Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Four

Dániel könyve – Nyolcvannégyedik szám

Unveiling the Four Generations of Laodicean Adventism: A Journey Through Biblical Parallelism and Prophetic Testing

A laodiceai adventizmus négy nemzedékének feltárása: utazás a bibliai párhuzamosság és a prófétai próbatétel tükrében

Author

Jeff Pippenger

Published

February 17, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Truth is established upon the testimony of two or three, and the application of the four abominations of Ezekiel chapter eight, as the four generations of Laodicean Adventism, has several witnesses. In earlier articles it was identified that the seven churches of Revelation chapters two and three not only represented the history of modern Israel from the time of the apostles unto the end of the world, but also that those seven churches represented the history of ancient Israel from the time of Moses unto the time of Christ.

Az igazság két vagy három tanúvallomás alapján állapíttatik meg, és Ezékiel nyolcadik fejezetének négy utálatossága, mint a laodiceai adventizmus négy nemzedéke, több tanúbizonysággal is rendelkezik. Korábbi cikkekben azonosításra került, hogy a Jelenések könyve második és harmadik fejezetének hét gyülekezete nemcsak a modern Izráel történetét jelképezte az apostolok idejétől a világ végéig, hanem e hét gyülekezet az ősi Izráel történetét is jelképezte Mózes idejétől Krisztus idejéig.

The church of Ephesus represented both the early Christian church, and also ancient Israel from Moses unto the time of the Judges. The church of Smyrna represented the period of persecution from the time of the disciples, unto the Roman emperor Constantine, and also the period of the Judges, when every man did what was right in his own eyes. The church of Pergamos represented the period of compromise from Constantine unto the papacy in 538, but also the period when ancient Israel rejected God and chose a king, and continually compromised with the pagan kingdoms they were surrounded by. The fourth church of Thyatira represented by Jezebel, is the period of papal rule from the year 538 unto 1798, and also the seventy-year captivity of ancient Israel in Babylon.

Az efezusi gyülekezet egyaránt a korai keresztény egyházat, valamint az ősi Izraelt Mózestől a bírák koráig jelképezte. A szmirnai gyülekezet az üldözés időszakát jelképezte a tanítványok korától Konstantin római császárig, továbbá a bírák korszakát is, amikor mindenki azt cselekedte, amit a maga szeme előtt jónak látott. A pergamoni gyülekezet a megalkuvás időszakát jelképezte Konstantintól a pápaság 538-as kezdetéig, továbbá azt az időszakot is, amikor az ősi Izrael elvetette Istent és királyt választott magának, és szüntelenül megalkudott a körülötte lévő pogány királyságokkal. A negyedik gyülekezet, Thyatira, amelyet Jézabel jelképez, a pápai uralom időszaka 538-tól 1798-ig, valamint az ősi Izrael hetvenéves babiloni fogsága is.

Those four churches also represent the four generations of Adventism, and provide a witness to applying Ezekiel’s four abominations to the four generations. The rebellion of 1863, was represented by the first generation of ancient Israel as illustrated by the rebellion of Aaron’s golden calf. The first generation includes the counsel given to the church of Ephesus, which identifies that God’s people had left their first love, and needed to repent and return to their first love. In 1863, the first love, as represented by William Miller’s jewels (the foundational truths, especially the “seven times”), were set aside, and God’s people were counselled to return.

Az a négy gyülekezet az adventizmus négy nemzedékét is jelképezi, és tanúbizonyságot tesz arról, hogy Ezékiel négy utálatossága miként alkalmazható a négy nemzedékre. Az 1863-as lázadást az ókori Izráel első nemzedéke jelképezte, amint azt Áron aranyborjú körüli lázadása szemlélteti. Az első nemzedék magában foglalja az efezusi gyülekezetnek adott tanácsot, amely rámutat arra, hogy Isten népe elhagyta első szeretetét, és meg kellett térnie, visszatérve első szeretetéhez. 1863-ban az első szeretetet — amint azt William Miller ékszerei (az alapvető igazságok, különösen a „hét idő”) jelképezték — félretették, és Isten népe felszólítást kapott a visszatérésre.

