Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Twenty-Two

Dániel könyve – Százhuszonkettő

The Unveiling of Truth: A Journey Through Daniel 11 and the Shaking of God’s People

Az igazság feltárulása: Utazás Dániel 11-en át és Isten népének megrázatása

Author

Jeff Pippenger

Published

March 7, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

When the light of Daniel chapter eleven, verses forty through forty-five was unsealed at the time of the end in 1989, the enemies of truth provided a resistance that allowed God to reveal truths to defend the basic premises of the passage in the book of Daniel that then became the subject and focus of Satan’s attacks. That controversy over truth and error in that history was used by the Holy Spirit to identify certain prophetic rules that would further increase the knowledge that had been unsealed and was thereafter to test the final generation of earth’s history. We have been considering “triple applications of prophecy,” and identifying those applications as a primary rule that was revealed from the process of resistance that was presented by Satan during those past days. That controversial process is identified as the “shaking,” by Sister White.

Amikor Dániel könyve tizenegyedik fejezetének negyventől negyvenötig terjedő verseire hulló világosság felnyílt a vég idején, 1989-ben, az igazság ellenségei olyan ellenállást tanúsítottak, amely lehetővé tette Isten számára, hogy olyan igazságokat nyilatkoztasson ki Dániel könyvének ama szakasza alapvető tételeinek védelmére, amely ezt követően Sátán támadásainak tárgyává és középpontjává vált. Az igazság és a tévelygés közötti ama történelmi küzdelmet a Szentlélek arra használta fel, hogy azonosítson bizonyos prófétai szabályokat, amelyek tovább növelik a felnyitott ismeretet, és amelyek ezután a föld történelmének utolsó nemzedékét hivatottak próbára tenni. A „prófécia hármas alkalmazásait” vizsgáltuk, és ezeket olyan elsődleges szabályként azonosítottuk, amely ama ellenállási folyamatból tárult fel, amelyet Sátán azokban a régi napokban támasztott. Ezt a vitákkal terhes folyamatot White testvérnő „megrázatásként” azonosítja.

> “I was pointed to the providence of God among His people and was shown that every trial made by the refining, purifying process upon professed Christians proves some to be dross. The fine gold does not always appear. In every religious crisis some fall under temptation. The shaking of God blows away multitudes like dry leaves. Prosperity multiplies a mass of professors. Adversity purges them out of the church. As a class, their spirits are not steadfast with God. They go out from us because they are not of us; for when tribulation or persecution arises because of the word, many are offended.” Testimonies, volume 4, 89.

> „Figyelmem Istennek az Ő népe között megnyilvánuló gondviselésére irányíttatott, és megmutattatott nekem, hogy a finomítás és megtisztítás folyamata által a magukat kereszténynek vallókon véghezvitt minden próba némelyekről bebizonyítja, hogy salak. A színarany nem mindig mutatkozik meg. Minden vallási válság idején némelyek elbuknak a kísértés alatt. Isten megrázása sokaságokat fúj el, mint a száraz leveleket. A jólét megsokszorozza a hitvallók tömegét. A nyomorúság kisöpri őket a gyülekezetből. Mint osztály, lelkületük nem állhatatos Isten mellett. Közülünk mentek ki, mert nem közülünk valók; mert amikor nyomorúság vagy üldözés támad az ige miatt, sokan megbotránkoznak.” Testimonies, 4. kötet, 89.

The “shaking” is produced when truth is unsealed by the Lion of the tribe of Judah and thereafter introduced.

A „megrázatás” akkor következik be, amikor az igazságot Júda törzsének Oroszlánja feltöri a pecsét alól, és azt ezt követően bevezetik.

> “I asked the meaning of the shaking I had seen and was shown that it would be caused by the straight testimony called forth by the counsel of the True Witness to the Laodiceans. This will have its effect upon the heart of the receiver, and will lead him to exalt the standard and pour forth the straight truth. Some will not bear this straight testimony. They will rise up against it, and this is what will cause a shaking among God’s people.” Early Writings, 271.

> „Megkérdeztem annak a megrázkódtatásnak a jelentését, amelyet láttam, és megmutatták nekem, hogy azt az egyenes bizonyságtétel fogja előidézni, amelyet az Igaz Tanú tanácsa hív elő a laodiceabeliekhez. Ennek hatása lesz annak szívére, aki befogadja, és arra indítja őt, hogy felemelje a mércét és hirdesse az egyenes igazságot. Némelyek nem fogják elviselni ezt az egyenes bizonyságtételt. Fel fognak támadni ellene, és ez az, ami megrázkódtatást fog okozni Isten népe között.” Early Writings, 271.

The introduction of “truth” always causes a shaking, and the truth which was unsealed in 1989, did that very thing. One of the benefits of the resistance brought against the truth was the development of a set of rules to establish the increase of knowledge through the years that followed 1989. The development of the rules, parallel the development of a set of rules in the period of the Millerites. All the triple applications of Bible prophecy contribute to the clarity of the events of the last days.

