Article

# The Eighth is of the Seven - Number One

A nyolcadik a hét közül való – első szám

Miller’s Two Rome’s

Miller két Rómája

Author

Jeff Pippenger

Published

September 13, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

William Miller based his prophetic message upon the framework of two desolating powers, which he correctly identified as pagan Rome and papal Rome.

William Miller prófétai üzenetét két pusztító hatalom keretére alapozta, amelyeket helyesen a pogány Rómával és a pápai Rómával azonosított.

> “William Miller, when applying his hermeneutic, noticed in the various apocalyptic passages a recurring theme of controversy between the people of God and their enemies. In his analysis of the persecuting powers of God’s people throughout the ages he developed the concept of the two abominations, defined as paganism (the first abomination) symbolizing the persecuting force outside the church, and the papacy (the second abomination) representing the persecuting power within the church. It was the motif of the two abominations that characterized most of his following prophetic interpretations.” P. Gerard Damsteegt, Foundations of the Seventh-day Adventist Message and Mission, 22.

> „William Miller, hermeneutikájának alkalmazása során, a különböző apokaliptikus szakaszokban észrevett egy visszatérő témát: a vitát Isten népe és ellenségei között. Annak elemzése során, hogy mely üldöző hatalmak támadták Isten népét a korszakokon át, kidolgozta a két utálatosság fogalmát, amelyet úgy határozott meg, mint a pogányságot (az első utálatosságot), amely az egyházon kívüli üldöző erőt jelképezi, és a pápaságot (a második utálatosságot), amely az egyházon belüli üldöző hatalmat képviseli. A két utálatosság motívuma jellemezte későbbi prófétai értelmezéseinek többségét.” P. Gerard Damsteegt, Foundations of the Seventh-day Adventist Message and Mission, 22.

The theologians of Adventism acknowledge the fact that Miller’s framework of prophetic application was the two desolating powers of paganism and papalism, even if they only consider it as an analysis of Millerite history, and not as a truth that was given him by God.

Az adventizmus teológusai elismerik azt a tényt, hogy Miller prófétai alkalmazásának keretét a pogányság és a pápaság mint két pusztító hatalom alkotta, még ha ezt csupán a millerita történelem elemzésének tekintik is, és nem olyan igazságnak, amelyet Isten adott neki.

> “God sent His angel to move upon the heart of a farmer who had not believed the Bible, to lead him to search the prophecies. Angels of God repeatedly visited that chosen one, to guide his mind and open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people. The commencement of the chain of truth was given to him, and he was led on to search for link after link, until he looked with wonder and admiration upon the Word of God. He saw there a perfect chain of truth. That Word which he had regarded as uninspired now opened before his vision in its beauty and glory. He saw that one portion of Scripture explains another, and when one passage was closed to his understanding, he found in another part of the Word that which explained it. He regarded the sacred Word of God with joy and with the deepest respect and awe.” Early Writings, 230.

> „Isten elküldte angyalát, hogy megindítsa egy olyan földműves szívét, aki nem hitt a Bibliának, és elvezesse őt a próféciák kutatására. Isten angyalai ismételten meglátogatták ezt a kiválasztottat, hogy irányítsák gondolatait, és megnyissák értelme előtt azokat a próféciákat, amelyek addig mindig homályosak voltak Isten népe számára. Az igazság láncolatának kezdete megadatott neki, és arra vezettetett, hogy szemet szemenként kutasson fel, mígnem csodálattal és ámulattal tekintett Isten Igéjére. Ott az igazság tökéletes láncolatát látta. Az az Ige, amelyet korábban nem ihletettnek tartott, most szépségében és dicsőségében tárult fel látása előtt. Meglátta, hogy a Szentírás egyik része megmagyarázza a másikat, és amikor egy szakasz zárva maradt értelme előtt, az Ige más részében megtalálta azt, ami megmagyarázta azt. Isten szent Igéjét örömmel, valamint a legmélyebb tisztelettel és szent félelemmel szemlélte.” Early Writings, 230.

“His angel” is identified directly as Gabriel by Sister White.

„Az Ő angyalát” White testvér közvetlenül Gábrielként azonosítja.

