sosibius, a longtime minister under Ptolemy IV, and Agathocles the brother of Ptolemy IV’s mistress Agathoclea, declared themselves regents. They forged or presented a will making them guardians, placed the young king under the care of Agathoclea and her family, and purged potential rivals. Sosibius handled much of the early administration.

V. Ptolemaiosz mindössze mintegy 5–6 éves volt, amikor Kr. e. 204-ben trónra lépett (atyja rejtélyes halálát követően), és uralkodása alatt a Ptolemaida királyságot tehetetlen vagy romlott régensségek sora bénította meg. Az első régensség Kr. e. 204–202 között állt fenn, miután IV. Ptolemaiosz halálát eltitkolták, anyját, III. Arsinoét pedig meggyilkolták. Az udvari kegyencek, Sosibiosz, IV. Ptolemaiosz hosszú ideje szolgáló minisztere, valamint Agathoklész, Agathokleia, IV. Ptolemaiosz szeretője fivére, régensekké nyilvánították magukat. Meghamisítottak vagy előterjesztettek egy végrendeletet, amely őket tette meg gyámokká, a fiatal királyt Agathokleia és családja felügyelete alá helyezték, és megtisztították az udvart a lehetséges vetélytársaktól. Sosibiosz intézte a korai kormányzás jelentős részét.

A shift occurred around 202 BC, when Agathocles became the dominant regent, but was widely hated for debauchery and mismanagement. A popular uprising in Alexandria led to his brutal lynching by a mob, with the boy-king nominally approving. Subsequent regents were Tlepolemus the governor of Pelusium, and then Aristomenes. By the time of the battle of Panium in 200 BC, the kingdom was under this rotating series of regents and court advisors.

Kr. e. 202 körül fordulat következett be, amikor Agathoklész lett a meghatározó régens, ám kicsapongása és rossz kormányzása miatt széles körben gyűlölték. Alexandriában népfelkelés tört ki, amely ahhoz vezetett, hogy a csőcselék brutális módon meglincselte őt, miközben a gyermek-király ezt névlegesen jóváhagyta. A későbbi régensek Pelusium kormányzója, Tlepolemosz, majd Arisztomenész voltak. A Kr. e. 200-ban vívott paniumi csata idejére a királyság e váltakozó régensek és udvari tanácsadók sorozatának uralma alatt állt.

At the battle of Panium the Ptolemaic forces were led in the field by the general Scopas of Aetolia, a mercenary commander appointed under the regency, not by Ptolemy V himself. The young king had no real control—the decisions, military strategy, and kingdom’s overall weakness stemmed from the regents’ paralysis, internal revolts (like the native Egyptian uprisings), and court intrigue. This instability allowed Antiochus III the Great to decisively defeat Scopas at Panium, seizing Coele-Syria, including Judea permanently from Ptolemaic control.

Panium csatájában a Ptolemaioszi erőket a hadszíntéren nem maga V. Ptolemaiosz vezette, hanem az aitóliai származású hadvezér, Szkopász, a régensi kormányzat alatt kinevezett zsoldosparancsnok. A fiatal királynak nem volt valóságos irányítása — a döntések, a hadászati stratégia és a királyság általános gyengesége a régensek bénultságából, a belső felkelésekből (mint az őshonos egyiptomi lázadások), valamint az udvari intrikákból fakadt. Ez az ingatagság tette lehetővé III. Nagy Antiokhosz számára, hogy Panium mellett döntő vereséget mérjen Szkopászra, és elragadja Koilé-Szíriát, benne Júdeát is, véglegesen a Ptolemaioszok uralma alól.

Historians discuss the probability that Ptolemy IV’s death was by poisoning, which is also part of the historical speculation concerning Vladimir Lenin, Joseph Stalin, as well as the queen of the south, Cleopatra. Putin prevails in the Ukrainian War, but then his demise begins with his desire to implement the controlling relationship that the Soviet Union formerly had with the Ukrainian church, which when removed in 1989, was the symbol of the victory of the king of the north over the king of the south.

A történészek tárgyalják annak valószínűségét, hogy IV. Ptolemaiosz halála mérgezés következménye volt; ez egyúttal része annak a történelmi feltételezésnek is, amely Vlagyimir Lenint, Joszif Sztálint, valamint a dél királynőjét, Kleopátrát is érinti. Putyin győzedelmeskedik az ukrajnai háborúban, ám ezután megkezdődik bukása azzal a vágyával, hogy megvalósítsa azt az ellenőrző viszonyt, amelyet a Szovjetunió korábban az ukrán egyházzal fenntartott; ennek 1989-ben történt megszüntetése volt az északi király győzelmének jelképe a déli király felett.

The Ukraine is the cradle of Eastern Slavic Orthodoxy. The baptism of Vladimir the Great took place in 988 in Kyiv. Moscow later claimed the title “Third Rome” after Constantinople fell, positioning itself as the rightful heir and spiritual guardian of all Russian lands, including the Ukraine as its “canonical territory”.

Ukrajna a keleti szláv ortodoxia bölcsője. Nagy Vlagyimir megkeresztelése 988-ban Kijevben történt. Moszkva később, Konstantinápoly bukása után magának követelte a „Harmadik Róma” címet, s ily módon az összes orosz föld jogszerű örökösének és szellemi oltalmazójának állította be magát, beleértve Ukrajnát is mint saját „kanonikus területét”.

The Moscow Patriarchate has always viewed Ukraine as spiritually inseparable from Russia with the motto of “One people, one faith,” which is a phrase Putin himself has repeatedly used. Ukraine, especially since 2014/2022, increasingly sees Moscow’s oversight as colonial and imperial domination rather than true spiritual motherhood. As of February 2026, there are two competing Orthodox structures. One is the Orthodox Church of Ukraine, which since 2019 has been independent from Ecumenical Patriarch Bartholomew of Constantinople. In Kyiv the Orthodox Church of Ukraine is considered as the truly national church.

A Moszkvai Patriarchátus Ukrajnát mindig is Oroszországtól lelkileg elválaszthatatlannak tekintette az „Egy nép, egy hit” jelmondat jegyében, amelyet maga Putyin is ismételten használt. Ukrajna viszont, különösen 2014/2022 óta, egyre inkább gyarmati és birodalmi uralomként tekint Moszkva felügyeletére, nem pedig valódi lelki anyaságként. 2026 februárjában két egymással versengő ortodox egyházi struktúra létezik. Az egyik az Ukrajnai Ortodox Egyház, amely 2019 óta független a konstantinápolyi ökumenikus pátriárkától, Bertalantól. Kijevben az Ukrajnai Ortodox Egyházat tekintik az igazán nemzeti egyháznak.