Az „igazság” bevezetése mindig megrázkódtatást okoz, és az az igazság, amely 1989-ben felnyittatott, éppen ezt tette. Az igazsággal szemben tanúsított ellenállás egyik eredménye az volt, hogy kialakult egy szabályrendszer, amely megalapozta az ismeret gyarapodását az 1989-et követő évek során. E szabályok kialakulása párhuzamban áll a milleriták korszakában kialakult szabályrendszer fejlődésével. A bibliai prófécia minden hármas alkalmazása hozzájárul az utolsó napok eseményeinek világosabb megértéséhez.

The triple applications of Rome and Babylon establish the relationship of the woman and the beast she rides upon and reigns over during the history of the Sunday law crisis, which is also the history of God’s executive judgment upon the whore of Babylon.

Róma és Babilon hármas alkalmazása megállapítja a nő és a fenevad közötti kapcsolatot, amelyet a vasárnaptörvény válságának története során megül és amely felett uralkodik; ez egyúttal Isten végrehajtó ítéletének története is a babiloni paráznán.

The triple applications of “the messenger that prepares the way for the Messenger of the Covenant,” and also of “Elijah,” identify the work, and the message in the two periods that illustrate the close of probation in the last days. The first period begins with the first voice of Revelation chapter eighteen, which represents the beginning of the investigative judgment of the living for Laodicean Adventism, and the last period begins with the second voice of Revelation chapter eighteen, which represents the executive judgment of the whore of Babylon.

„a követ elkészíti a szövetség Követe előtt az utat”, valamint „Illés” hármas alkalmazásai azonosítják a munkát és az üzenetet abban a két időszakban, amelyek az utolsó napokban a kegyelemidő lezárulását szemléltetik. Az első időszak A jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének első hangjával kezdődik, amely a vizsgálati ítélet kezdetét jelképezi az élők fölött a laodiceai adventizmus számára, az utolsó időszak pedig A jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének második hangjával kezdődik, amely Babilon paráznájának végrehajtó ítéletét jelképezi.

The triple applications of Rome and Babylon represent the external history of God’s last-day people, while the triple applications of Elijah and the messenger who prepares the way represent the internal history of God’s last day people. The triple application of the three Woes, identifies the message that runs through both periods that together represent the closing period of judgment, which begins with the house of God, and thereafter upon those outside God’s house. The three Woes identify that Islam is the message of the latter rain, and also the tool of judgment God employs for those who enforce the worship of the sun upon all mankind. The close of judgment represents “the days of God’s vengeance,” both upon His apostate church and the wicked outside of His church.

Róma és Babilon hármas alkalmazásai Isten végidei népének külső történelmét jelképezik, míg Illésnek és az útkészítő hírnöknek a hármas alkalmazásai Isten végidei népének belső történelmét jelképezik. A három Jaj hármas alkalmazása azonosítja azt az üzenetet, amely mindkét időszakon végighúzódik, s amelyek együtt az ítélet lezáruló időszakát jelképezik, amely Isten házán kezdődik, és azután azokra sújt le, akik Isten házán kívül vannak. A három Jaj azonosítja, hogy az iszlám a késői eső üzenete, és egyúttal az ítélet eszköze is, amelyet Isten azok ellen alkalmaz, akik a napimádatot az egész emberiségre rákényszerítik. Az ítélet lezárulása „Isten bosszúállásának napjait” jelképezi, mind az Ő hitehagyott egyháza, mind az egyházán kívüli gonoszok fölött.

When Jesus first began His ministry at the church in Nazareth He employed Isaiah chapter sixty-one to define His ministry, message and work, which included the identification of the time of God’s vengeance. His ministry, message and work prefigured the ministry, message and work of the one hundred and forty-four thousand, for they prophetically follow the Lamb whithersoever He goeth.

Amikor Jézus első ízben megkezdte szolgálatát a názáreti gyülekezetben, Ézsaiás hatvanegyedik fejezetét használta fel arra, hogy meghatározza szolgálatát, üzenetét és munkáját, amely magában foglalta Isten bosszúállása idejének azonosítását is. Az ő szolgálata, üzenete és munkája előképe volt a száznegyvennégyezer szolgálatának, üzenetének és munkájának, mert prófétai értelemben követik a Bárányt, valahová csak megy.

> The Spirit of the Lord God is upon me; because the Lord hath anointed me to preach good tidings unto the meek; he hath sent me to bind up the brokenhearted, to proclaim liberty to the captives, and the opening of the prison to them that are bound; To proclaim the acceptable year of the Lord, and the day of vengeance of our God; to comfort all that mourn; To appoint unto them that mourn in Zion, to give unto them beauty for ashes, the oil of joy for mourning, the garment of praise for the spirit of heaviness; that they might be called trees of righteousness, the planting of the Lord, that he might be glorified. And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. And strangers shall stand and feed your flocks, and the sons of the alien shall be your plowmen and your vinedressers. But ye shall be named the Priests of the Lord: men shall call you the Ministers of our God: ye shall eat the riches of the Gentiles, and in their glory shall ye boast yourselves. Isaiah 61:1–6.

