Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Two

Dániel könyve – Százkettedik rész

The Triple Application of the Messenger: Unveiling Prophetic Dynamics

A Hírnök hármas alkalmazása: a prófétai dinamika feltárása

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The triple application of Elijah addresses the message, the messenger and the movement during the time period of God’s executive judgment, which begins at the Sunday law in the United States and continues until the close of probation. The executive judgment escalates from a period where God’s judgment is mixed with mercy unto the time when His judgments are poured out without mercy in the seven last plagues.

Illés hármas alkalmazása az üzenetre, a hírnökre és a mozgalomra vonatkozik Isten végrehajtó ítéletének időszaka alatt, amely az Egyesült Államokban bevezetett vasárnapi törvénnyel kezdődik, és a kegyelmi idő lezárultáig tart. A végrehajtó ítélet egy olyan időszakból fokozódik, amikor Isten ítélete irgalommal vegyül, addig az időig, amikor ítéletei irgalom nélkül áradnak ki a hét utolsó csapásban.

The triple application of the messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant addresses the message, the messenger and the movement during the closing period of God’s investigative judgment, that identifies the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That period ends at the soon-coming Sunday law in the United States, which is when God’s executive judgments begin.

A szövetség Követe előtt az utat előkészítő hírnökre vonatkozó hármas alkalmazás az üzenetre, a hírnökre és a mozgalomra irányul Isten vizsgálati ítéletének záró időszakában, amely azonosítja a száznegyvennégyezer elpecsételésének időszakát. Ez az időszak az Egyesült Államokban hamarosan bekövetkező vasárnapi törvénnyel ér véget, amikor Isten végrehajtó ítéletei megkezdődnek.

John the Baptist prepared the way for Christ, the Messenger of the Covenant to confirm the covenant in fulfillment of Daniel chapter nine, verse twenty-seven. In so doing he also prepared the way for Christ to suddenly come to His temple and purify the sons of Levi, which He did at the beginning and ending of His ministry of three and a half years. The cleansing of the literal temple was the symbol of His work of cleansing the soul temple of those represented as the sons of Levi.

Keresztelő János előkészítette az utat Krisztus számára, a szövetség Követe számára, hogy megerősítse a szövetséget Dániel könyve kilencedik fejezetének huszonhetedik verse beteljesedéseként. Ezzel egyidejűleg azt az utat is előkészítette Krisztus előtt, hogy hirtelen eljöjjön az Ő templomába, és megtisztítsa Lévi fiait, amit három és fél éves szolgálatának kezdetén és végén meg is tett. A szó szerinti templom megtisztítása annak a munkájának jelképe volt, amellyel megtisztítja azoknak a lélektemplomát, akiket Lévi fiaiként ábrázol az Írás.

His literal work of cleansing the temple was a fulfillment of prophecy, and when He accomplished the work in John chapter two, verses thirteen through twenty-two, the Holy Spirit led the disciples to remember a passage from the Old Testament that was part of His work of purifying and purging the disciples in fulfillment of Malachi three.

A templom megtisztítására irányuló szó szerinti cselekedete a prófécia beteljesedése volt, és amikor elvégezte ezt a munkát a János evangéliuma 2. fejezetének 13–22. verseiben, a Szentlélek arra indította a tanítványokat, hogy emlékezzenek az Ószövetség egy szakaszára, amely az Ő tisztító és megtisztító munkájának része volt a tanítványokban, Malakiás 3. fejezetének beteljesedéseként.

In the passage in John, Christ identified that when His body temple was destroyed, He would raise it up in three days. The interaction with the quibbling Jews added that the remodeling of the literal temple that had been carried out by Herod, and which had finished that very year, had taken forty-six years. Jesus was purifying His disciples through an example of one of the rules associated with the prophetic word that Jesus had enshrined within His Word, through the work of angels, the Holy Spirit and the prophets.

A János evangéliumában található szakaszban Krisztus kijelentette, hogy amikor testének temploma elpusztíttatik, három nap alatt felépíti azt. Az akadékoskodó zsidókkal folytatott párbeszéd hozzáteszi, hogy a szó szerinti templom Heródes által végrehajtott átépítése, amely éppen abban az évben fejeződött be, negyvenhat évig tartott. Jézus tanítványait megtisztította egy példa által a prófétai igéhez kapcsolódó egyik szabályra, amelyet Jézus az Ő Igéjében helyezett el az angyalok, a Szentlélek és a próféták munkája által.

