Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Nineteen

Jóel könyve és a laodiceai Hetednapi Adventista Egyház – Tizenkilencedik szám

Number Nineteen

Tizenkilencedik szám

Author

Jeff Pippenger

Published

December 25, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

The Lion of the tribe of Judah is a name for Jesus, which emphasizes Christ’s work in sealing and then unsealing His prophetic Word. In chapter five of Revelation the Lion of the tribe of Judah, who is also the root of David prevailed to open the book. The “root” of David was Jessie, and the root of Jessie was Pharez, and his root was Judah, and his root was Jacob, and his root was Isaac, and his root was Abraham. The root of David or Jessie when mentioned in connection with the Lion of the tribe of Judah is emphasizing the principles of beginning and ending, which is Alpha and Omega. When the Revelation of Jesus Christ is unsealed in chapter one of Revelation the primary attribute of His character is that He is Alpha and Omega. Who He is, is also the principle that is employed to unseal the prophecies which the Lion of the tribe of Judah has sealed, when He determines that it is time.

Júda törzsének Oroszlánja Jézus egyik neve, amely Krisztusnak a prófétai Igéje lepecsételésében, majd annak felnyitásában végzett munkáját hangsúlyozza. A Jelenések könyvének ötödik fejezetében Júda törzsének Oroszlánja, aki egyben Dávid gyökere is, győzött, hogy megnyissa a könyvet. Dávid „gyökere” Isai volt, Isai gyökere pedig Fáresz, annak gyökere Júda, annak gyökere Jákób, annak gyökere Izsák, annak gyökere pedig Ábrahám. Dávid vagy Isai gyökere, amikor Júda törzsének Oroszlánjával összefüggésben kerül említésre, a kezdet és a vég elveit hangsúlyozza, vagyis az Alfát és az Ómegát. Amikor a Jelenések könyvének első fejezetében felnyittatik Jézus Krisztus kijelentése, jellemének elsődleges tulajdonsága az, hogy Ő az Alfa és az Ómega. Az, hogy kicsoda Ő, egyben az az elv is, amely által felnyittatnak azok a próféciák, amelyeket Júda törzsének Oroszlánja lepecsételt, amikor úgy határozza, hogy eljött annak ideje.

The unsealing of God’s prophetic Word is an element of God’s work of redemption as He employs the power of His Word to produce revival’s according to His will. Sister White says that when the books of Daniel and Revelation are better understood there will be seen among us a great revival. It is the light of God’s prophetic Word that produces revival and reformation according to His will.

Isten prófétai Igéjének felnyitása Isten megváltó munkájának egyik eleme, amint Igéjének hatalmát használja fel arra, hogy akarata szerint ébredéseket hozzon létre. White testvérnő azt mondja, hogy amikor Dániel és a Jelenések könyvei jobban megértésre jutnak, nagy ébredés lesz látható közöttünk. Isten prófétai Igéjének világossága hozza létre az ébredést és a reformációt az Ő akarata szerint.

Sister White looking at the last days refers to a great reformation that takes place among God’s people in the latter days. The revival and reformations of sacred history were all produced from God’s Word, and each of those sacred periods pointed to the last great revival and reformation that begins shortly before the Sunday law. Those revivals are produced by an unsealing of God’s Word. The seven thunders were sealed up, just as was the book of Daniel in chapter twelve.

White testvér az utolsó napokra tekintve egy nagy reformációra utal, amely Isten népe között megy végbe az utolsó napokban. A szent történelem ébredései és reformációi mind Isten Igéjéből származtak, és e szent időszakok mindegyike arra a végső nagy ébredésre és reformációra mutatott, amely nem sokkal a vasárnaptörvény előtt kezdődik. Ezek az ébredések Isten Igéjének felnyitása által jönnek létre. A hét mennydörgés le volt pecsételve, miként Dániel könyve is a tizenkettedik fejezetben.

When we apply the prophetic characteristics of a period of scattering that are associated with the symbol of 1260, we find that in Revelation eleven, Moses and Elijah are dead in the street for three and a half days. By verse eighteen the time of God’s wrath has arrived. Moses and Elijah represent God’s people just before the close of human probation. They are scattered for 1260 symbolic days in the streets of Sodom and Egypt, where Jesus was crucified.

Amikor alkalmazzuk a 1260 jelképpel összefüggő szétszóratás időszakának prófétikus jellemzőit, azt találjuk, hogy a Jelenések tizenegyedik fejezetében Mózes és Illés három és fél napig holtan fekszik az utcán. A tizennyolcadik versre elérkezik Isten haragjának ideje. Mózes és Illés Isten népét jelképezi közvetlenül az emberi kegyelemidő lezárulása előtt. Ők 1260 jelképes napig szétszóratnak Sodoma és Egyiptom utcáin, ahol Jézust megfeszítették.

Moses and Elijah were empowered to give their testimony from verse three on to verse seven where they are slain in the street. John finished measuring the temple in verse two, then Moses and Elijah are empowered to give their testimony, clothed in sackcloth. The message of Elijah and Moses were given to Philadelphian Millerite Adventism in 1844, and by 1863, their voices were buried under the customs and traditions that are handed down from generation to generation. They were empowered to give their testimony for three and a half years, clothed in “sackcloth,” a symbol of the escalating darkness from 1863 onward.

Mózes és Illés felhatalmazást kaptak arra, hogy a harmadik verstől a hetedik versig, ahol megöletnek az utcán, bizonyságot tegyenek. János a második versben fejezte be a templom megmérését, azután pedig Mózes és Illés felhatalmazást kaptak arra, hogy zsákruhába öltözve bizonyságot tegyenek. Illés és Mózes üzenete 1844-ben adatott a filadelfiai millerita adventizmusnak, és 1863-ra hangjukat eltemették a nemzedékről nemzedékre továbbadott szokások és hagyományok alá. Három és fél évig kaptak felhatalmazást arra, hogy „zsákruhába” öltözve bizonyságot tegyenek; ez a jelkép az 1863-tól kezdődően fokozódó sötétséget ábrázolja.

When we apply Sister White’s definition of the seven thunders as representing the events of the first and second angels, in a line upon line fashion, we construct a history that begins with an angel descending with a message, but line upon line, the angel is both the first and second angel. One placed his foot upon the land and one foot upon the sea on August 11, 1840, and the other arrived at the disappointment of April 19, 1844.

Amikor White testvérnek a hét mennydörgésre adott meghatározását alkalmazzuk, miszerint azok az első és a második angyal eseményeit jelképezik, sorról sorra haladó módon olyan történelmet állítunk össze, amely egy üzenettel alászálló angyallal kezdődik; ám sorról sorra tekintve az angyal egyszerre az első és a második angyal. Az egyik 1840. augusztus 11-én egyik lábát a szárazföldre, a másikat a tengerre helyezte, a másik pedig 1844. április 19-én, a csalódás idején érkezett meg.

The next waymark in each parallel history is God’s hand, which is associated with Habakkuk’s tables. With the first angel, the 1843 chart was produced, but there was a mistake in some of the figures. With the second angel, God’s hand is a waymark of Habakkuk’s tables; represented when He removed His hand from the mistake. When he removed His hand, the message progressively developed until its climax at the Exeter camp meeting, just before the disappointment of October 22, 1844.

A következő útjelző mindegyik párhuzamos történetben Isten keze, amely Habakuk tábláival kapcsolatos. Az első angyal idején elkészült az 1843-as tábla, de a számítások némelyikében hiba volt. A második angyal idején Isten keze Habakuk tábláinak egy útjelzője; ez abban ábrázolódik, hogy kezét elvette a tévedésről. Amikor elvette a kezét, az üzenet fokozatosan kibontakozott, mígnem tetőpontjára jutott az exeteri tábori összejövetelen, közvetlenül az 1844. október 22-i csalódás előtt.