> Az Úr Isten Lelke van rajtam, mert felkent engem az Úr, hogy örömhírt vigyek a szelídeknek; elküldött, hogy bekötözzem a megtört szívűeket, hogy szabadulást hirdessek a foglyoknak, és a börtön megnyílását a megkötözötteknek; hogy hirdessem az Úr kegyelmének esztendejét és Istenünk bosszúállásának napját; hogy megvigasztaljak minden gyászolót; hogy gondoskodjam a Sionban gyászolókról, hogy adjak nekik ékességet hamu helyett, az öröm olaját gyász helyett, a dicséret palástját a csüggedés lelke helyett; hogy az igazság fáinak neveztessenek, az Úr plántálásának, hogy megdicsőíttessék. És felépítik az ősi romokat, helyreállítják a régi pusztulásokat, és megújítják az elpusztult városokat, sok nemzedék pusztaságait. És idegenek állnak majd elő, és legeltetik nyájaitokat, a jövevények fiai lesznek szántóitok művelői és szőlőműveseitek. Ti pedig az Úr papjainak neveztettek: Istenünk szolgáinak mondanak titeket; a népek gazdagságát eszitek, és azok dicsőségével dicsekedtek. Ézsaiás 61:1–6.

Jesus was anointed at His baptism, and that waymark typifies September 11, 2001 when the anointing of the Holy Spirit began to descend upon those who recognized that the outpouring of the latter rain in the last days had been typified by the history of the Millerites, which were the old waste places that the one hundred and forty-four thousand would build again, once they returned to Jeremiah’s old paths.

Jézus a keresztségekor felkentetett, és ez a határjel 2001. szeptember 11-ét jelképezi, amikor a Szentlélek kenete elkezdett alászállni azokra, akik felismerték, hogy az utolsó napokban a késői eső kiárasztását a milleriták történelme jelképezte előre; ők voltak a régi romok, amelyeket a száznegyvennégyezer ismét felépít, miután visszatértek Jeremiás ősi ösvényeire.

The message of Christ’s righteousness from the rebellion of 1888 again became present truth, and the message from the rebellion of 1888 was the good tidings that has the power to bind up broken hearts, but which is powerless to open the hard hearts of those who have eyes to see, but perceive not, and who have ears to hear, but understand not. The message of Christ’s righteousness from the rebellion of 1888 was also the message to Laodicea which then arrived again to open the prison door of those who were captives of sin by the One who has the power to open the doors that no man can open, and shut the doors that no man can close.

Krisztus igazságosságának az 1888-as lázadásból eredő üzenete ismét jelenvaló igazsággá lett, és az 1888-as lázadásból eredő üzenet az az örömhír volt, amelynek hatalma van a megtört szívek bekötözésére, de erőtelen arra, hogy megnyissa azoknak a kemény szívét, akiknek van szemük a látásra, de nem látnak, és van fülük a hallásra, de nem értenek. Krisztus igazságosságának az 1888-as lázadásból eredő üzenete egyúttal a Laodiceához szóló üzenet is volt, amely akkor ismét elérkezett, hogy megnyissa a börtön ajtaját azok előtt, akik a bűn foglyai voltak, Az által, akinek hatalma van megnyitni az ajtókat, amelyeket senki emberfia meg nem nyithat, és bezárni az ajtókat, amelyeket senki be nem zárhat.

On September 11, 2001 those who were to present those good tidings, were also to proclaim the acceptable year of the Lord and the day of God’s vengeance. The year of the Lord’s acceptance also began at that time, and He is fully willing to accept a Laodicean’s repentance, until the day of God’s vengeance arrives at the soon coming Sunday law in the United States. Then His vengeance will be manifested upon a church that refused to know the time of her visitation, and simultaneously the progressive judgment upon the whore of Babylon begins.

2001. szeptember 11-én azoknak, akiknek hirdetniük kellett ama örömhírt, az Úr kedves esztendejét és Isten bosszúállásának napját is ki kellett kiáltaniuk. Az Úr kedves esztendeje is akkor kezdődött, és Ő mindaddig teljesen kész elfogadni egy laodiceai megtérését, amíg el nem érkezik Isten bosszúállásának napja az Egyesült Államokban hamarosan bekövetkező vasárnaptörvénnyel. Akkor bosszúállása nyilvánvalóvá lesz azon egyházon, amely nem akarta felismerni meglátogatásának idejét, és ugyanakkor megkezdődik a fokozatos ítélet Babilon paráznája felett.

In the day of His acceptance, He promises to comfort all that mourn, and those who mourn in Jerusalem are illustrated in Ezekiel chapter nine. Their comfort is brought about by the Comforter, through the reception of the latter rain message which is then being poured upon them. But only if they recognize the rain. Once they possess the Comforter, and accomplish the work of building the old waste places, through the methodology of “line upon line,” that is illustrated in the passage of Isaiah as the work of placing the line of prophecy that represents the desolation of sacred history, upon another line of prophecy which illustrates a desolation. In that work they raise up the desolations of many generations. Then the “strangers” will respond to those that mourn, who are lifted up as an ensign, for the strangers to see.

Elfogadásának napján megígéri, hogy megvigasztal minden gyászolót; és a Jeruzsálemben gyászolókat Ezékiel könyvének kilencedik fejezete szemlélteti. Vigasztalásukat a Vigasztaló munkálja, a késői eső üzenetének befogadása által, amely akkor árad ki rájuk. De csak akkor, ha felismerik az esőt. Miután birtokukba vették a Vigasztalót, és elvégezték a régi romok felépítésének munkáját, a „sor sorra” módszertana által — amelyet Ézsaiás szakasza úgy szemléltet, mint annak a munkáját, hogy a prófécia ama vonalát, amely a szent történelem pusztaságát jelképezi, egy másik próféciavonalra helyezik, amely pusztulást ábrázol —, abban a munkában helyreállítják sok nemzedék pusztulásait. Akkor az „idegenek” válaszolni fognak a gyászolóknak, akik zászlóként emeltetnek fel, hogy az idegenek lássák őket.