He provided the prophetic example that the literal represents the spiritual. He put in place the prophetic key of the number “forty-six,” as a symbol of the temple. “Forty-six” had been the amount of days Moses was on the mount receiving the instructions for the temple. “Forty-six,” is the number of chromosomes that make up the human temple. “Forty-six” is the number of years (1798 to 1844) that were accomplished in restoring the spiritual temple which had been trampled down by paganism and then papalism.

Ő adta a prófétai példát arra, hogy a szó szerinti a lelkit jelképezi. Elhelyezte a „negyvenhat” szám prófétai kulcsát mint a templom jelképét. A „negyvenhat” azon napok száma volt, ameddig Mózes a hegyen volt, és átvette a templomra vonatkozó utasításokat. A „negyvenhat” az emberi templomot alkotó kromoszómák száma. A „negyvenhat” azon évek száma (1798-tól 1844-ig), amelyek beteljesedtek annak a lelki templomnak a helyreállításában, amelyet előbb a pogányság, majd a pápaság tapodott le.

The two temple cleansings include the symbolism that three days equals forty-six years. It includes the principle that the literal represents the spiritual. It represented both a fulfillment and a prediction of prophecy. The two cleansings represent a truth that is misunderstood by one class, and revealed unto another class.

A két templomtisztítás magában foglalja azt a jelképiséget, hogy a három nap negyvenhat évnek felel meg. Magában foglalja azt az elvet, hogy a szó szerinti a lelkit jelképezi. Egyaránt a prófécia beteljesedését és előrejelzését képviselte. A két megtisztítás azt az igazságot jelképezi, amelyet az egyik csoport félreért, a másik csoportnak pedig kinyilatkoztatnak.

The two cleansings identify a period of time when God’s church has been corrupted to the point where it is “an adulterous generation of vipers,” who are seeking for a sign, when the sign is being directly explained to them, for the only sign to be given is the sign of the destruction of the temple that is raised up in three days.

A két megtisztítás egy olyan időszakot azonosít, amikor Isten egyháza olyan mértékben megromlott, hogy „házasságtörő vipera nemzedékké” lett, amely jelt keres, miközben a jel közvetlenül magyaráztatik neki, hiszen az egyetlen adatandó jel a templom pusztulásának jele, amely három nap alatt emeltetik fel.

> O generation of vipers, how can ye, being evil, speak good things? for out of the abundance of the heart the mouth speaketh. . . . Then certain of the scribes and of the Pharisees answered, saying, Master, we would see a sign from thee. But he answered and said unto them, An evil and adulterous generation seeketh after a sign; and there shall no sign be given to it, but the sign of the prophet Jonas: For as Jonas was three days and three nights in the whale’s belly; so shall the Son of man be three days and three nights in the heart of the earth. Matthew 12:34, 38–40.

> Viperák fajzata, mimódon szólhattok jót, holott gonoszak vagytok? Mert a szív teljességéből szól a száj.... Ekkor megszólaltak némelyek az írástudók és a farizeusok közül, mondván: Mester, jelt kívánunk látni tőled. Ő pedig felelvén, ezt mondta nekik: A gonosz és parázna nemzetség jelt kíván; de nem adatik neki más jel, hanem csak Jónás próféta jele. Mert amiképpen Jónás három nap és három éjjel volt a cethal gyomrában, azonképpen az Emberfia is három nap és három éjjel lesz a föld gyomrában. Máté 12:34, 38–40.

All these prophetic dynamics are represented in all three fulfillments of the Messenger of the Covenant suddenly coming to His temple, as He did in John chapter two.

Mindezek a prófétai mozzanatok megjelennek a Szövetség Követének mindhárom beteljesedésében, amint hirtelen eljön az Ő templomába, miként azt János második fejezetében tette.

> And the Jews’ passover was at hand, and Jesus went up to Jerusalem, And found in the temple those that sold oxen and sheep and doves, and the changers of money sitting: And when he had made a scourge of small cords, he drove them all out of the temple, and the sheep, and the oxen; and poured out the changers’ money, and overthrew the tables; And said unto them that sold doves, Take these things hence; make not my Father’s house an house of merchandise. And his disciples remembered that it was written, The zeal of thine house hath eaten me up. Then answered the Jews and said unto him, What sign shewest thou unto us, seeing that thou doest these things? Jesus answered and said unto them, Destroy this temple, and in three days I will raise it up. Then said the Jews, Forty and six years was this temple in building, and wilt thou rear it up in three days? But he spake of the temple of his body. When therefore he was risen from the dead, his disciples remembered that he had said this unto them; and they believed the scripture, and the word which Jesus had said. John 2:13–22.