> “The words of the angel, ‘I am Gabriel, that stand in the presence of God,’ show that he holds a position of high honor in the heavenly courts. When he came with a message to Daniel, he said, ‘There is none that holdeth with me in these things, but Michael [Christ] your Prince.’ Daniel 10:21. Of Gabriel the Saviour speaks in the Revelation, saying that ‘He sent and signified it by His angel unto His servant John.’ Revelation 1:1. And to John the angel declared, ‘I am a fellow servant with thee and with thy brethren the prophets.’ Revelation 22:9, R.V. Wonderful thought—that the angel who stands next in honor to the Son of God is the one chosen to open the purposes of God to sinful men.” The Desire of Ages, 99.

> „Az angyal szavai: »Én Gábriel vagyok, aki az Isten színe előtt állok« azt mutatják, hogy a mennyei udvarokban nagy tisztességű helyet tölt be. Amikor üzenettel érkezett Dánielhez, ezt mondta: »Senki sincs, aki mellettem állna ezekben, hanem csak Mihály [Krisztus], a ti fejedelmetek.« Dániel 10:21. Gábrielről a Megváltó így szól a Jelenések könyvében, mondván, hogy »elküldte és megjelentette azt az Ő angyala által az Ő szolgájának, Jánosnak.« Jelenések 1:1. Az angyal pedig ezt jelentette ki Jánosnak: »Szolgatársad vagyok neked és atyádfiainak, a prófétáknak.« Jelenések 22:9, R.V. Csodálatos gondolat, hogy az az angyal, aki tiszteletben közvetlenül az Isten Fia után következik, az, akit kiválasztottak arra, hogy Isten szándékait a bűnös emberek előtt feltárja.” Jézus élete, 99.

“Wonderful thought—that the angel who stands next in honor to the Son of God is the one chosen to open the purposes of God” to William Miller’s mind. Not only Gabriel, but angels in the plural guided his understanding of the prophecies “which had ever been dark to God’s people.” Gabriel and other angels led Miller through the Bible consecutively from Genesis onward. He therefore was led to the longest time prophecy in the Bible, which is the “seven times” (twenty-five hundred and twenty years) of Leviticus twenty-six, well before he was led to the twenty-three hundred days of Daniel chapter eight and verse fourteen.

„Csodálatos gondolat — hogy az az angyal, aki tiszteletben közvetlenül Isten Fia után áll, az, akit kiválasztottak arra, hogy Isten szándékait feltárja” William Miller értelme előtt. Nemcsak Gábriel, hanem angyalok — többes számban — irányították a próféciák megértését, „amelyek mindenkor homályosak voltak Isten népe előtt”. Gábriel és más angyalok egymást követően vezették végig Millert a Biblián, a Genezistől kezdve. Így jutott el a Bibliában található leghosszabb időpróféciához, amely a Leviticus huszonhat „hét ideje” (kétezer-ötszázhúsz év), jóval azelőtt, hogy eljutott volna Dániel könyve nyolcadik fejezetének tizennegyedik versében szereplő kétezer-háromszáz naphoz.

> “I then devoted myself to prayer and to the reading of the word. I determined to lay aside all my prepossessions, to thoroughly compare Scripture with Scripture, and to pursue its study in a regular and methodical manner. I commenced with Genesis, and read verse by verse, proceeding no faster than the meaning of the several passages should be so unfolded, as to leave me free from embarrassment respecting any mysticism or contradictions. Whenever I found anything obscure, my practice was to compare it with all collateral passages; and by the help of CRUDEN, I examined all the texts of Scripture in which were found any of the prominent words contained in any obscure portion. Then by letting every word have its proper bearing on the subject of the text, if my view of it harmonized with every collateral passage in the Bible, it ceased to be a difficulty. In this way I pursued the study of the Bible, in my first perusal of it, for about two years, and was fully satisfied that it is its own interpreter. I found that by a comparison of Scripture with history, all the prophecies, as far as they have been fulfilled, had been fulfilled literally; that all the various figures, metaphors, parables, similitudes, etc. of the Bible, were either explained in their immediate connection, or the terms in which they were expressed were defined in other portions of the word, and when thus explained, are to be literally understood in accordance with such explanation. I was thus satisfied that the Bible is a system of revealed truths, so clearly and simply given, that the “wayfaring man, though a fool, need not err therein.’ …

