Article

# Panium - Number Four

Panium – Négyes szám

An Alliance

Szövetség

Author

Jeff Pippenger

Published

March 4, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the history of Panium an alliance was formed between Antiochus Magnus and Philip of Macedon. The battle was directly carried out against the child Ptolemy V by Antiochus, and Philip contributed in the sense that his warfare in other parts of the realm prevented other armies from coming to the aid of the Egyptian child king. This means that Putin, the final king of the south—typified by the child king of Egypt (child meaning last generation prophetically) is defeated by Trump represented as Antiochus Magnus who defeated Ptolemy V at Panium and as Reagan defeated the USSR in 1989.

Panium történetében szövetség jött létre Antiochus Magnus és a makedón Philip között. A hadműveletet Antiochus közvetlenül a gyermek Ptolemaiosz V ellen hajtotta végre, Philip pedig abban az értelemben járult hozzá, hogy a birodalom más részein folytatott hadviselése megakadályozta, hogy más seregek az egyiptomi gyermek király segítségére siessenek. Ez azt jelenti, hogy Putyin, a dél végső királya — akit Egyiptom gyermek királya jelképez (a „gyermek” prófétai értelemben az utolsó nemzedéket jelenti) — vereséget szenved Trumptól, akit Antiochus Magnus képvisel, aki Paniumnál legyőzte Ptolemaiosz V-öt, miként Reagan 1989-ben legyőzte a Szovjetuniót.

Philip means “a lover of horses” and “horses” symbolize both military and economic power. Horses pull chariots and are ridden by soldiers, and horses also move goods to the market. “Horses” are a symbol of “chariots, ships and horsemen” which is the primary symbol of the United States in its proxy relationship with the king of the north as set forth in verse forty.

A Fülöp név jelentése: „a lovak kedvelője”, a „lovak” pedig mind a katonai, mind a gazdasági hatalmat jelképezik. A lovak szekereket vontatnak, és katonák ülnek rajtuk, ugyanakkor a lovak juttatják el az árukat is a piacra. A „lovak” a „szekerek, hajók és lovasok” jelképe, amely az Egyesült Államok elsődleges szimbóluma az északi királlyal való meghatalmazotti kapcsolatában, amint azt a negyvenedik vers bemutatja.

Trump’s ally has two typifications in Philip of Macedon and Herod Philip the Tetrarch. Whether it is Herod Philip or Philip of Macedon the symbol identifies one who loves the power supplied to it by either Caesar or Antiochus, respectively. Philip loves horses, and one Philip was from Macedon, which held a central and foundational role in Alexander the Great’s kingdom.

Trump szövetségesének két előképe van: III. Philipposz makedón király és Heródes Philipposz negyedes fejedelem. Akár Heródes Philipposzról, akár a makedón Philipposzról van szó, a jelkép azt az embert azonosítja, aki szereti azt a hatalmat, amelyet számára rendre vagy Caesar, vagy Antiochosz biztosít. Philipposz szereti a lovakat, és az egyik Philipposz Makedóniából származott, amely Nagy Sándor királyságában központi és alapvető szerepet töltött be.

It was his homeland, the kingdom he inherited from his father, Philip II, and the springboard for his vast empire. Located in the northern part of Greece, Macedon was distinct as the political and military core where Alexander was born (in Pella, 356 BC) and raised, and it provided the initial resources, manpower, and organizational structure that fueled his conquests. In essence, Macedon was the nucleus of Alexander’s kingdom—its starting point, military engine, and the region that anchored his identity as a Macedonian king, even as his empire grew far beyond its borders.

Ez volt a hazája, az a királyság, amelyet apjától, II. Philipposztól örökölt, és hatalmas birodalmának kiindulópontja. Görögország északi részén fekvő Makedónia mint az a politikai és katonai központ különült el, ahol Alexandrosz megszületett (Pellában, Kr. e. 356-ban) és felnevelkedett, s amely biztosította azokat a kezdeti erőforrásokat, emberanyagot és szervezeti struktúrát, amelyek hódításait táplálták. Lényegében Makedónia volt Alexandrosz királyságának magja: annak kiindulópontja, katonai hajtóereje és az a vidék, amely makedón királyként meghatározta önazonosságát, még akkor is, amikor birodalma messze túlnőtt határain.