> Közel volt a zsidók páskája, és Jézus felment Jeruzsálembe. És a templomban talált ökör-, juh- és galambárusokat, valamint ott ülő pénzváltókat. És miután kötélvégekből ostort készített, mindnyájukat kiűzte a templomból, a juhokat és az ökröket is; a pénzváltók pénzét kiszórta, az asztalokat feldöntötte; a galambárusoknak pedig ezt mondta: Vigyétek el ezeket innen; ne tegyétek az én Atyám házát kalmárházává. Tanítványai pedig visszaemlékeztek arra, hogy meg van írva: A te házad iránt való féltő szeretet emészt engem. A zsidók ekkor feleltek, és ezt mondták neki: Miféle jelt mutatsz nekünk, hogy ezeket teszed? Jézus felelt, és ezt mondta nekik: Rontsátok le ezt a templomot, és három nap alatt felépítem azt. A zsidók erre ezt mondták: Negyvenhat esztendeig épült ez a templom, és te három nap alatt felépíted azt? Ő pedig testének templomáról szólt. Amikor azért feltámadt a halálból, tanítványai visszaemlékeztek arra, hogy ezt mondta nekik; és hittek az Írásnak és a beszédnek, amelyet Jézus mondott. János 2:13–22.

The Messenger of the Covenant was to purify and also purge the sons of Levi as “silver” which represents God’s Word, and “gold,” which represents faith. The Messenger of the Covenant would purify His disciples by increasing their “faith” in His prophetic “word”. That prophetic word was designed to purify, but also to purge. His prophetic Word always represents a test, and it is through His prophetic Word that the sons of Levi’s are purged in the period when He suddenly comes to His temple.

A szövetség Követének meg kellett tisztítania, sőt meg is kellett tisztogatnia Lévi fiait mint „ezüstöt”, amely Isten Igéjét jelképezi, és mint „aranyat”, amely a hitet jelképezi. A szövetség Követe úgy tisztítja meg tanítványait, hogy növeli „hitüket” az Ő prófétai „Igéjében”. Az a prófétai Ige arra rendeltetett, hogy megtisztítson, de egyúttal meg is tisztogasson. Az Ő prófétai Igéje mindig próbát jelent, és az Ő prófétai Igéje által tisztogattatnak meg Lévi fiai abban az időszakban, amikor hirtelen eljön az Ő templomába.

> “‘Whose fan is in His hand, and He will throughly purge His floor, and gather His wheat into the garner.’ Matthew 3:12. This was one of the times of purging. By the words of truth, the chaff was being separated from the wheat. Because they were too vain and self-righteous to receive reproof, too world-loving to accept a life of humility, many turned away from Jesus. Many are still doing the same thing. Souls are tested today as were those disciples in the synagogue at Capernaum. When truth is brought home to the heart, they see that their lives are not in accordance with the will of God. They see the need of an entire change in themselves; but they are not willing to take up the self-denying work. Therefore they are angry when their sins are discovered. They go away offended, even as the disciples left Jesus, murmuring, ‘This is an hard saying; who can hear it?’” The Desire of Ages, 392.

> „Akinek szórólapátja a kezében van, és teljesen megtisztítja szérűjét, búzáját pedig a csűrbe takarítja.” Máté 3:12. Ez a megtisztítás egyik ideje volt. Az igazság szavai által a polyva elválasztatott a búzától. Mivel túl hiúk és önigazak voltak ahhoz, hogy a feddést elfogadják, és túlságosan szerették a világot ahhoz, hogy az alázat életét elfogadják, sokan elfordultak Jézustól. Sokan ma is ugyanezt cselekszik. A lelkek ma is próbára tétetnek, miként azok a tanítványok a kapernaumi zsinagógában. Amikor az igazság a szívükig hatol, felismerik, hogy életük nincs összhangban Isten akaratával. Látják, hogy önmagukban teljes változásra van szükség; de nem hajlandók felvállalni az önmegtagadó munkát. Ezért haragra gerjednek, amikor bűneik lelepleződnek. Megbotránkozva távoznak, miként a tanítványok is elhagyták Jézust, zúgolódva: „Kemény beszéd ez; ki hallgathatja ezt?” Jézus élete, 392.

Those “souls that were tested” in “the synagogue at Capernaum,” refused to understand that when Christ told them they must eat His flesh and drink His blood, that He was employing His literal body to convey a spiritual truth. It was the identical prophetic representation He made of the temple in John chapter two. When the principle that the literal precedes and represents the spiritual was recognized as “an hard saying” which they were unwilling to “hear,” they turned and walked with Him never again. That took place in John chapter six, verse sixty-six (666), which represents the soon-coming Sunday law, which was typified by October 22, 1844, which in turn was typified by the cross of Calvary.