> „Ekkor az imádságnak és az ige olvasásának szenteltem magamat. Elhatároztam, hogy félreteszem minden előzetes feltevésemet, alaposan összevetem az Írást az Írással, és tanulmányozását szabályos és módszeres módon folytatom. A Genezissel kezdtem, és versről versre olvastam, nem haladva gyorsabban, mint ahogy az egyes szakaszok jelentése úgy feltárult, hogy minden nehézségtől mentessé váltam bármiféle misztikum vagy ellentmondás tekintetében. Valahányszor valamit homályosnak találtam, az volt a gyakorlatom, hogy összevetettem minden kapcsolódó szakasszal; és CRUDEN segítségével megvizsgáltam az Írás mindazon szövegeit, amelyekben előfordultak azok a jelentősebb szavak, amelyek valamely homályos részben szerepeltek. Azután, amikor minden egyes szót a maga megfelelő súlyával vettem figyelembe a szöveg tárgyára nézve, ha az arról alkotott felfogásom összhangban volt a Biblia minden kapcsolódó szakaszával, az többé nem jelentett nehézséget. Ily módon folytattam a Biblia tanulmányozását, első végigolvasásom során, mintegy két éven át, és teljesen meggyőződtem arról, hogy önmaga magyarázója. Azt találtam, hogy az Írásnak a történelemmel való összevetése által minden prófécia, amennyiben beteljesedett, szó szerint teljesedett be; hogy a Biblia mindenféle alakzata, metaforája, példázata, hasonlata stb. vagy közvetlen összefüggésében nyert magyarázatot, vagy azok a kifejezések, amelyekben megfogalmaztattak, az ige más részeiben lettek meghatározva, és amikor ily módon megmagyaráztatnak, e magyarázatnak megfelelően szó szerint kell őket érteni. Így meggyőződtem arról, hogy a Biblia kinyilatkoztatott igazságok rendszere, oly világosan és egyszerűen adatott, hogy „az úton járó, még ha balga is, nem téved el rajta.” …

> “From a farther study of the Scriptures, I concluded that the seven times of Gentile supremacy must commence when the Jews ceased to be an independent nation at the captivity of Manasseh, which the best chronologers assigned to B. C. 677; that the 2300 days commenced with the seventy weeks, which the best chronologers dated from B. C. 457; and that the 1335 days commencing with the taking away of the daily, and the setting up of the abomination that maketh desolate, Daniel chapter seven verse eleven, were to be dated from the setting up of the Papal supremacy, after the taking away of Pagan abominations, and which, according to the best historians I could consult, should be dated from about A. D. 508. Reckoning all these prophetic periods from the several dates assigned by the best chronologers for the events from which they should evidently be reckoned, they all would terminate together, about A. D. 1843. I was thus brought, in 1818, at the close of my two years study of the Scriptures, to the solemn conclusion, that in about twenty-five years from that time all the affairs of our present state would be wound up…” William Miller’s Apology and Defense, 6, 12.

> „A Szentírás további tanulmányozása alapján arra a következtetésre jutottam, hogy a pogány felsőbbség hét idejének akkor kell kezdődnie, amikor a zsidók Manassé fogságba vitelekor megszűntek független nemzet lenni, amit a legjobb kronológusok Kr. e. 677-re tettek; hogy a 2300 nap a hetven héttel kezdődött, amelyet a legjobb kronológusok Kr. e. 457-től számítottak; és hogy az 1335 nap, amely a mindennapi áldozat elvételével és a pusztító utálatosság felállításával kezdődik, Dániel könyve hetedik fejezetének tizenegyedik verse szerint, a pápai felsőbbség felállításától számítandó, a pogány utálatosságok eltávolítása után, és amelyet a számomra elérhető legjobb történészek szerint körülbelül Kr. u. 508-tól kell keltezni. Ha mindezeket a prófétai időszakokat azoktól a különböző időpontoktól számítjuk, amelyeket a legjobb kronológusok azon eseményekhez rendeltek, amelyektől nyilvánvalóan számítani kell őket, akkor valamennyi együtt, körülbelül Kr. u. 1843-ban ér véget. Így jutottam el 1818-ban, a Szentírás tanulmányozásával töltött két esztendő végén, arra az ünnepélyes következtetésre, hogy attól az időtől számítva mintegy huszonöt év múlva jelen állapotunk minden ügye lezárul…” William Miller’s Apology and Defense, 6, 12.

