Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Nine

Jézus Krisztus kinyilatkoztatása – Kilences szám

Isaiah’s Final Prophetic Narrative: The Revelation of Christ and the Prophetic Role of the 144,000

Ézsaiás végső prófétai elbeszélése: Krisztus kinyilatkoztatása és a 144 000 prófétai szerepe

Author

Jeff Pippenger

Published

November 1, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The book of Isaiah and especially Isaiah’s final prophetic narrative found in chapters forty through sixty-six is a presentation that emphasizes a handful of important prophetic truths connected directly to the Revelation of Jesus Christ, which is now being unsealed as we approach the close of human probation. One of those truths is the revelation of Alpha and Omega. No other book in the Bible comes close to Isaiah’s testimony of the element of God’s character which illustrates the end of a thing with the beginning of a thing.

Ézsaiás könyve, és különösképpen Ézsaiás végső prófétai elbeszélése, amely a negyvenediktől a hatvanhatodik fejezetig található, olyan bemutatás, amely néhány fontos prófétai igazságot hangsúlyoz, amelyek közvetlenül kapcsolódnak Jézus Krisztus kijelentéséhez, amely most kerül feltárásra, amint közeledünk az emberi kegyelmi idő lezárulásához. Ezen igazságok egyike az Alfa és Ómega kinyilatkoztatása. A Biblia egyetlen más könyve sem közelíti meg Ézsaiás bizonyságtételét Isten jellemének arról az eleméről, amely egy dolog végét annak kezdetével szemlélteti.

> Who hath wrought and done it, calling the generations from the beginning? I the Lord, the first, and with the last; I am he. Isaiah 41:4.

> Ki cselekedte és vitte ezt véghez, aki kezdettől fogva előhívta a nemzedékeket? Én, az Úr, az első, és az utolsókkal is ugyanaz; én vagyok ő. Ézsaiás 41:4.

It is in Isaiah, that God identifies what it is that proves God is God.

Ézsaiásnál Isten megjelöli, mi az, ami bizonyítja, hogy Isten Isten.

> Thus saith the Lord the King of Israel, and his redeemer the Lord of hosts; I am the first, and I am the last; and beside me there is no God. And who, as I, shall call, and shall declare it, and set it in order for me, since I appointed the ancient people? and the things that are coming, and shall come, let them show unto them. Fear ye not, neither be afraid: have not I told thee from that time, and have declared it? ye are even my witnesses. Is there a God beside me? yea, there is no God; I know not any. Isaiah 44:6–8.

> Így szól az Úr, Izráel Királya és Megváltója, a Seregek Ura: Én vagyok az első, és én vagyok az utolsó, és rajtam kívül nincs Isten. És ki hirdethet úgy, mint én? Jelentse meg, és terjessze elém rendbe szedve, mióta az ősi népet megalapítottam; és a bekövetkező, eljövendő dolgokat mondják meg nekik. Ne féljetek, és meg ne rettenjetek; vajon nem mondtam-e meg neked attól fogva, és nem hirdettem-e ki? Ti vagytok az én tanúim. Van-e Isten rajtam kívül? Bizony, nincs más Kőszikla; nem tudok egyről sem. Ézsaiás 44:6–8.

Isaiah’s final prophetic narrative emphasizes the perfect and final fulfillment of the arrival of the Comforter that Jesus promised.

Ézsaiás utolsó prófétai elbeszélése annak a Vigasztalónak tökéletes és végleges eljöveteli beteljesedését hangsúlyozza, akit Jézus megígért.

> Hearken to me, ye that follow after righteousness, ye that seek the Lord: look unto the rock whence ye are hewn, and to the hole of the pit whence ye are digged. Look unto Abraham your father, and unto Sarah that bare you: for I called him alone, and blessed him, and increased him. For the Lord shall comfort Zion: he will comfort all her waste places; and he will make her wilderness like Eden, and her desert like the garden of the Lord; joy and gladness shall be found therein, thanksgiving, and the voice of melody. Isaiah 51:1–3.

> Hallgassatok rám, ti, akik az igazságot követitek, akik az Urat keresitek: tekintsetek a sziklára, amelyből kivágattatok, és a verem mélyedésére, amelyből kiásattatok. Tekintsetek Ábrahámra, atyátokra, és Sárára, aki szült titeket: mert egymagában hívtam el őt, megáldottam, és megsokasítottam. Mert az Úr megvigasztalja Siont: megvigasztalja minden romját; pusztaságát olyanná teszi, mint az Éden, és sivatagát, mint az Úr kertjét; öröm és vigasság található majd benne, hálaadás és énekszó. Ézsaiás 51:1–3.

The Comforter arrived in July of 2023. Another truth emphasized in Isaiah’s narrative is the hidden, three-step history of the seven thunders, which is the structure of “emeth,” the Hebrew word that was created by the first, thirteenth, and last letters of the Hebrew alphabet.

A Vigasztaló 2023 júliusában érkezett meg. Egy másik igazság, amelyet Ézsaiás elbeszélése hangsúlyoz, a hét mennydörgés rejtett, háromlépcsős története, amely az „emeth”, annak a héber szónak a szerkezete, amelyet a héber ábécé első, tizenharmadik és utolsó betűje alkotott.