Christ’s proclamation of His work and ministry, as set forth in Isaiah chapter sixty-one, is the work and ministry of the one hundred and forty-four thousand. That work has been illustrated in the sacred reform movements, and in 1989, the time of the end arrived that all the previous “times of the end” had prefigured. Just as one verse, Daniel chapter eight, verse fourteen was identified as the foundation and central pillar of the Millerite movement, the verse that is the foundation and central pillar of the movement of Future for America is Daniel chapter eleven, verse forty. For the Millerites, the light of the central pillar was represented as the light of the vision of the Ulai River, and for the movement of Future for America the light of the central pillar was represented as the light of the vision of the Hiddekel River.

Krisztus művének és szolgálatának kihirdetése, amint az Ézsaiás hatvanegyedik fejezetében elénk tárul, a száznegyvennégyezer műve és szolgálata. E mű és szolgálat a szent reformmozgalmakban szemléltetést nyert, és 1989-ben elérkezett a vég ideje, amelyet minden korábbi „vég ideje” előre jelképezett. Miként egy igeverset, Dániel könyve nyolcadik fejezetének tizennegyedik versét azonosították a millerita mozgalom alapjaként és központi oszlopaként, úgy a Future for America mozgalom alapját és központi oszlopát jelentő igevers Dániel könyve tizenegyedik fejezetének negyvenedik verse. A milleriták számára a központi oszlop világossága az Ulai folyó látomásának világosságaként lett bemutatva, a Future for America mozgalom számára pedig a központi oszlop világossága a Hiddekel folyó látomásának világosságaként lett bemutatva.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> „A világosság, amelyet Dániel Istentől kapott, különösképpen ezekre az utolsó napokra adatott. Azok a látomások, amelyeket az Ulai és a Hiddekel partján, Sineár nagy folyóinál látott, most vannak beteljesedőben, és mindazok az események, amelyekről jövendölés hangzott el, hamarosan bekövetkeznek.” Testimonies to Ministers, 112.

The light of both the visions represented by the two rivers is linked together, and comes to pass in the last days. Their mutual “link” represents the combination of human and divine, which is the message that Sister White repeatedly identifies as Christ’s message in the context that humanity combined with divinity does not sin. The two rivers represent that very linkage.

A két folyó által jelképezett mindkét látomás világossága összekapcsolódik, és az utolsó napokban teljesedik be. Kölcsönös „kapcsolatuk” az emberi és az isteni egyesülését jelképezi, amely az az üzenet, amelyet White testvérnő ismételten Krisztus üzeneteként azonosít abban az összefüggésben, hogy az istenséggel egyesült emberség nem vétkezik. A két folyó éppen ezt a kapcsolatot jelképezi.

> “Nothing less than perfect obedience can meet the standard of God’s requirement. He has not left His requirements indefinite. He has enjoined nothing that is not necessary in order to bring man into harmony with Him. We are to point sinners to His ideal of character and to lead them to Christ, by whose grace only can this ideal be reached.

> „A tökéletes engedelmességnél kevesebb semmiképpen sem felelhet meg Isten követelményének mércéjének. Követelményeit nem hagyta meghatározatlanul. Semmit sem parancsolt meg, ami ne volna szükséges ahhoz, hogy az embert Ővele összhangba hozza. A bűnösök figyelmét az Ő jellemének eszményére kell irányítanunk, és Krisztushoz kell vezetnünk őket, akinek kegyelme által egyedül érhető el ez az eszmény.”

> “The Saviour took upon Himself the infirmities of humanity and lived a sinless life, that men might have no fear that because of the weakness of human nature they could not overcome. Christ came to make us ‘partakers of the divine nature,’ and His life declares that humanity, combined with divinity, does not commit sin.

> „A Megváltó magára vette az emberi természet gyarlóságait, és bűntelen életet élt, hogy az embereknek ne kelljen attól félniük, hogy az emberi természet gyengesége miatt nem tudnak győzni. Krisztus azért jött, hogy minket az „isteni természet részeseivé” tegyen, és élete kijelenti, hogy az emberi természet az istenivel egyesülve nem követ el bűnt.

> “The Saviour overcame to show man how he may overcome. All the temptations of Satan, Christ met with the word of God. By trusting in God’s promises, He received power to obey God’s commandments, and the tempter could gain no advantage. To every temptation His answer was, ‘It is written.’ So God has given us His word wherewith to resist evil. Exceeding great and precious promises are ours, that by these we ‘might be partakers of the divine nature, having escaped the corruption that is in the world through lust.’ 2 Peter 1:4.