Macedon represents the northern area of Alexander’s fourfold kingdom. Thus, one Philip is the Tetrarch, meaning ‘a fourth part,’ and the other Philip is ‘one-fourth’ of the four winds of Alexander’s former empire.

Makedónia Sándor négyes felosztású királyságának északi területét jelképezi. Ezért az egyik Fülöp a negyedes fejedelem, vagyis „egy negyedrész”, a másik Fülöp pedig Nagy Sándor egykori birodalma négy szele közül „egy negyedrész”.

Herod represents one who rejects the covenant. Esau, the blood line that leads to Herod rejected his birthright. At the very beginning of the history of a chosen covenant people Esau becomes a symbol of those who reject the covenant Christ died to confirm. At the very point where God was going to expand his chosen covenant people into twelve tribes, Esau rebelled. At the end of ancient Israel, when at the cross the Jews claimed they had “no other king than Caesar” the Jewish nation became the symbol at the end which had been typified by Esau in the beginning. Herod’s family tree is made up of the blood line of Esau and the Jews, a blood line symbolized by a rebellious covenant breaker at the beginning and a rebellious covenant people at the end.

Heródes azt jelképezi, aki elveti a szövetséget. Ézsau, az a vérvonal, amely Heródeshez vezet, elvetette elsőszülöttségi jogát. A kiválasztott szövetségi nép történetének legelején Ézsau azok jelképévé válik, akik elvetik azt a szövetséget, amelyet Krisztus halálával pecsételt meg. Éppen azon a ponton, amikor Isten tizenkét törzzsé akarta kiterjeszteni kiválasztott szövetségi népét, Ézsau fellázadt. Az ókori Izráel végén, amikor a keresztnél a zsidók azt állították, hogy „nincs királyunk a császáron kívül”, a zsidó nemzet a vég idején annak a jelképe lett, amit kezdetben Ézsau előképezett. Heródes családfája Ézsau és a zsidók vérvonalából áll, egy olyan vérvonalból, amelyet kezdetben egy lázadó szövetségszegő, a végén pedig egy lázadó szövetségi nép jelképezett.

Herod the Great imposed the taxes that brought Joseph and Mary to Bethlehem, and one of his three sons, Herod Antipas the son of Herod the Great ruled during the time of the cross. The period of Christ’s life from His birth to His death is symbolically represented by the family of Herod, thus identifying the history as the time of the chosen people’s visitation, a visitation the Jews by and large never saw.

Nagy Heródes vetette ki azokat az adókat, amelyek Józsefet és Máriát Betlehembe vitték, és három fia közül az egyik, Heródes Antipász, Nagy Heródes fia, uralkodott a kereszt idején. Krisztus életének időszakát születésétől haláláig jelképesen Heródes családja ábrázolja, s ezzel a történelmet a választott nép meglátogatásának idejeként azonosítja, olyan meglátogatásként, amelyet a zsidók nagy többsége soha nem ismert fel.

Herod the Great murdered the children in response to Jesus’ birth, thus repeating the history of the birth of Moses when Egypt was murdering children. The first child slaughter was an attempt to murder the expected chosen one and the last child slaughter was again an attempt to murder the expected chosen one. The one hundred and forty-four thousand sing the song of Moses and the Lamb, and prophetically a “song” represents an experience. The one hundred and forty-four thousand live in a period that possesses parallel experiences. One of those parallels arrived on January 22, 1973 with a Supreme Court ruling allowing abortions in the USA. In the following forty-nine years roughly 66 million potential candidates to be among the one hundred and forty-four thousand were slaughtered through federally sanctioned abortion.

Nagy Heródes Jézus születésére válaszul meggyilkoltatta a gyermekeket, ily módon megismételve Mózes születésének történetét, amikor Egyiptomban gyermekeket gyilkoltak. Az első gyermekmészárlás kísérlet volt a várt kiválasztott megölésére, és az utolsó gyermekmészárlás ismét kísérlet volt a várt kiválasztott megölésére. A száznegyvennégyezer Mózes és a Bárány énekét énekli, és prófétai értelemben az „ének” tapasztalatot jelképez. A száznegyvennégyezer olyan időszakban él, amely párhuzamos tapasztalatokat hordoz. E párhuzamok egyike 1973. január 22-én érkezett el az Egyesült Államok Legfelsőbb Bíróságának az abortuszokat engedélyező döntésével. Az ezt követő negyvenkilenc évben mintegy 66 millió, a száznegyvennégyezer közé tartozásra potenciálisan alkalmas jelöltet mészároltak le a szövetségi jóváhagyással végzett abortuszok által.