> Nevertheless I have somewhat against thee, because thou hast left thy first love. Remember therefore from whence thou art fallen, and repent, and do the first works; or else I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent. Revelation 2:4, 5.

> De az a panaszom ellened, hogy elhagytad az első szeretetedet. Emlékezzél meg azért arról, honnan estél ki, és térj meg, és az első cselekedeteket cselekedd; ha pedig nem, hamar eljövök hozzád, és kimozdítom gyertyatartódat a helyéből, ha meg nem térsz. Jelenések 2:4, 5.

The Millerites had struggled with apostate Protestantism, who Jeremiah called the “assembly of mockers,” and waited patiently for the vision to arrive, for when it did arrive it would not lie. The “assembly of mockers” were represented by the old prophet that lied to the prophet of Judah, who had presented the rebuke upon Jeroboam’s counterfeit worship.

A milleriták megküzdöttek a hitehagyott protestantizmussal, amelyet Jeremiás a „csúfolódók gyülekezetének” nevezett, és türelmesen vártak arra, hogy a látomás beteljesedjék, mert amikor beteljesedik, nem hazudik. A „csúfolódók gyülekezetét” az az öreg próféta jelképezte, aki hazudott a júdai prófétának, aki megfeddette Jeroboám hamis istentiszteletét.

> I know thy works, and thy labour, and thy patience, and how thou canst not bear them which are evil: and thou hast tried them which say they are apostles, and are not, and hast found them liars: And hast borne, and hast patience, and for my name’s sake hast laboured, and hast not fainted. Revelation 2:2, 3.

> Tudom a te cselekedeteidet, és fáradozásodat, és kitartásodat, és hogy nem tűrheted a gonoszokat; és megpróbáltad azokat, akik apostoloknak mondják magukat, holott nem azok, és hazugoknak találtad őket. És terhet viseltél, és kitartó voltál, és az én nevemért fáradoztál, és nem lankadtál meg. Jelenések 2:2, 3.

The second church of Smyrna represented the period of persecution in the early Christian church, that consisted of genuine martyrs and some who brought persecution upon themselves for less than holy motivations. It also represented the time of the Judges when every man in ancient Israel did whatever seemed right in his own eyes. The generation of rebellion that began in 1888, identified a period of persecution against the Spirit of Prophecy, the chosen messengers of the hour, and the Holy Spirit. It introduced a period when the ancient men of Laodicean Adventism chose to do whatever seemed right in their own eyes, as witnessed by men such as Kellogg, Prescott and Daniells.

A szmirnai második gyülekezet az őskeresztény egyház üldöztetésének időszakát jelképezte, amely valódi vértanúkból és olyanokból állt, akik kevésbé szent indítékok miatt maguk idézték elő az üldöztetést. Egyúttal a Bírák korát is jelképezte, amikor az ősi Izráelben mindenki azt cselekedte, ami helyesnek tűnt a maga szemében. Az 1888-ban kezdődött lázadás nemzedéke azzal egy időszakot azonosított, amikor üldözés irányult a Prófétaság Lelke, az adott óra kiválasztott hírnökei és a Szentlélek ellen. Bevezetett egy olyan korszakot, amikor a laodiceai adventizmus ősi emberei azt választották, hogy azt cselekszik, ami helyesnek tűnt a saját szemükben, amint ezt olyan férfiak példája tanúsítja, mint Kellogg, Prescott és Daniells.

The faithful few in that time were to be in mortal spiritual combat with a class that claimed to be Jews, but were not. Despite the positions of leadership, they were of the synagogue of Satan, as testified to by Sister White identifying that some were being directed “by angels that had been expelled from heaven.” They claimed to be wise, but were foolish. There was no condemnation placed upon the wise in that period of time, but an encouragement to be faithful unto death. In 1915, the last words Sister White ever spoke was, “I know in whom I have believed,” for she had been faithful unto death.