> A voice of noise from the city, a voice from the temple, a voice of the Lord that rendereth recompense to his enemies. Isaiah 66:6.

> Zúgás hangja a városból, hang a templomból, az Úr hangja, aki megfizet ellenségeinek. Ézsaiás 66:6.

Another important truth presented in Isaiah is the role of Islam as the tool of God’s executive judgment upon first the United States, and thereafter the world for the passage of Sunday enforcement.

Ézsaiás egy másik fontos igazsága az iszlám szerepe mint Isten végrehajtó ítéletének eszköze, először az Egyesült Államok, azután pedig a világ fölött, a vasárnap megtartásának kikényszerítése miatt.

> In measure, when it shooteth forth, thou wilt debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind. Isaiah 27:8.

> Mérték szerint, amikor kihajt, perbe szállsz vele; feltartóztatja zord szelét a keleti szél napján. Ézsaiás 27:8.

All of these truths could be categorized as components of the message of the Midnight Cry, which is the parable of the ten virgin’s representation of the message of the Revelation of Jesus Christ that the Father gave to Jesus, who gave it to Gabriel, that gave it to John, who wrote it out and sent it to the churches. We have been employing Isaiah’s last narrative, to support the line of prophetic events beginning in chapter eleven of Revelation, and we have now arrived at chapter twelve, where we find the woman clothed with the sun is portrayed with the symbolism that is so soundly upheld by Isaiah, that being; that Christ illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing.

Mindezek az igazságok a „Midnight Cry” üzenetének összetevőiként sorolhatók be, amely a tíz szűzről szóló példázatban annak az üzenetnek az ábrázolása, amely Jézus Krisztus kijelentése, amelyet az Atya adott Jézusnak, Jézus pedig Gábrielnek adta, ő pedig Jánosnak, aki azt leírta és elküldte a gyülekezeteknek. Ézsaiás utolsó elbeszélését használtuk fel annak a prófétai eseménysornak az alátámasztására, amely a Jelenések könyvének tizenegyedik fejezetében kezdődik, és most elérkeztünk a tizenkettedik fejezethez, ahol azt látjuk, hogy a napba öltözött asszony olyan szimbolikával jelenik meg, amelyet Ézsaiás oly szilárdan alátámaszt, nevezetesen azzal, hogy Krisztus egy dolog végét egy dolog kezdetével szemlélteti.

> And there appeared a great wonder in heaven; a woman clothed with the sun, and the moon under her feet, and upon her head a crown of twelve stars: And she being with child cried, travailing in birth, and pained to be delivered. And there appeared another wonder in heaven; and behold a great red dragon, having seven heads and ten horns, and seven crowns upon his heads. And his tail drew the third part of the stars of heaven, and did cast them to the earth: and the dragon stood before the woman which was ready to be delivered, for to devour her child as soon as it was born. And she brought forth a man child, who was to rule all nations with a rod of iron: and her child was caught up unto God, and to his throne. Revelation 12:1–5.

> És nagy jel tűnt fel az égben: egy asszony, aki a napba volt öltözve, lába alatt a hold, és fején tizenkét csillagból álló korona. És várandós lévén, kiáltott, vajúdva és gyötrődve a szülésben. És más jel is feltűnt az égben; és íme, egy nagy vörös sárkány, hét fejjel és tíz szarvval, és fején hét korona. És farka magával sodorta az ég csillagainak harmadrészét, és a földre vetette azokat; és a sárkány az elé az asszony elé állt, aki szülés előtt volt, hogy amint megszüli gyermekét, felfalja azt. És fiút szült, aki vasvesszővel fogja legeltetni valamennyi nemzetet; és gyermeke elragadtatott Istenhez és az ő trónjához. Jelenések 12:1–5.

The woman of Revelation twelve is a symbol of God’s chosen people throughout history. The twelve tribes of ancient literal Israel represent the beginning of God’s chosen covenant people. The twelve tribes typify the ending of ancient literal Israel, when Christ selected twelve disciples. Those twelve disciples at the end of ancient literal Israel, were also the twelve apostles at the beginning of modern spiritual Israel. Two beginning witnesses and one ending witness combine to establish three witnesses that identify the one hundred and forty-four thousand as the ending of modern spiritual Israel.

A Jelenések könyve tizenkettedik fejezetének asszonya Isten választott népének jelképe a történelem egész folyamán. Az ősi, szó szerinti Izráel tizenkét törzse Isten választott szövetséges népének kezdetét képviseli. A tizenkét törzs előképezi az ősi, szó szerinti Izráel végét, amikor Krisztus tizenkét tanítványt választott. Az a tizenkét tanítvány az ősi, szó szerinti Izráel végén egyúttal a tizenkét apostol is volt a modern, lelki Izráel kezdetén. Két kezdő tanú és egy záró tanú együtt három tanút alkot, akik a száznegyvennégyezeret a modern, lelki Izráel végeként azonosítják.