Reader beware: the Orthodox Church of Ukraine is a different church than the Ukrainian Orthodox church. The Ukrainian Orthodox church is connected with Russia’s orthodox church, and for this reason Zelenskyy has been attacking it. The Vatican opposes the attacks of Zelenskyy that are already underway, but Putin’s rebellion of verse twelve follows his victory at Raphia, and is yet future.

Figyelmeztetés az olvasónak: az Ukrajnai Ortodox Egyház más egyház, mint az Ukrán Ortodox Egyház. Az Ukrán Ortodox Egyház kapcsolatban áll Oroszország ortodox egyházával, és emiatt támadja azt Zelenszkij. A Vatikán ellenzi Zelenszkij már folyamatban lévő támadásait, azonban a tizenkettedik versben említett putyini lázadás a Raphiánál aratott győzelmét követi, és még a jövőben van.

The Ukrainian Orthodox Church was historically linked to the Moscow body. In the aftermath of the invasion of 2022, the Ukrainian Orthodox Church declared full autonomy in May 2022, but Ukrainian state investigations (DESS) have repeatedly argued it remains canonically and legally affiliated with Moscow. Ukraine passed a law in August 2024 (signed by Zelenskyy) banning any religious body tied to the Russian Orthodox Church (the “aggressor state”). The Ukrainian Orthodox Church has been ordered to fully sever ties or face court-ordered dissolution of its Kyiv Metropolis. As of late 2025 and early 2026, there are ongoing raids, parish transfers to the Ukrainian Orthodox Church (over 1,300 since 2022), court cases, and UN experts warning of religious-freedom concerns regarding the Ukrainian Orthodox Church.

Az Ukrán Ortodox Egyház történelmileg a moszkvai testülethez kapcsolódott. A 2022-es inváziót követően az Ukrán Ortodox Egyház 2022 májusában teljes autonómiát hirdetett, az ukrán állami vizsgálatok (DESS) azonban ismételten amellett érveltek, hogy kánonjogilag és jogilag továbbra is Moszkvához tartozik. Ukrajna 2024 augusztusában törvényt fogadott el (amelyet Zelenszkij írt alá), amely megtilt minden olyan vallási testületet, amely az Orosz Ortodox Egyházhoz (az „agresszor államhoz”) kötődik. Az Ukrán Ortodox Egyházat arra kötelezték, hogy teljesen szakítsa meg kapcsolatait, ellenkező esetben kijevi metropóliájának bíróság által elrendelt feloszlatásával kell szembenéznie. 2025 vége és 2026 eleje folyamán továbbra is zajlanak razziák, plébániák átkerülése az Ukrán Ortodox Egyházhoz (2022 óta több mint 1 300), bírósági eljárások, valamint ENSZ-szakértők figyelmeztetései az Ukrán Ortodox Egyházzal kapcsolatos vallásszabadsági aggályokra.

The Vatican has publicly opposed any forced dissolution of the Ukrainian Orthodox Church. Russia and Putin frame this as outright persecution of canonical Orthodoxy and have made protection of the “Russian Orthodox churches” an explicit demand in any peace negotiations. Russian propaganda consistently ties the Ukrainian Orthodox Church and the Ukrainian state attacks upon it as “Nazism” and as part of their “denazification” justification.

A Vatikán nyilvánosan ellenezte az Ukrán Ortodox Egyház bármiféle kényszerű feloszlatását. Oroszország és Putyin ezt a kánoni ortodoxia nyílt üldözéseként állítják be, és a „orosz ortodox egyházak” védelmét bármely béketárgyalás során kifejezett követelésként fogalmazták meg. Az orosz propaganda következetesen az Ukrán Ortodox Egyházat és az ellene irányuló ukrán állami támadásokat a „nácizmushoz” kapcsolja, valamint „denacifikációs” indoklásuk részeként tünteti fel.

Putin will presumptuously “enter the temple” and claim full spiritual dominion over Ukrainian Orthodoxy in attempt to re-subordinate the entire Ukrainian church structure under Moscow, demanding recognition as the rightful spiritual head of the Russian orthodox world.

Putyin vakmerően „belép majd a templomba”, és teljes lelki uralmat követel az ukrán ortodoxia fölött, hogy az egész ukrán egyházi struktúrát ismét Moszkva alá rendelje, és követelni fogja, hogy ismerjék el őt az orosz ortodox világ jogos lelki fejének.

This is the exact parallel to Ptolemy entering the Most Holy Place, while Uzziah is Zelenskyy seeking to burn incense. Ptolemy’s rebellion was in the Most Holy Place and Uzziah’s was in the holy place. A southern king, flushed with the victory of the “borderline,” ending the proxy-power of Nazism, and then overstepping into the place that belongs only to the realm of religion. Then will come a sudden providential humbling, and Putin will disappear from the scene (as Ptolemy IV died in 204 BC). After the power vacuum of a ‘weak-successors phase,’ the northern king returns with greater force and prevails at the modern battle of Panium in verse 15.

Ez pontos párhuzama annak, hogy Ptolemaiosz belépett a Szentek Szentjébe, míg Uzziás Zelenszkij, aki tömjént kíván égetni. Ptolemaiosz lázadása a Szentek Szentjében történt, Uzziásé pedig a szent helyen. Egy déli király, akit a „határvonal” győzelme tett önhitté, miután véget vetett a nácizmus proxy-hatalmának, majd túllépi határát, és behatol arra a helyre, amely kizárólag a vallás birodalmához tartozik. Ezt követően hirtelen, gondviselésszerű megaláztatás jön, és Putyin eltűnik a színről (miként IV. Ptolemaiosz Kr. e. 204-ben meghalt). A „gyenge utódok szakaszának” hatalmi vákuuma után az északi király nagyobb erővel tér vissza, és győzedelmeskedik a modern pánioni csatában a 15. versben.

