Article

# The Book of Daniel - Number Forty-Eight

Dániel könyve – Negyvennyolcadik rész

Unveiling Prophecy: The Significance of Habakkuk’s Vision, Two Tables, and the Mystery of the Daily in Biblical Interpretation

A prófécia feltárása: Habakuk látomásának, a két táblának és a mindennapi titkának jelentősége a bibliai értelmezésben

Author

Jeff Pippenger

Published

January 12, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The increase of knowledge that is represented by the vision of the Ulai River is what ultimately was written upon Habakkuk’s two tables.

A tudás gyarapodása, amelyet az Ulai-folyóról szóló látomás jelképez, az, ami végül Habakuk két táblájára felíratott.

> “Interwoven with prophecies which they had regarded as applying to the time of the second advent was instruction specially adapted to their state of uncertainty and suspense, and encouraging them to wait patiently in the faith that what was now dark to their understanding would in due time be made plain.

> „Azokkal a próféciákkal összefonódva, amelyeket a második advent idejére vonatkozónak tekintettek, olyan tanítás állt, amely különösképpen bizonytalanságuk és feszült várakozásuk állapotához volt szabva, és arra bátorította őket, hogy türelmesen várjanak hitben, hogy ami most még sötét az értelmük előtt, az kellő időben világossá lesz.”

> “Among these prophecies was that of Habakkuk 2:1–4: ‘I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what He will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith.’

> E próféciák között volt a Habakuk 2:1–4 próféciája is: „Őrhelyemre állok, felmegyek a toronyba, és figyelek, hogy lássam, mit szól hozzám, és mit feleljek, amikor megfedd. Az Úr pedig így válaszolt nekem: Írd le a látomást, és vésd fel jól olvashatóan a táblákra, hogy futhasson, aki olvassa azt. Mert e látomás még a rendelt időre szól, de a végén megszólal, és nem csal; ha késik is, várj rá, mert bizonyosan eljön, nem marad el. Íme, felfuvalkodott annak lelke, nem igaz őbenne; az igaz pedig az ő hite által él.”

> “As early as 1842 the direction given in this prophecy to ‘write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it,’ had suggested to Charles Fitch the preparation of a prophetic chart to illustrate the visions of Daniel and the Revelation. The publication of this chart was regarded as a fulfillment of the command given by Habakkuk. No one, however, then noticed that an apparent delay in the accomplishment of the vision—a tarrying time—is presented in the same prophecy. After the disappointment, this scripture appeared very significant: ‘The vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry…. The just shall live by his faith.” The Great Controversy, 391, 392.

> Már 1842-ben e próféciának az az útmutatása, hogy „írd fel a látomást, és tedd világossá táblákra, hogy könnyen futhasson, aki olvassa azt”, arra indította Charles Fitchet, hogy egy prófétikus táblázatot készítsen Dániel és a Jelenések látomásainak szemléltetésére. E táblázat közzétételét a Habakuknak adott parancs beteljesedésének tekintették. Akkor azonban senki sem vette észre, hogy ugyanabban a próféciában a látomás teljesedésében mutatkozó látszólagos késedelem — a várakozás ideje — is szerepel. A csalódás után ez az igehely igen jelentősnek tűnt: „Mert e látomás bizonyos időre szól, de végül megszólal, és nem csal; ha késik is, várj rá, mert bizonyosan eljön, és nem marad el…. Az igaz pedig hitből él.” A nagy küzdelem, 391, 392.

The two tables of Habakkuk are prophetically two witnesses. Biblically, two witnesses are to be brought together to establish truth.

Habakuk két kőtáblája prófétai értelemben két tanú. A Biblia szerint két tanút kell egybehozni az igazság megállapítására.

> But if he will not hear thee, then take with thee one or two more, that in the mouth of two or three witnesses every word may be established. Matthew 18:16.

> Ha pedig nem hallgat rád, végy magad mellé még egyet vagy kettőt, hogy két vagy három tanú szájából megerősíttessék minden szó. Máté 18:16.

When Habakkuk’s two tables (the 1843 and 1850 pioneer charts) are overlaid with one another they confirm the truths that were the jewels of Miller’s dream. The mistake of 1843, represented upon the first table, when overlaid with the second table, establishes the tarrying time of the vision. Miller (the symbolic watchman of that history) asked what he was to say during the debate of his history.

Amikor Habakuk két tábláját (az 1843-as és 1850-es úttörő táblázatokat) egymásra helyezik, megerősítik azokat az igazságokat, amelyek Miller álmának drágakövei voltak. Az 1843-as tévedés, amely az első táblán van ábrázolva, amikor ráhelyezik a második táblára, megállapítja a látomás késedelmi idejét. Miller (annak a történetnek jelképes őrállója) azt kérdezte, mit kell mondania történelmének vitája idején.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. Habakkuk 2:1.

> Őrhelyemre állok, és felmegyek a toronyba; figyelek, hogy lássam, mit szól hozzám, és mit feleljek, amikor megfedd engem. Habakuk 2:1.

The Lord instructed Miller to write the vision, and in his dream he placed the casket which contained the vision on a table in the center of his room.

Az Úr utasította Millert, hogy írja le a látomást, és álmában a ládát, amely a látomást tartalmazta, szobájának közepén álló asztalra helyezte.

> And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. Habakkuk 2:2.

> Az Úr pedig felelt nekem, és ezt mondta: Írd fel e látomást, és tedd világossá táblákra, hogy futva olvashassa, aki olvassa azt. Habakuk 2:2.

The tables then identify the tarrying time and the first disappointment.

A táblázatok ezután azonosítják a késedelem idejét és az első csalódást.

> For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Habakkuk 2:3.

> Mert e látomás még a rendelt időre szól, de a végén megszólal, és nem hazudik: ha késik is, várj reá; mert bizonyosan eljön, nem marad el. Habakuk 2:3.

The three-step testing process produced by the increase of knowledge (Miller’s jewels) are then represented.