The one hundred and forty-four thousand are also the ensign that was cast out by their brethren. They are the ensign that was a valley of dead dry bones lying in the street of the great city of Sodom and Egypt, who were murdered by the beast that ascended out of the bottomless pit. They are the ensign, that are the stones of the crown, which the woman is wearing upon her head.

A száznegyvennégyezer egyúttal az a zászlójel is, amelyet testvéreik kivetettek maguk közül. Ők ama zászlójel, amely a nagy város, Sodoma és Egyiptom utcáján heverő, holt, megszáradt csontok völgye volt, akiket a mélységből feljövő fenevad gyilkolt meg. Ők ama zászlójel, amely a korona kövei, amelyeket az asszony a fején visel.

> And the Lord their God shall save them in that day as the flock of his people: for they shall be as the stones of a crown, lifted up as an ensign upon his land. Zechariah 9:16.

> És megsegíti őket az ÚR, az ő Istenük azon a napon, mint az ő népének nyáját; mert olyanok lesznek, mint a korona kövei, felemelve mint zászló az ő földjén. Zakariás 9:16.

The ensign, which is the one hundred and forty-four thousand are stones, as is Christ.

A zászlójel, amely a száznegyvennégyezer, kövek, miként Krisztus is.

> And did all drink the same spiritual drink: for they drank of that spiritual Rock that followed them: and that Rock was Christ. 1 Corinthians 10:4.

> És mindnyájan ugyanazt a lelki italt itták; mert ittak abból a lelki Kősziklából, amely követte őket: és az a Kőszikla Krisztus volt. 1 Korinthus 10:4.

Christ typifies the one hundred and forty-four thousand, and Peter agrees with Paul that Christ is the “living stone” that was disallowed, and Peter also identified that God’s people are also “lively stones.”

Krisztus előképe a száznegyvennégyezernek, és Péter egyetért Pállal abban, hogy Krisztus az az „élő kő”, amelyet megvetettek, Péter továbbá azt is azonosította, hogy Isten népe szintén „élő kövek”.

> To whom coming, as unto a living stone, disallowed indeed of men, but chosen of God, and precious, Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. 1 Peter 2:4, 5.

> Akihez járulván, mint élő kőhöz, amelyet ugyan az emberek megvetettek, de amely Istennél kiválasztott és drága, ti magatok is, mint élő kövek, épüljetek fel lelki házzá, szent papsággá, hogy lelki áldozatokat áldozzatok, amelyek Jézus Krisztus által kedvesek Istennek. 1Péter 2:4, 5.

The one hundred and forty-four thousand are not only the stones in the woman’s crown, they are the crown itself.

A száznegyvennégyezer nem csupán az asszony koronájának kövei, hanem maga a korona is.

> For Zion’s sake will I not hold my peace, and for Jerusalem’s sake I will not rest, until the righteousness thereof go forth as brightness, and the salvation thereof as a lamp that burneth. And the Gentiles shall see thy righteousness, and all kings thy glory: and thou shalt be called by a new name, which the mouth of the Lord shall name. Thou shalt also be a crown of glory in the hand of the Lord, and a royal diadem in the hand of thy God. Isaiah 62:1–3.

> Sionért nem hallgatok, és Jeruzsálemért nem nyugszom, míg igazsága előtör, mint a fényesség, és szabadulása, mint az égő fáklya. És meglátják a népek igazságodat, és minden király a dicsőségedet; és új néven neveznek téged, amelyet az Úr szája határoz meg. És leszel dicsőség koronája az Úr kezében, és királyi fejdísz Istened kezében. Ézsaiás 62:1–3.

Christ typifies the one hundred and forty-four thousand. He is the Rock, and they are “stones.” They are a “crown of glory in the hand of the Lord,” and Christ is the crown of glory.

Krisztus előképe a száznegyvennégyezernek. Ő a Kőszikla, ők pedig „kövek”. Ők „ékes korona az Úr kezében”, és Krisztus az ékesség koronája.

> In that day shall the Lord of hosts be for a crown of glory, and for a diadem of beauty, unto the residue of his people, And for a spirit of judgment to him that sitteth in judgment, and for strength to them that turn the battle to the gate. Isaiah 28:5, 6.

> Azon a napon a Seregek Ura dicsőség koronája és ékesség diadémja lesz népe maradékának, ítélet lelkévé annak, aki az ítélőszékben ül, és erővé azoknak, akik a csatát visszafordítják a kapuig. Ézsaiás 28:5, 6.

When considering the number twelve in the context of beginning and ending, the woman represents the chosen covenant people from ancient Israel at mount Sinai, until the history of the one hundred and forty-four thousand. They have been typified by Christ, and His birth typified the resurrection of the dead dry bones from the street where they had been murdered on July 18, 2020. The two-step process that Ezekiel thirty-seven so succinctly identifies, that brings those two prophets to life, is ‘first mentioned’ in the creation of Adam.