The two lines identify a worldwide message, for the angel who arrives places one foot on the land and one foot on the sea, and inspiration informs us this represents a worldwide message. The angel also identifies the beginning of the tarrying time in the parable of the ten virgins. At this first waymark we also see God’s hand producing a lie. On April 19, 1844, prophetically it appeared as if the vision had lied, but those who had patience, waited, and though the vision tarried, it did not lie. But when the line we are building begins, the lie of the first disappointment is marked as an attribute of the first waymark.

A két vonal egy világméretű üzenetet azonosít, mert az érkező angyal egyik lábát a földre, másikat pedig a tengerre helyezi, és az ihletés tudatja velünk, hogy ez világméretű üzenetet jelképez. Az angyal egyúttal a késedelem idejének kezdetét is azonosítja a tíz szűz példázatában. Ezen az első jelzőpontnál Isten kezét is látjuk, amint hazugságot hoz létre. 1844. április 19-én prófétai értelemben úgy tűnt, mintha a látomás hazudott volna, de azok, akik türelmesek voltak, vártak, és bár a látomás késett, nem hazudott. Ám amikor az általunk felépített vonal kezdődik, az első csalódás hazugsága az első jelzőpont egyik jellemzőjeként van megjelölve.

Then the waymark of God’s hand and Habakkuk’s tables shows God covering a mistake and then removing His hand from the mistake. In Millerite history, the mistake was allowed by God in May of 1842, when the chart was printed, and the mistake was thereafter manifested when the year 1843 ended, but it was some time after, that the Lord removed His hand from the mistake in the figures. The mistake was from May of 1842 until somewhere after the first disappointment. For the first angel, God’s hand and Habakkuk’s tables is marked in May of 1842, but the removal of His hand in the history of the second angel would be shortly after the first disappointment.

Akkor Isten kezének útjelzője és Habakuk táblái azt mutatják, hogy Isten elfed egy tévedést, majd leveszi kezét a tévedésről. A millerita történelemben a tévedést Isten 1842 májusában engedte meg, amikor a táblázatot kinyomtatták, és a tévedés ezt követően akkor nyilvánult meg, amikor az 1843-as év véget ért; de csak valamivel később vonta meg az Úr kezét a számokban levő tévedéstől. A tévedés 1842 májusától valahol az első csalódást követő időpontig állt fenn. Az első angyal esetében Isten kezét és Habakuk tábláit 1842 májusában jelölik meg, de kezének visszavonása a második angyal történetében röviddel az első csalódás után következne be.

This identifies the waymark of the “hand” as a prophetic period. A period that begins with His hand covering a mistake, and then ending with His hand being removed from the mistake. This period of His hand covering and uncovering is an illustration of the work of the Lion of the tribe of Judah as He seals and then unseals prophetic light. He covered truth, then revealed the very same truth—in a different light that did not contradict the original light. He did it in order to produce the revival and reformation of the Millerite Midnight Cry.

Ez a „kéz” útjelzőjét prófétai időszakként azonosítja. Olyan időszakként, amely azzal kezdődik, hogy az Ő keze elfedez egy tévedést, és azzal végződik, hogy az Ő keze eltávolíttatik arról a tévedésről. Az Ő kezének e befedő és felfedő időszaka a Júda törzséből való Oroszlán munkájának szemléltetése, amint lepecsételi, majd felnyitja a prófétai világosságot. Elfedte az igazságot, majd ugyanazt az igazságot kinyilatkoztatta — más világosságban, amely nem mondott ellent az eredeti világosságnak. Ezt azért tette, hogy előidézze a millerita Éjféli Kiáltás ébredését és reformációját.

The tarrying time, which began with the arrival of the angel ended when His hand was removed, thus unsealing prophetic light which began the “seventh-month movement” that led to the Midnight Cry message at the Exeter camp meeting, where the message turned into a tidal wave, until the closed door at the great disappointment. The manifestation of God’s power through the unsealing of His Word produced an escalating revival and reformation.

A késedelem ideje, amely az angyal megérkezésével kezdődött, akkor ért véget, amikor keze eltávolíttatott, ily módon felnyitva a prófétai világosságot, amely megindította a „hetedik hónap mozgalmát”, s ez vezetett az Éjféli Kiáltás üzenetéhez az exeteri tábori összejövetelen, ahol az üzenet áradattá duzzadt, egészen a nagy csalódáskor bekövetkezett bezárt ajtóig. Isten hatalmának megnyilatkozása az Ő Igéjének felnyitása által egyre fokozódó ébredést és reformációt eredményezett.

In 1863, the Laodicean Millerite movement was forbidden to cross over the Jordan, and were assigned to the wilderness for stoning Elijah and Moses. The message of William Miller was the message of Elijah, and Miller’s foundational message was Moses’ “seven times.” To reject the “seven times” was to slay Moses, and to reject the foundational truth set forth by Miller, was to slay Elijah. In 1863 the messenger and the message were murdered in the street, and from that point on, the only way to find them was to search for their graves in Jeremiah’s old paths. They were dead in the street—that is until they are resurrected. They are resurrected when the “seven thunders’ future events” that will be “disclosed in their order” are repeated—in the history of the one hundred and forty-four thousand.

1863-ban a laodiceai millerita mozgalomnak megtiltatott, hogy átkeljen a Jordánon, és a pusztába rendeltetett azért, mert megkövezte Illést és Mózest. William Miller üzenete Illés üzenete volt, és Miller alapvető üzenete Mózes „hétszerese” volt. A „hétszeres” elvetni annyit tett, mint megölni Mózest, és a Miller által előterjesztett alapvető igazságot elvetni annyit tett, mint megölni Illést. 1863-ban a hírnök és az üzenet meggyilkoltatott az utcán, és attól a ponttól fogva egyetlen módon lehetett rájuk találni: sírjaikat Jeremiás régi ösvényein kellett keresni. Holtan feküdtek az utcán — egészen addig, míg fel nem támadnak. Akkor támadnak fel, amikor a „hét mennydörgés jövőbeli eseményei”, amelyek „sorrendjükben táratnak fel”, megismétlődnek — a száznegyvennégyezer történetében.

When the history of the first angel is laid over the top of the history of the second angel, the prophetic structure produces a point of reference to follow Christ’s hand, which is the light upon the path of the Midnight Cry. The original light of the Midnight Cry lightens the path and it is the light of His “glorious right arm” that leads the way up the path.

Amikor az első angyal történetét ráhelyezzük a második angyal történetére, a prófétai szerkezet olyan viszonyítási pontot hoz létre, amely Krisztus kezének követésére szolgál; ez a kéz az Éjféli Kiáltás ösvényére vetett világosság. Az Éjféli Kiáltás eredeti világossága beragyogja az ösvényt, és az Ő „dicsőséges jobb karjának” világossága vezeti az utat fölfelé az ösvényen.

> “I seemed to be surrounded with light, and to be rising higher and higher from the earth. I turned to look for the advent people in the world, but could not find them, when a voice said to me, ‘Look again, and look a little higher.’ At this, I raised my eyes, and saw a straight and narrow path, cast up high above the world. On this path the advent people were traveling to the city which was at the farther end of the path. They had a bright light set up behind them at the beginning of the path, which an angel told me was the ‘midnight cry.’ This light shone all along the path, and gave light for their feet, so that they might not stumble.