The rule of first mention establishes that the first thing mentioned is of the greatest importance, and the first thing mentioned in Revelation chapter one verse one is the communication process that the Father employs as He gives a message to Jesus, who in turn gives it to His angel, which then gives it to a prophet that then writes it out and sends it to the churches. When Adventism rejected the work and discoveries of William Miller, they not only rejected their foundations, but they also rejected the very communication process which led Miller to in his understandings, and they rejected the process which is the only avenue for men to understand the Revelation of Jesus Christ that is opened up just before probation closes.

Az első említés szabálya megállapítja, hogy az elsőként említett dolog a legnagyobb jelentőségű, és a Jelenések első fejezete első versében elsőként említett dolog az a kommunikációs folyamat, amelyet az Atya alkalmaz, amikor üzenetet ad Jézusnak, aki viszont az Ő angyalának adja azt, az pedig egy prófétának adja, aki aztán leírja és elküldi a gyülekezeteknek. Amikor az adventizmus elvetette William Miller munkáját és felfedezéseit, nemcsak alapjait vetette el, hanem magát azt a kommunikációs folyamatot is, amely Miller megértéseihez vezette őt; és elvetette azt a folyamatot, amely az egyetlen út az emberek számára Jézus Krisztus kinyilatkoztatásának megértéséhez, amely közvetlenül a kegyelmi idő lezárulása előtt nyílik meg.

Miller was led to understand that the seven times of Leviticus commenced in 677BC. It was not until 1856 that the Lord used Hiram Edson to identify that the scattering of the seven times was also carried out against the northern ten tribes of Israel. The Lord was attempting to develop the understanding of the seven times in agreement with, but well beyond Miller’s foundational discovery of the seven times. But in 1856 the light presented by Hiram Edson came mysteriously to an end, for the eighth article in the series ended with the words of James White, then the Editor of the Review and Herald, “To be continued.” It was to be “continued” but not until post September 11, 2001 when the Lord led his people to the “old paths” and ultimately to the unfinished series of articles penned by Hiram Edson.

Miller arra a megértésre jutott, hogy a Leviticus hét ideje Kr. e. 677-ben kezdődött. Csak 1856-ban használta fel az Úr Hiram Edsont annak azonosítására, hogy a hét idő szétszóratása Izráel északi tíz törzse ellen is végbement. Az Úr arra törekedett, hogy a hét idő megértését Miller alapvető felismerésével összhangban, de azt messze meghaladó módon fejlessze tovább. Ám 1856-ban a Hiram Edson által bemutatott világosság titokzatos módon véget ért, mert a sorozat nyolcadik cikke James White szavaival zárult, aki akkor a Review and Herald szerkesztője volt: „Folytatjuk.” „Folytatódnia” kellett volna, de csak 2001. szeptember 11-e után, amikor az Úr az ő népét a „régi ösvényekhez” vezette, és végül a Hiram Edson által írt befejezetlen cikksorozathoz.

We are not currently addressing the rebellion that began shortly after the great disappointment, but to simply point out that even though Miller was led to the “seven times” of Leviticus twenty-six, it is clear that the Lord purposed to increase the initial understanding of the seven times beyond Miller’s foundational understanding of the subject. He chose Hiram Edson, the same servant from that very history that He had previously chosen to give the vision of Christ moving into the Most Holy Place on October 23, 1844.

Jelenleg nem azzal a lázadással foglalkozunk, amely nem sokkal a nagy csalódás után kezdődött, hanem csupán arra mutatunk rá, hogy jóllehet Miller elvezettetett a 3Mózes huszonhat „hét idejéhez”, világos, hogy az Úr azt szándékozta, hogy a hét idő kezdeti megértése Millernek a tárgyról alkotott alapvető felfogásán túlmenően növekedjék. Ő Hiram Edsont választotta, ugyanazt a szolgát abból a történelmi eseménysorból, akit korábban már kiválasztott arra, hogy megkapja Krisztusnak a Szentek Szentjébe való átlépéséről szóló látomást 1844. október 23-án.