Amikor a tizenkettő számát a kezdet és a vég összefüggésében szemléljük, az asszony a kiválasztott szövetséges népet jelképezi az ősi Izráeltől a Sínai-hegynél egészen a száznegyvennégyezer történetéig. Őket Krisztus előképezte, és az Ő születése előképezte a halott, száraz csontok feltámadását arról az utcáról, ahol 2020. július 18-án meggyilkolták őket. Az a kétlépcsős folyamat, amelyet Ezékiel harminchetedik fejezete oly tömören azonosít, és amely életre kelti azt a két prófétát, „első említésként” Ádám teremtésében jelenik meg.

Adam was created in two steps. He was first formed, then Christ breathed the breath of life into him, just as the breath from the four winds in Ezekiel brought the dry bones to life. Adam was created a fully mature man, but his creation was none the less, his birth. The one hundred and forty-four thousand are born after three and a half symbolic days of lying dead in the street that runs through the valley of death. The one hundred and forty-four thousand are born by the woman that gave birth to the “man child: that was to rule with an iron rod.” As the symbol of the church throughout history, the woman of Revelation twelve represents the same symbolism as the “mountain” of Daniel two.

Ádám két lépésben teremtetett. Először megformáltatott, majd Krisztus az élet leheletét lehelte belé, miként Ezékielnél a négy szél felől jövő lehelet életre keltette a száraz csontokat. Ádám teljesen érett férfiként teremtetett, de teremtése mindazonáltal a születése volt. A száznegyvennégyezer három és fél jelképes napnyi holtan fekvés után születik meg azon az utcán, amely a halál völgyén halad keresztül. A száznegyvennégyezer attól az asszonytól születik, aki megszülte a „fiúgyermeket: aki vasvesszővel uralkodik vala”. Mint az egyház jelképe a történelem egész folyamán, a Jelenések könyve tizenkettedik fejezetének asszonya ugyanazt a jelképiséget képviseli, mint Dániel második fejezetének „hegye”.

> “Revelation is a sealed book, but it is also an opened book. It records marvelous events that are to take place in the last days of this earth’s history. The teachings of this book are definite, not mystical and unintelligible. In it the same line of prophecy is taken up as in Daniel. Some prophecies God has repeated, thus showing that importance must be given to them. The Lord does not repeat things that are of no great consequence.” Manuscript Releases, volume 9, 8.

> „A Jelenések könyve lepecsételt könyv, de egyúttal megnyitott könyv is. Csodálatos eseményeket jegyez fel, amelyek e föld történelmének utolsó napjaiban fognak bekövetkezni. E könyv tanításai határozottak, nem misztikusak és nem érthetetlenek. Benne ugyanaz a prófétai vonal kerül ismét elő, mint Dániel könyvében. Némely próféciákat Isten megismételt, ezáltal megmutatva, hogy jelentőséget kell tulajdonítani nekik. Az Úr nem ismétel meg olyan dolgokat, amelyeknek nincs nagy jelentőségük.” Manuscript Releases, 9. kötet, 8.

The same line of prophecy that is found in Daniel is taken up in the Revelation. Daniel’s stone, that is cut out of the mountain without hands, is Peter’s “lively stones,” who “are built up a spiritual house, an holy priesthood,” and Daniel’s stone also represents, the one hundred and forty-four thousand. The mountain is God’s church through history.

A Dániel könyvében található ugyanazt a prófétai vonalat a Jelenések könyve veszi fel. Dániel köve, amely kéz érintése nélkül vágatott ki a hegyből, Péter „élő kövei”, akik „lelki házzá, szent papsággá épültök fel”, és Dániel köve egyúttal a száznegyvennégyezeret is jelképezi. A hegy Isten egyháza a történelem folyamán.

> And in the days of these kings shall the God of heaven set up a kingdom, which shall never be destroyed: and the kingdom shall not be left to other people, but it shall break in pieces and consume all these kingdoms, and it shall stand for ever. Forasmuch as thou sawest that the stone was cut out of the mountain without hands, and that it brake in pieces the iron, the brass, the clay, the silver, and the gold; the great God hath made known to the king what shall come to pass hereafter: and the dream is certain, and the interpretation thereof sure. Daniel 2:44, 45.

> És e királyok napjaiban a menny Istene királyságot támaszt, amely soha el nem pusztul; és ez a királyság nem száll más népre, hanem szétzúzza és megemészti mindazokat a királyságokat, maga pedig mindörökké megáll. Minthogy láttad, hogy a kő kéz érintése nélkül vágatott ki a hegyből, és szétzúzta a vasat, a rezet, az agyagot, az ezüstöt és az aranyat: a nagy Isten tudtára adta a királynak, mi következik ezután; és az álom bizonyos, és annak magyarázata biztos. Dániel 2:44–45.

The Midnight Cry message of the one hundred and forty-four thousand is also represented as the latter rain, and it is in the time of the latter rain that God ‘sets up’ the kingdom represented by Daniel’s stone.

A száznegyvennégyezer éjféli kiáltásának üzenete a késői esőként is megjelenik, és a késői eső idején állítja fel Isten a Dániel köve által jelképezett országot.

> “The latter rain is coming on those that are pure—all then will receive it as formerly.

> „A késői eső azokra száll alá, akik tiszták — akkor majd mindnyájan megkapják azt, miként korábban is.