> „Úgy tűnt, hogy világosság vesz körül, és egyre magasabbra emelkedem a földtől. Megfordultam, hogy megkeressem a világban az advent népét, de nem találtam őket, amikor egy hang ezt mondta nekem: »Nézz ismét, és nézz egy kissé magasabbra.« Erre fölemeltem szememet, és megláttam egy egyenes és keskeny ösvényt, magasan a világ fölé emelve. Ezen az ösvényen haladt az advent népe a város felé, amely az ösvény túlsó végén volt. Mögöttük, az ösvény kezdeténél, fényes világosság volt elhelyezve, amelyről egy angyal azt mondta nekem, hogy az az »éjféli kiáltás«. Ez a világosság végigfénylette az egész ösvényt, és világított lábuk előtt, hogy meg ne botoljanak.

> “If they kept their eyes fixed on Jesus, who was just before them, leading them to the city, they were safe. But soon some grew weary, and said the city was a great way off, and they expected to have entered it before. Then Jesus would encourage them by raising His glorious right arm, and from His arm came a light which waved over the advent band, and they shouted ‘Alleluia!’ Others rashly denied the light behind them, and said that it was not God that had led them out so far. The light behind them went out, leaving their feet in perfect darkness, and they stumbled and lost sight of the mark and of Jesus, and fell off the path down into the dark and wicked world below.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

> „Ha tekintetüket Jézusra szegezték, aki közvetlenül előttük járt, és a város felé vezette őket, biztonságban voltak. De hamarosan némelyek elfáradtak, és azt mondták, hogy a város még igen messze van, holott arra számítottak, hogy már korábban bejutnak oda. Ekkor Jézus bátorította őket azáltal, hogy felemelte dicsőséges jobb karját, és karjából világosság áradt, amely végighullámzott az adventnép felett, és ők ezt kiáltották: »Alleluja!« Mások vakmerően megtagadták a mögöttük levő világosságot, és azt mondták, hogy nem Isten vezette ki őket ilyen messzire. A mögöttük levő világosság kialudt, lábukat teljes sötétség borította, és megbotlottak, szem elől tévesztették a célt és Jézust, és letértek az ösvényről az alant levő sötét és gonosz világba.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

When Christ raises His glorious arm, He is using His “hand” as a symbol of His work of leading His people. When we bring together the arrival of the second angel with the first angel who descended on August 11, 1840, we find both angels had a message in their hands.

Amikor Krisztus felemeli dicsőséges karját, „kezét” népe vezetésére irányuló munkájának jelképeként használja. Amikor a második angyal érkezését összekapcsoljuk az első angyallal, aki 1840. augusztus 11-én szállt alá, azt találjuk, hogy mindkét angyalnak üzenet volt a kezében.

> “I was shown the interest which all heaven had taken in the work going on upon the earth. Jesus commissioned a mighty angel to descend and warn the inhabitants of the earth to prepare for His second appearing. As the angel left the presence of Jesus in heaven, an exceedingly bright and glorious light went before him. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory and warn man of the coming wrath of God. …

> „Megmutattatott nekem az az érdeklődés, amellyel az egész menny a földön folyó munkát kísérte. Jézus megbízott egy hatalmas angyalt, hogy szálljon alá, és figyelmeztesse a föld lakóit, hogy készüljenek fel az Ő második megjelenésére. Amint az angyal elhagyta Jézus jelenlétét a mennyben, rendkívül fényes és dicsőséges világosság haladt előtte. Azt mondatott nekem, hogy küldetésének célja az volt, hogy dicsőségével beragyogja a földet, és figyelmeztesse az embert Isten eljövendő haragjára. …”

> “Another mighty angel was commissioned to descend to earth. Jesus placed in his hand a writing, and as he came to the earth, he cried, ‘Babylon is fallen, is fallen.’ Then I saw the disappointed ones again raise their eyes to heaven, looking with faith and hope for their Lord’s appearing. But many seemed to remain in a stupid state, as if asleep; yet I could see the trace of deep sorrow upon their countenances. The disappointed ones saw from the Scriptures that they were in the tarrying time, and that they must patiently wait the fulfillment of the vision. The same evidence which led them to look for their Lord in 1843, led them to expect Him in 1844. Yet I saw that the majority did not possess that energy which marked their faith in 1843. Their disappointment had dampened their faith.” Early Writings, 246, 247.

> „Egy másik hatalmas angyal kapott megbízatást arra, hogy leszálljon a földre. Jézus egy írást helyezett a kezébe, és amint a földre érkezett, így kiáltott: „Elesett, elesett Babilon.” Ekkor ismét láttam, hogy a csalódottak szemüket az égre emelték, és hittel meg reménységgel várták Uruk megjelenését. Sokan azonban mintha tompa állapotban maradtak volna, mintegy alvásban; mégis mélységes szomorúság nyomát láthattam arcukon. A csalódottak az Írásokból felismerték, hogy a késedelem idejében vannak, és hogy türelmesen kell várniuk a látomás beteljesedésére. Ugyanaz a bizonyíték, amely arra indította őket, hogy 1843-ban Urukat várják, arra vezette őket, hogy 1844-ben is Őt várják. Mégis azt láttam, hogy a többség nem rendelkezett azzal az erővel, amely 1843-ban hitüket jellemezte. Csalódásuk elcsüggesztette hitüket.” Early Writings, 246, 247.

Both angels are one of three angels that together are one symbol, so they align in terms of the message they represent, though they each represent their own unique message. Both angels have a “writing” in their hands, representing a test. The “first and second angels are to run parallel” to the third angel.

Mindkét angyal egyike annak a három angyalnak, amelyek együtt egyetlen jelképet alkotnak, ezért összhangban állnak az általuk képviselt üzenet tekintetében, noha mindegyik a maga sajátos üzenetét képviseli. Mindkét angyal kezében „írás” van, amely próbát jelképez. Az „első és második angyalnak párhuzamosan kell haladnia” a harmadik angyallal.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows. The third angel proclaims his warning with a loud voice. ‘After these things,’ said John, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power, and the earth was lightened with his glory.’ In this illumination, the light of all the three messages is combined.” The 1888 Materials, 803, 804.

> „Isten a Jelenések 14. fejezetének üzeneteit a prófécia vonalában jelölte ki helyükre, és munkájuknak e föld történelmének lezárultáig nem szabad megszűnnie. Az első és a második angyal üzenete még mindig jelen időre szóló igazság, és párhuzamosan kell haladniuk azzal, amely ezt követi. A harmadik angyal hangos szóval hirdeti figyelmeztetését. »Ezek után« — mondta János — »láttam, hogy egy másik angyal száll alá a mennyből, akinek nagy hatalma volt, és a föld megvilágosodott az ő dicsőségétől.« E megvilágosodásban mindhárom üzenet világossága egyesül.” The 1888 Materials, 803, 804.

Sister White identifies the third angel, as the angel of Revelation eighteen, and identifies that the first and second angels are to run parallel with the prophetic history represented by the third angel of Revelation eighteen. Thus, she is aligning the descent of the first angel on August 11, 1840, with 9/11, and identifying that the angel of Revelation eighteen is “the third angel.” The third angel is the last of the three, and is typified by the first, and for this reason Sister White informs us the mission of the first angel was identical to the mission of the angel of Revelation eighteen, for the mission of both angels was to “lighten the earth with its glory.”

White testvér a harmadik angyalt a Jelenések tizennyolcadik fejezetének angyalaként azonosítja, és kijelenti, hogy az első és a második angyalnak párhuzamosan kell haladnia azzal a prófétai történelemmel, amelyet a Jelenések tizennyolcadik fejezetének harmadik angyala képvisel. Így az első angyal 1840. augusztus 11-i alászállását a 9/11-gyel hozza összefüggésbe, és azonosítja, hogy a Jelenések tizennyolcadik fejezetének angyala „a harmadik angyal”. A harmadik angyal a három közül az utolsó, és az első előképezi őt; ezért White testvér tudatja velünk, hogy az első angyal küldetése azonos volt a Jelenések tizennyolcadik fejezete angyalának küldetésével, mert mindkét angyal küldetése az volt, hogy „beragyogja a földet az ő dicsőségével”.