This is why I used the Adventist theologian’s words to acknowledge that the framework for all of Miller’s prophetic applications was based upon his understanding of the two desolating powers that in the book of Daniel are represented as the “daily” (paganism), which is always associated with either the “transgression” or “abomination,” both representing different aspects of the desolating power of papalism. Miller’s foundational understanding of the Roman powers has greatly increased since the history he represents.

Ezért használtam az adventista teológus szavait annak elismerésére, hogy Miller valamennyi prófétai alkalmazásának kerete azon a felfogásán alapult, amely a két pusztító hatalomra vonatkozott, amelyeket Dániel könyvében a „mindennapi” (pogányság) jelképez; ez mindig vagy a „törvényszegéssel”, vagy az „utálatossággal” kapcsolódik össze, s mindkettő a pápaság pusztító hatalmának különböző aspektusait képviseli. Millernek a római hatalmakra vonatkozó alapvető megértése jelentősen gyarapodott az általa ábrázolt történelmi korszak óta.

The angels of God, including Gabriel, led Miller to the understandings he proclaimed. Those understandings included the prophecies he proclaimed, the rules of biblical interpretation he used and also the framework that allowed him to organize the prophecies correctly. Miller was given the framework that the two desolating powers addressed in Daniel were pagan Rome and papal Rome. Future for America was led to the framework of the three desolating powers of the dragon, the beast and false prophet.

Isten angyalai, köztük Gábriel, vezették Millert azokhoz a megértésekhez, amelyeket hirdetett. E megértések magukban foglalták az általa hirdetett próféciákat, az általa alkalmazott bibliaértelmezési szabályokat, valamint azt a keretrendszert is, amely lehetővé tette számára a próféciák helyes elrendezését. Miller azt a keretrendszert kapta, hogy a Dániel könyvében tárgyalt két pusztító hatalom a pogány Róma és a pápai Róma volt. A Future for America a sárkány, a fenevad és a hamis próféta három pusztító hatalmának keretrendszeréhez kapott vezetést.

> And I saw three unclean spirits like frogs come out of the mouth of the dragon, and out of the mouth of the beast, and out of the mouth of the false prophet. For they are the spirits of devils, working miracles, which go forth unto the kings of the earth and of the whole world, to gather them to the battle of that great day of God Almighty. Revelation 16:13, 14.

> És láttam, hogy a sárkány szájából, a fenevad szájából és a hamis próféta szájából három tisztátalan lélek jött ki, a békákhoz hasonlók. Mert ördögi lelkek azok, amelyek jeleket tesznek, és elmennek a föld királyaihoz és az egész világhoz, hogy összegyűjtsék őket a mindenható Isten ama nagy napjának viadalára. Jelenések 16:13, 14.

Future for America’s framework is built upon Miller’s work, but goes beyond where his work left off. Adventism left his framework and returned to the theology of apostate Protestantism and Rome. The same line of prophecy is taken up in the book of Revelation that is began in the book of Daniel.

Amerika jövőjének keretrendszere Miller munkájára épül, de túlmegy azon a ponton, ahol az ő munkája abbamaradt. Az adventizmus elhagyta az ő keretrendszerét, és visszatért a hitehagyott protestantizmus és Róma teológiájához. Ugyanaz a prófétai vonal folytatódik a Jelenések könyvében, amely Dániel könyvében kezdődik.

> “Revelation is a sealed book, but it is also an opened book. It records marvelous events that are to take place in the last days of this earth’s history. The teachings of this book are definite, not mystical and unintelligible. In it the same line of prophecy is taken up as in Daniel. Some prophecies God has repeated, thus showing that importance must be given to them. The Lord does not repeat things that are of no great consequence.” Manuscript Releases, volume 9, 8.

> „A Jelenések könyve lezárt könyv, de egyúttal megnyitott könyv is. Csodálatos eseményeket jegyez fel, amelyek e föld történelmének utolsó napjaiban fognak bekövetkezni. E könyv tanításai határozottak, nem misztikusak és nem érthetetlenek. Benne ugyanaz a prófétai vonal folytatódik, mint Dániel könyvében. Egyes próféciákat Isten megismételt, és ezzel megmutatta, hogy jelentőséget kell tulajdonítani nekik. Az Úr nem ismétel meg olyan dolgokat, amelyeknek nincs nagy jelentőségük.” Manuscript Releases, 9. kötet, 8.