> “When the four angels let go, Christ will set up His kingdom. None receive the latter rain but those who are doing all they can. Christ would help us. All could be overcomers by the grace of God, through the blood of Jesus. All heaven is interested in the work. Angels are interested.” Spalding and Magan, 3.

> „Amikor a négy angyal elengedi, Krisztus felállítja országát. Senki sem részesül a késői esőben, csak azok, akik minden tőlük telhetőt megtesznek. Krisztus segítene nekünk. Isten kegyelme által, Jézus vére által mindenki győztes lehetne. Az egész mennyet érdekli e munka. Az angyalokat is érdekli.” Spalding and Magan, 3.

The four winds of Islam are released at the Sunday law, and then Christ sets up His kingdom. It takes place in the days of the spiritual kingdoms of Daniel chapter two. The last four spiritual kingdoms in Nebuchadnezzar’s dream, were typified by the first four literal kingdoms. Literal Babylon, Medo-Persia, Greece and Rome represent spiritual Babylon, Medo-Persia, Greece and Rome.

Az iszlám négy szele a vasárnaptörvény idején szabadul el, és azután Krisztus felállítja az Ő országát. Mindez Dániel második fejezetének lelki országai napjaiban történik. Nabukodonozor álmának utolsó négy lelki országa az első négy szó szerinti ország által volt előképezve. A szó szerinti Babilon, Média–Perzsia, Görögország és Róma a lelki Babilont, Média–Perzsiát, Görögországot és Rómát jelképezik.

Spiritual Babylon is the head of gold, that received a deadly wound in 1798, as typified by Nebuchadnezzar being temporarily removed from power for “seven times.” When the three-fold union of the dragon, the beast and the false prophet form the eighth kingdom, that is of the seven, it will be made up of all the spiritual kingdoms, represented in Nebuchadnezzar’s image of chapter two. The papacy dead and the papacy resurrected, are the spiritual head of gold in the beginning and the ending of four spiritual kingdoms of the image. The United States, as the second of the four kingdoms, is represented as spiritual Medo-Persia. The United Nations, as the third of the four kingdoms is represented as spiritual Greece and together, they all make up the three-fold union of the dragon, the beast and the false prophet to establish the eighth kingdom, that is of the seven. The papacy is the antichrist and seeks to counterfeit Christ. In this regard; of the last four spiritual kingdoms, the papacy is the first and the last.

A lelki Babilon az arany fej, amely 1798-ban halálos sebet kapott, miként ezt Nebukadneccár ideiglenes hatalomból való eltávolítása előképezte „hét időre”. Amikor a sárkány, a fenevad és a hamis próféta hármas szövetsége létrehozza a nyolcadik királyságot, amely a hét közül való, az a második fejezetben szereplő Nebukadneccár szobrában ábrázolt valamennyi lelki királyságból fog állni. A pápaság halott állapota és a feltámadt pápaság a négy lelki királyságból álló szobor lelki arany feje a kezdeten és a végén. Az Egyesült Államok, mint a négy királyság közül a második, lelki Médó-Perzsiaként van ábrázolva. Az Egyesült Nemzetek Szervezete, mint a négy királyság közül a harmadik, lelki Görögországként van ábrázolva, és együtt mindezek alkotják a sárkány, a fenevad és a hamis próféta hármas szövetségét a nyolcadik királyság megalapítására, amely a hét közül való. A pápaság az antikrisztus, és Krisztust igyekszik meghamisítani. E tekintetben az utolsó négy lelki királyság közül a pápaság az első és az utolsó.

The stone cut out of the mountain, becomes a kingdom that fills the whole earth, and it is set up as an ensign in “the days of these kings,” for all of the spiritual kingdoms of the image are actively represented in “the last days.” The lifting up of the ensign, which is the setting up of Christ’s kingdom takes place when the four winds of Islam are released, and the latter rain is poured out without measure at the Sunday law.

A hegyből kéz érintése nélkül kivágott kő olyan országgá lesz, amely betölti az egész földet, és „e királyok napjaiban” állíttatik fel jelvényül, mert a kép valamennyi lelki országa tevékenyen képviselve van „az utolsó napokban”. A jelvény felemelése, amely Krisztus országának felállítása, akkor megy végbe, amikor az iszlám négy szele szabadon bocsáttatik, és a késői eső mérték nélkül kiáradtatik a vasárnapi törvény idején.

The stone cut out of the mountain will break in pieces all of earth’s spiritual kingdoms, represented by “the iron, the brass, the clay, the silver, and the gold.” The one hundred and forty-four thousand represent Christ, who in Revelation twelve is “the man child,” whose birth typified the birth of the one hundred and forty-four thousand. The “man child” is to “rule all nations with a rod of iron.” With that rod, he will break the nations.

A hegyből kivágott kő darabokra zúzza a föld minden lelki országát, amelyeket „a vas, a réz, az agyag, az ezüst és az arany” jelképez. A száznegyvennégyezer Krisztust jelképezi, aki a Jelenések könyve tizenkettedik fejezetében „a fiúgyermek”; akinek születése előképe volt a száznegyvennégyezer megszületésének. A „fiúgyermeknek” kell „vasvesszővel legeltetnie minden nemzetet”. Ezzel a vesszővel töri majd össze a nemzeteket.