The “seven thunders” represent a delineation of events within the history of the first and second angels that will be repeated in the history of the third angel. Inspiration has directed that when we align these histories “line upon line”, the first angel’s descent in 1840 aligns with His descent at 9/11. It identifies a testing message that must be eaten with two witnesses, and aligns a disappointment with the first waymark.

A „hét mennydörgés” az események olyan tagolását jelenti az első és a második angyal történetén belül, amely meg fog ismétlődni a harmadik angyal történetében. Az ihletés arra irányította figyelmünket, hogy amikor e történeteket „sorról sorra” egymáshoz igazítjuk, az első angyal 1840-ben történt alászállása egybeesik az Ő 9/11-kor történt alászállásával. Ez azonosít egy próbára tevő üzenetet, amelyet a két tanúval együtt meg kell enni, és az első jelzőponthoz egy csalódást rendel.

The “seven thunders” represent the prophetic period that begins with a disappointment and ends with a greater disappointment.

A „hét mennydörgés” azt a prófétai időszakot jelképezi, amely csalódással kezdődik, és még nagyobb csalódással ér véget.

When the prophetic line of the descent of the first angel is aligned with the arrival of the second angel, it produces “a structure of truth.” Truth is defined as three steps, with the first and last being the same and the middle step representing rebellion. Aligning the first two angels with this design, produces a structure made up of the first and second angels, that illustrates the third angel of Revelation eighteen, and the third angel of Revelation eighteen is a combination of both the first and second angels.

Amikor az első angyal alászállásának prófétai vonala összhangba kerül a második angyal megérkezésével, „az igazság szerkezete” jön létre. Az igazság három lépésként van meghatározva, amelyek közül az első és az utolsó azonos, a középső lépés pedig a lázadást jelképezi. Amikor az első két angyalt ehhez a felépítéshez igazítjuk, az első és a második angyalból álló szerkezet jön létre, amely a Jelenések tizennyolcadik fejezetének harmadik angyalát szemlélteti; és a Jelenések tizennyolcadik fejezetének harmadik angyala az első és a második angyal együtteséből áll.

The third angel of Revelation eighteen is made up of two voices. The first voice was fulfilled when the buildings of New York came down at 9/11 and the second voice of verse four is the Sunday law. Within the period from 9/11 unto the Sunday law the third angel of Revelation eighteen represents a combination of the first and second angels. This being the fact, using those two angels’ history “line upon line,” to represent the history of the third angel of Revelation eighteen—is to align the first and second angel, with the first and second angel.

A Jelenések tizennyolcadik fejezetének harmadik angyala két hangból áll. Az első hang akkor teljesedett be, amikor szeptember 11-én ledőltek New York épületei, a negyedik vers második hangja pedig a vasárnaptörvény. A szeptember 11-től a vasárnaptörvényig terjedő időszakon belül a Jelenések tizennyolcadik fejezetének harmadik angyala az első és a második angyal együttesét képviseli. Mivel ez így van, e két angyal történetének „szabályt szabályra” alkalmazása arra, hogy a Jelenések tizennyolcadik fejezetének harmadik angyalának történetét ábrázolja, annyit tesz, mint az első és a második angyalt az első és a második angyallal összhangba állítani.

Two angels arrive at the first disappointment, and both angels are prophetically related, and both have a testing message that is in the angel’s hand. The waymark next represented in the line is Habakkuk’s tables, which is directly associated with the hand of God. In the line of the first angel, the 1843 chart is produced in May of 1842, and in the line of the second angel, there was no chart. The chart had ended at the arrival of the second angel. The waymark of Habakkuk’s table in the line of the second angel is the removing of God’s hand from a mistake in the figures of the 1843 chart.

Két angyal érkezik az első csalódáshoz, és mindkét angyal prófétailag összefügg, és mindkettőnek van egy próbára tevő üzenete, amely az angyal kezében van. A vonalban ezután ábrázolt útjelző Habakuk táblái, amelyek közvetlen kapcsolatban állnak Isten kezével. Az első angyal vonalában az 1843-as ábra 1842 májusában készül el, a második angyal vonalában pedig nem volt ábra. Az ábra a második angyal megérkezésénél véget ért. Habakuk táblájának útjelzője a második angyal vonalában Isten kezének eltávolítása az 1843-as ábra számaiban lévő tévedésről.

His hand covered a mistake in the waymark of the first angel, and His hand was removed at that very same waymark, in the line of the second angel. Thus; the waymark of Habakkuk’s tables in the parallel lines of the first and second angel represents two steps. In the first step His hand covers a mistake, and at the end of the period of the waymark of Habakkuk’s tables, He removes His hand. The tarrying time began with the arrival of the second angel and the tarrying time ends progressively, beginning with the removal of His hand. The waymark of Habakkuk’s tables represents a period of time that is marked by Christ’s hand at the beginning and His hand at the ending.

Az Ő keze elfedett egy hibát az első angyal útjelzőjénél, és az Ő keze ugyanannál az útjelzőnél, a második angyal vonalában vétetett el. Így tehát Habakuk tábláinak útjelzője az első és a második angyal párhuzamos vonalaiban két lépést jelképez. Az első lépésben az Ő keze elfed egy hibát, Habakuk táblái útjelzőjének időszaka végén pedig leveszi a kezét. A késedelem ideje a második angyal megérkezésével kezdődött, és a késedelem ideje fokozatosan ér véget, az Ő kezének elvételével kezdődően. Habakuk tábláinak útjelzője egy olyan időszakot jelképez, amelyet Krisztus keze jelöl meg a kezdetén és a végén.

Two hands are marked at the first disappointment, and both have a testing message that must be taken and eaten. Then a period of prophetic time, representing the foundational truths, begins with God’s hand covering and ending with His hand uncovering. The next waymark is the Exeter camp meeting where the cry at midnight separates and purifies those who would follow Christ’s hand into the Most Holy Place.

Két kéz van megjelölve az első csalódásnál, és mindkettőnek van egy próbaüzenete, amelyet el kell venni és meg kell enni. Ezután egy prófétai időszak kezdődik, amely az alapvető igazságokat jelképezi: Isten kezének befedésével veszi kezdetét, és az Ő kezének felfedésével ér véget. A következő útjelző az exeteri tábori összejövetel, ahol az éjféli kiáltás elkülöníti és megtisztítja azokat, akik Krisztus kezét követnék a Szentek Szentjébe.

When Christ moved into the Most Holy Place, He lifted up His hand to heaven and swore that time would be no longer. He had just sealed up the “seven thunders” which represent the history of the first two angels, repeating in the history of the third. He sealed up the “seven thunders” as He had sealed up the prophecies of Daniel in chapter twelve. In chapter twelve of Daniel, at the first of three symbolic periods of time, Christ raises both hands to heaven and proclaims that when the scattering of God’s people is finished, those who become “men wondered at” would be purified and lifted up as an offering. The structure of the first and second angels which we are currently considering, symbolically manifests God’s hand at every step.