Az akkori hűséges keveseknek halálos kimenetelű lelki harcban kellett állniuk egy olyan csoporttal szemben, amely azt állította magáról, hogy zsidó, pedig nem az volt. Vezetői tisztségeik ellenére a Sátán zsinagógájához tartoztak, amint arról White testvérnő tett bizonyságot, amikor azonosította, hogy némelyeket „olyan angyalok irányítottak, akiket kiűztek a mennyből.” Bölcsnek vallották magukat, de balgák voltak. Abban az időszakban nem hangzott el kárhoztatás a bölcsek ellen, hanem inkább bátorítás arra, hogy mindhalálig hűségesek legyenek. 1915-ben White testvérnő utolsó szavai, amelyeket valaha is kimondott, ezek voltak: „Tudom, kinek hittem”, mert mindhalálig hűséges volt.

> I know thy works, and tribulation, and poverty, (but thou art rich) and I know the blasphemy of them which say they are Jews, and are not, but are the synagogue of Satan. Fear none of those things which thou shalt suffer: behold, the devil shall cast some of you into prison, that ye may be tried; and ye shall have tribulation ten days: be thou faithful unto death, and I will give thee a crown of life. Revelation 2:9, 10.

> Ismerem cselekedeteidet, nyomorúságodat és szegénységedet (de gazdag vagy), és ismerem azok káromlását, akik azt mondják, hogy zsidók, és nem azok, hanem a Sátán zsinagógája. Semmit se félj attól, amit szenvedned kell. Íme, az ördög némelyeket közületek börtönbe fog vetni, hogy megpróbáltassatok; és nyomorúságotok lesz tíz napig. Légy hű mindhalálig, és neked adom az élet koronáját. Jelenések 2:9, 10.

The church of Pergamos represented the compromise between truth and error, between paganism and Christianity, in the time of the emperor Constantine, and also the compromise of ancient Israel that occurred during the history of the kings. It represented the mixture of truth and error, which can only produce error. It was represented by the 1919 Bible conference where the publication of the book, “The Doctrine of Christ”, was brought about in order to create an Adventist message that more closely represented the false gospel of apostate Protestantism. It was in the third generation of Adventism where the great compromises of truth occurred.

Pergamon gyülekezete az igazság és a tévedés, a pogányság és a kereszténység közötti megalkuvást jelképezte Konstantin császár idejében, valamint az ősi Izráelben a királyok történetének idején bekövetkezett megalkuvást is. Az igazság és a tévedés elegyét jelképezte, amely csak tévedést eredményezhet. Ezt jelképezte az 1919-es bibliai konferencia is, amelynek során megjelent a „The Doctrine of Christ” című könyv abból a célból, hogy egy olyan adventista üzenetet hozzanak létre, amely közelebb áll a hitehagyott protestantizmus hamis evangéliumához. Az adventizmus harmadik nemzedékében következtek be az igazságot érintő nagy megalkuvások.

It was in that generation, beginning in 1919, that the church began the compromise that produced the Church Manual. It was in that generation, beginning in 1919, that the church began the compromise that required accreditation in both the schools of health and religion. It was in that generation that the move to the modern Catholic-based Bibles was initiated. It was in that history that the willingness of the leadership to establish relationships with regimes that were openly anti-Christian occurred.

Abban a nemzedékben, 1919-től kezdődően, kezdte meg az egyház azt a kompromisszumot, amely az Egyházi Kézikönyvet eredményezte. Abban a nemzedékben, 1919-től kezdődően, kezdte meg az egyház azt a kompromisszumot, amely akkreditációt tett szükségessé mind az egészségügyi, mind a vallási iskolákban. Abban a nemzedékben indult meg az elmozdulás a modern, katolikus alapú Bibliák felé. Abban a történelmi folyamatban mutatkozott meg a vezetés készsége arra, hogy kapcsolatokat létesítsen olyan rendszerekkel, amelyek nyíltan keresztényellenesek voltak.

The practice had been born into infancy in the Civil War, when the Laodicean leadership formed a legal relationship with the government of the United States, in order to have a better outcome for the young men in the church that were to be drafted into the deadliest war in American history, was repeated at the outset of the First World War when the General Conference president, A. G. Daniells, interacted with the German government, giving his approval for Germany to draft and force young men to serve in the military, and to bear arms, and to disregard the Sabbath. That action by Daniells brought about a separation that produced the various splinters of the Seventh-day Adventist Reform movement that exist to this very day.