A tudás növekedése (Miller ékkövei) által létrehozott háromlépcsős próbatételi folyamat ezután kerül ábrázolásra.

> Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Habakkuk 2:4.

> Ímé, aki felfuvalkodott, annak lelke nem egyenes őbenne; az igaz pedig az ő hite által él. Habakuk 2:4.

The two classes of worshippers would be manifested by the testing process of Daniel chapter twelve.

Az imádók két csoportja Dániel könyve tizenkettedik fejezetének megpróbáltatási folyamata által nyilvánulna meg.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> És mondta: Menj el, Dániel, mert e beszédek el vannak zárva és le vannak pecsételve a vég idejéig. Sokan megtisztulnak, megfehérednek és megpróbáltatnak; de a gonoszok gonoszul cselekszenek, és a gonoszok közül senki sem érti meg; az értelmesek azonban megértik. Dániel 12:9, 10.

The wise of Daniel are the wise virgins of Matthew twenty-five who were justified by faith and the wicked were the foolish virgins who were lifted up in pride. At the end of Miller’s dream, the jewels represent the oil in the parable of the ten virgins, which was the message.

Dániel bölcsei a Máté huszonötödik fejezetében szereplő bölcs szüzek, akik hit által igazultak meg, a gonoszok pedig a balga szüzek voltak, akik a kevélységben felfuvalkodtak. Miller álmának végén az ékkövek a tíz szűzről szóló példázatban szereplő olajat jelképezik, amely az üzenet volt.

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness. When the call shall come, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ those who have not received the holy oil, who have not cherished the grace of Christ in their hearts, will find, like the foolish virgins, that they are not ready to meet their Lord. They have not, in themselves, the power to obtain the oil, and their lives are wrecked.” Review and Herald, July 20, 1897.

> „Istent gyalázzuk meg, amikor nem fogadjuk el azokat a közléseket, amelyeket nekünk küld. Így visszautasítjuk az aranyolajat, amelyet lelkünkbe akarna árasztani, hogy továbbadjuk azoknak, akik sötétségben vannak. Amikor elhangzik majd a felhívás: »Ímé, jön a vőlegény; menjetek elébe«, azok, akik nem vették magukhoz a szent olajat, akik szívükben nem ápolták Krisztus kegyelmét, a balga szüzekhez hasonlóan azt fogják találni, hogy nincsenek készen Uruk fogadására. Önmagukban nincs erejük az olaj megszerzésére, és életük romokba dől.” Review and Herald, 1897. július 20.

The light of Miller’s jewels in the last days will shine ten times brighter, and both the number ten and light are symbols of a test. In the last days, represented in the end of Miller’s dream, the light of truth represented upon Habakkuk’s tables produces a testing message, which in the parable of the ten virgins is represented as the message of the Midnight Cry. That testing process is a repetition of the testing process of Millerite history, for the parable of the ten virgins is repeated to the very letter in the last days.

Miller ékköveinek fénye az utolsó napokban tízszer fényesebben fog ragyogni, és mind a tízes szám, mind a világosság a próba jelképei. Az utolsó napokban, amelyeket Miller álmának vége szemléltet, az igazság fénye, amely Habakuk tábláin jelenik meg, próbára tevő üzenetet hoz létre, amely a tíz szűz példázatában az éjféli kiáltás üzeneteként jelenik meg. Ez a próbára tevő folyamat a millerita történelem próbatételi folyamatának megismétlődése, mert a tíz szűz példázata az utolsó napokban betű szerint ismétlődik meg.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Gyakran utalnak nekem a tíz szűzről szóló példázatra, akik közül öt bölcs volt, öt pedig balga. Ez a példázat a legteljesebb mértékben beteljesedett és be fog teljesedni, mert különleges alkalmazása van erre az időre, és a harmadik angyal üzenetéhez hasonlóan beteljesedett, és az idők végéig továbbra is jelenvaló igazság marad.” Review and Herald, 1890. augusztus 19.

Ten is the symbol of a test, and at the end of ten days Daniel and the three worthies were visually fairer and fatter, than those who were eating the diet of Babylon. The proud represented in Habakkuk who lived by presumption, not faith, developed the character of Babylon. In Millerite history they became the daughters of Babylon, and in Habakkuk it is the prophetic characteristics of the papacy which is employed to identify the character of those who chose not to live by faith.

A tíz a próba jelképe, és a tíz nap végén Dániel és a három kiváló ifjú láthatóan szebb és kövérebb volt azoknál, akik Babilon eledelét ették. A Habakuknál ábrázolt kevélyek, akik hit helyett elbizakodottság által éltek, Babilon jellemét fejlesztették ki. A millerita történelemben Babilon leányaivá lettek, és Habakuknál a pápaság prófétai jellemzői szolgálnak annak azonosítására, hogy milyen jelleme van azoknak, akik úgy döntöttek, hogy nem hit által élnek.

> Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Yea also, because he transgresseth by wine, he is a proud man, neither keepeth at home, who enlargeth his desire as hell, and is as death, and cannot be satisfied, but gathereth unto him all nations, and heapeth unto him all people: Shall not all these take up a parable against him, and a taunting proverb against him, and say, Woe to him that increaseth that which is not his! how long? and to him that ladeth himself with thick clay! Shall they not rise up suddenly that shall bite thee, and awake that shall vex thee, and thou shalt be for booties unto them? Because thou hast spoiled many nations, all the remnant of the people shall spoil thee; because of men’s blood, and for the violence of the land, of the city, and of all that dwell therein. Habakkuk 2:4–8.

> Ímé, felfuvalkodott az ő lelke, nem igaz őbenne; az igaz pedig az ő hite által él. Sőt a bor is megcsalja; kevély ember ő, aki nem marad meg nyugton, aki kitágítja torkát, mint a sír, és olyan, mint a halál, s nem tud betelni, hanem magához gyűjt minden nemzetet, és magához halmoz minden népet: Vajon nem költenek-e majd mindezek példázatot róla, gúnydalt és csúfolódó mondást ellene, és nem mondják-e: Jaj annak, aki szaporítja azt, ami nem az övé! meddig még? és annak, aki zálogok terhével terheli magát! Vajon nem támadnak-e fel hirtelen azok, akik megmarnak téged, és nem serkennek-e fel, akik gyötörnek téged, és zsákmányul leszel nekik? Mivel sok nemzetet kifosztottál, a népek minden maradéka kifoszt téged; az emberek véréért és a föld ellen elkövetett erőszakért, a városért és minden lakosáért. Habakuk 2:4–8.