Amikor Krisztus belépett a Szentek Szentjébe, felemelte kezét az ég felé, és megesküdött, hogy idő többé nem lesz. Éppen akkor pecsételte le a „hét mennydörgést”, amely az első két angyal történetét jelképezi, s amely a harmadik történetében ismétlődik meg. A „hét mennydörgést” úgy pecsételte le, miként Dániel könyve tizenkettedik fejezetében Dániel próféciáit is lepecsételte. Dániel tizenkettedik fejezetében, a három jelképes időszak közül az elsőnél, Krisztus mindkét kezét az ég felé emeli, és kijelenti, hogy amikor Isten népének szétszóratása véget ér, azok, akik „csodált emberekké” lesznek, megtisztíttatnak, és áldozatként felemeltetnek. Az első és a második angyal szerkezete, amelyet jelenleg vizsgálunk, jelképesen Isten kezét nyilvánítja meg minden egyes lépésnél.

When He covers truth, it produces a disappointment, and when He removes His hand, light is produced, and the light is the light of the message of the Midnight Cry. The first disappointment to the great disappointment bears the signature of alpha and omega and is set forth within the structure of truth. The beginning represents the end, and the waymark between the two disappointments portray the effect of the sealing and unsealing of Habakkuk’s tables, which is an unsealing of Jeremiah’s old paths, and represents the foundation upon which the temple is erected in advance of the Sunday law when the finished temple is lifted up above all the mountains. The middle waymark in the word of truth, represents rebellion, and in the history represented by the final separation of the wheat and tares manifests the rebellion of the foolish virgins.

Amikor Ő elfedi az igazságot, az csalódást eredményez, és amikor leveszi kezét, világosság támad, és e világosság az Éjféli Kiáltás üzenetének világossága. Az első csalódástól a nagy csalódásig az alfa és az ómega aláírását viseli, és az igazság szerkezetén belül kerül bemutatásra. A kezdet a véget ábrázolja, és a két csalódás közötti útjelző Habakuk tábláinak lepecsételése és felnyitása hatását szemlélteti, ami Jeremiás régi ösvényeinek feltárása, és azt az alapot jelképezi, amelyre a templom a vasárnapi törvény előtt épül, amikor a bevégzett templom minden hegy fölé emeltetik. Az igazság igéjében a középső útjelző a lázadást jelképezi, és abban a történelemben, amelyet a búza és a konkoly végső szétválasztása ábrázol, a balga szüzek lázadását nyilvánítja meg.

The rebellion represented by the waymark of Habakkuk’s tables is represented as progressive, for it is not a single waymark, but a period with a defined beginning and ending, as represented by God’s hand. God’s hand is twice at the first disappointment, for there are two angels which both have a message in their hands. The next waymark of rebellion has a beginning and ending hand, so it also has two hands within its prophetic characteristics. The third waymark of the greater disappointment identifies Christ raising His hand and swearing to heaven, in the very passage where the seven thunders are sealed up, as was Daniel chapter twelve. At the very point the angel marks the end of the prophetic structure of the first two angels we are now considering, He ends the application of prophetic time, and places Himself in a parallel passage in the book of Daniel, where He is not raising His hand, but raising both His hands.

A Habakuk tábláinak útjelzője által jelképezett lázadás fokozatosként van ábrázolva, mert nem egyetlen útjelzőről van szó, hanem egy meghatározott kezdettel és véggel rendelkező időszakról, amint azt Isten keze jelképezi. Isten keze kétszeresen jelenik meg az első csalódásnál, mert két angyal van, és mindkettőnek üzenet van a kezében. A lázadás következő útjelzőjének van kezdő és záró keze, ezért annak prófétai jellemzőin belül is két kéz található. A nagyobb csalódás harmadik útjelzője Krisztust úgy azonosítja, mint aki felemeli kezét és az égre esküszik, éppen abban a szakaszban, ahol a hét mennydörgés le van pecsételve, miként Dániel tizenkettedik fejezetében is. Éppen azon a ponton, ahol az angyal megjelöli annak a prófétai szerkezetnek a végét, amelyet az első két angyal képvisel, amelyet most vizsgálunk, lezárja a prófétai idő alkalmazását, és a Dániel könyvében található párhuzamos szakaszba helyezi magát, ahol nem egy kezét emeli fel, hanem mindkét kezét.

In Daniel twelve there are three prophetic periods that are unsealed in the latter days, for this is what befalls God’s people in the latter days. The first thing mentioned in Daniel’s final climactic vision was that Daniel, who represents the remnant people of God, had understanding of both of the thing and of the vision. The last thing recorded by Daniel is how the increase of knowledge was employed by the Lion of the tribe of Judah to produce the final revival and reformation among God’s people who are distinguished as those who understand. He accomplishes the sealing of His people by unsealing the “seven thunders” of Revelation in connection with the unsealing of the “three periods” of Daniel twelve.

Dániel tizenkettedik fejezetében három prófétai időszak van, amelyek az utolsó napokban feltárulnak, mert ez az, ami Isten népére az utolsó napokban bekövetkezik. Az első dolog, amelyet Dániel végső, tetőponti látomása említ, az volt, hogy Dánielnek, aki Isten maradék népét jelképezi, értelme volt mind a dologról, mind a látomásról. Az utolsó dolog, amelyet Dániel feljegyez, az, miként használta fel a tudás növekedését Júda törzsének Oroszlánja arra, hogy előidézze a végső ébredést és reformációt Isten azon népe között, akiket azokként különböztetnek meg, akik értenek. Népének elpecsételését a Jelenések „hét mennydörgésének” feltárása által viszi véghez, összefüggésben Dániel tizenkettedik fejezetének „három időszaka” feltárásával.

When Jesus identifies that at the end of the three and a half prophetic days of scattering the power of God’s people, all the “marvels” would be finished—He is identifying July 2023, when the three and a half days of death in the streets of Revelation eleven was finished. Now the marvels would be finished in advance of the Sunday law. He marked July 2023, by raising not one, but both hands. In so doing He was marking the end of the tarrying time, as when He removed His hand from the mistake in Millerite history. The first disappointment occurred on July 18, 2020, as typified by the Millerite’s first disappointment, and the tarrying time began and continued until He stretched forth His hand a second time to gather His remnant people in July of 2023.

Amikor Jézus azonosítja, hogy Isten népe hatalmának szétszóratására szabott három és fél prófétai nap végén minden „csoda” bevégeztetik, ezzel 2023 júliusára mutat rá, amikor a Jelenések könyve tizenegyedik fejezetében szereplő utcákon való három és fél napos halál véget ért. Most a csodák a vasárnaptörvény előtt fognak bevégeztetni. 2023 júliusát nem egy, hanem mindkét kezének felemelésével jelölte meg. Ezzel a késedelem idejének végét jelölte meg, miként akkor is, amikor kezét elvette a millerita történelemben elkövetett tévedésről. Az első csalódás 2020. július 18-án következett be, amint azt a milleriták első csalódása előképezte, és a késedelem ideje elkezdődött, és addig tartott, amíg 2023 júliusában másodszor is kinyújtotta kezét, hogy összegyűjtse maradék népét.

The first disappointment is represented by God’s hand covering a mistake, that for the Millerites was identifying the year 1843, instead of October 22, 1844. That disappointment is represented in verse twelve of chapter twelve. The first disappointment is represented by His hand covering the mistake, and was typified by the Millerites who came to the first disappointment. The word in verse twelve is “cometh.” Blessed is he who waiteth, and who “cometh” to the 1335; blessed is he who “cometh” to the disappointment of April 19, 1844. The word translated as “cometh” means “to touch.” The Millerites experienced their first disappointment when the year 1843 touched the year 1844. Verse twelve of Daniel twelve identifies the first disappointment of both April 19, 1844, but more directly the first disappointment of July 18, 2020.