Miller could not grasp the prophecies of the book of Revelation, for the line of paganism and papalism that is so firmly identified in Daniel is expanded in the book of Revelation to include the next persecuting power to arrive on the stage of prophetic history.

Miller nem tudta megragadni a Jelenések könyvének próféciáit, mert a pogányság és a pápaság azon vonala, amely Dániel könyvében oly határozottan azonosíttatik, a Jelenések könyvében tovább bővül, hogy magában foglalja a prófétai történelem színpadán ezt követően fellépő üldöző hatalmat is.

> “Through paganism, and then through the Papacy, Satan exerted his power for many centuries in an effort to blot from the earth God’s faithful witnesses. Pagans and papists were actuated by the same dragon spirit. They differed only in that the Papacy, making a pretense of serving God, was the more dangerous and cruel foe. Through the agency of Romanism, Satan took the world captive. The professed church of God was swept into the ranks of this delusion, and for more than a thousand years the people of God suffered under the dragon’s ire. And when the Papacy, robbed of its strength, was forced to desist from persecution, John beheld a new power coming up to echo the dragon’s voice, and carry forward the same cruel and blasphemous work. This power, the last that is to wage war against the church and the law of God, was symbolized by a beast with lamblike horns. The beasts preceding it had risen from the sea, but this came up out of the earth, representing the peaceful rise of the nation which is symbolized. The ‘two horns like a lamb’ well represent the character of the United States Government, as expressed in its two fundamental principles, Republicanism and Protestantism. These principles are the secret of our power and prosperity as a nation. Those who first found an asylum on the shores of America rejoiced that they had reached a country free from the arrogant claims of popery and the tyranny of kingly rule. They determined to establish a government upon the broad foundation of civil and religious liberty.

> „A pogányság, majd pedig a pápaság által Sátán évszázadokon át gyakorolta hatalmát, hogy eltörölje a földről Isten hűséges tanúit. A pogányokat és a pápistákat ugyanaz a sárkányi szellem mozgatta. Csak abban különböztek, hogy a pápaság, mivel Isten szolgálatának látszatát keltette, annál veszedelmesebb és kegyetlenebb ellenség volt. A romanizmus eszköze által Sátán foglyul ejtette a világot. Isten hitvalló egyháza e tévelygés sorai közé sodortatott, és Isten népe több mint ezer éven át szenvedett a sárkány haragja alatt. És amikor a pápaság, erejétől megfosztva, kénytelen volt felhagyni az üldözéssel, János egy új hatalmat látott felemelkedni, hogy visszhangozza a sárkány szavát, és ugyanazt a kegyetlen és istenkáromló művet folytassa. Ezt a hatalmat, az utolsót, amely hadat visel az egyház és Isten törvénye ellen, bárányhoz hasonló szarvakkal bíró fenevad jelképezte. Az ezt megelőző fenevadak a tengerből emelkedtek fel, ez azonban a földből jött fel, annak a nemzetnek békés felemelkedését ábrázolva, amelyet jelképez. A „két, bárányhoz hasonló szarv” találóan szemlélteti az Egyesült Államok kormányzatának jellemét, amint az két alapelvében, a republikanizmusban és a protestantizmusban kifejezésre jut. Ezek az alapelvek nemzeti hatalmunk és jólétünk titkai. Azok, akik először találtak menedéket Amerika partjain, örvendeztek, hogy olyan országba jutottak, amely mentes a pápaság gőgös igényeitől és a királyi uralom zsarnokságától. Elhatározták, hogy a polgári és vallásszabadság széles alapjára épülő kormányzatot hoznak létre.”

> “But the stern tracing of the prophetic pencil reveals a change in this peaceful scene. The beast with lamblike horns speaks with the voice of a dragon, and ‘exerciseth all the power of the first beast before him.’ Prophecy declares that he will say to them that dwell on the earth that they should make an image to the beast, and that ‘he causeth all, both small and great, rich and poor, free and bond, to receive a mark in their right hand, or in their foreheads; and that no man might buy or sell, save he that had the mark, or the name of the beast, or the number of his name.’ Thus Protestantism follows in the steps of the Papacy.” Signs of the Times, November 1, 1899.