## Seventeen

Tizenhét

Seventeen years occurs three times in the history where the battles of Raphia and Panium merge together, line upon line. The seventeen years from the edict of Milan where the eastern and western thrones of the empire were brought together through marriage, until the kingdom was divided and divorced in 330. The seventeen years beginning and ending are waymarks of two other related prophetic periods. Beginning with Nero in the year 64 a period of persecution is marked that ended in the history of Constantine the Great. The transition from Nero’s period of persecution unto the compromise represented by Constantine identifies the transition from the church of Smyrna unto the church of Pergamos. 313 and the edict of Milan identify the end of the church of Smyrna, and the end of the seventeen-year period is the year 330, which was the fulfillment of the three-hundred-and-sixty-year prophecy of Daniel 11:24.

A tizenhét év háromszor fordul elő abban a történelemben, ahol Ráfia és Paneion csatái egymásba olvadnak, szabályra szabály. A milánói ediktumtól számított tizenhét év alatt, amikor a birodalom keleti és nyugati trónja házasság által egyesíttetett, egészen addig, amíg a királyságot 330-ban megosztották és elválasztották. A kezdő és záró tizenhét év két másik kapcsolódó prófétai időszak határköve. Neróval kezdődően, a 64. évben, a üldözésnek egy olyan időszaka jelöltetett meg, amely Nagy Konstantin történetében ért véget. A Neró-féle üldözési időszakból a Konstantin által jelképezett megalkuvásba való átmenet azonosítja a szmirnai egyházból a pergamoni egyházba való átmenetet. A 313-as év és a milánói ediktum a szmirnai egyház végét jelöli, és a tizenhét éves időszak vége a 330. év, amely Dániel 11:24 háromszázhatvan éves próféciájának beteljesedése volt.

> He shall enter peaceably even upon the fattest places of the province; and he shall do that which his fathers have not done, nor his fathers’ fathers; he shall scatter among them the prey, and spoil, and riches: yea, and he shall forecast his devices against the strong holds, even for a time. Daniel 11:24.

> Békességben hatol be a tartomány legtermékenyebb vidékeire is; és olyat cselekszik, amit sem az ő atyái, sem atyáinak atyái nem cselekedtek; zsákmányt, prédát és gazdagságot szór szét közöttük; sőt a megerősített helyek ellen is terveket sző, de csak egy ideig. Dániel 11:24.

The seventeen years from 313 and the edict of Milan, begins with a fulfillment of prophecy and ends at the fulfillment of another prophecy. The first prophetic fulfillment which marks the beginning, identifies the transition from the church of Smyrna unto the church of Pergamos, and the prophecy that marks the end of those seventeen years, identifies the division of Rome into eastern and western Rome. The seventeen years is identified by prophetic history, not by any specific seventeen-year proclamation. The alpha of the division of the second church from the third church aligned with the division of the empire into east and west at the fulfillment of the time prophecy of 360 years. Those two prophecies establish a period of seventeen years, and they need to be established as a legitimate prophetic period based upon the witness of two or three; if seventeen is a valid prophetic symbol.

A 313-as évtől és a milánói ediktumtól számított tizenhét év egy prófécia beteljesedésével kezdődik, és egy másik prófécia beteljesedésénél végződik. Az első prófétai beteljesedés, amely a kezdetet jelöli, azonosítja az átmenetet a szmirnai gyülekezettől a pergamoni gyülekezetig, és az a prófécia, amely e tizenhét év végét jelöli, azonosítja Róma keleti és nyugati Rómára való megoszlását. A tizenhét évet a prófétai történelem azonosítja, nem pedig valamiféle meghatározott, tizenhét évre szóló kijelentés. A második gyülekezetnek a harmadik gyülekezettől való elválásának alfája egybeesett a birodalom keletre és nyugatra való megoszlásával a 360 éves időprófécia beteljesedésekor. E két prófécia egy tizenhét éves időszakot állapít meg, és ezt mint jogszerű prófétai időszakot a kettő vagy három tanú bizonysága alapján kell megalapozni; amennyiben a tizenhét érvényes prófétai jelkép.

Those witnesses exist in another 250-year period which began in 457 BC. On that date the 2,300-year prophecy of Daniel 8:14 began. 457 BC is a prophetic starting point, and an established prophetic waymark. Extending 250 years into the future brings you to 207 BC, which is the history between the battles of Raphia and Panium. The battle of Raphia and Panium cannot be separated, for they are both engaged in by Antiochus the Great. From the battle of Raphia in 217 BC unto the battle of Panium in 200 BC is seventeen years. The 2,300-year prophecy identifies a change of dispensation at the beginning, when the third decree restored Judah’s national sovereignty and then at the ending there was a change of dispensation when Christ moved from the holy place to the Most Holy Place. 207 BC represents the change of dispensation of Egyptian rule over Judea, unto the Seleucid dispensation of rule over the glorious land. The dispensation of Seleucid control over the glorious land produced the revolt of the Maccabees in 167 BC.

Azok a tanúk egy másik, 250 éves időszakban léteznek, amely Kr. e. 457-ben kezdődött. Ezen a napon vette kezdetét Dániel 8:14 2300 éves próféciája. Kr. e. 457 prófétai kiindulópont, és megalapozott prófétai útjelző. Ha innen 250 évet előre számítunk, Kr. e. 207-hez jutunk, amely a Raphia és Panium csatái közötti történelmi időszak. Raphia és Panium csatáját nem lehet egymástól elválasztani, mert mindkettőt III. Antiokhosz vívta. A raphiai csatától Kr. e. 217-ben a paniumi csatáig Kr. e. 200-ban tizenhét év telt el. A 2300 éves prófécia a kezdetén egy rendelkezésváltást jelöl meg, amikor a harmadik rendelet helyreállította Júda nemzeti szuverenitását, majd a végén is rendelkezésváltás történt, amikor Krisztus a szent helyről a Szentek Szentjébe lépett. Kr. e. 207 Júdea feletti egyiptomi uralom rendelkezésének változását jelképezi, a dicső ország feletti uralom szeleukida rendelkezésére. A dicső ország feletti szeleukida ellenőrzés rendelkezése vezetett a Makkabeusok felkeléséhez Kr. e. 167-ben.

The Nero period of 250 years ends with the history of Constantine the GREAT and the 250 years that conclude between the two battles is the history of Antiochus the GREAT. At the battle of Raphia, Ptolemy IV defeated Antiochus the Great and Ptolemy reigned for seventeen years. Both 250-year periods contain a distinct seventeen-year period. Both end in the history of a ruler who is known as the GREAT. Both 250-year periods begin at an established prophetic waymark and they both end at an established prophetic waymark.