The testing process brought upon the virgins of Matthew twenty-five produces a class of worshippers, who have developed the character of the king of the north (the papacy), who is also the power that “spoiled many nations.” It is the papal power that gets suddenly bitten, just as Jezebel was eaten by dogs.

A Máté huszonötödik fejezetében szereplő szüzekre hozott próbatételi folyamat az imádók egy olyan osztályát hozza létre, akikben kifejlődött az északi király (a pápaság) jelleme, aki egyúttal az a hatalom is, amely „sok nemzetet kifosztott”. A pápai hatalom az, amelyet hirtelen megmarnak, miként Jézabelt is felemésztették a kutyák.

> Thus saith the Lord, Behold, a people cometh from the north country, and a great nation shall be raised from the sides of the earth. They shall lay hold on bow and spear; they are cruel, and have no mercy; their voice roareth like the sea; and they ride upon horses, set in array as men for war against thee, O daughter of Zion. We have heard the fame thereof: our hands wax feeble: anguish hath taken hold of us, and pain, as of a woman in travail. Go not forth into the field, nor walk by the way; for the sword of the enemy and fear is on every side. O daughter of my people, gird thee with sackcloth, and wallow thyself in ashes: make thee mourning, as for an only son, most bitter lamentation: for the spoiler shall suddenly come upon us. Jeremiah 6:22–26.

> Így szól az Úr: Íme, nép jön észak földjéről, és nagy nemzet támad a föld széleiről. Íjat és dárdát ragadnak; kegyetlenek, és nem irgalmaznak; hangjuk zúg, mint a tenger; lovakon nyargalnak, hadrendbe állítva, mint a harcra kész férfiak ellened, ó Sion leánya. Hallottuk hírét: kezeink elerőtlenedtek; szorongás ragadott meg bennünket, és fájdalom, mint a vajúdó asszonyé. Ne menjetek ki a mezőre, és ne járjatok az úton; mert az ellenség kardja és rettegés van mindenfelé. Népem leánya, övezd fel magadat zsákruhával, és hemperegj a hamuban; tarts gyászt, mint az egyszülött fiúért, a legkeservesebb siralmat; mert a pusztító hirtelen tör ránk. Jeremiás 6:22–26.

Habakkuk’s two classes are those who are justified by faith, and those who ate and drank the doctrines of Babylon. Those in the last days of Miller’s dream that are represented as virgins, either develop the character of Christ, and thus receive the seal of God, or they develop the character of the papacy and receive the mark of the beast.

Habakuk két csoportja azokból áll, akik hit által igazulnak meg, és azokból, akik ették és itták Babilon tanításait. Azok, akik Miller álmának utolsó napjaiban szüzekként vannak ábrázolva, vagy Krisztus jellemét fejlesztik ki, és így elnyerik Isten pecsétjét, vagy a pápaság jellemét fejlesztik ki, és felveszik a fenevad bélyegét.

> “The time has come for the true light to shine amid moral darkness. The third angel’s message has been sent forth to the world, warning men against receiving the mark of the beast or of his image in their foreheads or in their hands. To receive this mark means to come to the same decision as the beast has done, and to advocate the same ideas, in direct opposition to the word of God. Of all who receive this mark, God says, ‘The same shall drink of the wine of the wrath of God, which is poured out without mixture into the cup of his indignation; and he shall be tormented with fire and brimstone in the presence of the holy angels, and in the presence of the Lamb.’” Review and Herald, July 13, 1897.

> „Eljött az idő, hogy az igazi világosság felragyogjon az erkölcsi sötétség közepette. A harmadik angyal üzenete elküldetett a világnak, figyelmeztetve az embereket, hogy ne vegyék fel a fenevadnak vagy az ő képének bélyegét homlokukra vagy kezükre. E bélyeg felvétele azt jelenti, hogy az ember ugyanarra az elhatározásra jut, amelyre a fenevad jutott, és ugyanazokat az eszméket képviseli, közvetlenül Isten Igéjével szemben. Mindazokról, akik felveszik ezt a bélyeget, ezt mondja Isten: „Az is inni fog Isten haragjának borából, amely elegyítetlenül töltetett ki az ő bosszúállásának poharába; és gyötrődni fog tűzben és kénkőben a szent angyalok előtt és a Bárány előtt.” Review and Herald, 1897. július 13.

The virgins that drink the wine of Babylon will ultimately drink the wine of God’s wrath. In Isaiah, the drunkards of Ephraim manifest their blind drunkenness by turning things upside down, and that action is to be esteemed as “potter’s clay.”

A szüzek, akik Babilon borát isszák, végül Isten haragjának borát fogják inni. Ézsaiásnál Efraim részegjei úgy teszik nyilvánvalóvá vak részegségüket, hogy mindent feje tetejére állítanak, és ezt a cselekedetet „fazekasagyagnak” kell tekinteni.

The identification of “the daily” as a symbol of Christ, turns the truth of “the daily” upside down, for “the daily,” is a satanic symbol. Miller’s identification of “the daily” as paganism is directly represented upon Habakkuk’s tables. Miller’s discovery of the passage in Thessalonians, which allowed him to understand that it was paganism that was “taken away,” in order for the “man of sin” who sits in the temple of God to be revealed, is the primary truth located in Second Thessalonians, chapter two.