> „Ám a prófétai ceruza szigorú vonalvezetése változást tár fel e békés jelenetben. A bárányszerű szarvakkal bíró fenevad a sárkány hangján szól, és „az első fenevad minden hatalmát gyakorolja őelőtte”. A prófécia kijelenti, hogy azt mondja majd a föld lakosainak, hogy készítsék el a fenevad képmását, és hogy „mindenkivel, kicsinyekkel és nagyokkal, gazdagokkal és szegényekkel, szabadokkal és szolgákkal megveteti, hogy jobb kezükre vagy homlokukra bélyeget tegyenek; és hogy senki ne vehessen vagy adhasson el, csak az, akin ott van a bélyeg, vagy a fenevad neve, vagy nevének száma.” Így a protestantizmus a pápaság nyomdokaiba lép.” Signs of the Times, 1899. november 1.

For Miller the sea beast and earth beast of Revelation thirteen represented pagan Rome followed by papal Rome. Miller also attempted to apply his framework to Revelation seventeen, but the healing of the deadly wound of the papacy, the prophetic role of the United States and the United Nations were outside the divine framework that had been given him by angels. For him the beast that came up out of the earth in Revelation thirteen was the papacy.

Miller számára a Jelenések tizenharmadik fejezetének tengerből feljövő fenevada és földből feljövő fenevada a pogány Rómát, majd az azt követő pápai Rómát jelképezte. Miller arra is kísérletet tett, hogy értelmezési keretét alkalmazza a Jelenések tizenhetedik fejezetére, ám a pápaság halálos sebének begyógyulása, az Egyesült Államok és az Egyesült Nemzetek prófétai szerepe kívül esett azon az isteni kereten, amelyet angyalok által kapott. Számára a Jelenések tizenharmadik fejezetében a földből feljövő fenevad a pápaság volt.

Miller was the messenger that was to be used to remove the mantle of Protestantism from the hands of the professed Protestants that had come out of the Dark Ages. The period when the United States would speak as a dragon, when Republicanism turned into a democracy and apostate Protestantism would combine with the apostate government and repeat the combination of church and state that is the image of the papacy was still future to his day. For that reason, he attempted to place the book of Revelation into the divine framework he had been given by angels.

Miller volt az a hírnök, akit arra kellett felhasználni, hogy a protestantizmus palástját elvegye a magukat protestánsoknak vallók kezéből, akik a sötét középkorból jöttek ki. Az az időszak, amikor az Egyesült Államok sárkányként fog szólni, amikor a republikanizmus demokráciává alakul, és a hitehagyott protestantizmus egyesül a hitehagyott kormánnyal, és megismétli az egyház és állam ama egyesülését, amely a pápaság képmása, az ő napjaiban még a jövőben volt. Ezért megkísérelte a Jelenések könyvét belehelyezni abba az isteni keretbe, amelyet angyalok által kapott.

He was chosen to understand the increase of knowledge that was produced in 1798 when the Ulai River vision of Daniel eight and nine was unsealed. Future for America was to understand the vision of the Hiddekel River of Daniel chapters ten through twelve that was unsealed in 1989, when, as described in Daniel eleven, verse forty, the countries representing the former Soviet Union were swept away by the papacy and the United States.

Ő arra lett kiválasztva, hogy megértse a tudás gyarapodását, amely 1798-ban állt elő, amikor Dániel nyolcadik és kilencedik fejezetének Ulai-folyó melletti látomása felnyittatott. Amerika számára a jövőben az volt rendelve, hogy megértse a Hiddekel folyó melletti látomást Dániel tíztől tizenkettedik fejezetéig, amely 1989-ben nyittatott fel, amikor — amint Dániel tizenegyedik fejezetének negyvenedik verse leírja — a volt Szovjetuniót képviselő országokat elsöpörte a pápaság és az Egyesült Államok.

The framework that was given by angels to Future for America was based upon the identification of, and application of prophecy in the context of the three-fold union of the dragon, the beast and false prophet.

Az a keret, amelyet angyalok adtak a Future for America számára, a prófécia azonosításán és alkalmazásán alapult a sárkány, a fenevad és a hamis próféta hármas szövetségének összefüggésében.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> „A világosságot, amelyet Dániel Istentől kapott, különösen e végső napokra kapta. Azok a látomások, amelyeket az Ulai és a Hiddekel partján, Sineár nagy folyóinál látott, most beteljesedőben vannak, és mindazok az események, amelyeket előre megjövendölt, hamarosan bekövetkeznek.” Testimonies to Ministers, 112.