> I will declare the decree: the Lord hath said unto me, Thou art my Son; this day have I begotten thee. Ask of me, and I shall give thee the heathen for thine inheritance, and the uttermost parts of the earth for thy possession. Thou shalt break them with a rod of iron; thou shalt dash them in pieces like a potter’s vessel. Psalm 2:7–9.

> Kihirdetem a végzést: így szólt hozzám az Úr: Fiam vagy te; ma nemzettelek téged. Kérd tőlem, és népeket adok örökségedül, és a föld határait birtokodul. Vasvesszővel töröd össze őket; szétzúzod őket, mint a fazekas edényét. Zsoltárok 2:7–9.

The Son of God was begotten of the Father. Many take this truth and wrest it to their own destruction. “Begotten” means to give birth, but we know there was never a time when Christ was not in existence.

Isten Fia az Atyától nemzetett. Sokan ezt az igazságot a maguk vesztére kiforgatják. A „nemzetett” azt jelenti, hogy megszületett, de tudjuk, hogy soha nem volt olyan idő, amikor Krisztus ne létezett volna.

> “‘Now the Spirit speaketh expressly, that in the latter times some shall depart from the faith, giving heed to seducing spirits, and doctrines of devils; speaking lies in hypocrisy; having their conscience seared with a hot iron.’ Before the last developments of the work of apostasy there will be a confusion of faith. There will not be clear and definite ideas concerning the mystery of God. One truth after another will be corrupted. ‘And without controversy great is the mystery of godliness: God was manifest in the flesh, justified in the Spirit, seen of angels, preached unto the Gentiles, believed on in the world, received up into glory.’ There are many who deny the preexistence of Christ, and therefore deny his divinity; they do not accept him as a personal Saviour. This is a total denial of Christ. He was the only-begotten Son of God, who was one with the Father from the beginning. By him the worlds were made.” Signs of the Times, May 28, 1894.

> „A Lélek pedig nyilván mondja, hogy az utolsó időkben némelyek elszakadnak a hittől, hitető lelkekre és ördögi tanításokra figyelmezvén; hazugságot szólván képmutatásban; kiknek lelkiismerete meg van sütve.” Mielőtt a hitehagyás munkájának utolsó fejleményei bekövetkeznének, zűrzavar támad a hit terén. Isten titkát illetően nem lesznek világos és határozott elképzelések. Egyik igazság a másik után megromlik. „És minden versengés nélkül nagy a kegyességnek eme titka: Isten megjelent testben, megigazíttatott lélekben, megláttatott az angyaloktól, hirdettetett a pogányok között, hittek benne e világon, felvitetett dicsőségbe.” Sokan vannak, akik tagadják Krisztus preegzisztenciáját, és ezért tagadják istenségét; nem fogadják el őt személyes Megváltóként. Ez Krisztus teljes megtagadása. Ő Isten egyszülött Fia volt, aki kezdettől fogva egy volt az Atyával. Őáltala teremtettek a világok.” Signs of the Times, 1894. május 28.

When Christ is identified as the “begotten” of the Father, it is identifying a truth associated with Christ, a truth that is destroyed, if it is forced into the model of human parenthood. We cannot evaluate God from our human perspective. We can only evaluate God as He presents us with His evaluation of Himself.

Amikor Krisztust az Atya „nemzettjének” nevezzük, ez Krisztussal kapcsolatos igazságot jelöl meg—olyan igazságot, amely megsemmisül, ha az emberi szülőség mintájába kényszerítjük. Istent nem ítélhetjük meg emberi nézőpontunkból. Istent csak úgy ítélhetjük meg, ahogyan Ő önmagáról elénk tárja az Ő saját megítélését.

> Let the wicked forsake his way, and the unrighteous man his thoughts: and let him return unto the Lord, and he will have mercy upon him; and to our God, for he will abundantly pardon. For my thoughts are not your thoughts, neither are your ways my ways, saith the Lord. For as the heavens are higher than the earth, so are my ways higher than your ways, and my thoughts than your thoughts. Isaiah 55:7–9.

> Hagyja el útját a gonosz, és gondolatait az álnok ember; és térjen meg az Úrhoz, és ő irgalmaz neki; és a mi Istenünkhöz, mert bőségesen megbocsát. Mert az én gondolataim nem a ti gondolataitok, és a ti útjaitok nem az én útjaim, azt mondja az Úr. Mert amint magasabbak az egek a földnél, úgy magasabbak az én útjaim a ti útjaitoknál, és az én gondolataim a ti gondolataitoknál. Ézsaiás 55:7–9.

To wrest the word “begotten” in order to identify that there was a time when the Father gave birth to Christ, is to give “heed to seducing spirits, and doctrines of devils.” For the purpose of our current study, I am simply identifying that the woman of Revelation twelve was to give birth to the “man child” that is to rule the nations with a rod of iron. The one hundred and forty-four thousand will also rule the nations with a rod of iron.