> „Az Üdvözítő azért győzött, hogy megmutassa az embernek, miként győzhet ő is. Krisztus Sátán minden kísértésével Isten igéjével szállt szembe. Isten ígéreteiben bízva erőt nyert Isten parancsolatainak való engedelmességre, és a kísértő semmiféle előnyre nem tehetett szert. Minden kísértésre ez volt a válasza: »Meg van írva.« Így Isten nekünk is az Ő igéjét adta, hogy azzal ellenálljunk a gonosznak. Igen nagy és becses ígéretek a mieink, hogy ezek által „isteni természet részeseivé” lehessünk, „kikerülvén a romlottságot, amely a kívánságban van e világon”. 2 Péter 1:4.”

> “Bid the tempted one look not to circumstances, to the weakness of self, or to the power of temptation, but to the power of God’s word. All its strength is ours. ‘Thy word,’ says the psalmist, ‘have I hid in mine heart, that I might not sin against Thee.’ ‘By the word of Thy lips I have kept me from the paths of the destroyer.’ Psalm 119:11; 17:4.” The Ministry of Healing, 181.

> „Bátorítsátok a megkísértettet, hogy ne a körülményekre, ne önmaga gyengeségére, és ne a kísértés hatalmára tekintsen, hanem Isten Igéjének erejére. Annak minden ereje a miénk. „Szívembe rejtettem a Te beszédedet” – mondja a zsoltáríró –, „hogy ne vétkezzem ellened.” „Ajkaid beszédéhez tartva magamat, megőriztem magamat a pusztító ösvényeitől.” Zsoltárok 119:11; 17:4.” A gyógyítás szolgálata, 181.

The increase of knowledge in 1798 and in 1989, represented an unsealing of God’s prophetic Word. His Word supplies the power to overcome as He overcame, and “His life declares that humanity, combined with divinity, does not commit sin.” The vision of the Ulai River is the marah vision of His appearance, that is represented by the prophecy of the twenty-three hundred days. The vision of the Hiddekel River is the chazon vision of prophetic history, that is represented by the twenty-five hundred and twenty year prophecy. The marah vision represents divinity and the chazon vision represents humanity.

A tudás növekedése 1798-ban és 1989-ben Isten prófétai Igéjének felnyitását jelentette. Az Ő Igéje biztosítja azt az erőt, amely által győzhetünk, miként Ő is győzött, és „élete kijelenti, hogy az emberi természet, az istenivel egyesülve, nem követ el bűnt.” Az Ulaj folyó látomása az Ő megjelenésének marah látomása, amelyet a kétezer-háromszáz napról szóló prófécia ábrázol. A Hiddekel folyó látomása a prófétai történelem chazon látomása, amelyet a kétezer-ötszázhúsz éves prófécia ábrázol. A marah látomás az istenséget, a chazon látomás pedig az emberi természetet jelképezi.

Both the rivers of ancient Shinar, which are the Ulai and the Hiddekel, or what is known today as the Tigris and the Euphrates ultimately merge into the Shatt al-Arab waterway in southern Iraq, and the Shatt al-Arab then empties into the Persian Gulf. Jesus employs the physical and natural to represent the spiritual, and the visions associated with the two rivers that are now in the process of fulfillment, represent a linkage of the human and the divine that occurs as they are reaching the conclusion of their travel to the sea. This truth is established in the beginning of the two prophecies that are represented by the two visions of Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen. One vision is the question, the other is the answer, and logically they cannot be separated.

Az ősi Sineár mindkét folyója, vagyis az Ulai és a Hiddekel – mai nevükön a Tigris és az Eufrátesz – végül Irak déli részén a Satt al-Arab vízi útban egyesül, a Satt al-Arab pedig aztán a Perzsa-öbölbe ömlik. Jézus a fizikai és természeti dolgokat a lelki valóság ábrázolására használja, és a két folyóhoz kapcsolódó látomások, amelyek most vannak a beteljesedés folyamatában, az emberi és az isteni összekapcsolódását jelképezik, miközben útjuk a tenger felé a végéhez közeledik. Ezt az igazságot annak a két próféciának a kezdetén állapítja meg, amelyet Dániel 8. fejezetének tizenharmadik és tizennegyedik verseiben található két látomás képvisel. Az egyik látomás a kérdés, a másik a válasz, és logikailag nem választhatók el egymástól.

The vision of humanity, identifying the trampling down of the sanctuary and host, began in the year 677 BC, and the vision of divinity, that identifies the appearance of Christ, began in the year 457 BC. The linkage of divinity and humanity is represented by the two hundred and twenty years, that connects the two starting points of the two visions. Two hundred and twenty is a symbol of “the linkage of humanity with divinity,” and is also represented by the linkage of the increase of knowledge at the time of the end in 1798, with the increase of knowledge at the time of the end in 1989.

Az emberiség látomása, amely azonosítja a szentély és a sereg megtiprását, Kr. e. 677-ben kezdődött, és az istenség látomása, amely Krisztus megjelenését azonosítja, Kr. e. 457-ben kezdődött. Az istenség és az emberiség összekapcsolását a kétszázhúsz év jelképezi, amely a két látomás két kiindulópontját kapcsolja össze. A kétszázhúsz annak jelképe, hogy „az emberiség összekapcsolódik az istenséggel”, és ezt jelképezi az is, hogy az ismeret növekedése a vég idején 1798-ban összekapcsolódik az ismeret növekedésével a vég idején 1989-ben.