Azok a „lelkek, akiket próbára tettek” a „kapernaumi zsinagógában”, nem voltak hajlandók megérteni, hogy amikor Krisztus azt mondta nekik, hogy enniük kell az Ő testét és inniuk az Ő vérét, akkor szó szerinti testét használta fel egy lelki igazság közlésére. Ugyanaz a prófétai ábrázolás volt ez, amelyet a templomról adott János második fejezetében. Amikor azt az elvet, hogy a szó szerinti megelőzi és ábrázolja a lelkinek valóságát, „kemény beszédnek” ismerték fel, amelyet nem voltak hajlandók „hallani”, visszafordultak, és soha többé nem jártak vele. Ez János hatodik fejezetében, a hatvanhatodik versben (666) történt, amely a hamarosan bekövetkező vasárnapi törvényt jelképezi, amelyet előképezett 1844. október 22-e, amit viszont a Kálvária keresztje előképezett.

> From that time many of his disciples went back, and walked no more with him. John 6:66.

> Ettől fogva sokan visszahúzódtak az ő tanítványai közül, és nem jártak többé vele. János 6:66.

In John chapter two, the Holy Spirit had led the minds of the disciples to “remember” the prophecy describing God’s zeal, and the word “zealous” is the same word as “jealous” in both the Hebrew and Greek.

János második fejezetében a Szentlélek arra indította a tanítványok elméjét, hogy „visszaemlékezzenek” arra a próféciára, amely Isten buzgóságát írja le, és a „buzgó” szó ugyanaz, mint a „féltőn szerető” mind a héberben, mind a görögben.

> For the zeal of thine house hath eaten me up; and the reproaches of them that reproached thee are fallen upon me. Psalms 69:9.

> Mert a te házad iránti buzgóság megemészt engem, és a te gyalázóid gyalázásai hullottak reám. Zsoltárok 69:9.

God’s zeal, which is His jealousy, represents the element of God’s character as a jealous God, whose jealousy is manifested in the third and fourth generation upon those that hate Him. In John chapter two, the Holy Spirit was putting in place that the purification accomplished by the Messenger of the Covenant occurs in the fourth and final generation, though there are always some of the third generation still standing when the cup of the final generation is filled. That generation is an adulterous generation of vipers.

Isten buzgósága, amely az Ő féltékenysége, Isten jellemének azt az elemét fejezi ki, mint féltékeny Istenét, akinek féltékenysége a harmadik és negyedik nemzedéken nyilatkozik meg azokon, akik gyűlölik Őt. János második fejezetében a Szentlélek azt állította helyre, hogy a tisztítás, amelyet a Szövetség Követe visz véghez, a negyedik és végső nemzedékben történik meg, jóllehet a harmadik nemzedékből mindig maradnak még némelyek életben, amikor a végső nemzedék pohara betelik. Az a nemzedék a viperák házasságtörő nemzedéke.

Moses represented the fourth generation, and it was then that Moses, during forty-six days, received instruction on erecting the temple. In those days He received the law, which in the second commandment identifies that God’s jealousy is manifested in the third and fourth generations.

Mózes a negyedik nemzedéket képviselte, és ekkor kapott Mózes negyvenhat napon át útmutatást a templom felépítésére vonatkozóan. Azokban a napokban kapta a törvényt, amely a második parancsolatban kijelenti, hogy Isten féltő szeretete a harmadik és negyedik nemzedékben nyilvánul meg.

> And he said unto Abram, Know of a surety that thy seed shall be a stranger in a land that is not theirs, and shall serve them; and they shall afflict them four hundred years; And also that nation, whom they shall serve, will I judge: and afterward shall they come out with great substance. And thou shalt go to thy fathers in peace; thou shalt be buried in a good old age. But in the fourth generation they shall come hither again: for the iniquity of the Amorites is not yet full. Genesis 15:13–16.

> És monda Ábrámnak: Bizonyosan tudd meg, hogy a te magod jövevény lesz egy földön, amely nem az övé, és szolgálni fogják azokat; és nyomorgatni fogják őket négyszáz esztendeig; de azt a nemzetet is, amelynek szolgálni fognak, megítélem én; azután pedig kijönnek nagy gazdagsággal. Te pedig békességgel térsz meg atyáidhoz; jó vénségben temettetel el. De a negyedik nemzedékben visszatérnek ide, mert az emoreusok gonoszsága még nem telt be. 1Mózes 15:13–16.

In the final generation of ancient Israel, the temple of the Christian church, which Peter called a “spiritual house,” was erected. During that history God manifested His jealousy twice when in His zeal He cleansed the temple. In 1844 God had raised up the spiritual temple of the Millerites, and once again He had passed by the former chosen people. In that history the Messenger of the Covenant came suddenly on October 22, 1844.