E gyakorlat a polgárháború idején, mintegy csecsemőkorában született meg, amikor a laodíceai vezetés jogi kapcsolatot létesített az Egyesült Államok kormányával annak érdekében, hogy kedvezőbb kimenetelt biztosítson az egyház azon ifjú férfitagjai számára, akiket be akartak sorozni Amerika történelmének leghalálosabb háborújába; ugyanez megismétlődött az első világháború kezdetén, amikor a Generálkonferencia elnöke, A. G. Daniells kapcsolatba lépett a német kormánnyal, jóváhagyását adva ahhoz, hogy Németország besorozza és katonai szolgálatra kényszerítse a fiatal férfiakat, hogy fegyvert viseljenek, és hogy semmibe vegyék a szombatot. Daniells e cselekedete olyan szakítást idézett elő, amely a Hetednapi Adventista Reformmozgalom mindmáig létező különféle szakadár ágait eredményezte.

That compromise continued with Hitler’s Nazi Germany, and thereafter with the nations that made up the Soviet Union, and it is still upheld today in regimes such as China. The compromise of the third generation in its relation to statecraft had been typified by the compromise of the ancient kings of Israel and Constantine as symbolized in the church of Pergamos. That period also represented the compromise of its churchcraft with the false gospel of peace and safety represented by Prescott’s “The Doctrine of Christ”.

Ez a megalkuvás tovább folytatódott Hitler náci Németországával, majd azokkal a nemzetekkel, amelyek a Szovjetuniót alkották, és mindmáig fennmarad olyan rendszerekben is, mint Kína. A harmadik nemzedéknek az államvezetéssel való kapcsolatában megnyilvánuló megalkuvását előképezte az ókori Izráel királyainak és Konstantinnak megalkuvása, amint azt a pergamoni gyülekezet jelképezi. Ez az időszak egyúttal egyházkormányzatának megalkuvását is képviselte a béke és biztonság hamis evangéliumával, amelyet Prescott „The Doctrine of Christ” című műve képvisel.

> I know thy works and where thou dwellest, even where Satan’s seat is: and thou holdest fast my name, and hast not denied my faith, even in those days wherein Antipas was my faithful martyr, who was slain among you, where Satan dwelleth. But I have a few things against thee, because thou hast there them that hold the doctrine of Balaam, who taught Balac to cast a stumblingblock before the children of Israel, to eat things sacrificed unto idols, and to commit fornication. Revelation 2:13, 14.

> Tudom a te cselekedeteidet, és hogy hol lakozol, ott, ahol a Sátán királyiszéke van; és ragaszkodol az én nevemhez, és nem tagadtad meg az én hitemet még azokban a napokban sem, amikor Antipás, az én hű mártírom, megöletett nálatok, ahol a Sátán lakozik. De van valami kevés panaszom ellened, mert vannak ott nálad, akik a Bálám tudományát tartják, aki Balákot arra tanította, hogy botránkozást okozó követ vessen Izráel fiai elé, hogy bálványáldozati húsból egyenek, és paráználkodjanak. Jelenések 2:13, 14.

The fornication identifies the work of the General Conference in aligning themselves with nations such as Nazi Germany, and the Soviet Union under the pretext of maintaining necessary working relationships with the corrupt governments, while disregarding the faithful in those nations that suffered persecution from the various regimes they had joined with. The food sacrificed to idols represented the false methodology of apostate Protestantism and Catholicism that was then firmly established in universities of Laodicean Adventism, that had agreed to be governed by the guidelines of apostate methodologies, both in religion and health.

A paráznaság a Generál Konferencia azon cselekedetét jelöli, hogy a romlott kormányzatokkal való szükséges munkakapcsolatok fenntartásának ürügye alatt olyan nemzetekhez igazodott, mint a náci Németország és a Szovjetunió, miközben semmibe vette azokat a hűségeseket azokban a nemzetekben, akik üldöztetést szenvedtek el a különféle rendszerektől, amelyekhez a Generál Konferencia csatlakozott. A bálványoknak áldozott eledel a hitehagyott protestantizmus és a katolicizmus hamis módszertanát jelképezte, amely akkorra már szilárdan meghonosodott a laodiceai adventizmus egyetemein, amelyek beleegyeztek, hogy a hitehagyott módszertanok irányelvei szerint kormányoztassanak, mind a vallás, mind az egészség területén.