Power symbolizes military strength:

A hatalom a katonai erőt jelképezi:

> And the beast which I saw was like unto a leopard, and his feet were as the feet of a bear, and his mouth as the mouth of a lion: and the dragon gave him his power, and his seat, and great authority. Revelation 13:2.

> És a fenevad, amelyet láttam, hasonló volt a párduchoz, és lábai olyanok voltak, mint a medve lábai, szája pedig olyan, mint az oroszlán szája; és a sárkány adta neki az ő erejét, az ő székét és nagy hatalmát. Jelenések 13:2.

The dragon, who is pagan Rome provided three things for the papacy, i.e. “his power, and his seat, and great authority.” In verse twelve the USA, the earth beast is represented as exercising all the “power” of the beast before him. Yet the word “power” in verse two is a different Greek word than the word translated as “power” in verse twelve. In verse two “power” is G1722: meaning in the face of (literally or figuratively): in the presence (sight) of.

A sárkány, vagyis a pogány Róma, három dolgot adott a pápaságnak, tudniillik „az ő erejét, és az ő székét, és nagy hatalmat”. A tizenkettedik versben az USA, a földből feljövő fenevad úgy van ábrázolva, mint amely gyakorolja az előtte levő fenevad minden „hatalmát”. A második versben szereplő „erő” szó azonban más görög szó, mint a tizenkettedik versben „hatalom”-nak fordított szó. A második versben az „erő” a G1722: jelentése: valaminek a színe előtt (szó szerint vagy jelképesen): valaminek a jelenlétében (szeme láttára).

The word “power” in verse twelve is a different Greek word.

A tizenkettedik versben szereplő „hatalom” szó egy másik görög szó.

> And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed. Revelation 13:12.

> És az első fenevadnak minden hatalmát gyakorolja annak színe előtt, és azt cselekszi, hogy a föld és annak lakosai imádják az első fenevadat, amelynek halálos sebe meggyógyult. Jelenések 13:12.

The word “power” G1832 here means, (in the sense of ability); privilege, that is, delegated influence: authority, jurisdiction, liberty, power, right, strength. The word “power” in verse twelve is identifying that the earth beast is the sea beast’s delegated authority—the USA is the proxy representative of the sea beast. The USA exercises all the delegated authority of the first beast. In verse two pagan Rome gave three things to the papacy. Clovis gave his military and economic might to the papacy in 496 at the Battle of Tolbiac. Constantine gave the “seat” of the empire away in 330 and Justinian identified the pope as the corrector of heretics and the head of the churches by a decree in 533. Clovis in 496 typifies Reagan in 1989. Reagan typifies Trump.

Az itt szereplő „hatalom” szó (G1832) jelentése: képesség értelmében vett erő; kiváltság, vagyis átruházott befolyás: tekintély, joghatóság, szabadság, hatalom, jog, erő. A tizenkettedik versben a „hatalom” szó azt azonosítja, hogy a földi fenevad a tengeri fenevad átruházott tekintélye — az USA a tengeri fenevad helyettes képviselője. Az USA az első fenevad minden átruházott hatalmát gyakorolja. A második versben a pogány Róma három dolgot adott a pápaságnak. Klodvig 496-ban, a tolbiaci csatában adta katonai és gazdasági erejét a pápaságnak. Konstantin 330-ban átadta a birodalom „székhelyét”, I. Jusztiniánusz pedig 533-ban kiadott rendeletében a pápát az eretnekek megjobbítójának és az egyházak fejének nevezte meg. Klodvig 496-ban Reagant jelképezi 1989-ben. Reagan Trumpot jelképezi.

According to Gregory of Tours (writing nearly a century later), Clovis was losing the battle and, in desperation, called upon the Catholic god for aid. His wife, Clotilde, was a Catholic Burgundian princess who had been urging him to convert from paganism. Clovis vowed that if he won, he would adopt Catholicism. The tide turned—whether by divine intervention or military strategy—and Clovis defeated the Alemanni, killing their king and scattering their forces. True to his vow, he converted to Catholicism and was baptized, traditionally dated to Christmas Day 496 in Reims by Bishop Remigius (St. Remi).