Az ősi Izráel utolsó nemzedékében felépült a keresztény egyház temploma, amelyet Péter „lelki ház”-nak nevezett. E történet folyamán Isten kétszer nyilvánította ki féltő szeretetét, amikor buzgóságában megtisztította a templomot. 1844-ben Isten felépítette a milleriták lelki templomát, és ismét elhaladt a korábbi választott nép mellett. Abban a történetben a szövetség Követe hirtelen eljött 1844. október 22-én.

His appearance had been prepared for through the ministry of William Miller. As the Protestants and Millerites approached October 22, 1844, two classes were tested. The Protestant’s test arrived at the time of the end at the arrival of the first angel in 1798. After the message that was to both “purify and purge” the sons of Levi was formalized in 1831, the testing of the Protestants began when the message of the first angel was empowered on August 11, 1840. On April 19, 1844, the Protestants failed the test, and became the daughters of Babylon.

Az ő megjelenését William Miller szolgálata készítette elő. Amint a protestánsok és a milleriták közeledtek 1844. október 22-éhez, két osztály próbáltatott meg. A protestánsok próbája a vég idején érkezett el, az első angyal 1798-as eljövetelekor. Miután az az üzenet, amely Lévi fiait „megtisztítja és megrostálja”, 1831-ben meghatározott formát öltött, a protestánsok próbája akkor kezdődött, amikor az első angyal üzenete 1840. augusztus 11-én erőt nyert. 1844. április 19-én a protestánsok megbuktak a próbában, és Babilon leányaivá lettek.

The second angel then arrived and the Millerites faith was then tested, and a purification and purging was accomplished. When the message of the second angel was empowered at the Exeter camp meeting on August twelfth through the seventeenth, the testing of the Millerites’ separation of the wise and foolish Millerites was accomplished.

Ezután megérkezett a második angyal, és ekkor próbára tétetett a milleriták hite, valamint megtörtént a megtisztítás és a megtisztulás. Amikor a második angyal üzenete erőteljessé lett az augusztus tizenkettedikétől tizenhetedikéig tartott exeteri táborgyűlésen, végbement a milleriták megpróbáltatása, a bölcs és balga milleriták elkülönítése.

The distinction between the wise and foolish was the oil, which was the prophetic message of the Midnight Cry. When the third angel arrived on October 22, 1844, the temple had been erected (in forty-six years). At that point the Messenger of the Covenant came suddenly to His temple.

A bölcsek és a balgák közötti különbség az olaj volt, amely a „Éjféli Kiáltás” prófétai üzenete volt. Amikor a harmadik angyal 1844. október 22-én megérkezett, a templom felépült (negyvenhat év alatt). Ekkor a Szövetség Követe hirtelen eljött az ő templomába.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> „Krisztusnak mint a mi főpapunknak a szentek szentjébe való bevonulása a szentély megtisztítása végett, amint azt Dániel 8:14 bemutatja; az Emberfiának megjelenése az Öregkorú előtt, amint azt Dániel 7:13 tárja elénk; valamint az Úr eljövetele az Ő templomába, amelyet Malakiás jövendölt meg: ugyanannak az eseménynek a leírásai; és ezt ábrázolja a vőlegény mennyegzőre való megérkezése is, amelyet Krisztus a Máté 25-ben feljegyzett tíz szűz példázatában ír le.” A nagy küzdelem, 426.

It was then that the Messenger of the Covenant began His work of purifying and purging the Millerite disciples, identified in Malachi chapter three, as the sons of Levi.

Ekkor kezdte meg a Szövetség Követe a maga megtisztító és tisztogató munkáját a millerita tanítványok között, akiket Malakiás harmadik fejezete Lévi fiainak azonosít.

> “Many who went forth to meet the Bridegroom under the messages of the first and second angels, refused the third, the last testing message to be given to the world, and a similar position will be taken when the last call is made.

> „Sokan, akik az első és a második angyal üzenete nyomán kimentek, hogy találkozzanak a Vőlegénnyel, elutasították a harmadik, a világnak adandó utolsó próbaüzenetet; és hasonló álláspontra helyezkednek majd akkor is, amikor elhangzik az utolsó hívás.״

> “Every specification of this parable should be carefully studied. We are represented either by the wise or by the foolish virgins.” Review and Herald, October 31, 1899.

> „E példázat minden részletét gondosan tanulmányozni kell. Minket vagy a bölcs, vagy a balga szüzek jelképeznek.” Review and Herald, 1899. október 31.