Az első csalódást Isten keze jelképezi, amint elfed egy tévedést; a milleriták esetében ez az 1843-as év azonosítása volt 1844. október 22. helyett. Ezt a csalódást a tizenkettedik fejezet tizenkettedik verse ábrázolja. Az első csalódást az Ő keze jelképezi, amely elfedi a tévedést, és ezt előképezte a milleriták esete, akik eljutottak az első csalódáshoz. A tizenkettedik versben szereplő szó ez: „eljut”. Boldog az, aki vár, és aki „eljut” az 1335-höz; boldog az, aki „eljut” 1844. április 19-ének csalódásához. Az „eljut”-nak fordított szó jelentése: „megérinteni”. A milleriták akkor tapasztalták meg első csalódásukat, amikor az 1843-as év megérintette az 1844-es évet. Dániel tizenkettedik fejezetének tizenkettedik verse azonosítja mind az 1844. április 19-i első csalódást, de még közvetlenebbül a 2020. július 18-i első csalódást.

The first prophetic period and the last prophetic period of the three periods that are unsealed at the time of the end, when knowledge is increased and accomplishes the final separation of the wheat and tares, thus identifying the unsealing of the prophetic light that seals the one hundred and forty-four thousand are the same prophetic period.

A három időszak közül az első prófétai időszak és az utolsó prófétai időszak, amelyek a vég idején nyittatnak fel, amikor a tudás megnövekszik, és véghezviszi a búza és a konkoly végső szétválasztását, ezáltal azonosítva annak a prófétai világosságnak a feltárulását, amely megpecsételi a száznegyvennégyezret, ugyanaz a prófétai időszak.

The first period of verse seven, is the ending of the scattering of Revelation eleven’s three and a half days in July of 2023, and the period in verse twelve is the beginning of that same scattering on July 18, 2020. Alpha and Omega had marked the history of the seven thunders in Daniel twelve, as the history that begins at the disappointment of July 18, 2020 and ends three and a half symbolic days later in July of 2023. Just as important is that when Alpha and Omega marked the beginning and ending of the final tarrying time, He raised not one, but both of His hands to heaven and swore by Him that liveth forever and ever.

A hetedik vers első időszaka a Jelenések tizenegy három és fél napjának szóratásának végét jelenti 2023 júliusában, a tizenkettedik versben szereplő időszak pedig ugyanezen szóratás kezdetét 2020. július 18-án. Az Alfa és az Ómega a hét mennydörgés történetét a Dániel tizenkettőben úgy jelölte meg, mint azt a történelmet, amely 2020. július 18-a csalódásánál kezdődik, és három és fél jelképes nappal később, 2023 júliusában ér véget. Ugyanilyen fontos, hogy amikor az Alfa és az Ómega megjelölte a végső késedelem idejének kezdetét és végét, nem egy, hanem mindkét kezét emelte az ég felé, és megesküdött arra, aki örökkön-örökké él.

The Son of God who is the son of man is making an oath with the Father, right where the climax of the story of the covenant people of God began, when Christ first called Abram with a promise, and then confirmed the promise, with an oath. Take off your shoes, you are on holy ground!

Az Isten Fia, aki az ember fia, esküt tesz az Atyával ott, ahol Isten szövetséges népének története tetőpontjának kezdete volt, amikor Krisztus először hívta el Ábrámot ígérettel, majd az ígéretet esküvel erősítette meg. Oldd le saruidat, mert szent földön állsz!

The middle letter of the three prophetic periods is nothing less than the omega fulfillment of Abram and Paul’s covenant time prophecy of 430 years as represented in the 1290 years of verse eleven. The verse approached with Millerite understanding identified a thirty-year period of preparation for the papacy, then 1260 years of papal persecution that follows. Abram’s 430 years represents bondage and deliverance in a specific nation, in conjunction with the first thirty years representing the Lord entering into covenant with Abram. The thirty years preparation for the priests began in 1989 at the time of the end, and the thirty years end at the Sunday law, when the verse identifies the abomination of desolation would be placed, and would then persecute God’s people for 1260 symbolic years aligning with John’s 42 symbolic months in Revelation thirteen.

A három prófétai időszak középső betűje nem kevesebb, mint Ábrám és Pál szövetségi időpróféciájának 430 évre szóló ómega-beteljesedése, amint azt a tizenegyedik vers 1290 éve ábrázolja. A verset millerita értelmezéssel megközelítve egy harmincéves előkészületi időszakot azonosítottak a pápaság számára, amelyet azután 1260 évnyi pápai üldözés követ. Ábrám 430 éve rabságot és szabadulást jelképez egy meghatározott nemzetben, összefüggésben azzal, hogy az első harminc év azt az időt képviseli, amikor az Úr szövetségre lépett Ábrámmal. A papok számára való harmincéves előkészület 1989-ben, a vég idején kezdődött, és a harminc év a vasárnaptörvénynél ér véget, amikor a vers szerint felállíttatik a pusztító utálatosság, és ezután 1260 jelképes éven át üldözi majd Isten népét, összhangban János negyvenkét jelképes hónapjával a Jelenések tizenharmadik fejezetében.

The reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand began in 1989, as the Lord began His work of preparing a priesthood to serve during the crisis at midnight, that begins at the Sunday law. The Alpha and Omega stood upon the water of the Hiddekel and raised both His hands to heaven, swearing that when the scattering of July 18, 2020 unto July 2023 was fulfilled, the marvels associated with Christ’s work of combining His Divinity with humanity would be finished.

A száznegyvennégyezer reformmozgalma 1989-ben kezdődött, amikor az Úr megkezdte azt a munkáját, hogy papságot készítsen elő a szolgálatra az éjféli válság idején, amely a vasárnaptörvénnyel veszi kezdetét. Az Alfa és az Ómega a Hiddekel vize fölött állt, és mindkét kezét az ég felé emelte, megesküdve, hogy amikor a 2020. július 18-tól 2023 júliusáig tartó szétszóratás beteljesedik, befejeződnek azok a csodák, amelyek Krisztusnak ahhoz a munkájához kapcsolódnak, hogy istenségét egyesítse az emberi természettel.

This is the same pronouncement of chapter ten, in the line of the seven thunders, for He not only there ended the prophetic application of time, but he also identified that in the days of the sounding of the seventh trumpet the mystery of God would be finished. The parallel passage in Daniel twelve identifies that when the scattering ended in July of 2023, the finishing of the sealing of God’s people would be finished, as represented by the sounding of the seventh trumpet that coincided with Christ raising His hand and swearing in both parallel passages.

Ez ugyanaz a kijelentés, mint a tizedik fejezetben, a hét mennydörgés vonalában, mert ott nemcsak az idő prófétai alkalmazását zárta le, hanem azt is azonosította, hogy a hetedik trombita megszólalásának napjaiban Isten titka befejeződik. A Dániel tizenkettőben található párhuzamos szakasz azonosítja, hogy amikor a szétszóratás 2023 júliusában véget ért, Isten népe megpecsételésének befejezése is befejeződött, amint azt a hetedik trombita megszólalása jelképezi, amely egybeesett azzal, hogy Krisztus felemelte kezét és megesküdött mindkét párhuzamos szakaszban.

The first prophetic period and the last prophetic period of the threefold message of Daniel twelve possesses an alpha and omega signature. The first period of verse seven identifies the end of the very same period, that verse twelve marks the beginning of. In the middle of verses seven and twelve, the history of the time of the end in 1989 unto the close of probation is represented. In the middle of the alpha period of verse seven and the omega history of verse twelve, the final rebellion of mankind from the Sunday law until Michael stands up is represented, and it is represented in the very chapter where Michael stands up.