The formalized message derived from the increase of knowledge in 1798, was first presented by Miller in 1831 (and then in the Vermont Telegraph newspaper in 1833). 1831 is two hundred and twenty years after the publishing of the King James Bible in the year 1611. The King James Bible represented a twofold document of the Old and New Testaments. The beginning and ending of the two hundred-and twenty-years “linked” a divine publication with a human publication. The human publication’s information was derived from the divine light that was unsealed at the time the end in 1798, and then was formalized through the work of a human instrument, who had begun to publish it in 1831. It was a divine publication, with a divinely sealed message, that was afterward unsealed by humanity, and thereafter presented by a human instrument. The Hebrew word translated as “publish” in God’s word means to call out to cry (unto), (be) famous, guest, invite, mention, (give) name, preach, proclaim, pronounce, publish. Miller began to publish his message in 1831, then in 1833 it was literally published in the Vermont Telegraph.

Az 1798-ban bekövetkezett ismeretnövekedésből származó, formába öntött üzenetet Miller először 1831-ben mutatta be (majd 1833-ban a Vermont Telegraph újságban). Az 1831-es év kétszázhúsz esztendővel a King James Biblia 1611. évi kiadása után következett. A King James Biblia az Ó- és Újszövetség kettős dokumentumát képviselte. A kétszázhúsz év kezdete és vége „összekapcsolt” egy isteni kiadványt egy emberi kiadvánnyal. Az emberi kiadvány információja abból az isteni világosságból származott, amely az idők végén, 1798-ban fel lett oldva a pecsét alól, majd egy emberi eszköz munkája által öltött formális alakot, aki 1831-ben kezdte azt közzétenni. Egy isteni kiadvány volt ez, istenileg lepecsételt üzenettel, amelyet később az emberiség feloldott a pecsét alól, és ezt követően egy emberi eszköz által lett bemutatva. Az Isten igéjében „közzétenni”-nek fordított héber szó jelentése: kiáltani, felkiáltani (valakihez), híressé lenni, vendég, meghívni, említeni, nevet (adni), prédikálni, kihirdetni, kimondani, közzétenni. Miller 1831-ben kezdte közzétenni üzenetét, majd 1833-ban az szó szerint megjelent a Vermont Telegraphban.

The formalized message derived from the increase of knowledge in 1989 was first published in 1996 (in The Time of the End magazine), two hundred and twenty years after the publishing of the two sacred documents known as the Declaration of Independence in 1776 (and thereafter the Constitution of the United States) in 1789. The beginning and ending of the two hundred-and twenty-years links divinity with humanity, and it does so through the publishing of the two divine documents, beginning in 1776. When the book of Daniel was unsealed at the time of the end in 1989, the formalized message which had been brought about through the work of a human instrument was published in 1996. The sequence was a divine publication, then an unsealing, and then a human publication.

Az 1989-ben bekövetkezett ismeretnövekedésből származó, hivatalos formába öntött üzenet először 1996-ban jelent meg (a The Time of the End folyóiratban), kétszázhúsz évvel azután, hogy 1776-ban közzétették a Függetlenségi Nyilatkozatként ismert két szent dokumentum elsőjét (és azt követően 1789-ben az Egyesült Államok Alkotmányát). A kétszázhúsz év kezdete és vége az istenséget az emberiséggel kapcsolja össze, mégpedig a két isteni dokumentum közzététele által, 1776-tal kezdődően. Amikor Dániel könyvét a vég idején, 1989-ben felnyitották, az a hivatalos formába öntött üzenet, amely egy emberi eszköz munkája által jött létre, 1996-ban került közzétételre. A sorrend ez volt: egy isteni közzététel, majd egy felnyitás, azután pedig egy emberi közzététel.

In both times of the end, the three steps of truth are identified. They both begin with a divine publication as the first step, and a human publication explaining a divine message is the last step. The middle step is when the Lion of the tribe of Judah unseals the divine message for that particular history, and thereafter selects a human instrument to gather up the light that was unsealed from the divine document. When the unsealing occurs there is rebellion manifested by the wicked who do not understand the increase of knowledge. Thus, a divine publication is represented by the first letter of the Hebrew alphabet, the increase of knowledge is represented by the thirteenth letter where rebellion is manifested, and the human publication of the special divine message for that history is the last letter of the Hebrew alphabet, and taken together the three letters mean “truth”.

A vég idejének mindkét korszakában az igazság három lépése azonosítható. Mindkettő egy isteni kiadvánnyal kezdődik mint első lépéssel, és egy emberi kiadvány, amely egy isteni üzenetet magyaráz, az utolsó lépés. A középső lépés az, amikor Júda törzsének Oroszlánja felnyitja az isteni üzenetet arra a meghatározott történelmi időszakra nézve, és ezt követően kiválaszt egy emberi eszközt, hogy összegyűjtse a világosságot, amely az isteni dokumentumból fel lett nyitva. Amikor a felnyitás bekövetkezik, lázadás nyilvánul meg a gonoszok részéről, akik nem értik a tudás növekedését. Így az isteni kiadványt a héber ábécé első betűje jelképezi, a tudás növekedését a tizenharmadik betű jelképezi, ahol a lázadás megnyilvánul, és az adott történelmi időszakra szóló különleges isteni üzenet emberi kiadványa a héber ábécé utolsó betűje; és e három betű együtt az „igazság” jelentését hordozza.