A „szülte” szót úgy kiforgatni, hogy azzal azt bizonyítsák, volt idő, amikor az Atya világra hozta Krisztust, annyi, mint „hitető lelkekre és ördögök tanításaira figyelni”. Jelen tanulmányunk céljára csupán azt állapítom meg, hogy a Jelenések könyve tizenkettedik fejezetében szereplő asszonynak meg kellett szülnie a „fiúgyermeket”, aki vasvesszővel fogja uralni a nemzeteket. A száznegyvennégyezer szintén vasvesszővel fogja uralni a nemzeteket.

The church of Thyatira returns when the papacy’s deadly wound is healed at the Sunday law. In that history, the promise given to God’s people is that those who overcome will rule the “nations” with “a rod of iron.”

A thiatirai gyülekezet akkor tér vissza, amikor a pápaság halálos sebe a vasárnapi törvény idején meggyógyul. Abban a történelmi időszakban az Isten népének adott ígéret az, hogy akik győznek, „vasvesszővel” uralkodnak majd a „népeken”.

> And he that overcometh, and keepeth my works unto the end, to him will I give power over the nations: And he shall rule them with a rod of iron; as the vessels of a potter shall they be broken to shivers: even as I received of my Father. Revelation 2:26, 27.

> És annak, aki győz, és mindvégig megtartja az én cselekedeteimet, hatalmat adok a nemzeteken; és vasvesszővel uralkodik majd rajtuk; összetöretnek, mint a fazekas edényei, miképpen én is vettem az én Atyámtól. Jelenések 2:26, 27.

God’s people who are in the final manifestation of the church of Thyatira, are the one hundred and forty-four thousand. The woman in the beginning gave birth to Christ and in the end, she gives birth to the one hundred and forty-four thousand, who follow the Lamb.

Isten népe, akik a thiatirai gyülekezet végső megnyilvánulásában vannak, a százhuszonnégyezer. Az asszony kezdetben Krisztust szülte, a végén pedig a százhuszonnégyezret szüli, akik követik a Bárányt.

> And they sung as it were a new song before the throne, and before the four beasts, and the elders: and no man could learn that song but the hundred and forty and four thousand, which were redeemed from the earth. These are they which were not defiled with women; for they are virgins. These are they which follow the Lamb whithersoever he goeth. These were redeemed from among men, being the firstfruits unto God and to the Lamb. Revelation 14:3, 4.

> És mintegy új éneket énekeltek a királyi szék előtt, a négy élőlény előtt és a vének előtt; és senki sem tanulhatta meg azt az éneket, csak a száznegyvennégyezer, akik megváltattak a földről. Ezek azok, akik asszonyokkal nem fertőztették meg magukat; mert szüzek. Ezek azok, akik követik a Bárányt, valahová megy. Ezek váltattak meg az emberek közül, zsengéül Istennek és a Báránynak. Jelenések 14:3, 4.

Christ was born “first”, and the one hundred and forty-four thousand follow the Lamb, so they are born “last”. Christ was “caught up to God”, just as were the two witnesses of Revelation eleven. Both of her children ascend to the Father.

Krisztus „elsőként” született, a száznegyvennégyezer pedig követi a Bárányt, ezért ők „utolsóként” születnek. Krisztus „Istenhez ragadtatott el”, miként a Jelenések tizenegyedik fejezetének két tanúja is. Mindkét gyermeke felemelkedik az Atyához.

> And she brought forth a man child, who was to rule all nations with a rod of iron: and her child was caught up unto God, and to his throne. Revelation 2:5.

> És fiút szült, aki vasvesszővel fogja kormányozni mind a nemzeteket; és az ő gyermeke elragadtatott Istenhez és az ő trónjához. Jelenések 2:5.

Christ, as the Lord of Hosts, is also the “portion of Jacob,” and Israel is “the rod of his inheritance,” and Israel is also His “battle ax and” His “weapons of war” who He uses to “break in pieces the nations.”

Krisztus, mint a Seregek Ura, egyúttal „Jákób osztályrésze” is, Izráel pedig „örökségének vesszeje”; és Izráel az Ő „csatabárdja” és „harci fegyverei” is, amelyeket arra használ, hogy „szétzúzza a nemzeteket”.

> The portion of Jacob is not like them; for he is the former of all things: and Israel is the rod of his inheritance: the Lord of hosts is his name. Thou art my battle ax and weapons of war: for with thee will I break in pieces the nations, and with thee will I destroy kingdoms. Jeremiah 51:19, 20.

> Jákób osztályrésze nem olyan, mint azok; mert ő mindenségnek alkotója, és Izráel az ő örökségének vesszeje: a Seregek Ura az ő neve. Te vagy az én csatabárdom és hadifegyvereim; mert veled zúzom szét a nemzeteket, és veled pusztítom el az országokat. Jeremiás 51:19, 20.

Christ and the one hundred and forty-four thousand both rule and break the nations in pieces with a rod of iron. Christ is the “portion of Jacob,” but so too are His people.

Krisztus és a száznegyvennégyezer egyaránt vasvesszővel uralkodnak a nemzeteken, és darabokra törik őket. Krisztus „Jákób része”, de ugyanígy az Ő népe is az.