Dániel tizenkettedik fejezetének hármas üzenetében az első prófétai időszak és az utolsó prófétai időszak alfa és ómega-jegyet hordoz. A hetedik vers első időszaka ugyanannak az időszaknak a végét azonosítja, amelynek kezdetét a tizenkettedik vers jelöli meg. A hetedik és a tizenkettedik versek között az 1989-ben kezdődő vég idejének története a kegyelemidő lezárulásáig van ábrázolva. A hetedik vers alfa-időszakának és a tizenkettedik vers ómega-történetének közepén az emberiség végső lázadása van ábrázolva a vasárnaptörvénytől addig, amíg Mihály felkél; és ez éppen abban a fejezetben van ábrázolva, ahol Mihály felkél.

The rebellion of the middle period, is primarily the external history of rebellion, but the first thirty years is the internal history of the preparation of the priests who are in direct confrontation with the external forces represented in the following 1260 period.

A középső időszak lázadása elsősorban a lázadás külső története, ám az első harminc év annak a papokból álló csoportnak a felkészítéséről szóló belső történet, akik közvetlen szembenállásban vannak a következő 1260-as időszakban megjelenített külső erőkkel.

The middle period represents the rebellion of the thirteenth letter of the Hebrew alphabet, and it combines with the internal as it portrays the final battle of the great controversy upon planet earth, while probation lingers. Its combination of external and internal is also the message of Daniel’s last vision, represented by the river Hiddekel and the three chapters which also bear the signature of Alpha and Omega, and are built upon the structure of truth. The first and last chapter address the sealing of God’s people who are portrayed as the stars that shine forever. The middle chapter of rebellion identifies the same history represented in verse eleven with the 1290 years, which is the middle verse in the very same structure.

A középső időszak a héber ábécé tizenharmadik betűjének lázadását jelképezi, és azzal, hogy a kegyelmi idő még tart, egyesül a belsővel, amennyiben a nagy küzdelem végső csatáját ábrázolja a föld bolygóján. A külső és a belső ilyen egyesülése egyúttal Dániel utolsó látomásának üzenete is, amelyet a Hiddekel folyó és az a három fejezet képvisel, amelyek szintén az Alfa és az Ómega kézjegyét viselik, és az igazság szerkezetére épülnek. Az első és az utolsó fejezet Isten népének elpecsételésével foglalkozik, akik az örökké fénylő csillagokként vannak ábrázolva. A lázadás középső fejezete ugyanazt a történelmet azonosítja, amely a tizenegyedik versben az 1290 évvel van bemutatva, s amely ugyanebben a szerkezetben a középső vers.

When Christ employs His hand within the prophetic structure it represents many truths, but it also represents the path He is leading His people upon. The revelation of Jesus Christ began to be unsealed in July of 2023. That unsealing includes the unsealing of the seven thunders and the message of Daniel as represented within chapter twelve. The unsealing takes place within the hidden history of verse forty, which began in 1989 and concludes at the Sunday law. In that history God’s people will be sealed, and they are sealed by the outpouring of the Holy Spirit. The final outpouring of the Holy Spirit is identified in the eighth chapter of Revelation, where it is represented as the seventh, and therefore the final seal. The Lion of the tribe of Judah prevailed in chapter five to open the book sealed with seven seals.

Amikor Krisztus kezét alkalmazza a prófétai szerkezetben, az számos igazságot jelképez, de egyúttal azt az ösvényt is, amelyen népét vezeti. Jézus Krisztus kijelentése 2023 júliusában kezdett feltöretni. E feltörés magában foglalja a hét mennydörgés feltörését és Dániel üzenetét is, amint azt a tizenkettedik fejezet szemlélteti. A feltörés a negyvenedik vers rejtett történelmében megy végbe, amely 1989-ben kezdődött, és a vasárnapi törvénynél zárul le. Abban a történelemben Isten népe elpecsételtetik, és a pecsételés a Szentlélek kitöltése által történik. A Szentlélek végső kitöltése a Jelenések nyolcadik fejezetében azonosíttatik, ahol a hetedik, ennélfogva a végső pecsétként van ábrázolva. Júda törzsének Oroszlánja győzedelmeskedett az ötödik fejezetben, hogy megnyissa a hét pecséttel lezárt könyvet.

The sixth seal raised the question at the end of chapter six, asking who would be able to stand during the period when there is no longer mediation for sin.

A hatodik pecsét felvetette a hatodik fejezet végén azt a kérdést, hogy ki lesz képes megállni abban az időszakban, amikor a bűnért való közbenjárásnak többé nincs helye.

> For the great day of his wrath is come; and who shall be able to stand? Revelation 6:17.

> Mert eljött az ő haragjának ama nagy napja; és ki állhat meg? Jelenések 6:17.

The next chapter, or you can say the next verse, introduces the sealing of the one-hundred and forty-four thousand and the great multitude who are gathered into God’s kingdom during the Sunday law crisis. The one-hundred and forty-four thousand are the answer of the sixth seal’s question. After they are represented in chapter seven, then, chapter eight identifies the seventh and final seal being removed.

A következő fejezet, vagy mondhatjuk a következő vers, bemutatja a száznegyvennégyezer elpecsételését és a nagy sokaságot, akik a vasárnaptörvény válsága idején gyűjtetnek be Isten országába. A száznegyvennégyezer a hatodik pecsét kérdésére adott válasz. Miután a hetedik fejezet bemutatja őket, a nyolcadik fejezet azután azonosítja a hetedik és végső pecsét feltöretését.

> And when he had opened the seventh seal, there was silence in heaven about the space of half an hour. And I saw the seven angels which stood before God; and to them were given seven trumpets. And another angel came and stood at the altar, having a golden censer; and there was given unto him much incense, that he should offer it with the prayers of all saints upon the golden altar which was before the throne. And the smoke of the incense, which came with the prayers of the saints, ascended up before God out of the angel’s hand.

> És amikor felnyitotta a hetedik pecsétet, csend lett a mennyben mintegy félóráig. És láttam a hét angyalt, akik Isten előtt állnak; és adatott nekik hét trombita. És egy másik angyal jött, és megállt az oltárnál, arany tömjénezővel; és sok tömjén adatott neki, hogy felajánlja azt az összes szent imádságaival együtt az aranyoltáron, amely a trón előtt volt. És a tömjén füstje, amely a szentek imádságaival együtt szállt fel, felszállt Isten elé az angyal kezéből.

> And the angel took the censer, and filled it with fire of the altar, and cast it into the earth: and there were voices, and thunderings, and lightnings, and an earthquake. Revelation 8:1–5.

> És az angyal vette a tömjénezőt, megtöltötte az oltár tüzével, és a földre vetette; és szózatok, mennydörgések, villámlások és földindulás támadtak. Jelenések 8:1–5.

The “fire,” represented in Isaiah chapter six as a “coal,” which Sister White identifies as a symbol of purification, are taken from the altar and cast to the earth. The “fire” from heaven at Pentecost was represented as tongues of “fire.” “Fire” is what the Messenger of the Covenant uses to purify the sons of Levi.

A „tűz”, amelyet Ézsaiás hatodik fejezete „parázsként” ábrázol, s amelyet White testvér a megtisztítás jelképének nevez, az oltárról vétetik és a földre vettetik. A mennyből alászálló „tűz” pünkösdkor „tűznyelvekként” jelent meg. A „tűz” az, amit a Szövetség Követe használ Lévi fiainak megtisztítására.