Tours-i Gergely szerint (aki csaknem egy évszázaddal később írt) Klodvig elvesztésre állt a csatában, és kétségbeesésében segítségül hívta a katolikus Istent. Felesége, Klotild, katolikus burgund hercegnő volt, aki arra ösztökélte őt, hogy térjen meg a pogányságból. Klodvig fogadalmat tett, hogy ha győz, felveszi a katolikus hitet. A csata menete megfordult — akár isteni beavatkozás, akár hadászati stratégia következtében —, és Klodvig legyőzte az alemannokat, megölte királyukat, és szétszórta seregeiket. Fogadalmához híven áttért a katolikus hitre, és megkeresztelkedett; ennek hagyományos időpontja 496 karácsony napja Reimsben, Remigius püspök (Szent Remi) által.

His conversion marked a turning point, making Clovis the first Catholic king among the Germanic rulers (unlike the Arian Christian Visigoths or Ostrogoths). This aligned the Franks with the Roman Church, gaining him support from the Gallo-Roman population and the papacy. Clovis’ baptism is often seen as the symbolic “birth of France” as a Catholic nation, distinguishing it from other barbarian kingdoms that adhered to Arianism or paganism. For this reason, Catholicism refers to France as “the firstborn of the Catholic church,” and also “the eldest daughter of the Catholic church.”

Megtérése fordulópontot jelentett: Klodvig lett az első katolikus király a germán uralkodók között (szemben az ariánus keresztény vizigótokkal vagy osztrogótokkal). Ez a frankokat a római Egyházzal hozta összhangba, és ezzel megszerezte számára a gall–római lakosság és a pápaság támogatását. Klodvig megkeresztelését gyakran Franciaország mint katolikus nemzet szimbolikus „születéseként” tekintik, amely megkülönböztette azt a többi barbár királyságtól, amelyek az arianizmushoz vagy a pogánysághoz ragaszkodtak. Ezért a katolicizmus Franciaországra úgy hivatkozik, mint „a katolikus egyház elsőszülöttjére”, valamint mint „a katolikus egyház legidősebb leányára”.

When Clovis became the first proxy power of the papacy in 496, he typified Reagan who became the proxy power in 1989. In the history of Reagan and pope John Paul II a secret alliance was formed for the purpose of bringing down the king of the south. From 1798 unto the Sunday law the whore of Tyre is hidden, and she is the very same whore who traces her roots back to Macedon the northern most kingdom. She is the king of the north, hidden prophetically, but still professing to be infallible.

Amikor Klodvig 496-ban a pápaság első helyettesítő hatalmává vált, Reagan előképévé lett, aki 1989-ben vált helyettesítő hatalommá. Reagan és II. János Pál pápa történetében titkos szövetség alakult a dél királyának megbuktatása céljából. 1798-tól a vasárnaptörvényig Tírusz paráznája rejtve van, és ő ugyanaz a parázna, aki gyökereit Makedóniáig, a legészakibb királyságig vezeti vissza. Ő az észak királya, prófétikusan elrejtve, de továbbra is csalhatatlannak vallva magát.

The pope also represents “them that forsake the covenant,” who though prophetically hidden throughout the three proxy wars; will ultimately come into view in the history of the Battle of Panium. In the transition from Imperial Rome to papal Rome Daniel identifies when pagan Rome was reaching the end of its time as the fourth kingdom of Bible prophecy.

A pápa „a szövetséget elhagyókat” is jelképezi, akik noha prófétailag rejtve maradnak mindhárom helyettesítő háború során, végül mégis láthatóvá válnak a Paniumnál vívott csata történetében. A császári Rómából a pápai Rómába való átmenet során Dániel azonosítja azt az időt, amikor a pogány Róma bibliai prófécia szerinti negyedik királyságként fennállásának végéhez közeledett.

> For the ships of Chittim shall come against him: therefore he shall be grieved, and return, and have indignation against the holy covenant: so shall he do; he shall even return, and have intelligence with them that forsake the holy covenant. Daniel 11:30.

> Mert a Kittim hajói feljönnek ellene; ezért megkeseredik, visszatér, és haragra gerjed a szent szövetség ellen; így cselekszik majd: visszatér, és egyetértésre jut azokkal, akik elhagyják a szent szövetséget. Dániel 11:30.

In the verse “them that forsake the holy covenant” is the Catholic church. Those who forsake the holy covenant are John the Revelator’s compromising church of Pergamos, that according to Paul would fall away before the man of sin would be revealed. Catholicism is those who have forsaken the covenant as represented by the attack that was brought against the Word of God, and also the seventh-day Sabbath which were both brought under progressive attacks from the time of Constantine onward. Earlier in chapter eleven the “covenant” is also referenced.