> For the Lord’s portion is his people; Jacob is the lot of his inheritance. Deuteronomy 32:9.

> Mert az Úr része az ő népe; Jákób az ő örökségének osztályrésze. 5Mózes 32:9.

The stone cut out of the mountain, representing God’s church is the final manifestation of His church that fills the earth with His glory, and they are used as God’s battle ax to strike the feet of the image and turn those kingdoms into the “chaff of the summer threshing floors.” Those kingdoms are blown away by the wind.

A hegyből kivágott kő, amely Isten egyházát jelképezi, az Ő egyházának végső megnyilatkozása, amely betölti a földet az Ő dicsőségével; és őket Isten harci pörölyeként használja, hogy lesújtsanak a szobor lábaira, és azokat a királyságokat „a nyári szérűk polyvájává” tegyék. Azokat a királyságokat elsodorja a szél.

> Then was the iron, the clay, the brass, the silver, and the gold, broken to pieces together, and became like the chaff of the summer threshingfloors; and the wind carried them away, that no place was found for them: and the stone that smote the image became a great mountain, and filled the whole earth. Daniel 2:35.

> Akkor egyszerre darabokra zúzatott a vas, az agyag, a réz, az ezüst és az arany, és olyanná lettek, mint a nyári szérűk polyvája; és felkapta őket a szél, úgyhogy nyomuk sem maradt: a kő pedig, amely ledöntötte az állóképet, nagy heggyé lett, és betöltötte az egész földet. Dániel 2:35.

It was needful to place the symbolism of the woman in the context of the ensign that is lifted up to heaven, for Revelation chapter twelve identifies the beginning of a war between Christ and Satan that began in heaven, and in so doing it is identifying a war in heaven that identifies the end of the great controversy between Christ and Satan. Revelation chapters twelve and thirteen illustrate the final war of the great controversy, and they do so by illustrating Satan’s representatives and the one hundred and forty-four thousand battling in the heavens.

Szükséges volt az asszony jelképét annak a zászlónak az összefüggésébe helyezni, amely az ég felé emeltetik, mert a Jelenések könyvének tizenkettedik fejezete azonosítja a Krisztus és a Sátán közötti háború kezdetét, amely a mennyben indult el, és ezáltal olyan mennyei háborút azonosít, amely a Krisztus és a Sátán közötti nagy küzdelem végét jelöli meg. A Jelenések könyvének tizenkettedik és tizenharmadik fejezete a nagy küzdelem végső háborúját szemlélteti, mégpedig úgy, hogy a Sátán képviselőit és a száznegyvennégyezeret a mennyben harcolva ábrázolja.

In the next article, we will proceed to address the war in heaven in the “last days” that was typified by the war in heaven that began in the beginning.

A következő cikkben rátérünk a „végső napokban” zajló mennyei háború tárgyalására, amelyet előképezett az a mennyei háború, amely kezdetben vette kezdetét.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed. And he doeth great wonders, so that he maketh fire come down from heaven on the earth in the sight of men, And deceiveth them that dwell on the earth by the means of those miracles which he had power to do in the sight of the beast; saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live. And he had power to give life unto the image of the beast, that the image of the beast should both speak, and cause that as many as would not worship the image of the beast should be killed. And he causeth all, both small and great, rich and poor, free and bond, to receive a mark in their right hand, or in their foreheads: And that no man might buy or sell, save he that had the mark, or the name of the beast, or the number of his name. Here is wisdom. Let him that hath understanding count the number of the beast: for it is the number of a man; and his number is Six hundred threescore and six. Revelation 13:11–18.

> És láttam egy másik fenevadat feljönni a földből; és két szarva vala, a Bárányéhoz hasonlók, és úgy szóla, mint a sárkány. És gyakorolja az első fenevad minden hatalmát annak színe előtt, és azt cselekszi, hogy a föld és annak lakosai imádják az első fenevadat, amelynek halálos sebe meggyógyult. És nagy jeleket tesz, annyira, hogy még tüzet is hoz alá az égből a földre az emberek szeme láttára, és elhiteti a föld lakosait azokkal a jelekkel, amelyeket adatott neki megtenni a fenevad színe előtt; azt mondván a föld lakosainak, hogy készítsenek képet a fenevadnak, amely fegyvertől kapott sebet, és életben maradt. És adatott neki, hogy lelket adjon a fenevad képének, hogy a fenevad képe szóljon is, és azt is cselekedje, hogy mindazok, akik nem imádják a fenevad képét, megölessenek. És mindenkivel, kicsinyekkel és nagyokkal, gazdagokkal és szegényekkel, szabadokkal és szolgákkal megjelölteti a jobb kezükön vagy a homlokukon, hogy senki se vehessen vagy adhasson el, hanem csak az, akin ott van a jegy, vagy a fenevad neve, vagy nevének száma. Itt van a bölcsesség. Akinek értelme van, számlálja meg a fenevad számát; mert embernek száma az: és annak száma hatszázhatvanhat. Jelenések 13:11–18.

Back to Articles