Jesus illustrated the end of the third generation as he did with the beginning, for He marked the arrival of the fourth generation with the publication of the book, Questions on Doctrine published in 1957, which fully rejected the primary salvation distinction that exists between truth and the erroneous ideas of apostate Protestantism and Catholicism. The book of course has several erroneous teachings, but essentially it teaches that it is impossible to live victorious in Christ, until after a person is miraculously changed at the Second Coming. The book marked the beginning of the generation where the twenty-five ancient men were to bow down to the sun. The political and religious elements necessary to allow the Laodicean Adventist church to accept the worship of Sunday at the soon coming Sunday law had arrived.

Jézus a harmadik nemzedék végét ugyanúgy szemléltette, mint annak kezdetét, mert a negyedik nemzedék eljövetelét az 1957-ben megjelent Questions on Doctrine című könyv kiadásával jelölte meg, amely teljes mértékben elvetette azt az elsődleges, az üdvösséget érintő különbségtételt, amely az igazság és a hitehagyott protestantizmus, valamint a katolicizmus téves eszméi között fennáll. A könyvnek természetesen több téves tanítása is van, de lényegében azt tanítja, hogy lehetetlen Krisztusban győzedelmes életet élni mindaddig, amíg az embert a második eljövetelkor csodálatos módon meg nem változtatják. A könyv annak a nemzedéknek a kezdetét jelezte, amelyben a huszonöt vén férfinak le kellett borulnia a nap előtt. Megérkeztek azok a politikai és vallási elemek, amelyek szükségesek voltak ahhoz, hogy a laodíceai adventista egyház elfogadja a vasárnap imádatát a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvény idején.

The fourth abomination of Ezekiel occurs when the faithful few in chapter nine are receiving a seal upon their foreheads, just before the destroying angels begin their work. The vision begins in verse one, of chapter eight on the fifth day, of the sixth month, of the sixth year. The vision begins the day before the execution of the judgment upon those who bow down to the sun, which is the mark of papal authority, and the number of his name is “666.”

Ezékiel negyedik utálatossága akkor következik be, amikor a kilencedik fejezetben a hűséges kevesek pecsétet kapnak homlokukra, közvetlenül azelőtt, hogy a pusztító angyalok megkezdenék munkájukat. A látomás a nyolcadik fejezet első versében, a hatodik év hatodik hónapjának ötödik napján kezdődik. A látomás azon a napon kezdődik, amely megelőzi az ítélet végrehajtását azokon, akik leborulnak a nap előtt, ami a pápai tekintély jele, és nevének száma: „666.”

The work of the sealing of the one hundred and forty-four thousand began on September 11, 2001 with the attack upon the earth beast carried out by the third woe of Islam. That attack made the nations angry, and marked the arrival of the latter rain. But the latter rain would only be recognized by those who would be led back to the foundations of Adventism to see that the three Woes of Islam are a foundational truth. At that point in time, those who were led back to the old paths that Jeremiah identifies as “the rest” (which is the latter rain), would either become watchmen that blew the trumpet of the third Woe, or they would be those who refused to hearken to the sound of the trumpet, and thus refusing to walk in the old paths.

A száznegyvennégyezer elpecsételésének munkája 2001. szeptember 11-én kezdődött, amikor az iszlám harmadik jajszava megtámadta a földi fenevadat. Ez a támadás megharagította a nemzeteket, és jelezte a késői eső elérkezését. A késői esőt azonban csak azok ismerték fel, akiket visszavezettek az adventizmus alapjaihoz, hogy meglássák: az iszlám három jajszava alapvető igazság. Abban az időpontban azok, akiket visszavezettek a régi ösvényekhez, amelyeket Jeremiás „nyugalomnak” nevez (ami a késői eső), vagy őrállókká lettek, akik megfújták a harmadik jajszó trombitáját, vagy azok közé tartoztak, akik megtagadták, hogy hallgassanak a trombita szavára, s ezáltal megtagadták, hogy a régi ösvényeken járjanak.