Az „a szent szövetséget elhagyókat” kifejezésben a katolikus egyházról van szó. Azok, akik elhagyják a szent szövetséget, János, a Jelenések könyvének írója által említett kompromisszumot kötő pergamoni gyülekezet, amelyről Pál szerint be kellett következnie az elszakadásnak, mielőtt a bűn embere megjelenik. A katolicizmus azok közössége, akik elhagyták a szövetséget, amint azt az Isten Igéje ellen indított támadás is szemlélteti, valamint a hetedik napi szombat elleni támadás, amelyeket Konstantin idejétől fogva egyaránt fokozatos támadások értek. Korábban, a tizenegyedik fejezetben is történik utalás a „szövetségre”.

> And both these kings’ hearts shall be to do mischief, and they shall speak lies at one table; but it shall not prosper: for yet the end shall be at the time appointed. Then shall he return into his land with great riches; and his heart shall be against the holy covenant; and he shall do exploits, and return to his own land. At the time appointed he shall return, and come toward the south; but it shall not be as the former, or as the latter. Daniel 11:27–29.

> És mindkét király szíve gonoszságra hajlik, és egy asztalnál hazugságot szólnak; de nem lesz annak sikere, mert a vég még a rendelt időre vár. Azután visszatér az ő földjére nagy gazdagsággal; és szíve a szent szövetség ellen lesz; és nagy dolgokat cselekszik, majd visszatér a maga földjére. A rendelt időben ismét visszatér, és dél felé vonul; de nem úgy lesz, mint az előbbi, sem mint az utóbbi alkalommal. Dániel 11:27–29.

In these verses “he” returns to his own land, then later he returns to his own land again. The two returning’s represent two victories that were then followed by a triumphal “return” to the city of Rome. The first was the Battle of Actium in 31 BC against Antony and Cleopatra, and the second was after the destruction of Jerusalem in 70 AD. The “time appointed” in the verses is the year 330, which identified the conclusion of the prophetic “time” of verse twenty-four that equates to three hundred and sixty years.

E versekben a „ő” visszatér a maga földjére, majd később ismét visszatér a maga földjére. A két visszatérés két győzelmet jelképez, amelyeket ezután diadalmas „visszatérés” követett Róma városába. Az első az actiumi csata volt Kr. e. 31-ben Antonius és Kleopátra ellen, a második pedig Jeruzsálem Kr. u. 70-ben bekövetkezett pusztulása után történt. A versekben említett „kijelölt idő” a 330. év, amely a huszonnegyedik vers prófétai „idejének” lezárulását jelöli, amely háromszázhatvan évvel egyenlő.

The two kings who speak lies at one table do so before the “time appointed,” “for yet the end shall be at the time appointed.” A question which should be considered is what does the verse mean when it states, “Then shall he return into his land with great riches?” Does it mean at the time appointed, then shall he return; or does it mean once the two tell lies at the table, then shall he return, and therefore the return is before the time appointed.

A két király, akik egy asztalnál hazugságot szólnak, ezt a „rendelt idő” előtt teszik, „mert a vég még a rendelt időben lesz”. Megfontolandó kérdés, hogy mit jelent a vers, amikor ezt mondja: „Akkor visszatér földjére nagy gazdagsággal”? Vajon azt jelenti-e, hogy a rendelt időben tér vissza; vagy azt jelenti, hogy miután a kettő hazugságot szól az asztalnál, akkor tér vissza, és ezért a visszatérés a rendelt idő előtt történik.

Uriah Smith identifies the two returns as 31 BC and 70 AD, which represents a history before the year 330, which is the time appointed. Smith also points out that the “return” of verse twenty-nine is post 330, and that it is not successful as were the returns following the battles of Actium and Jerusalem. What this means is that before the time appointed there is a meeting where lies are told, that is followed by one of the two kings who had been telling lies returning with great riches, who then opposes the holy covenant, does exploits and returns at the year 330, which is the time appointed.