The visions of the Ulai and Hiddekel Rivers that are now in the process of fulfillment identify that in the last days the increase of knowledge from both rivers merge together to prove that divinity combined with humanity does not sin. Daniel received the vision that represents the appearance of Christ at the conclusion of the twenty-three hundred year prophecy in 1844 while by the Ulai River.

Az Ulai és a Hiddekel folyókról szóló látomások, amelyek most teljesedőben vannak, azt jelzik, hogy az utolsó napokban a két folyóból származó ismeret gyarapodása egyesül, hogy bizonyítsa: az istenség az emberiséggel egyesülve nem vétkezik. Dániel az Ulai folyó mellett kapta azt a látomást, amely Krisztus megjelenését ábrázolja az 1844-ben lezáruló kétezer-háromszáz éves prófécia végén.

> And I saw in a vision; and it came to pass, when I saw, that I was at Shushan in the palace, which is in the province of Elam; and I saw in a vision, and I was by the river of Ulai. Daniel 8:2.

> És látám látomásban; és lőn, mikor látám, hogy Susánban, a palotában valék, amely Elám tartományában van; és látám látomásban, és az Ulaj folyó mellett valék. Dániel 8:2.

Daniel received the vision that represents the vision of the twenty five hundred and twenty years of prophetic history while by the Hiddekel River.

Dániel a Hiddekel folyónál kapta azt a látomást, amely a prófétai történelem kétezer-ötszázhúsz esztendejének látomását ábrázolja.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel. Daniel 10:4.

> Az első hónap huszonnegyedik napján, miközben a nagy folyó, a Hiddekel partján voltam. Dániel 10:4.

Gabriel thereafter identified the purpose of the chazon vision of the Hiddekel River in verse fourteen.

Ezután Gábriel a tizennegyedik versben meghatározta a Hiddekel folyó cházon látomásának célját.

> Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:14.

> Azért jöttem most, hogy megértessem veled, mi történik majd népeddel a végső napokban; mert a látomás még sok napra szól. Dániel 10:14.

The vision given by the Ulai River identifies Christ’s “appearance”, (divinity) when He suddenly came unto His temple on October 22, 1844. It represented “divinity” entering into the temple of the Millerites (humanity) on that date, for the Day of Atonement, meaning the day of “at one-ment”, represents the combination of divinity with humanity. The vision given by the Hiddekel River identifies what shall befall God’s people (humanity) in the latter days.

Az Ulai folyónál adott látomás azonosítja Krisztus „megjelenését” (istenségét), amikor 1844. október 22-én hirtelen eljött az Ő templomához. Az azt ábrázolta, hogy azon a napon az „istenség” belépett a milleriták templomába (emberség) az engesztelés napjára; vagyis az „eggyé válás” napja az istenség és az emberség egyesülését jelképezi. A Hiddekel folyónál adott látomás azonosítja azt, ami Isten népével (emberség) történik majd az utolsó napokban.

The beginning of the vision of the “appearance” was the year 457 BC. Two hundred and twenty years after the prophetic period identifying the trampling down of the sanctuary and the host which began in 677 BC. The ending of the two hundred and twenty years that were linked together at the starting point of the two visions, was marked by the Wonderful Numberer, who is also the Wonderful Linguist in Habakkuk 2:20.

A „megjelenésről” szóló látomás kezdete Kr. e. 457-ben volt. Kétszázhúsz évvel azon prófétai időszak után, amely a szentély és a sereg megtiprását jelöli meg, s amely Kr. e. 677-ben kezdődött. A két látomás kiindulópontján összekapcsolt kétszázhúsz év végpontját a Csodálatos Számláló jelölte meg, aki egyúttal a Csodálatos Nyelvész is a Habakuk 2:20-ban.

> But the Lord is in his holy temple: let all the earth keep silence before him. Habakkuk 2:20.

> Az ÚR az ő szent templomában van; hallgasson előtte az egész föld. Habakuk 2:20.

The link of humanity and divinity represented in the beginning by the starting points of the two prophecies was identified at their mutual endings by the chapter and verse that described the appearance of divinity suddenly coming into the temple He had constructed during the forty-six years beginning at the time of the end in 1798, and ending forty-six years later on October 22, 1844.

Az emberiség és az istenség közötti kapcsolatot, amelyet kezdetben a két prófécia kiindulópontjai jelképeztek, kölcsönös végpontjuknál az a fejezet és vers azonosította, amely annak az istenségnek a megjelenését írta le, aki hirtelen belépett a templomba, amelyet a vég idején, 1798-ban kezdődő és negyvenhat évvel később, 1844. október 22-én végződő negyvenhat év alatt épített fel.

> Know ye not that ye are the temple of God, and that the Spirit of God dwelleth in you? If any man defile the temple of God, him shall God destroy; for the temple of God is holy, which temple ye are. 1 Corinthians 3:16, 17.

> Nem tudjátok-e, hogy ti az Isten temploma vagytok, és az Isten Lelke lakik bennetek? Ha valaki megrontja az Isten templomát, azt megrontja az Isten; mert az Isten temploma szent, és ez a templom ti vagytok. 1Korinthus 3:16, 17.