A 250 éves Néró-korszak Nagy Konstantin történetével ér véget, és a két csata között lezáruló 250 év Nagy Antiochos története. A rafiai csatában IV. Ptolemaiosz legyőzte Nagy Antiochost, és Ptolemaiosz tizenhét évig uralkodott. Mindkét 250 éves időszak tartalmaz egy jól elkülöníthető tizenhét éves időszakot. Mindkettő egy olyan uralkodó történetében végződik, akit NAGY-ként ismernek. Mindkét 250 éves időszak egy meghatározott prófétai jelzőpontnál kezdődik, és mindkettő egy meghatározott prófétai jelzőpontnál ér véget.

The United States began on July 4, 1776 and 250 years later brings you to July 4, 2026 when Donald Trump, who is known as the one seeking to make America “great,” is going to celebrate those 250 years. 2026, like unto the 250 years from 457 BC concludes in the middle of the history of the modern battles of Raphia and Panium, known as the Ukrainian and Third World War. The reign of a southern king, the period of the first Sunday law and the period from the battle of Raphia to Panium provide three periods of seventeen years that are all connected with the same prophetic history. Three 250-year periods all arrive together in the same prophetic histories. The three periods of 250 years establish three lines of prophetic truth with history associated with Donald Trump, represented as either Constantine the Great, or Antiochus the Great.

Az Egyesült Államok 1776. július 4-én kezdődött, és 250 évvel később eljutunk 2026. július 4-éhez, amikor Donald Trump, akit úgy ismernek, mint aki Amerikát „naggyá” kívánja tenni, meg fogja ünnepelni e 250 évet. 2026, miként a Kr. e. 457-től számított 250 év, a modern Raphia- és Panium-csaták történelmének közepén zárul le, amelyeket ukrajnai és harmadik világháborúként ismernek. A déli király uralma, az első vasárnaptörvény időszaka, valamint a Raphia csatájától Paniumig terjedő időszak három, egyenként tizenhét éves időszakot ad, amelyek mind ugyanahhoz a prófétai történelemhez kapcsolódnak. Három 250 éves időszak mind ugyanazon prófétai történelmekben érkezik el együtt. A három 250 éves időszak a prófétai igazság három vonalát állapítja meg, Donald Trumphoz kapcsolódó történelemmel, akit vagy Nagy Konstantinként, vagy Nagy Antiokhoszként ábrázolnak.

The three lines of 250 years provide three different, but complementary illustrations of the latter days. Nero’s line identifies the seventeen-year history of compromise that perfectly speaks to the prophetic characteristics of the formation of the image of the beast.

A három 250 éves vonal a végső napok három különböző, de egymást kiegészítő szemléltetését nyújtja. Néró vonala a kompromisszum tizenhét éves történetét azonosítja, amely tökéletesen szól a fenevad képmása kialakulásának prófétai jellemzőiről.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. Your position is such a jumble of inconsistencies that but few will be deceived.

> „Az Úr világosan megmutatta nekem, hogy a fenevad képmása még a kegyelmi idő lezárulása előtt fel fog állíttatni; mert ez lesz Isten népe számára a nagy próba, amely által örök sorsuk eldől. A te álláspontod az ellentmondások olyan zűrzavara, hogy csak kevesen fognak általa megtévesztetni.

> “In Revelation 13 this subject is plainly presented; [Revelation 13:11–17, quoted].

> „A jelenések könyve 13. fejezetében ez a tárgy világosan tárul elénk; [Jelenések 13:11–17, idézve].”

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed. All who proved their loyalty to God by observing His law, and refusing to accept a spurious sabbath, will rank under the banner of the Lord God Jehovah, and will receive the seal of the living God. Those who yield the truth of heavenly origin and accept the Sunday sabbath, will receive the mark of the beast.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> „Ez az a próba, amelyen Isten népének át kell mennie, mielőtt elpecsételtetnék. Mindazok, akik Isten iránti hűségüket azáltal bizonyították, hogy megtartották törvényét, és megtagadták egy hamis szombat elfogadását, az Úr Isten, Jehova zászlaja alá sorakoznak, és megkapják az élő Isten pecsétjét. Azok pedig, akik feladják a mennyei eredetű igazságot, és elfogadják a vasárnapi szombatot, a fenevad bélyegét veszik fel.” Manuscript Releases, 15. kötet, 15.

The image of the beast is the combination of church and state, with the church in control of the relationship. The compromise of Constantine in attempting to bring paganism together with Christianity is the classic example of the compromise of the latter days.

A fenevad képmása az egyház és az állam összekapcsolódása, amelyben az egyház irányítja e viszonyt. Konstantin kompromisszuma, amellyel a pogányságot a kereszténységgel igyekezett egyesíteni, az utolsó idők kompromisszumának klasszikus példája.

> “In the movements now in progress in the United States to secure for the institutions and usages of the church the support of the state, Protestants are following in the steps of papists. Nay, more, they are opening the door for the papacy to regain in Protestant America the supremacy which she has lost in the Old World. And that which gives greater significance to this movement is the fact that the principal object contemplated is the enforcement of Sunday observance—a custom which originated with Rome, and which she claims as the sign of her authority. It is the spirit of the papacy—the spirit of conformity to worldly customs, the veneration for human traditions above the commandments of God—that is permeating the Protestant churches and leading them on to do the same work of Sunday exaltation which the papacy has done before them.

> „Azokban a jelenleg az Amerikai Egyesült Államokban folyamatban levő törekvésekben, amelyek az egyház intézményei és szokásai számára az állam támogatását kívánják biztosítani, a protestánsok a pápisták nyomdokain haladnak. Sőt mi több, megnyitják az ajtót a pápaság előtt, hogy a protestáns Amerikában visszanyerje azt a fölényt, amelyet az Óvilágban elveszített. És ami e mozgalomnak még nagyobb jelentőséget kölcsönöz, az az a tény, hogy a szem előtt tartott fő cél a vasárnap megtartásának kikényszerítése—egy olyan szokásé, amely Rómától ered, és amelyre ő mint hatalmának jelére tart igényt. A pápaság szelleme—az evilági szokásokhoz való alkalmazkodás szelleme, az emberi hagyományoknak Isten parancsolatai fölé helyezett tisztelete—hatja át a protestáns egyházakat, és vezeti őket ugyanannak a vasárnap-felmagasztaló munkának a véghezvitelére, amelyet a pápaság már előttük megtett.”