„A mindennapi” Krisztus szimbólumaként való azonosítása a „mindennapi” igazságát a feje tetejére állítja, mert „a mindennapi” sátáni szimbólum. Millernek az azonosítása, miszerint „a mindennapi” a pogányság, közvetlenül ábrázolva van Habakuk tábláin. Millernek a Thesszalonikabeliekhez írt levélben található szakasz felfedezése, amely lehetővé tette számára annak megértését, hogy a „pogányság” volt az, amely „elvétetett”, hogy kinyilatkoztassék „a bűn embere”, aki Isten templomában ül, a Második Thesszalonikabeliekhez írt levél második fejezetében található elsődleges igazság.

> “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, ‘take away;’ he shall take away the daily; ‘from the time the daily shall be taken away,’ etc. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ etc. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is the daily! Well, now, what does Paul mean by ‘he who now letteth,’ or hindereth? By ‘the man of sin,’ and the ‘wicked,’ Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, ‘the daily’ must mean Paganism.’—William Miller, Second Advent Manual, page 66.” Advent Review and Sabbath Herald, January 6, 1853.

> „Tovább olvastam, és semmilyen más esetet nem találtam, amelyben az [a mindennapi] előfordult volna, csak Dánielnél. Ezután [egy konkordancia segítségével] megvizsgáltam azokat a szavakat, amelyek vele kapcsolatban álltak: „elvenni”; ő elveszi a mindennapit; „attól az időtől fogva, hogy a mindennapi elvétetik”, stb. Tovább olvastam, és azt gondoltam, hogy nem találok világosságot a szövegre nézve; végül eljutottam a 2 Thesszalonika 2:7, 8-hoz. „Mert a törvénytelenség titkos bűne már munkálkodik; csakhogy annak, aki most még visszatartja, vissza kell tartania addig, amíg félre nem tétetik, és akkor megjelenik ama gonosz”, stb. És amikor ahhoz a szöveghez értem, ó, milyen világosan és dicsőségesen tárult fel az igazság! Ott van! Ez a mindennapi! Nos hát, mit ért Pál azon, hogy „aki most még visszatartja”, vagy akadályozza? A „bűn embere” és a „gonosz” alatt a pápaság értendő. Nos, mi az, ami akadályozza, hogy a pápaság megjelenjék? Hát a pogányság; tehát a „mindennapi”-nak pogányságot kell jelentenie.” —William Miller, Second Advent Manual, 66. oldal.” Advent Review and Sabbath Herald, 1853. január 6.

The meaning of “the daily” in Thessalonians, which Miller discovered is the primary truth of the passage. When Paul identifies those who do not love the truth, and who will therefore receive strong delusion, he is most certainly identifying the hatred of truth in the general sense, but the truth which is directly referenced in the passage is the truth that “the daily,” represents pagan Rome.

„A mindennapi” jelentése a Thesszalonikabeliekhez írt levélben, amelyről Miller felismerte, hogy az igeszakasz elsődleges igazsága. Amikor Pál azokat azonosítja, akik nem szeretik az igazságot, és ezért erős tévelygést kapnak, minden bizonnyal általános értelemben az igazság iránti gyűlöletet jelöli meg, de az az igazság, amelyre az igeszakasz közvetlenül utal, az, hogy „a mindennapi” a pogány Rómát jelképezi.

> The light of the body is the eye: if therefore thine eye be single, thy whole body shall be full of light. But if thine eye be evil, thy whole body shall be full of darkness. If therefore the light that is in thee be darkness, how great is that darkness! No man can serve two masters: for either he will hate the one, and love the other; or else he will hold to the one, and despise the other. Ye cannot serve God and mammon. Matthew 6:22–24.

> A test világossága a szem: ha azért a te szemed tiszta, a te egész tested világos lesz. Ha pedig a te szemed gonosz, a te egész tested sötét lesz. Ha tehát a benned levő világosság sötétség, mekkora akkor a sötétség! Senki sem szolgálhat két úrnak: mert vagy az egyiket gyűlöli, és a másikat szereti; vagy az egyikhez ragaszkodik, és a másikat megveti. Nem szolgálhattok Istennek és a Mammonnak. Máté 6:22–24.

There is only a love for truth, or a hatred of the truth. There is no middle ground. The strong delusion that comes upon the foolish virgins of Matthew twenty-five is based upon their rejection of the light of Miller’s jewels that represent the final test. Ancient Israel’s final test, was their tenth test, and Miller’s jewels shine ten times brighter in the last days. The symbol of the rejection of Miller’s jewels is “the daily,” which the drunkards of Ephraim turned upside down in the third generation of Adventism. “The daily” is a satanic symbol of paganism. The drunkards introduced a counterfeit jewel, which they brought from apostate Protestantism that identifies “the daily” as a symbol of Christ.

Csak az igazság szeretete létezik, vagy az igazság gyűlölete. Nincs középút. Az az erős tévelygés, amely Máté huszonötének balga szüzeire száll, azon alapul, hogy elutasítják Miller drágaköveinek világosságát, amelyek a végső próbát jelképezik. Az ősi Izráel végső próbája a tizedik próbájuk volt, és Miller drágakövei az utolsó napokban tízszer fényesebben ragyognak. Miller drágaköveinek elutasításának jelképe „a mindennapi”, amelyet Efraim részegesei az adventizmus harmadik nemzedékében a feje tetejére állítottak. „A mindennapi” a pogányság sátáni jelképe. A részegek egy hamis drágakövet vezettek be, amelyet a hitehagyott protestantizmusból hoztak, s amely „a mindennapit” Krisztus jelképeként azonosítja.

Miller’s understanding of his jewels was limited by the history in which he was raised up. Convinced the Second Coming was the next prophetic event, the deadly wound of the papacy in 1798, could only represent the fourth and final earthly kingdom of Daniel two. Miller was also limited in his understanding of “the daily,” for his testimony is that through revelation he was led to a specific method of study, in which he stated that he used his Bible, Cruden’s Concordance and read some newspapers. His decision to study in that manner had simply come into his mind.