When the first angels’ message was empowered on August 11, 1840, multitudes joined the Millerite movement. Then on April 19, 1844, a large class left the movement. On October 22, 1844, the traditional view is that there were about fifty souls that entered by faith into the Most Holy Place. Assuming the number is roughly fifty souls that initially followed the light of the third angel, what does it mean when we are informed “many” who had accepted the first and second angel’s messages, “refused the third, the last testing message”?

Amikor az első angyal üzenete 1840. augusztus 11-én erővel ruháztatott fel, sokaságok csatlakoztak a millerita mozgalomhoz. Azután 1844. április 19-én egy nagy csoport elhagyta a mozgalmat. 1844. október 22-én a hagyományos nézet szerint mintegy ötven lélek volt, akik hit által beléptek a Szentek Szentjébe. Feltételezve, hogy megközelítőleg ötven lélek volt azoknak a száma, akik kezdetben követték a harmadik angyal világosságát, mit jelent az, hogy arról értesülünk: „sokan”, akik elfogadták az első és a második angyal üzenetét, „elutasították a harmadikat, az utolsó próbaüzenetet”?

The Messenger of the Covenant suddenly came to His temple and opened the light of the sanctuary in heaven and the third angel’s message to the fifty that followed on into the experience of the third angel, but they were initially scattered. Their disappointment then was greater than the first disappointment, though we are informed by Sister White their disappointment was not as great as the disciples after the cross.

A szövetség Követe hirtelen eljött az Ő templomába, és megnyitotta a mennyei szentély világosságát és a harmadik angyal üzenetét annak az ötvennek, akik továbbhaladtak a harmadik angyal tapasztalatába, ám kezdetben szétszóródtak. Az ő csalódásuk akkor nagyobb volt az első csalódásnál, jóllehet White testvérnő tájékoztatása szerint csalódásuk nem volt akkora, mint a tanítványoké a kereszt után.

In both parallel histories, Christ opened His prophetic Word to the disappointed ones, and by 1850, Sister White states that she was shown that the Lord was then stretching forth His hand again to gather His people.

Mindkét párhuzamos történetben Krisztus feltárta prófétai Igéjét a csalódottak előtt, és White testvérnő kijelenti, hogy 1850-re azt mutatták meg neki, hogy az Úr akkor ismét kinyújtotta kezét, hogy összegyűjtse népét.

> “September 23d, [1850] the Lord showed me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering time Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was a shame for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached.” Review and Herald, November 1, 1850.

> „1850. szeptember 23-án az Úr megmutatta nekem, hogy másodszor is kinyújtotta kezét népe maradékának visszaszerzésére, és hogy az erőfeszítéseket meg kell kettőzni ebben az összegyűjtés idejében. A szétszóratás idején Izráel megveretett és szétszaggattatott; de most, az összegyűjtés idején, Isten meggyógyítja és bekötözi népét. A szétszóratás idején az igazság terjesztésére tett erőfeszítéseknek csak csekély hatásuk volt, kevés vagy semmi eredményt nem értek el; de az összegyűjtés idején, amikor Isten kinyújtotta kezét, hogy összegyűjtse népét, az igazság terjesztésére tett erőfeszítések el fogják érni rendeltetésük szerinti hatásukat. Mindenkinek egyesültnek és buzgónak kell lennie e munkában. Láttam, hogy szégyen, ha bárki a szétszóratásra hivatkozik példaként, hogy az irányítson bennünket most, az összegyűjtés idején; mert ha Isten most nem tenne többet értünk, mint akkor tett, Izráel soha nem gyűjtetnék össze. Éppoly szükséges, hogy az igazság folyóiratban is megjelenjék, mint hogy prédikáltassék.” Review and Herald, 1850. november 1.

At the cross the disciples had been scattered, and in that history, three days later He began to gather His scattered disciples. It was roughly three years after the end of 1844, that Christ began to gather His scattered flock. In that history He led His people to begin the publishing work and to publish the second of Habakkuk’s two tables, which was manufactured at the end of 1850, and then began to be offered for sale in the Review and Herald, in January of 1851.

A keresztnél a tanítványok szétszóródtak, és abban a történelemben három nappal később Ő elkezdte összegyűjteni szétszóródott tanítványait. Körülbelül három évvel 1844 vége után Krisztus elkezdte összegyűjteni szétszóródott nyáját. Abban a történelemben népét arra vezette, hogy megkezdje a kiadói munkát, és kiadja Habakuk két táblája közül a másodikat, amely 1850 végén készült el, és amelyet ezután 1851 januárjában kezdtek el árusítani a Review and Herald hasábjain.