> “If the reader would understand the agencies to be employed in the soon-coming contest, he has but to trace the record of the means which Rome employed for the same object in ages past. If he would know how papists and Protestants united will deal with those who reject their dogmas, let him see the spirit which Rome manifested toward the Sabbath and its defenders.

> „Ha az olvasó meg akarja érteni azokat az eszközöket, amelyeket a hamarosan bekövetkező küzdelemben alkalmazni fognak, csupán végig kell követnie annak feljegyzését, milyen módszereket alkalmazott Róma ugyanezen cél érdekében a múlt századokban. Ha tudni akarja, miként fognak a pápisták és a protestánsok együttesen bánni azokkal, akik elvetik dogmáikat, tekintse meg azt a lelkületet, amelyet Róma a szombattal és annak védelmezőivel szemben tanúsított.”

> “Royal edicts, general councils, and church ordinances sustained by secular power were the steps by which the pagan festival attained its position of honor in the Christian world. The first public measure enforcing Sunday observance was the law enacted by Constantine. (A.D. 321) This edict required townspeople to rest on ‘the venerable day of the sun,’ but permitted countrymen to continue their agricultural pursuits. Though virtually a heathen statute, it was enforced by the emperor after his nominal acceptance of Christianity.” The Great Controversy, 574.

> „Királyi rendeletek, egyetemes zsinatok és világi hatalommal fenntartott egyházi rendelkezések voltak azok a lépések, amelyek által a pogány ünnep elnyerte megbecsült helyét a keresztény világban. A vasárnap megtartását kikényszerítő első nyilvános intézkedés a Konstantin által hozott törvény volt. (Kr. u. 321) Ez a rendelet megkövetelte, hogy a városlakók pihenjenek „a nap tiszteletreméltó napján”, de megengedte, hogy a vidéken élők tovább folytassák mezőgazdasági munkáikat. Jóllehet lényegében pogány törvény volt, a császár annak után érvényesítette, hogy névleg elfogadta a kereszténységet.” A nagy küzdelem, 574.

The progression of compromise that led to, and will again lead to the Sunday law is represented with the seventeen-year period from 313 to 330, with the first Sunday law of 321 as the midpoint of the history. At the beginning was a marriage of east and west, and at the end was the divorce of east and west. The first Sunday law is the middle waymark representing rebellion, just as the thirteenth letter of the Hebrew alphabet, when preceded by the first letter and followed by the twenty-second and last letter of the alphabet makes up the Hebrew word truth. Marriage at the beginning and divorce at the end identifies the alpha letter in agreement with the omega letter. The period of 250-years that began with Nero has the signature of Christ, and it speaks to a subject of present truth in the latter days.

A kompromisszum előrehaladását, amely a vasárnaptörvényhez vezetett, és ismét a vasárnaptörvényhez fog vezetni, a 313-tól 330-ig terjedő tizenhét éves időszak szemlélteti, amelynek középpontjában az első, 321-es vasárnaptörvény áll mint e történet felezőpontja. Kezdetén kelet és nyugat házassága állt, végén pedig kelet és nyugat válása. Az első vasárnaptörvény a középső jelzőoszlop, amely a lázadást jelképezi, miként a héber ábécé tizenharmadik betűje is, amikor az első betű megelőzi, a huszonkettedik és egyben utolsó betű pedig követi, együtt a „igazság” jelentésű héber szót alkotja. A kezdeti házasság és a végső válás az alfa betűt az ómega betűvel összhangban azonosítja. A Néróval kezdődő kétszázötven éves időszak Krisztus kézjegyét viseli, és egy olyan jelenvaló igazság tárgyáról szól, amely az utolsó napokra vonatkozik.

The 250-year period that begins with 457 BC is emphasizing the statecraft represented by Antiochus the Great as he stands within the seventeen-year period from Raphia to Panium. We understand it as statecraft, for in 457 BC a prophecy of 2,300 years also began. The 2,300 years is the internal line of prophecy that speaks to God’s work of redemption, which aligns with a symbol of churchcraft. Unlike the 250-year period that began with Nero, the period that begins in 457 BC is addressing the political role of the last American president who is seeking to make America and then the world great, as he promotes the erroneous Catholic concept of a golden age of a thousand years of peace.

A Kr. e. 457-ben kezdődő 250 éves időszak azt az államvezetést hangsúlyozza, amelyet Nagy Antiokhosz képvisel, amint a Raphia és Panium közötti tizenhét éves időszakon belül áll. Államvezetésként értjük ezt, mert Kr. e. 457-ben egy 2300 éves prófécia is kezdetét vette. A 2300 év a prófécia belső vonala, amely Isten megváltó munkájáról szól, s amely az egyházi uralom jelképével áll összhangban. A Neróval kezdődő 250 éves időszaktól eltérően a Kr. e. 457-ben kezdődő időszak az utolsó amerikai elnök politikai szerepét tárgyalja, aki arra törekszik, hogy Amerikát, majd a világot naggyá tegye, miközben a béke ezer esztendejéből álló aranykor téves katolikus eszméjét hirdeti.

The 250 years of the United States, who is the earth beast of Revelation thirteen identifies the conclusion of the sixth kingdom of Bible prophecy, that ends where it began, in the midst of war. The victors of history, define the record of history that is preserved. The globalist dragon powered Democrats, view the current anarchy as a revolution, and the all-talk and no action Republicans view this current history as a civil war. The Democrats are representatives of the dragon of Bible prophecy, and the Republicans are represented as apostate Protestants, or in the terms of John in Revelation sixteen, they are the false prophet. The United States began in a war of revolution and it ends with a war of revolution. The Republican party began in a civil war and they end in a civil war. Republicans see the civil war that Democrats call a revolution.

Az Egyesült Államok 250 éve — amely a Jelenések könyve tizenharmadik fejezetének földi fenevada — a bibliai prófécia hatodik királyságának lezárulását jelzi, amely ott ér véget, ahol kezdődött: a háború közepette. A történelem győztesei határozzák meg a történelem fennmaradó feljegyzését. A globalista, sárkány ereje által működtetett demokraták a jelenlegi anarchiát forradalomnak tekintik, a sok beszédben bővelkedő, de tettekben híján levő republikánusok pedig a jelenlegi történelmet polgárháborúnak látják. A demokraták a bibliai prófécia sárkányának képviselői, a republikánusokat pedig hitehagyott protestánsokként ábrázolja, vagy János szavaival a Jelenések könyve tizenhatodik fejezetében: ők a hamis próféta. Az Egyesült Államok egy forradalmi háborúban kezdődött, és egy forradalmi háborúval ér véget. A Republikánus Párt polgárháborúban kezdődött, és polgárháborúban ér véget. A republikánusok azt a polgárháborút látják, amelyet a demokraták forradalomnak neveznek.