Uriah Smith a két visszatérést Kr. e. 31-re és Kr. u. 70-re azonosítja, ami a 330. évet megelőző történelmet ábrázolja, s ez az elrendelt idő. Smith arra is rámutat, hogy a huszonkilencedik vers „visszatérése” 330 utáni, és nem sikeres, mint az actiumi és a jeruzsálemi csatákat követő visszatérések voltak. Ennek jelentése az, hogy az elrendelt idő előtt van egy találkozás, ahol hazugságokat mondanak, ezt pedig az követi, hogy a két, hazugságokat szóló király egyike nagy gazdagsággal tér vissza, majd a szent szövetség ellen fordul, nagy tetteket visz véghez, és a 330. évben, az elrendelt időben tér vissza.

He then attacks the south, but it will be unlike the Battle of Actium or the destruction of Jerusalem. The history of 70 AD in the verses portrays the end of God’s chosen covenant people as represented by “the holy covenant” in the passage. In verse thirty pagan Rome has intelligence with those who forsake the holy covenant. 70 AD was the very end of ancient literal Israel as God’s covenant people, and verse thirty is identifying the history four centuries after 70 AD. Those who forsake the covenant in the history represented in verse thirty, are those who have forsaken the covenant entered into by God and His Christian people. Papal Rome is the church represented as those who forsake the holy covenant in verse thirty.

Ezután megtámadja a délt, de ez nem lesz olyan, mint az actiumi csata vagy Jeruzsálem pusztulása. Az i. sz. 70-re vonatkozó történet e versekben Isten választott szövetséges népének végét ábrázolja, amint azt az igeszakaszban a „szent szövetség” jelképezi. A harmincadik versben a pogány Rómának érintkezése van azokkal, akik elhagyják a szent szövetséget. Az i. sz. 70 az ősi, szó szerinti Izráelnek mint Isten szövetséges népének végleges végét jelentette, a harmincadik vers pedig az i. sz. 70 utáni négy évszázaddal későbbi történelmet azonosítja. Akik a harmincadik versben bemutatott történelemben elhagyják a szövetséget, azok azok, akik elhagyták azt a szövetséget, amelyet Isten önmagával és keresztény népével kötött. A pápai Róma az az egyház, amelyet a harmincadik vers úgy ábrázol, mint amely elhagyja a szent szövetséget.

> For the ships of Chittim shall come against him: therefore he shall be grieved, and return, and have indignation against the holy covenant: so shall he do; he shall even return, and have intelligence with them that forsake the holy covenant. Daniel 11:30.

> Mert Kittim hajói ellene jönnek; ezért megrendül, és visszatér, és felháborodik a szent szövetség ellen; így cselekszik majd: sőt visszatér, és egyetértésre jut azokkal, akik elhagyják a szent szövetséget. Dániel 11:30.

Verse twenty-nine brings us to the year 330, which was the time appointed as fulfilled by Constantine moving the capital city to Constantinople. At that waymark pagan Rome would be drawn into a southern war that would not be successful as had been Actium and Jerusalem. Then in verse thirty pagan Rome is attacked by Genseric who launched his naval warfare from Chittim, which is known today as Carthage. This warfare against pagan Rome was also represented as the second trumpet of the seven trumpets in the book of Revelation. The first four of those trumpet powers brought Western Rome to a conclusion by 476. Of those first four trumpets, the second trumpet, which is the ships of Chittim was the most severe, for Genseric took control of the seas and the wealth of the Empire dried up.

A huszonkilencedik vers a 330. évhez vezet bennünket, amely a kijelölt idő volt, és Konstantin által a főváros Konstantinápolyba helyezésével teljesedett be. Ennél az útjelzőnél a pogány Róma egy déli háborúba vonatott, amely nem lesz sikeres, miként Actium és Jeruzsálem voltak. Ezután a harmincadik versben a pogány Rómát Genseric támadja meg, aki tengeri hadviselését Kittimből indította, amelyet ma Karthágóként ismerünk. Ez a pogány Róma elleni hadviselés a Jelenések könyvében szereplő hét trombita közül a második trombitaként is ábrázolva volt. E trombitahatalmak közül az első négy 476-ra Nyugat-Rómát végleg lezárta. Az első négy trombita közül a második trombita, vagyis Kittim hajói volt a legsúlyosabb, mert Genseric megszerezte a tengerek feletti uralmat, és a Birodalom gazdagsága elapadt.