On October 22, 1844, in agreement with the vision of the “appearance”, Habakkuk identified that the Lord was in His holy temple. He had erected the temple that had been destroyed and trampled down for twenty-five hundred and twenty years, in forty-six years.

1844. október 22-én, az „eljövetel” látomásával összhangban, Habakuk felismerte, hogy az Úr az Ő szent templomában van. Felépítette azt a templomot, amelyet kétezer-ötszázhúsz éven át pusztítottak és tapostak, negyvenhat év alatt.

> And speak unto him, saying, Thus speaketh the Lord of hosts, saying, Behold the man whose name is The BRANCH; and he shall grow up out of his place, and he shall build the temple of the Lord: Even he shall build the temple of the Lord; and he shall bear the glory, and shall sit and rule upon his throne; and he shall be a priest upon his throne: and the counsel of peace shall be between them both. And the crowns shall be to Helem, and to Tobijah, and to Jedaiah, and to Hen the son of Zephaniah, for a memorial in the temple of the Lord. And they that are far off shall come and build in the temple of the Lord, and ye shall know that the Lord of hosts hath sent me unto you. And this shall come to pass, if ye will diligently obey the voice of the Lord your God. Zechariah 6:12–15.

> És szólj hozzá, mondván: Így szól a Seregek Ura, mondván: Ímé, egy férfiú, akinek neve Sarjadék; és kisarjad az ő helyéből, és felépíti az Úr templomát: Igen, ő építi fel az Úr templomát; és ő hordozza a dicsőséget, és ülni és uralkodni fog az ő trónján; és pap lesz az ő trónján: és a békesség tanácsa lesz közöttük mindkettőjük között. A koronák pedig Helemnek, Tóbijjának, Jedájának és Hénnek, Sefániás fiának emlékezetül lesznek az Úr templomában. És akik távol vannak, eljönnek és építenek az Úr templomában, és megtudjátok, hogy a Seregek Ura küldött engem hozzátok. És ez meglesz, ha szorgalmasan engedelmeskedtek az Úrnak, a ti Istenetek szavára. Zakariás 6:12–15.

In John 2:20, after Christ had cleansed the temple, which according to Sister White was a fulfillment of Malachi chapter three, as was October 22, 1844, the Messenger of the Covenant suddenly came to His temple.

A János 2:20-ban, miután Krisztus megtisztította a templomot, ami White testvérnő szerint Malakiás harmadik fejezetének beteljesedése volt, miként 1844. október 22-e is, a szövetség Követe hirtelen eljött az Ő templomába.

> Jesus answered and said unto them, Destroy this temple, and in three days I will raise it up. Then said the Jews, Forty and six years was this temple in building, and wilt thou rear it up in three days? But he spake of the temple of his body. John 2:19–20.

> Jézus pedig felelvén, monda nékik: Rontsátok le ezt a templomot, és három nap alatt felépítem azt. Mondának azért a zsidók: Negyvenhat esztendeig épült ez a templom, és te három nap alatt felépíted azt? Ő pedig az ő testének templomáról szól vala. János 2:19–20.

In fulfillment of Malachi chapter three, Christ suddenly came to His temple when He cleansed the temple at the beginning of His ministry in John chapter two, which typified October 22, 1844. The temple cleansing by Christ in John chapter two, and October 22, 1844, were a fulfillment of Malachi chapter three. In John chapter TWO and verse TWENTY, we are informed that the human temple had been erected in forty-six years, and the divine temple was raised up in three days. The human temple only becomes Habakkuk’s “holy temple” when divinity suddenly comes into it, as it did on October 22, 1844, for divinity combined with humanity does not sin. The visions of the two great rivers of Shinar represent the truth that humanity combined with divinity does not sin.

Malakiás harmadik fejezetének beteljesedéseként Krisztus hirtelen eljött az Ő templomába, amikor szolgálatának kezdetén, János második fejezetében megtisztította a templomot, ami 1844. október 22-ét jelképezte. A templom Krisztus általi megtisztítása János második fejezetében, valamint 1844. október 22-e Malakiás harmadik fejezetének beteljesedése volt. János KETTEDIK fejezetének HUSZADIK versében arról kapunk tájékoztatást, hogy az emberi templom negyvenhat esztendő alatt épült fel, az isteni templom pedig három nap alatt állíttatott helyre. Az emberi templom csak akkor válik Habakuk „szent templomává”, amikor az istenség hirtelen beléje jön, amint ez 1844. október 22-én történt, mert az istenség az emberséggel egyesülve nem vétkezik. Sineár két nagy folyójának látomásai azt az igazságot ábrázolják, hogy az emberség az istenséggel egyesülve nem vétkezik.

We will continue our consideration of verse forty of Daniel chapter eleven in the next article.

Dániel könyve tizenegyedik fejezete negyvenedik versének vizsgálatát a következő cikkben folytatjuk.

> Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. 1 Peter 2:5.

> Ti magatok is, mint élő kövek, épüljetek fel lelki házzá, szent papsággá, hogy lelki áldozatokat mutassatok be, amelyek Jézus Krisztus által kedvesek Isten előtt. 1 Péter 2:5.

Back to Articles