Trump, as the last Republican president possesses the prophetic attributes of the first Republican president, who arrived in the external history of the Civil War. Lincoln’s external Civil War was also the internal history of Isaiah’s prophecy of chapter seven, verse eight that ended in 1863, the very year of the Emancipation Proclamation. The distinction between the two parties is a primary and foundational prophetic principle. It began with Cain and Abel, who in the time of Christ were represented by the Sadducees and the Pharisees, two classes of Cain who were to murder one Abel.

Trump, mint az utolsó republikánus elnök, rendelkezik az első republikánus elnök prófétai jellemzőivel, aki a polgárháború külső történelmében jelent meg. Lincoln külső polgárháborúja egyúttal Ézsaiás próféciája hetedik fejezete nyolcadik versének belső történelme is volt, amely 1863-ban ért véget, éppen a Felszabadítási Kiáltvány évében. A két párt közötti különbségtétel elsődleges és alapvető prófétai elv. Ez Káinnal és Ábellel kezdődött, akiket Krisztus idejében a szadduceusok és a farizeusok képviseltek, Káin két osztálya, akiknek meg kellett gyilkolniuk egy Ábelt.

The Pharisees and Sadducees represent those who agreed to crucify their Messiah, for different reasons, but agreement—just the same. The Pharisees professed to uphold the law, but didn’t, as with Republicans. The Pharisees professed to uphold the original divine law, but interpreted the law through their own bigoted logic. The original Law for the Pharisees is the Constitution for the Republicans, the very Constitution they claim to support, but don’t. The Sadducees rejected the power of God, and though a smaller sect than the Pharisees, the Sadducees controlled the religious and political landscape of Judea in the time of Christ. The Democrats are a smaller sect than the Republicans, so small they must cheat to stay in power, but stay in power they do, for their opponents who profess to uphold equal justice for all, do nothing to enforce the principles of the law they profess to uphold.

A farizeusok és a szadduceusok azokat jelképezik, akik beleegyeztek Messiásuk megfeszítésébe: különböző okokból, de mégis egyetértésben. A farizeusok azt vallották, hogy a törvényt tartják fenn, de nem tették, miként a republikánusok sem. A farizeusok azt vallották, hogy az eredeti isteni törvényt tartják fenn, de a törvényt a maguk elfogult logikája szerint értelmezték. Ami a farizeusok számára az eredeti Törvény volt, az a republikánusok számára az Alkotmány: éppen az az Alkotmány, amelynek támogatását állítják, de valójában nem támogatják. A szadduceusok elvetették Isten hatalmát, és noha kisebb felekezetet alkottak, mint a farizeusok, Krisztus idejében mégis ők uralták Júdea vallási és politikai színterét. A demokraták kisebb felekezetet alkotnak, mint a republikánusok, olyannyira kicsit, hogy csalniuk kell ahhoz, hogy hatalmon maradjanak, de hatalmon maradnak, mert ellenfeleik, akik azt vallják, hogy mindenki számára egyenlő igazságosságot tartanak fenn, semmit sem tesznek azon törvényi elvek érvényre juttatásáért, amelyek fenntartását maguk vallják.

There is nothing new under the sun, and the two political parties in the United States are as much a part of the prophetic landscape as were the Pharisees and Sadducees. There are of course many other parallels along this prophetic line, but it is only when you see the prophetic relationship of the two unholy powers, who though adversaries, become united against holiness, that you then see Ptolemy and Uzziah in the proper light. Both southern kings attempted to sacrifice at the same temple, but Ptolemy, from Egypt represents a dragon power—the Democrats. Uzziah, as king of Judea is the leader of the glorious land, who is apostate Protestantism, or the false prophet—the Republicans.

Nincs semmi új a nap alatt, és az Egyesült Államok két politikai pártja éppúgy része a prófétai látképnek, mint a farizeusok és a szadduceusok voltak. E prófétai vonalon természetesen sok más párhuzam is van, de csak akkor látod helyes megvilágításban Ptolemaioszt és Uzzijját, amikor felismered annak a két szentségtelen hatalomnak a prófétai kapcsolatát, amelyek, bár ellenfelek, a szentség ellen mégis egyesülnek. Mindkét déli király ugyanabban a templomban próbált áldozatot bemutatni, de Ptolemaiosz, Egyiptomból, a sárkányi hatalmat jelképezi — a demokratákat. Uzzijja pedig, mint Júdea királya, a dicsőséges föld vezetője, aki a hitehagyott protestantizmus, vagyis a hamis próféta — a republikánusok.

The relationship of the dragon and false prophet is classically represented at Mount Carmel. At the mount, Ahab represented the dragon and Jezebel’s prophets of Baal and Ashtaroth represented the false prophets who stood against Elijah. The beast that is Jezebel was still behind the scenes in Samaria. The dragon united with the false prophet was also represented by pagan Rome and the Jews unification at the cross, as will be the unification of the Democrats and the Republicans at the Sunday law. The elements of a united power are represented by the Democrats and Republicans within the Republican horn of the earth beast. Those two unholy political powers are represented by Cain, and the line of Abel also possesses a twofold division.

A sárkány és a hamis próféta kapcsolatát klasszikus módon a Kármel-hegynél szemlélteti az Írás. A hegyen Akháb a sárkányt képviselte, Jezábel Baál- és Astoret-prófétái pedig azokat a hamis prófétákat képviselték, akik Illéssel szemben álltak. A fenevad, vagyis Jezábel, továbbra is a háttérben maradt Samáriában. A sárkánynak a hamis prófétával való egyesülését a pogány Róma és a zsidók egyesülése is jelképezte a keresztnél, miként a vasárnapi törvénynél a demokraták és a republikánusok egyesülése is ezt fogja jelképezni. Az egyesült hatalom elemeit a demokraták és a republikánusok képviselik a földi fenevad republikánus szarván belül. E két szentségtelen politikai hatalmat Káin jelképezi, és Ábel vonala szintén kettős megoszlással bír.