Millernek az ékköveiről való megértését korlátozta az a történelmi korszak, amelyben Isten előhívta őt. Meggyőződése szerint a második advent volt a következő prófétai esemény, ezért a pápaság 1798-ban kapott halálos sebe csak Dániel könyve második fejezetének negyedik és egyben végső földi királyságát jelképezhette. Miller a „mindennapi” megértésében is korlátozott volt, mert bizonyságtétele szerint kijelentés által egy meghatározott tanulmányozási módszerhez vezettetett, amelyről azt mondta, hogy a Bibliáját és Cruden konkordanciáját használta, valamint olvasott néhány újságot. Az a döntése, hogy ilyen módon tanulmányozzon, egyszerűen az elméjébe jutott.

> “During, the twelve years I was a deist, I read all histories I could find; but now I loved the Bible It taught of Jesus! But still there was a good deal of the Bible that was dark to me. In 1818 or 19, while conversing with a friend! To whom I made a visit, and who had known and heard me talk while I was a deist, he inquired, in rather a significant manner, ‘What do you think of this text, and that?’ referring to the old texts I objected to while a deist. I understood what he was about, and replied—If you will give me time, I will tell you what they mean. ‘How long time do you want?’ I don’t know, but I will tell you, I replied, for I could not believe that God had given a revelation that could not be understood I then resolved to study my Bible, believing I could find out what the Holy Spirit meant. But as soon as I had formed this resolution the thought came to me—‘Suppose you find a passage that you cannot understand, what will you do?’ This mode of studying the Bible then came to my mind:—I will take the words of such passages, and trace them through the Bible, and find out their meaning in this way. I had Cruden’s Concordance, which I think is the best in the world; so I took that and my Bible, and set down to my desk, and read nothing else, except the newspapers a little, for I was determined to know what my Bible meant. Apollos Hale, The Second Advent Manual, 65.

> „Az alatt a tizenkét év alatt, amíg deista voltam, minden történeti művet elolvastam, amelyet csak meg tudtam találni; most azonban megszerettem a Bibliát: Jézusról tanított! Mégis a Bibliának nem kis része homályos maradt előttem. 1818-ban vagy 1819-ben, miközben beszélgettem egy barátommal, akihez látogatóba mentem, s aki ismert engem és hallotta, hogyan beszéltem deistaként, meglehetősen sokatmondó módon megkérdezte: „Mit gondolsz erről az igéről, meg arról?” — utalva azokra a régi igeszakaszokra, amelyek ellen deistaként kifogást emeltem. Megértettem, mire céloz, és így feleltem: Ha adsz nekem időt, megmondom, mit jelentenek. „Mennyi időre van szükséged?” Nem tudom, feleltem, de meg fogom mondani, mert nem tudtam elhinni, hogy Isten olyan kijelentést adott volna, amelyet nem lehet megérteni. Ekkor elhatároztam, hogy tanulmányozni fogom a Bibliámat, abban a hitben, hogy ki tudom deríteni, mit értett a Szentlélek. De amint ezt az elhatározást meghoztam, ez a gondolat támadt bennem: „Tegyük fel, hogy találsz egy szakaszt, amelyet nem tudsz megérteni; mit fogsz tenni?” Ekkor ez a bibliai tanulmányozási mód jutott eszembe: előveszem az efféle szakaszok szavait, végigkövetem őket a Bibliában, és így kiderítem a jelentésüket. Megvolt nekem Cruden konkordanciája, amely szerintem a legjobb a világon; így hát elővettem azt és a Bibliámat, leültem az íróasztalomhoz, és semmi egyebet nem olvastam, legfeljebb egy kevés újságot, mert el voltam szánva arra, hogy megtudjam, mit jelent a Bibliám. Apollos Hale, The Second Advent Manual, 65.”

Miller’s jewels were not simply recognized by his method of study, but also by direct revelation from God.

Miller drágakövei nem pusztán tanulmányozási módszere által nyertek felismerést, hanem Isten közvetlen kijelentése által is.

> “God sent His angel to move upon the heart of a farmer who had not believed the Bible, to lead him to search the prophecies. Angels of God repeatedly visited that chosen one, to guide his mind and open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people. The commencement of the chain of truth was given to him, and he was led on to search for link after link, until he looked with wonder and admiration upon the Word of God. He saw there a perfect chain of truth. That Word which he had regarded as uninspired now opened before his vision in its beauty and glory. He saw that one portion of Scripture explains another, and when one passage was closed to his understanding, he found in another part of the Word that which explained it. He regarded the sacred Word of God with joy and with the deepest respect and awe.” Early Writings, 230.

> „Isten elküldte angyalát, hogy megindítsa egy olyan földműves szívét, aki addig nem hitt a Bibliában, és elvezesse őt a próféciák kutatására. Isten angyalai ismételten meglátogatták ezt a kiválasztottat, hogy irányítsák gondolkodását, és értelme előtt megnyissák azokat a próféciákat, amelyek mindaddig homályosak voltak Isten népe számára. Az igazság láncolatának kezdete adatott neki, és arra vezettetett, hogy egyik láncszemet a másik után kutassa, mígnem csodálattal és ámulattal szemlélte Isten Igéjét. Ott az igazság tökéletes láncolatát látta. Az az Ige, amelyet korábban nem ihletettnek tekintett, most szépségében és dicsőségében tárult fel tekintete előtt. Meglátta, hogy a Szentírás egyik része magyarázza a másikat, és amikor egy szakasz zárva maradt értelme előtt, az Ige más részében megtalálta azt, ami megmagyarázta azt. Isten szent Igéjére örömmel, a legmélyebb tisztelettel és áhítattal tekintett.” Early Writings, 230.

When Sister White states that “God sent His angel” to Miller, it is identifying that Gabriel was the angel sent to Miller, for “His angel,” is a term assigned to Gabriel.

Amikor White testvér kijelenti, hogy „Isten elküldte angyalát” Millerhez, ezzel azt azonosítja, hogy a Millerhez küldött angyal Gábriel volt, mert az „ő angyala” megjelölés Gábrielre vonatkozik.