The 1843 chart had been the physical representation of the message that cleansed the temple that was erected in the history of the first and second angels’ messages. With the arrival of the third angel, God designed to finish His work and take His people home, but they rebelled as did ancient Israel, and both ancient and modern Israel were then assigned to wander in the wilderness. Had those Adventists who had initially accepted the light of the third angel followed on by faith, bearing the physical representation of their message which was the 1850 chart they could have ushered in the second coming of Jesus and gone home. But they were destined to repeat the history of Joshua and Caleb, and the ten unfaithful spies.

Az 1843-as ábra annak az üzenetnek a fizikai megjelenítése volt, amely megtisztította a templomot, s amely az első és a második angyal üzenetének történetében emeltetett fel. A harmadik angyal megérkezésével Isten úgy tervezte, hogy bevégezze művét, és hazavigye népét, ők azonban fellázadtak, miként az ősi Izráel is; ezért mind az ősi, mind a modern Izráel arra rendeltetett, hogy a pusztában vándoroljon. Ha azok az adventisták, akik kezdetben elfogadták a harmadik angyal világosságát, hittel továbbhaladtak volna, hordozva üzenetük fizikai megjelenítését, amely az 1850-es ábra volt, bevezethették volna Jézus második eljövetelét, és hazamehettek volna. Ám arra voltak rendelve, hogy megismételjék Józsué és Káleb, valamint a tíz hűtlen kém történetét.

> “Had Adventists, after the great disappointment in 1844, held fast their faith and followed on unitedly in the opening providence of God, receiving the message of the third angel and in the power of the Holy Spirit proclaiming it to the world, they would have seen the salvation of God, the Lord would have wrought mightily with their efforts, the work would have been completed, and Christ would have come ere this to receive His people to their reward. But in the period of doubt and uncertainty that followed the disappointment, many of the advent believers yielded their faith. . . . Thus the work was hindered, and the world was left in darkness. Had the whole Adventist body united upon the commandments of God and the faith of Jesus, how widely different would have been our history!” Evangelism, 695.

> „Ha az adventisták az 1844-es nagy csalódás után szilárdan ragaszkodtak volna hitükhöz, és egyesülten követték volna Isten gondviselésének megnyíló útját, befogadva a harmadik angyal üzenetét, és a Szentlélek erejével hirdetve azt a világnak, meglátták volna Isten szabadítását, az Úr hatalmasan munkálkodott volna erőfeszítéseikkel, a mű befejeződött volna, és Krisztus már ezelőtt eljött volna, hogy népét átvegye jutalmára. De a csalódást követő kétely és bizonytalanság időszakában az adventhívők közül sokan feladták hitüket.... Így a mű hátráltatva lett, és a világ sötétségben maradt. Ha az egész adventista testület egyesült volna Isten parancsolatai és Jézus hite mellett, mennyire másként alakult volna történelmünk!” Evangelism, 695.

John the Baptist and William Miller prepared the way for Christ to suddenly come and purify a people who would take the message of salvation under the power of the Holy Spirit to the entire world. The disciples of Christ accomplished their assignment, but the beginning of Adventism did not. By 1856 they had fallen into the condition of Laodicea, refused the advanced light of the “seven times,” and in 1863 began the process of escalating rebellion all the way through to the soon-coming Sunday law. The rebellion of 1863 was typified by the rebellion of the ten spies. At the end of the forty years of wilderness wandering ancient Israel was brought back to the same test, thus providing example of modern Israel being brought back to the beginning test.

Keresztelő János és William Miller előkészítették az utat Krisztus számára, hogy hirtelen eljöjjön, és megtisztítson egy népet, amely a Szentlélek ereje alatt az üdvösség üzenetét az egész világnak viszi. Krisztus tanítványai teljesítették megbízatásukat, az adventizmus kezdete azonban nem. 1856-ra Laodicea állapotába süllyedtek, elutasították a „hét idő” előrehaladott világosságát, és 1863-ban megkezdték a fokozódó lázadás folyamatát, egészen a hamarosan eljövendő vasárnapi törvényig. Az 1863-as lázadást a tíz kém lázadása példázta. A negyvenévi pusztai vándorlás végén az ősi Izráel ugyanahhoz a próbához tért vissza; ezzel példát adva arra, hogy a modern Izráel is visszavezetik a kezdeti próbához.

The rebellion of the ten spies at Kadesh, was repeated at Kadesh forty years later. The rebellion of the ten spies that brought about the forty years of wilderness wandering, that represents the rebellion of 1863, when modern Israel brought about their own wandering in the wilderness of Laodicea. At the end of the forty years ancient Israel was brought again to Kadesh, thus identifying that the test which purged Millerite Adventism at the rebellion of 1863, is to be repeated when the Messenger of the Covenant again suddenly comes to His temple again.