They were then tested by the sin of their father’s rebellion of 1863. At the very same point in time, a message arrived of the righteousness of Christ, which is “justification by faith in verity”. It was the Laodicean message of Jones and Waggoner, and it was the message of Ezekiel to the dead dry bones that came from the “four winds”, which are a symbol of Islam of the third woe (the “angry horse” seeking to break loose). Those faithful few were then tested by the sin of their father’s rebellion of 1888, as the mighty angel of Revelation eighteen descended when the great buildings of New York City were thrown down, and Revelation chapter eighteen, verses one through three was fulfilled.

Ezután atyjuk 1863-as lázadásának bűne által tétettek próbára. Ugyanabban az időpontban érkezett meg Krisztus igazságosságának üzenete, amely „a hit általi megigazulás valóságban”. Ez volt Jones és Waggoner laodiceai üzenete, és Ezékiel üzenete a halott, száraz csontokhoz, amely a „négy szél” felől jött, amelyek a harmadik jaj iszlámjának jelképei (a „haragos ló”, amely ki akar törni). Az a kevés hűséges ezután atyjuk 1888-as lázadásának bűne által tétetett próbára, amikor a Jelenések tizennyolcadik fejezetének hatalmas angyala alászállt, miközben New York város nagy épületei ledőltek, és beteljesedett a Jelenések könyve tizennyolcadik fejezetének elsőtől harmadikig terjedő verse.

They were then tested by the identification of the message of the latter rain. Was the latter rain a manifestation of the power of God as in past ages, or were the manifestations of God’s power only in the past? The faithful few were then tested by the rebellion of their father’s rebellion in 1919. How the faithful few navigate through those three tests determines whether they will receive the seal of God in their foreheads, or find themselves bowing down to the sun with the twenty-five elders of Laodicean Adventism.

Azután a késői eső üzenetének azonosítása által tétettek próbára. Vajon a késői eső Isten hatalmának olyan megnyilatkozása volt-e, mint a múlt korszakokban, vagy Isten hatalmának megnyilatkozásai csupán a múltban voltak? A hűséges kevesek ezután atyáik 1919-es lázadása által tétettek próbára. Az, hogy a hűséges kevesek miként jutnak át e három próbán, határozza meg, vajon megkapják-e homlokukra Isten pecsétjét, vagy végül a laodiceai adventizmus huszonöt vénjével együtt a nap előtt borulnak le.

All the rebellions of the four generations of Laodicean Adventism find their counterpart in September 11, 2001. That date, which Isaiah identified as the “day of the east wind,” marks the beginning of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, and the sealing time is a period of time. The ending of the period has been illustrated by the beginning, for Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing. In the final movements of the sealing process the tests that were represented at the beginning of the period are once again repeated.

A laodiceai adventizmus négy nemzedékének minden lázadása megtalálja maga megfelelő párhuzamát 2001. szeptember 11-ében. Ez a dátum, amelyet Ézsaiás a „keleti szél napjaként” azonosított, jelzi a száznegyvennégyezer elpecsételésének ideje kezdetét, és az elpecsételés ideje egy időszak. Az időszak végét a kezdete szemléltette, mert Jézus mindig egy dolog végét egy dolog kezdetével szemlélteti. Az elpecsételési folyamat végső mozzanataiban azok a próbák, amelyek az időszak kezdetén lettek ábrázolva, ismételten megismétlődnek.

On September 11, 2001, the tests which were failed by the rebels of Laodicean Adventism as represented by the four abominations of Ezekiel, and by the first four churches of Revelation chapters two and three, arrived, marking the beginning of a testing process that leads either to the mark of the beast, or the seal of God, for those who profess to be Seventh-day Adventists.

2001. szeptember 11-én elérkeztek azok a próbatételek, amelyeken a laodíceai adventizmus lázadói megbuktak — amint azt Ezékiel négy utálatossága, valamint a Jelenések könyve második és harmadik fejezetének első négy gyülekezete ábrázolja —, jelezve egy olyan megpróbáltatási folyamat kezdetét, amely azok számára, akik magukat hetednapi adventistáknak vallják, vagy a fenevad bélyegéhez, vagy Isten pecsétjéhez vezet.