> “The words of the angel, ‘I am Gabriel, that stand in the presence of God,’ show that he holds a position of high honor in the heavenly courts. When he came with a message to Daniel, he said, ‘There is none that holdeth with me in these things, but Michael [Christ] your Prince.’ Daniel 10:21. Of Gabriel the Saviour speaks in the Revelation, saying that ‘He sent and signified it by His angel unto His servant John.’ Revelation 1:1.” The Desire of Ages, 99.

> „Az angyal szavai: »Én Gábriel vagyok, aki az Isten színe előtt állok«, azt mutatják, hogy a mennyei udvarokban nagy tisztességű helyet tölt be. Amikor Dánielhez üzenettel érkezett, ezt mondta: »Senki sincs, aki velem tartana ezekben, csak Mihály [Krisztus], a ti fejedelmetek.« Dániel 10:21. Gábrielről a Megváltó így szól a Jelenések könyvében, mondván, hogy »elküldte és kijelentette azt az ő angyala által az ő szolgájának, Jánosnak.« Jelenések 1:1.” Jézus élete, 99.

Gabriel and the other angels were sent to guide Miller’s mind and “open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people.” His message was not simply developed through his method of study, but also by divine revelation. The very method he employed to study the Bible had come into his mind. When God brings truth to our mind, it is divine revelation as opposed to arriving at truth through the process of rightly dividing the Bible. Miller did both, but divine revelation had to be part of how Miller came to understand the subject of “the daily.”

Gábriel és a többi angyal azért küldetett, hogy irányítsák Miller gondolkodását, és „megnyissák értelme előtt azokat a próféciákat, amelyek mindeddig homályosak voltak Isten népe számára.” Üzenete nem pusztán tanulmányozási módszere révén formálódott ki, hanem isteni kijelentés által is. Maga a módszer is, amelyet a Biblia tanulmányozásában alkalmazott, Isten által jutott el elméjébe. Amikor Isten igazságot juttat elménkbe, az isteni kijelentés, szemben azzal, amikor az igazságra a Biblia helyes felosztásának folyamata által jutunk el. Miller mindkettőt gyakorolta, de az isteni kijelentésnek is részét kellett képeznie annak, ahogyan Miller eljutott „a mindennapi” tárgyának megértésére.

Miller would not have recognized the gender oscillation of Daniel chapter eight, verses nine through twelve, for all he had was the Bible and a concordance that is void of any information concerning the biblical languages. He would not have seen the distinction between “sur” and “rum” which are both translated as “take away.” He would not have seen the distinction between “miqdash” and “qodesh” which are both translated as “sanctuary.”

Miller nem ismerhette volna fel a nemek közötti váltakozást Dániel könyve nyolcadik fejezetének kilencediktől tizenkettedikig terjedő verseiben, mert mindössze a Biblia állt rendelkezésére, valamint egy olyan konkordancia, amely semmiféle tájékoztatást nem tartalmaz a bibliai nyelvekre vonatkozóan. Nem láthatta volna a különbséget a „sur” és a „rum” között, amelyeket egyaránt „elvesz”-nek fordítanak. Nem láthatta volna a különbséget a „miqdash” és a „qodesh” között sem, amelyeket egyaránt „szentély”-nek fordítanak.

He would not have seen the truth of the word “tamid” that is found one hundred and four times in the Bible. The truth he could not have seen (which is also the truth that he did see), was that of the one hundred and four times that the Hebrew word “tamid” is used in the Bible, only in the book of Daniel is the Hebrew word “tamid” used as a noun. “Tamid” is the Hebrew word that means “continual”, and is translated as “the daily” in the book of Daniel.

Nem látta volna meg a „tamid” szó igazságát, amely száznégy alkalommal fordul elő a Bibliában. Az az igazság, amelyet nem láthatott meg (és amely egyben az az igazság is, amelyet mégis meglátott), az volt, hogy a Biblia ama száznégy előfordulása közül, ahol a héber „tamid” szó szerepel, egyedül Dániel könyvében használatos főnévként. A „tamid” héber szó, jelentése: „szüntelen”, és Dániel könyvében „a mindennapi”-ként van fordítva.

Only in the book of Daniel is the word used as a noun, and the other ninety-nine times it is used as an adverb. For this reason, when the translators of the King James Bible were confronted with Daniel using the word five times as a noun, when all the other writers of the Bible used the word ninety-nine times as an adverb, they were forced by the weight of evidence to correct Daniel’s use of the word as a noun. In order to correct Daniel, they added the word “sacrifice” to the Word, and thus turned a noun into an adverb. And then in order to correct the translators, Ellen White was inspired to record that she, “saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry.”

Csak Dániel könyvében szerepel e szó főnévként, míg a másik kilencvenkilenc esetben határozószóként fordul elő. Ezért amikor a King James Biblia fordítói azzal szembesültek, hogy Dániel ötször főnévként használja ezt a szót, miközben a Biblia összes többi írója kilencvenkilenc alkalommal határozószóként használta, a bizonyítékok súlya arra kényszerítette őket, hogy kijavítsák Dániel szóhasználatát mint főnevet. Hogy Dánielt kijavítsák, hozzátették a „sacrifice” szót az Igéhez, és ezzel a főnevet határozószóvá alakították. Azután pedig, hogy kijavítsa a fordítókat, Ellen White ihletett módon feljegyezte, hogy ő „saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry.”

Miller, by his own testimony, was seeking to understand “the daily,” which he ultimately did in 2 Thessalonians. But also, by his own testimony, when seeking to understand a word, he would consider every place the word was used, and the word is used ninety-nine other times in the Bible. Yet his testimony of “the daily,” is that he found it nowhere but in the book of Daniel, when he stated, “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel.” Miller was led to the jewels not alone by his method of study, but also by divine revelation that was given to him through the ministry of angels.