A tíz kém Kádesnél tanúsított lázadása negyven évvel később Kádesnél megismétlődött. A tíz kém lázadása, amely a pusztai vándorlás negyven esztendejét eredményezte, az 1863-as lázadást jelképezi, amikor a modern Izrael előidézte a maga pusztai vándorlását Laodicea pusztaságában. A negyven év végén az ősi Izrael ismét Kádeshez jutott, ezáltal azonosítva, hogy az a próba, amely az 1863-as lázadás idején megtisztította a millerita adventizmust, meg fog ismétlődni, amikor a Szövetség Követe ismét hirtelen eljön az Ő templomába.

We will continue this study in the next article.

E tanulmányt a következő cikkben folytatjuk.

> “In the conquest of Gilead and Bashan there were many who recalled the events which nearly forty years before had, in Kadesh, doomed Israel to the long desert wandering. They saw that the report of the spies concerning the Promised Land was in many respects correct. The cities were walled and very great, and were inhabited by giants, in comparison with whom the Hebrews were mere pygmies. But they could now see that the fatal mistake of their fathers had been in distrusting the power of God. This alone had prevented them from at once entering the goodly land.

> „Gileád és Básán meghódítása során sokan felidézték azokat az eseményeket, amelyek csaknem negyven évvel korábban Kádesben Izraelt a hosszú pusztai vándorlásra kárhoztatták. Látták, hogy a kémek jelentése az Ígéret Földjéről sok tekintetben helyes volt. A városok fallal voltak körülvéve és igen nagyok voltak, és óriások lakták őket, akikhez képest a héberek csupán törpék voltak. Most azonban beláthatták, hogy atyáik végzetes tévedése abban állt, hogy nem bíztak Isten hatalmában. Egyedül ez akadályozta meg őket abban, hogy azonnal bevonuljanak arra a jó földre.”

> “When they were at the first preparing to enter Canaan, the undertaking was attended with far less difficulty than now. God had promised His people that if they would obey His voice He would go before them and fight for them; and He would also send hornets to drive out the inhabitants of the land. The fears of the nations had not been generally aroused, and little preparation had been made to oppose their progress. But when the Lord now bade Israel go forward, they must advance against alert and powerful foes, and must contend with large and well-trained armies that had been preparing to resist their approach.

> „Amikor először készültek belépni Kánaánba, a vállalkozás sokkal kisebb nehézséggel járt, mint most. Isten megígérte népének, hogy ha hallgatnak az Ő szavára, előttük megy, és harcol értük; sőt darazsakat is küld, hogy kiűzzék a föld lakóit. A nemzetek félelme még nem támadt fel általánosan, és kevés előkészület történt előrenyomulásuk megakadályozására. Ám amikor az Úr most azt parancsolta Izráelnek, hogy induljon előre, éber és hatalmas ellenségekkel szemben kellett előrenyomulniuk, és nagy, jól kiképzett seregekkel kellett megküzdeniük, amelyek már készültek arra, hogy feltartóztassák közeledésüket.

> “In their contest with Og and Sihon the people were brought to the same test beneath which their fathers had so signally failed. But the trial was now far more severe than when God had commanded Israel to go forward. The difficulties in their way had greatly increased since they refused to advance when bidden to do so in the name of the Lord. It is thus that God still tests His people. And if they fail to endure the trial, He brings them again to the same point, and the second time the trial will come closer, and be more severe than the preceding. This is continued until they bear the test, or, if they are still rebellious, God withdraws His light from them and leaves them in darkness.” Patriarchs and Prophets, 436, 437.

> „Óggal és Szíhónnal vívott küzdelmükben a nép ugyanazon próba alá került, amely alatt atyáik oly feltűnően kudarcot vallottak. A megpróbáltatás azonban most sokkal súlyosabb volt, mint amikor Isten megparancsolta Izráelnek, hogy menjen előre. Az útjukban álló nehézségek nagymértékben megsokasodtak azóta, hogy nem voltak hajlandók előrehaladni, amikor az Úr nevében erre parancsot kaptak. Így teszi próbára Isten ma is az Ő népét. És ha nem állják ki a próbát, ismét ugyanahhoz a ponthoz vezeti őket, és másodszor a próba közelebbről érinti őket, és súlyosabb lesz az előzőnél. Ez addig folytatódik, míg ki nem állják a próbát, vagy ha továbbra is lázadók maradnak, Isten megvonja tőlük világosságát, és a sötétségben hagyja őket.” Pátriárkák és próféták, 436, 437.

Back to Articles