Abel’s line, which in relation to Cain’s external line is the internal line, and is represented by two classes of virgins. The progression of the Protestant horn of the earth beast that is the United States is represented by a series of religious purging’s beginning with the church of Sardis in 1798, when the United States became the sixth kingdom of Bible prophecy. Sardis was a church who had a name claiming that it lived, but it was dead. By 1798 the Protestant sects that had broken away from the papal church were already returning to Rome. Christians were first named Christians in Antioch.

Ábel vonala, amely Káin külső vonalához viszonyítva a belső vonal, és amelyet a szüzek két osztálya jelképez. Az Egyesült Államokként azonosított földi fenevad protestáns szarvának előrehaladását vallási megtisztítások sora ábrázolja, amely 1798-ban, a szárdiszi gyülekezettel kezdődik, amikor az Egyesült Államok a bibliai prófécia hatodik királyságává lett. Szárdisz olyan gyülekezet volt, amelynek az a neve volt, hogy él, de halott volt. 1798-ra azok a protestáns felekezetek, amelyek elszakadtak a pápai egyháztól, már visszatérőben voltak Rómához. A keresztényeket először Antiókhiában nevezték keresztényeknek.

> “It was in Antioch that the disciples were first called Christians. The name was given them because Christ was the main theme of their preaching, their teaching, and their conversation. Continually they were recounting the incidents that had occurred during the days of His earthly ministry, when His disciples were blessed with His personal presence. Untiringly they dwelt upon His teachings and His miracles of healing. With quivering lips and tearful eyes they spoke of His agony in the garden, His betrayal, trial, and execution, the forbearance and humility with which He had endured the contumely and torture imposed upon Him by His enemies, and the Godlike pity with which He had prayed for those who persecuted Him. His resurrection and ascension, and His work in heaven as the Mediator for fallen man, were topics on which they rejoiced to dwell. Well might the heathen call them Christians, since they preached Christ and addressed their prayers to God through Him.

> „Antiókhiában nevezték a tanítványokat először keresztényeknek. E nevet azért kapták, mert Krisztus volt igehirdetésük, tanításuk és társalgásuk fő témája. Szüntelenül felidézték azokat az eseményeket, amelyek földi szolgálatának napjaiban történtek, amikor tanítványai személyes jelenlétének áldásában részesültek. Fáradhatatlanul időztek tanításainál és gyógyító csodáinál. Reszkető ajakkal és könnyes szemmel beszéltek a kertben átélt gyötrelméről, elárultatásáról, perbefogásáról és kivégzéséről, arról a béketűrésről és alázatról, amellyel elszenvedte az ellenségei által Rá mért gyalázatot és kínzást, valamint arról az isteni könyörületről, amellyel üldözőiért imádkozott. Feltámadása és mennybemenetele, valamint mennyei munkája mint a bukott ember Közbenjárója olyan témák voltak, amelyekről örömmel szóltak. Joggal nevezhették őket a pogányok keresztényeknek, mivel Krisztust prédikálták, és általa intézték imádságaikat Istenhez.

> “It was God who gave to them the name of Christian. This is a royal name, given to all who join themselves to Christ. It was of this name that James wrote later, ‘Do not rich men oppress you, and draw you before the judgment seats? Do not they blaspheme that worthy name by the which ye are called?’ James 2:6, 7. And Peter declared, ‘If any man suffer as a Christian, let him not be ashamed; but let him glorify God on this behalf.’ ‘If ye be reproached for the name of Christ, happy are ye; for the spirit of glory and of God resteth upon you.’ 1 Peter 4:16, 14.” Acts of the Apostles, 157.

> „Isten adta nekik a keresztyén nevet. Ez királyi név, amely mindazoknak adatott, akik Krisztushoz csatlakoznak. Erről a névről írta később Jakab: „Nem a gazdagok nyomorgatnak-é titeket, és nem ők hurcolnak-é titeket a törvényszékek elé? Nem ők káromolják-é azt a szép nevet, amelyről neveztettek?” Jakab 2:6, 7. Péter pedig kijelentette: „Ha pedig valaki mint keresztyén szenved, ne szégyellje, sőt dicsőítse Istent ezzel.” „Ha Krisztus nevéért gyaláznak titeket, boldogok vagytok, mert megnyugszik rajtatok a dicsőségnek és az Istennek Lelke.” 1 Péter 4:16, 14.” Az apostolok története, 157.

The church of Ephesus was given the name of Christian which led to the persecuted church of Smyrna, that was followed by the church of compromise in the history of Pergamos. When the papacy took the throne, a separation identified God’s true church as the church in the wilderness. The Roman church was Thyatira. At the ending of the wilderness of twelve hundred and sixty years, the church of Protestantism arose, and from that point onward the Protestant horn is represented by a divine series of tests and purges.

Az efezusi egyház kapta a keresztyén nevet, amely a szmirnai üldözött egyházhoz vezetett; ezt követte az alkuvás egyháza Pergamon történetében. Amikor a pápaság elfoglalta a trónt, egy különválás Isten igaz egyházát a pusztában levő egyházként azonosította. A római egyház Thyatira volt. Az ezerkétszázhatvan éves pusztai időszak végén létrejött a protestantizmus egyháza, és attól a ponttól kezdve a protestáns szarvat a próbák és megtisztítások isteni sorozata jelképezi.

Protestantism began when Martin Luther nailed his 95 theses upon the door in 1517, and “23” years later in 1540 the Jesuit order began. In 2013 the 95th and final presentation of Habakkuk’s Tables was nailed to the door, and on March 13, 2013¸ the first Jesuit pope was inaugurated. Martin Luther was excommunicated in that very history by pope Leo. Go figure…

A protestantizmus akkor kezdődött, amikor Luther Márton 1517-ben kiszögezte 95 tételét az ajtóra, és „23” évvel később, 1540-ben létrejött a jezsuita rend. 2013-ban Habakuk tábláinak 95. és egyben utolsó bemutatása lett kiszögezve az ajtóra, és 2013. március 13-án beiktatták az első jezsuita pápát. Luther Mártont éppen ebben a történelemben Leó pápa kiközösítette. Ki érti ezt…

In 1798 the church of Sardis claimed to hold to the name of “Protestant,” but by returning to Rome they were already failing to uphold their name. When Millerite Adventism took the torch of Protestantism in 1844, they represented a rebuke against Jeroboam the first king of Israel, a nation who were blood relatives of the tribe in Judah, where God had placed His temple. Jeroboam set up a counterfeit, based upon the religion that represented his nation’s former bondage. He repeated Aaron’s foundational rebellion of erecting an image of a beast with all the prophetic significance associated with the story. But at his dedication service Millerite Adventism rebuked his unwillingness to continue to direct true worship to the sanctuary where God lives. Jeroboam, wanted the focus of worship to be in Bethel and Dan, representing those from Sardis in 1844 who refused to follow Christ into the Most Holy Place.