The leadership of Laodicean Adventism has been trapped by the cords of their own deceits, and it is virtually impossible for them to “recognize” a repetition of the manifestation of the power of God as represented by previous reformatory movements, including the reform movement that brought Adventism into existence. The ancient men scattered and covered up the doctrines that are represented by Miller’s jewels with counterfeit coins and jewels. The casket of the King James Bible has been relegated to the times of archaic language and replaced with modern language Bibles that are expressed in the terminology of the man of sin.

A laodiceai adventizmus vezetősége saját csalárdságainak köteleiben vergődik, és gyakorlatilag lehetetlen számukra, hogy „felismerjék” Isten hatalmának megnyilvánulása ismétlődését, amint azt a korábbi reformmozgalmak képviselték, beleértve azt a reformmozgalmat is, amely létrehozta az adventizmust. Az öreg férfiak szétszórták és elfedték a Miller drágakövei által jelképezett tanításokat hamis pénzérmékkel és drágakövekkel. A King James Biblia ékszertartóját az archaikus nyelvezet korába utalták, és modern nyelvezetű Bibliákkal helyettesítették, amelyek a bűn emberének terminológiájában vannak megfogalmazva.

Were any of the ancient men willing to consider the possibility that the latter rain message is not a peace and safety message, it would be virtually impossible for them to recognize that the manifestations of the power of God in past sacred histories are what specifically identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand. More difficult yet for them to recognize is that the sacred histories that most directly identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand are the sacred histories that fulfill Malachi chapter three, for Malachi chapter three establishes that there is always a messenger who prepares the way for the sudden arrival of the Messenger of the Covenant. That messenger was represented by the prophet Elijah who boldly proclaimed that there would be no rain in his history, except if it comes through his ministry.

Ha az ősrégi emberek közül bárki hajlandó volna fontolóra venni annak lehetőségét, hogy a késői eső üzenete nem békesség- és biztonságüzenet, számukra gyakorlatilag lehetetlen volna felismerni, hogy Isten hatalmának megnyilvánulásai a múlt szent történeteiben azok, amelyek kifejezetten azonosítják a száznegyvennégyezer elpecsételését. Még nehezebb számukra felismerni azt, hogy azok a szent történetek, amelyek a legközvetlenebbül azonosítják a száznegyvennégyezer elpecsételését, ugyanazok a szent történetek, amelyek betöltik Malakiás harmadik fejezetét, mert Malakiás harmadik fejezete megállapítja, hogy mindig van egy hírnök, aki előkészíti az utat a Szövetség Követének hirtelen eljövetele előtt. Ezt a hírnököt Illés próféta jelképezte, aki bátran kijelentette, hogy az ő történetében nem lesz eső, kivéve, ha az az ő szolgálata által jön el.

Ezekiel’s seventy elders would find it ridiculous to accept that their claim to be the temple of the Lord, was unfounded, and actually represented the claim of a people who were being passed by, just as the vineyard was given to those who bear the fruits worthy of the vineyard. The message of the third Woe, the messenger that prepares the way, the song of the vineyard, all testify against the traditions and customs which they had placed their confidence in, and represents an almost insurmountable obstacle to recognizing the latter rain.

Ezékiel hetven véne nevetségesnek találná elfogadni, hogy az Úr temploma voltukra vonatkozó állításuk megalapozatlan volt, és valójában egy olyan nép igényét képviselte, amely mellett elhaladtak, miként a szőlőskert is azoknak adatott, akik a szőlőskerthez méltó gyümölcsöket teremnek. A harmadik jaj üzenete, az utat előkészítő követ, a szőlőskert éneke mind azok ellen a hagyományok és szokások ellen tanúskodnak, amelyekbe bizalmukat vetették, és csaknem leküzdhetetlen akadályt képeznek a késői eső felismerése előtt.

The conclusion of the sealing of the one hundred and forty-four thousand manifests the same tests for those who have claimed to “recognize” the role of Islam of the third Woe. The “increase of knowledge” which launched the movement of the Millerites began at the end of “seven times” in 1798. The “increase of knowledge” which launched the movement of the one hundred and forty-four thousand began at the end of a symbolic “seven times” (one hundred and twenty-six years) in 1989. During those one hundred and twenty-six years of escalating apostasy, Laodicean Adventism has reached its fourth and final generation.