Confronted and grieved by the ships of Chittim he returns and has indignation against the holy covenant. This was fulfilled in the history leading up to the empowerment of the papacy in 538, through a warfare against God’s Word. After that he returns and has “intelligence with them that forsake the holy covenant.” That interaction between pagan and papal Rome was fulfilled in 533 with the decree of Justinian. The next verse, verse thirty-one then continues with how pagan Rome was “grieved.” In 2 Thessalonians, Paul teaches that pagan Rome “restrained” the papacy from taking control in 538. After he is grieved by an attack from the seas which wreck the economics of the kingdom, he has indignation against the holy covenant, then intelligence with those who forsake the covenant. In the next verses, “arms” which represents the power given to the papacy in 496 by Clovis, stand up and they pollute the sanctuary of strength, which in history represented the city of Rome, and then pagan Rome would remove the religion of paganism (the daily) from the realm and replace it with Catholicism and then they place the papacy on the throne in 538.

A kitteusok hajói által megfélemlítve és elszomorítva visszatér, és felindul a szent szövetség ellen. Ez a pápaság 538-ban bekövetkező megerősödéséhez vezető történelemben teljesedett be, Isten Igéje elleni hadviselés által. Azután visszatér, és „egyetért azokkal, akik elhagyják a szent szövetséget”. Ez a kölcsönhatás a pogány és a pápai Róma között 533-ban teljesedett be Jusztiniánusz rendelete által. A következő vers, a harmincegyedik vers, ezután tovább folytatja, miként „szomoríttatott meg” a pogány Róma. A 2 Thesszalonikában Pál azt tanítja, hogy a pogány Róma „visszatartotta” a pápaságot attól, hogy 538-ban átvegye a hatalmat. Miután elszomoríttatik a tengerekről jövő támadás által, amely romba dönti a királyság gazdaságát, felindul a szent szövetség ellen, majd egyetért azokkal, akik elhagyják a szövetséget. A következő versekben a „karok”, amelyek azt a hatalmat jelképezik, amelyet 496-ban Klodvig adott a pápaságnak, előállnak, és megszentségtelenítik az erősség szentélyét, amely a történelemben Róma városát jelképezte; azután a pogány Róma eltávolítja a pogányság vallását (a mindennapit) a birodalomból, és katolicizmussal helyettesíti azt, majd 538-ban a pápaságot helyezik a trónra.

When the papacy was empowered in 538 it provided both a prophetic witness, and also a historical witness that are represented in the verses we are considering. The year 538 is typified by 31 BC and the Battle of Actium. In Daniel chapter eight, verse nine pagan Rome would conquer three geographical obstacles to take the throne of the earth. The first was Syria to the east, then Judah and Jerusalem followed by Egypt at the Battle of Actium. Papal Rome would also have three horns removed, the third of which was the Goths who were driven from the city of Rome in 538. Pagan Rome and papal Rome provide two witnesses that identify that the Battle of Actium aligns with 538, and 538 illustrates the Sunday law in the USA, when modern Rome rules supremely until probation closes.

Amikor 538-ban a pápaság hatalomra jutott, egyaránt prófétai tanúságot és történelmi tanúságot szolgáltatott, amelyeket azok a versek ábrázolnak, amelyeket most vizsgálunk. Az 538. évet Kr. e. 31 előképezi, valamint az actiumi csata. Dániel könyve nyolcadik fejezetének kilencedik verse szerint a pogány Róma három földrajzi akadályt győzne le, hogy elfoglalja a föld trónját. Az első keleten Szíria volt, majd Júda és Jeruzsálem következett, ezt pedig Egyiptom követte az actiumi csatában. A pápai Róma esetében is három szarv távolíttatott el, amelyek közül a harmadik a gótok voltak, akiket 538-ban kiűztek Róma városából. A pogány Róma és a pápai Róma két tanúbizonyságot szolgáltat, amelyek azonosítják, hogy az actiumi csata összhangban áll 538-cal, és 538 az Egyesült Államokban bevezetendő vasárnaptörvényt szemlélteti, amikor a modern Róma legfőbb uralommal kormányoz egészen a kegyelemidő lezárulásáig.

We have concluded an overview of verses twenty-seven to thirty-one.

Befejeztük a huszonhetediktől a harmincegyedikig terjedő versek áttekintését.

In the next article, we will focus on these verses and begin the work of aligning the passage with the history of verses eleven through fifteen.

A következő cikkben ezekre a versekre összpontosítunk, és megkezdjük annak a munkáját, hogy e szakaszt összhangba hozzuk a tizenegyedik verstől a tizenötödikig terjedő versek történetével.

Back to Articles