1798-ban a szárdiszi gyülekezet azt állította magáról, hogy a „protestáns” nevet viseli, de mivel visszatért Rómához, már akkor sem állta meg a helyét a neve mellett. Amikor a millerita adventizmus 1844-ben átvette a protestantizmus fáklyáját, feddést képviselt Jeroboám, Izráel első királya ellen, egy olyan nemzet ellen, amely vér szerinti rokonságban állt a Júdában levő törzzsel, ahová Isten az Ő templomát helyezte. Jeroboám egy hamisítványt állított fel, annak a vallásnak az alapján, amely nemzetének korábbi szolgaságát jelképezte. Megismételte Áron alapvető lázadását, amikor egy fenevad képét emelte fel, mindazzal a prófétai jelentőséggel együtt, amely e történethez kapcsolódik. Ám felszentelési istentiszteletén a millerita adventizmus megdorgálta azt, hogy nem volt hajlandó továbbra is az igaz imádatot arra a szentélyre irányítani, ahol Isten lakozik. Jeroboám azt akarta, hogy az imádat középpontja Béthelben és Dánban legyen, ami azokat jelképezi Szárdiszból 1844-ben, akik megtagadták, hogy kövessék Krisztust a Szentek Szentjébe.

Millerite Adventism chose to return to the religion of Rome, and took up the very doctrinal arguments of those who had just been exposed as false prophets through their rejection of Miller’s message; as their theological masters in order to justify their rejection of the prophetic message of the seven times. Millerite Adventism, as with the disobedient prophet chose their own path, instead of following God’s direction. The path that is chosen by the foolish in all the tests and purges of the wise and foolish virgins from the Protestant reformation onward in prophetic history is the path which returns to the worship of the land that you were delivered from, and as they say, “all roads lead to Rome.” All roads except Jeremiah’s old paths.

A millerita adventizmus úgy döntött, hogy visszatér Róma vallásához, és éppen azoknak a tanbeli érveit tette magáévá mint teológiai mestereiét, akik nemrég azáltal lepleződtek le hamis prófétákként, hogy elutasították Miller üzenetét; hogy így igazolja a hét idő prófétai üzenetének elutasítását. A millerita adventizmus, miként az engedetlen próféta is, a maga útját választotta Isten vezetésének követése helyett. Az az út, amelyet a bolondok választanak a bölcs és bolond szüzek minden próbájában és megtisztításában a protestáns reformációtól kezdve a prófétai történelemben, az az út, amely visszavisz annak a földnek az imádatához, amelyből megszabadítottattál, és amint mondják: „minden út Rómába vezet.” Minden út, kivéve Jeremiás régi ösvényeit.

The Protestant reformation had been typified by Moses’ return to Egypt in order to lead God’s people into the Promised Land. Once out of the land of captivity God purposed to give His chosen people His law. In the line of Moses and the Protestant reformation rebellion was manifested immediately after the deliverance. God tested Sardis, a people who claimed to have a living name, but were dead by the time of the message of William Miller. Two purging’s took place in 1844; the first was the purge of the church of Sardis, who had claimed to be Protestants, but were proven to be dead; and then the Millerite’s were purged in the same year, in fulfillment of the parable of the ten virgins.

A protestáns reformációt Mózes Egyiptomba való visszatérése jelképezte, hogy Isten népét kivezesse az Ígéret Földjére. Miután kijöttek a fogság földjéről, Isten azt tervezte, hogy kiválasztott népének adja törvényét. Mózes és a protestáns reformáció vonalán a szabadulást közvetlenül követően nyilvánult meg a lázadás. Isten próbára tette Szárdiszt, azt a népet, amely azt állította magáról, hogy élő neve van, de William Miller üzenetének idejére halott volt. 1844-ben két megtisztítás ment végbe: az első Szárdisz gyülekezetének megtisztítása volt, amely azt állította magáról, hogy protestáns, de halottnak bizonyult; majd ugyanabban az évben a milleriták is megtisztíttattak, a tíz szűzről szóló példázat beteljesedéseként.

The Democrats and Republicans represent two political classes that together make up the Republican horn on the earth beast of Revelation thirteen. The wise and foolish virgins are two religious classes that together make up the Protestant horn on the earth beast. The wise virgins possess the first name given at Antioch. The wise virgins are Christians, but they are also Philadelphians who have the promise of receiving a name.

A demokraták és a republikánusok két politikai osztályt képviselnek, amelyek együtt alkotják a Jelenések tizenharmadik fejezetében szereplő földi fenevad republikánus szarvát. A bölcs és a balga szüzek két vallási osztályt képviselnek, amelyek együtt alkotják a földi fenevad protestáns szarvát. A bölcs szüzek birtokolják az első nevet, amelyet Antiókhiában adtak. A bölcs szüzek keresztények, de egyúttal filadelfiaiak is, akiknek az az ígéret adatott, hogy nevet kapnak.

> Him that overcometh will I make a pillar in the temple of my God, and he shall go no more out: and I will write upon him the name of my God, and the name of the city of my God, which is new Jerusalem, which cometh down out of heaven from my God: and I will write upon him my new name. Revelation 3:12.

> Aki győz, oszloppá teszem az én Istenem templomában, és többé onnan ki nem megy; és felírom őreá az én Istenem nevét, az én Istenem városának nevét, az új Jeruzsálemét, amely az égből száll alá az én Istenemtől; és felírom őreá az én új nevemet. Jelenések 3:12.

The first time God named His people Christian was at Antioch, and the history where the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand changes unto the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand is also the history of Antiochus the Great, who the city of Antioch is named after, and who is represented at the end of a 250-year period between the battles of Raphia and Panium.

Isten először Antiókhiában nevezte népét keresztyénnek, és az a történet, amelyben a száznegyvennégyezer laodiceai mozgalma a száznegyvennégyezer filadelfiai mozgalmává változik, egyben III. Antiokhosz története is, akiről Antiókhia városa a nevét kapta, és akit a Raphia és Panium csatái közötti 250 éves időszak végén ábrázolnak.

We will continue these things in the next article.

Ezeket a dolgokat a következő cikkben folytatjuk.

Back to Articles