A százhuszonnégyezer megpecsételésének lezárása ugyanazokat a próbákat tárja fel azok számára, akik azt állították, hogy „felismerték” az iszlám szerepét a harmadik Jajban. Az a „tudás gyarapodása”, amely elindította a millerita mozgalmat, a „hét idő” végén, 1798-ban kezdődött. Az a „tudás gyarapodása”, amely elindította a százhuszonnégyezer mozgalmát, egy jelképes „hét idő” (százhuszonhat év) végén, 1989-ben kezdődött. A növekvő hitehagyás e százhuszonhat éve alatt a laodíceai adventizmus eljutott negyedik és egyben végső nemzedékéhez.

It is the third and fourth generation that a nation or people fill their cup of probationary time, and that time has now arrived. The “increase of knowledge” from the book of Daniel that is represented by the Hiddekel River is also the knowledge that is increased, when the Revelation of Jesus Christ is unsealed just before probation closes.

Egy nemzet vagy nép a harmadik és negyedik nemzedék idején tölti be próbaidejének poharát, és ez az idő most elérkezett. A Dániel könyvéből származó „ismeret gyarapodása”, amelyet a Hiddekel folyó jelképez, egyben az az ismeret is, amely megnövekszik, amikor Jézus Krisztus kijelentése közvetlenül a kegyelmi idő lezárulta előtt feltáratik.

We will take up the last three chapters of the book of Daniel in the next article.

Dániel könyvének utolsó három fejezetét a következő cikkben fogjuk tárgyalni.

> “The days are fast approaching when there will be great perplexity and confusion. Satan, clothed in angel robes, will deceive, if possible, the very elect. There will be gods many and lords many. Every wind of doctrine will be blowing. Those who have rendered supreme homage to ‘science falsely so called’ will not be the leaders then. Those who have trusted to intellect, genius, or talent will not then stand at the head of rank and file. They did not keep pace with the light. Those who have proved themselves unfaithful will not then be entrusted with the flock. In the last solemn work few great men will be engaged. They are self-sufficient, independent of God, and He cannot use them. The Lord has faithful servants, who in the shaking, testing time will be disclosed to view. There are precious ones now hidden who have not bowed the knee to Baal. They have not had the light which has been shining in a concentrated blaze upon you. But it may be under a rough and uninviting exterior the pure brightness of a genuine Christian character will be revealed. In the day time we look toward heaven but do not see the stars. They are there, fixed in the firmament, but the eye cannot distinguish them. In the night we behold their genuine luster.” Testimonies, volume 5, 80, 81.

> „Gyorsan közelednek azok a napok, amikor nagy tanácstalanság és zűrzavar lesz. Sátán, angyali öltözetbe öltözve, ha lehetséges, még a választottakat is megtéveszti. Sok isten és sok úr lesz. A tanításnak mindenféle szele fújni fog. Akik a „hamisan így nevezett tudománynak” adták a legfőbb hódolatot, akkor nem lesznek vezetők. Akik értelemben, zsenialitásban vagy tehetségben bíztak, akkor nem fognak a sorok élén állni. Nem tartottak lépést a világossággal. Akik hűtlennek bizonyultak, azokra akkor nem bízzák a nyájat. Az utolsó ünnepélyes munkában kevés nagy ember vesz majd részt. Elégedettek önmagukkal, függetlenek Istentől, és Ő nem használhatja őket. Az Úrnak vannak hűséges szolgái, akik a rostálás és próba idején szemmel láthatóvá lesznek. Vannak most rejtőző drága lelkek, akik nem hajtottak térdet Baál előtt. Nem kapták meg azt a világosságot, amely összpontosított ragyogással fénylett rátok. De lehet, hogy durva és nem vonzó külső alatt az igazi keresztény jellem tiszta fényessége fog megmutatkozni. Nappal az égre tekintünk, de nem látjuk a csillagokat. Ott vannak, az égboltozaton szilárdan rögzítve, de a szem nem tudja megkülönböztetni őket. Éjjel meglátjuk valódi ragyogásukat.” Bizonyságtételek, 5. kötet, 80–81.

Back to Articles