Miller saját tanúságtétele szerint „a mindennapit” igyekezett megérteni, amit végül a 2 Thesszalonikában meg is tett. De ugyancsak saját tanúságtétele szerint, amikor egy szó megértésére törekedett, minden egyes helyet megvizsgált, ahol az a szó előfordult, és ez a szó a Bibliában még kilencvenkilenc másik alkalommal fordul elő. „A mindennapiról” szóló tanúságtétele azonban az, hogy sehol másutt nem találta meg, csak Dániel könyvében, amikor ezt mondta: „Tovább olvastam, és nem találtam más esetet, amelyben az [a mindennapi] előfordult volna, csak Dánielnél.” Millert nem csupán tanulmányozási módszere vezette el a drágakövekhez, hanem az az isteni kijelentés is, amelyet az angyalok szolgálata által kapott.

This is why his understanding of “the daily,” was correct, but limited. He could not recognize that of the five times “the daily” is referenced in the book of Daniel, that one of the three times “the daily” is “taken away,” represented a different meaning than the other two times. One time “the daily” is used with the Hebrew word “rum” and the other two times it is used with the Hebrew word “sur”. Both words are translated as take away, but “rum” in Daniel chapter eight, verse eleven means “to lift up and exalt”, and in chapter eleven, verse thirty-one, and chapter twelve, verse eleven, the word “sur” means “to remove”.

Ez az oka annak, hogy „a mindennapi”-ról alkotott értelmezése helyes volt, de korlátozott. Nem tudta felismerni, hogy abból az öt alkalomból, amikor Dániel könyvében „a mindennapi” említésre kerül, a három alkalom közül, amikor „a mindennapi” „elvétetik”, az egyik más jelentést hordozott, mint a másik kettő. Egy alkalommal „a mindennapi” a héber „rum” szóval szerepel, a másik két alkalommal pedig a héber „sur” szóval. Mindkét szó fordítható úgy, hogy „elvenni”, de a „rum” a Dániel nyolcadik fejezetének tizenegyedik versében azt jelenti, hogy „felemelni és felmagasztalni”, míg a tizenegyedik fejezet harmincegyedik versében és a tizenkettedik fejezet tizenegyedik versében a „sur” szó jelentése: „eltávolítani”.

The theologians that eat and drink the Babylonian diet, argue that whether you remove a thing or whenever you lift up a thing, they both represent a type of removal, so both words are to be understood as possessing the same meaning. They argue that the three times “the daily,” is “taken away” always means to remove, and in doing so, they identify that Daniel was careless in his choice of words. They do not openly say that, but by inference they teach that Daniel should have used the word “sur” in all three occurrences, for according to the theologians he supposedly meant the same thing each time “the daily” was “taken away.”

A teológusok, akik a babiloni étrendet eszik és isszák, azzal érvelnek, hogy akár eltávolítanak valamit, akár felemelnek valamit, mindkettő az eltávolítás egy bizonyos fajtáját jelképezi, ezért mindkét szót úgy kell érteni, mint amely ugyanazzal a jelentéssel bír. Azzal érvelnek, hogy a három helyen szereplő „a mindennapi”, amikor „elvétetik”, mindig azt jelenti, hogy eltávolíttatik, és eközben azt állítják, hogy Dániel gondatlan volt szóhasználatában. Ezt nem mondják ki nyíltan, de következtetésük szerint azt tanítják, hogy Dánielnek mindhárom előfordulásban a „sur” szót kellett volna használnia, mert a teológusok szerint állítólag minden alkalommal ugyanazt értette alatta, amikor „a mindennapi” „elvétetett”.

They do the same thing with the words “miqdash” and “qodesh” which are both translated as “sanctuary,” in verses eleven through fourteen of chapter eight. In each reference of “sanctuary” in those four verses, they insist they all represent God’s sanctuary. By inference again, Daniel should have simply used “qodesh” in all three references, and not used “miqdash” in verse eleven. Miller would not have recognized the distinction between those words, but the modern theologians do, and when they do, they insist that no distinction should be acknowledged. Yet Miller, who did not recognize the distinctions between the words, came to the opposite understanding of the modern theologians.

Ugyanezt teszik a „miqdash” és a „qodesh” szavakkal is, amelyeket az összesen „szentély”-nek fordítanak a nyolcadik fejezet tizenegyedik–tizennegyedik verseiben. A „szentély” mind a négy versben előforduló minden egyes említéséről azt állítják, hogy valamennyi Isten szentélyét jelenti. Ebből következően ismét az adódna, hogy Dánielnek mindhárom hivatkozásban egyszerűen a „qodesh” szót kellett volna használnia, és a tizenegyedik versben nem a „miqdash”-t. Miller nem ismerte volna fel e szavak közötti különbséget, a modern teológusok azonban igen, és amikor felismerik, ragaszkodnak ahhoz, hogy semmiféle különbséget ne vegyenek figyelembe. Miller azonban, aki nem ismerte fel a szavak közötti különbségeket, a modern teológusokéval ellentétes következtetésre jutott.

The reality is that Daniel was an extremely careful writer, who knew the Hebrew language and was judged as ten times smarter than all the other wise men of Babylon who were very smart men in their society in their own right. If anyone knew the proper usage of the Hebrew language, and how it was to be correctly represented in that particular history, it was Daniel. If Daniel employed different words, it was because they were meant to convey different meanings, which he purposely sought to represent. When Daniel’s distinct use of the words that are translated as “sanctuary” or as “take away” are acknowledged, they uphold Miller’s understanding of “the daily,” which was recognized by Miller in the very passage where Paul identifies that those who hate truth are destined to receive strong delusion.

A valóság az, hogy Dániel rendkívül gondos író volt, aki ismerte a héber nyelvet, és tízszerte bölcsebbnek ítéltetett Babilon összes többi bölcsénél, akik a maguk társadalmában önmagukban is igen értelmes emberek voltak. Ha valaki ismerte a héber nyelv helyes használatát, és azt, miként kell azt helyesen visszaadni abban az adott történeti összefüggésben, az Dániel volt. Ha Dániel különböző szavakat használt, az azért volt, mert azoknak különböző jelentéseket kellett közvetíteniük, amelyeket ő szándékosan igyekezett kifejezésre juttatni. Amikor elismerjük, hogy Dániel különbséget tett azok között a szavak között, amelyeket „szentély”-nek vagy „elvétetni”-nek fordítanak, ezek alátámasztják Millernek „a mindennapi”-ról alkotott értelmezését, amelyet Miller éppen abban az igeszakaszban ismert fel, ahol Pál azonosítja, hogy azok, akik gyűlölik az igazságot, arra rendeltettek, hogy erős tévelygést kapjanak.