> “‘Whose fan is in His hand, and He will throughly purge His floor, and gather His wheat into the garner.’ Matthew 3:12. This was one of the times of purging. By the words of truth, the chaff was being separated from the wheat. Because they were too vain and self-righteous to receive reproof, too world-loving to accept a life of humility, many turned away from Jesus. Many are still doing the same thing. Souls are tested today as were those disciples in the synagogue at Capernaum. When truth is brought home to the heart, they see that their lives are not in accordance with the will of God. They see the need of an entire change in themselves; but they are not willing to take up the self-denying work. Therefore they are angry when their sins are discovered. They go away offended, even as the disciples left Jesus, murmuring, ‘This is an hard saying; who can hear it?’” The Desire of Ages, 392.

> „Akinek szórólapátja kezében van, és megtisztítja szérűjét, és csűrbe takarítja gabonáját.” Máté 3:12. Ez a tisztítás egyik ideje volt. Az igazság szavai által a polyva elválasztatott a búzától. Mivel sokan túlságosan hiúk és önigazak voltak ahhoz, hogy megfeddést fogadjanak el, és túlságosan szerették a világot ahhoz, hogy az alázat életét elfogadják, elfordultak Jézustól. Sokan ma is ugyanezt teszik. A lelkek ma is próba alá kerülnek, miként azok a tanítványok a kapernaumi zsinagógában. Amikor az igazság eléri a szívet, meglátják, hogy életük nincs összhangban Isten akaratával. Felismerik, hogy önmagukban teljes változásra van szükségük; de nem hajlandók felvállalni az önmegtagadó munkát. Ezért megharagszanak, amikor bűneik napvilágra kerülnek. Megütközve távoznak, miként a tanítványok is elhagyták Jézust, zúgolódva: „Kemény beszéd ez; ki hallgathatja őt?” Jézus élete, 392.

Fire is what came down on Elijah’s offering, as it did with Gideon’s offering to the angel. The “fire” of purification is God’s Word, for to be made holy, is to be sanctified by His Word. The “fire” that is cast down to earth when the seventh seal is removed identifies the empowerment of the prophetic message that is unsealed in the latter days, during the sounding of the seventh trumpet, during the final and perfect fulfillment of the events represented by the seven thunders and confirmed by the three prophetic periods of Daniel twelve that were sealed up until the latter days.

Tűz szállt alá Illés áldozatára, amint Gedeon angyalnak bemutatott áldozatára is. A megtisztítás „tüze” Isten Igéje, mert szentté lenni annyit jelent, mint az Ő Igéje által megszenteltetni. Az a „tűz”, amely a hetedik pecsét feltörésekor vettetik alá a földre, annak a prófétai üzenetnek a felhatalmazó erejét jelöli, amely az utolsó napokban nyer feloldást, a hetedik trombita megszólalása idején, a hét mennydörgés által jelképezett események végső és tökéletes beteljesedése során, és amelyet Dániel tizenkettedik fejezetének három prófétai időszaka erősít meg, amely időszakok az utolsó napokig le voltak pecsételve.

The Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before the close of human probation—includes the unsealing of the seven thunders, the removal of the seventh seal, the unsealing of Daniel twelve, and the unsealing of the hidden history of verse forty of Daniel eleven, the very history where the angel asked the Man in linen what would be the end of these wonders.

Jézus Krisztus kijelentése, amely közvetlenül az emberi kegyelemidő lezárulása előtt pecsételtetik fel—magában foglalja a hét mennydörgés felnyitását, a hetedik pecsét eltávolítását, Dániel tizenkettedik fejezetének felnyitását, valamint a Dániel tizenegyedik fejezete negyvenedik versének rejtett történelmének feltárását, éppen annak a történetnek a feltárását, ahol az angyal megkérdezte a gyolcsba öltözött Férfit, mi lesz e csodák vége.

The Man in linen responded and said—When you get to the conclusion of the tarrying time in July of 2023, you have reached the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

A lenvászonba öltözött Férfi felelt és ezt mondta: Amikor eljuttok a késedelem idejének végéhez 2023 júliusában, elérkeztek a száznegyvennégyezer elpecsételésének történetéhez.

He also said—at the end of the three and a half symbolic days of Revelation eleven, a prophetic message from the book of Daniel would be unsealed, as typified by the time of the end in 1798. The truth that would then be unsealed, at the end of three and a half symbolic days, would be located in the very nine verses from the book of Daniel that identifies and defines the sealing and unsealing of the book of Daniel.

Azt is kijelentette, hogy a Jelenések könyve tizenegyedik fejezetében szereplő három és fél jelképes nap végén felnyittatik Dániel könyvéből egy prófétai üzenet, amint azt az 1798-ban bekövetkezett vég ideje előképezi. Az az igazság, amely akkor, a három és fél jelképes nap végén felnyílik, éppen abban a kilenc versben található Dániel könyvében, amely Dániel könyvének lepecsételését és felnyitását azonosítja és meghatározza.

We will continue these things in the next article.

Ezeket a dolgokat a következő cikkben folytatjuk.

> “When Christ came to this earth, the traditions that had been handed down from generation to generation, and the human interpretation of the Scriptures, hid from men the truth as it is in Jesus. The truth was buried beneath a mass of tradition. The spiritual import of the sacred volumes was lost; for in their unbelief men locked the door of the heavenly treasure. Darkness covered the earth, and gross darkness the people. Truth looked down from heaven to earth; but nowhere was revealed the divine impress. A gloom like the pall of death overspread the earth.

> „Amikor Krisztus eljött e földre, a nemzedékről nemzedékre örökített hagyományok és az Írások emberi magyarázata elrejtették az emberek elől az igazságot, úgy, amint az Jézusban van. Az igazságot a hagyományok tömege temette maga alá. A szent iratok lelki jelentősége elveszett; mert hitetlenségükben az emberek bezárták a mennyei kincs ajtaját. Sötétség borította a földet, és nagy sötétség a népeket. Az igazság letekintett a mennyből a földre; de sehol sem mutatkozott meg az isteni lenyomat. A halál szemfedeléhez hasonló homály borult a földre.”

> “But the Lion of the tribe of Judah prevailed. He opened the seal that closed the book of divine instruction. The world was permitted to gaze upon pure, unadulterated truth. Truth itself descended to roll back the darkness and counteract error. A Teacher was sent from heaven with the light that was to light every man that comes into the world. There were men and women who were eagerly seeking for knowledge, the sure word of prophecy, and when it came, it was as a light shining in a dark place.” Spalding Magan, 58.

> „Ám Júda törzsének Oroszlánja győzedelmeskedett. Ő felnyitotta a pecsétet, amely lezárta az isteni útmutatás könyvét. A világnak megengedtetett, hogy a tiszta, hamisítatlan igazságra tekintsen. Maga az igazság szállt alá, hogy elhárítsa a sötétséget és ellensúlyozza a tévelygést. A mennyből küldetett egy Tanító, azzal a világossággal, amelynek meg kellett világosítania minden embert, aki e világra jön. Voltak férfiak és nők, akik buzgón keresték az ismeretet, a prófécia biztos beszédét, és amikor az eljött, olyan volt, mint a sötét helyen világító fény.” Spalding Magan, 58.

> “The scribes and Pharisees professed to explain the Scriptures, but they explained them in accordance with their own ideas and traditions. Their customs and maxims became more and more exacting. In its spiritual sense, the sacred Word became to the people as a sealed book, closed to their comprehension.” Signs of the Times, May 17, 1905.

> „Az írástudók és a farizeusok azt állították, hogy magyarázzák az Írásokat, ám azokat saját elképzeléseikkel és hagyományaikkal összhangban magyarázták. Szokásaik és elveik egyre terhesebbé váltak. Lelki értelmében a szent Ige a nép számára olyan lett, mint egy lepecsételt könyv, amely értelmük előtt zárva maradt.” Signs of the Times, 1905. május 17.

Back to Articles