Those who hate the truth and believe the lie which produces strong delusion, are also represented as the drunkards of Ephraim, who are represented in two classes. One class is the learned leadership and the other class is the unlearned laity who will only hear what the learned teach them. They are those who hide beneath lies, and who make a covenant with death. They are those whose soul is lifted up in Habakkuk two, and they are the foolish virgins of Matthew twenty-five. They are those who reject the foundational truths of Miller’s dream, which shine ten times brighter at the end (representing the tenth and final test for modern Israel), as typified by the tenth and final test for ancient Israel.

Akik gyűlölik az igazságot, és hisznek a hazugságnak, amely erős tévelygést szül, egyúttal Efraim részegeseiként is vannak ábrázolva, akik két osztályban jelennek meg. Az egyik osztály a tanult vezetőség, a másik pedig a tanulatlan laikusok osztálya, akik csak azt hajlandók hallani, amit a tanultak tanítanak nekik. Ők azok, akik hazugságok alá rejtőznek, és akik szövetséget kötnek a halállal. Ők azok, akiknek lelke felfuvalkodott a Habakuk kettőben, és ők a Máté huszonöt balga szüzei. Ők azok, akik elvetik Miller álmának alapvető igazságait, amelyek a vég idején tízszer fényesebben ragyognak fel (a modern Izráel számára a tizedik és egyben végső próbatételt jelképezve), amiként azt az ókori Izráel számára a tizedik és végső próbatétel előképezte.

We will continue this study in the next article.

Ezt a tanulmányt a következő cikkben folytatjuk.

> And the Lord said unto Moses, How long will this people provoke me? and how long will it be ere they believe me, for all the signs which I have shewed among them? I will smite them with the pestilence, and disinherit them, and will make of thee a greater nation and mightier than they. And Moses said unto the Lord, Then the Egyptians shall hear it, (for thou broughtest up this people in thy might from among them) And they will tell it to the inhabitants of this land: for they have heard that thou Lord art among this people, that thou Lord art seen face to face, and that thy cloud standeth over them, and that thou goest before them, by day time in a pillar of a cloud, and in a pillar of fire by night. Now if thou shalt kill all this people as one man, then the nations which have heard the fame of thee will speak, saying, Because the Lord was not able to bring this people into the land which he sware unto them, therefore he hath slain them in the wilderness. And now, I beseech thee, let the power of my Lord be great, according as thou hast spoken, saying, The Lord is longsuffering, and of great mercy, forgiving iniquity and transgression, and by no means clearing the guilty, visiting the iniquity of the fathers upon the children unto the third and fourth generation. Pardon, I beseech thee, the iniquity of this people according unto the greatness of thy mercy, and as thou hast forgiven this people, from Egypt even until now. And the Lord said, I have pardoned according to thy word: But as truly as I live, all the earth shall be filled with the glory of the Lord. Because all those men which have seen my glory, and my miracles, which I did in Egypt and in the wilderness, and have tempted me now these ten times, and have not hearkened to my voice; Surely they shall not see the land which I sware unto their fathers, neither shall any of them that provoked me see it: But my servant Caleb, because he had another spirit with him, and hath followed me fully, him will I bring into the land whereinto he went; and his seed shall possess it. Numbers 14:11–24.

> És monda az ÚR Mózesnek: Meddig ingerel még engem ez a nép? És meddig nem hisznek még bennem mindama jelek ellenére, amelyeket közöttük cselekedtem? Megverem őket döghalállal, és elvetem őket; téged pedig náluknál nagyobb és erősebb néppé teszlek. Mózes pedig monda az ÚRnak: Akkor meghallják ezt az egyiptomiak, hiszen hatalmaddal e népet közülük hoztad fel, és elbeszélik e föld lakosainak; mert hallották, hogy te, URam, e nép között vagy, hogy te, URam, színről színre láttatsz e népnek, hogy felhőd megáll felettük, és hogy előttük jársz nappal felhőoszlopban, éjjel pedig tűzoszlopban. Ha most mind e népet úgy ölöd meg, mint egy embert, akkor azok a nemzetek, amelyek hallották híredet, így szólnak majd: Mivel az ÚR nem volt képes bevinni e népet arra a földre, amelyet megesküdött nekik, azért ölte meg őket a pusztában. Most azért kérlek, mutatkozzék meg nagy erővel az én Uram hatalma, amint szóltál, mondván: Az ÚR hosszútűrő és nagy irgalmasságú, megbocsátja a hamisságot és a vétket, de a bűnöst semmiképpen sem hagyja büntetés nélkül, megbüntetvén az atyák hamisságát a fiakban harmad- és negyedíziglen. Bocsásd meg, kérlek, e nép hamisságát a te irgalmasságod nagysága szerint, miképpen megbocsátottál e népnek Egyiptomtól fogva mind ez ideig. És monda az ÚR: Megbocsátottam a te beszéded szerint. De életemre mondom, hogy az egész föld betelik az ÚR dicsőségével. Mert mindazok a férfiak, akik látták dicsőségemet és csodáimat, amelyeket Egyiptomban és a pusztában cselekedtem, és immár tízszer kísértettek engem, és nem hallgattak szavamra: bizony nem látják meg azt a földet, amely felől megesküdtem atyáiknak; senki sem látja meg azt azok közül, akik ingereltek engem. De szolgámat, Kálebet, mivel más lélek volt benne, és teljesen követett engem, beviszem arra a földre, amelyre bement; és az ő magva fogja azt birtokba venni. 4Mózes 14:11–24.

Back to Articles