The Millerites presented the first and second angel’s message, announcing the opening of the judgment. Future for America is presenting the third angel’s message.

A milleriták hirdették az első és a második angyal üzenetét, bejelentve az ítélet megnyílását. A Future for America a harmadik angyal üzenetét hirdeti.

> I have planted, Apollos watered; but God gave the increase. So then neither is he that planteth any thing, neither he that watereth; but God that giveth the increase. Now he that planteth and he that watereth are one: and every man shall receive his own reward according to his own labour. For we are labourers together with God: ye are God’s husbandry, ye are God’s building. According to the grace of God which is given unto me, as a wise masterbuilder, I have laid the foundation, and another buildeth thereon. But let every man take heed how he buildeth thereupon. For other foundation can no man lay than that is laid, which is Jesus Christ. 1 Corinthians 3:6–11.

> Én plántáltam, Apollós öntözött; de a növekedést Isten adta. Azért sem a plántáló valami, sem az öntöző, hanem Isten, aki a növekedést adja. A plántáló pedig és az öntöző egyek; de mindegyik a maga jutalmát veszi a maga munkája szerint. Mert Isten munkatársai vagyunk: ti Isten szántóföldje, Isten épülete vagytok. Az Isten nekem adott kegyelme szerint, mint bölcs építőmester, alapot vetettem, de más épít rá. De mindenki vigyázzon, hogyan épít arra. Mert más alapot senki sem vethet a meglevőn kívül, amely a Jézus Krisztus. 1Korinthus 3:6–11.

To correctly present the third angel’s message you must also present the first two angels’ messages, for we are informed that there cannot be a third without a first and second. The first and second messages are the foundation and the third is the capstone, but the third message will never deny or contradict the first and second. If it does it is not the genuine message.

A harmadik angyal üzenetének helyes bemutatásához az első két angyal üzenetét is be kell mutatnod, mert arról kaptunk tájékoztatást, hogy nem lehet harmadik első és második nélkül. Az első és a második üzenet az alap, a harmadik pedig a zárókő, de a harmadik üzenet soha nem fogja tagadni vagy cáfolni az elsőt és a másodikat. Ha mégis ezt tenné, akkor nem az igazi üzenet.

> “The first and second messages were given in 1843 and 1844, and we are now under the proclamation of the third; but all three of the messages are still to be proclaimed. It is just as essential now as ever before that they shall be repeated to those who are seeking for the truth. By pen and voice we are to sound the proclamation, showing their order, and the application of the prophecies that bring us to the third angel’s message. There cannot be a third without the first and second. These messages we are to give to the world in publications, in discourses, showing in the line of prophetic history the things that have been and the things that will be.” Selected Messages, book 2, 104, 105.

> „Az első és a második üzenet 1843-ban és 1844-ben hangzott el, és most a harmadik hirdetése alatt állunk; mindazonáltal mindhárom üzenetet továbbra is hirdetni kell. Éppen olyan lényeges most is, mint valaha korábban, hogy megismételjék azokat azoknak, akik az igazságot keresik. Tollal és szóval kell megszólaltatnunk e hirdetést, bemutatva sorrendjüket, valamint azoknak a próféciáknak az alkalmazását, amelyek elvezetnek bennünket a harmadik angyal üzenetéhez. Nem lehet harmadik az első és a második nélkül. Ezeket az üzeneteket kell adnunk a világnak kiadványokban és előadásokban, a prófétai történelem vonalán bemutatva azokat a dolgokat, amelyek voltak, és azokat, amelyek lesznek.” Selected Messages, 2. könyv, 104., 105.

There is a very nice observation of Millerite history and our history. The Millerites were the beginning and we are the end. They presented and lived the first and second angel’s messages. We present the third angel. Their unsealed message (the Ulai vision) is found in two chapters of Daniel, and ours (the Hiddekel vision) is found in three chapters. They identified the first and second woes, and lived within the fulfillment of the second woe. We identify and live within the fulfillment of the third woe. Their framework of prophetic application was pagan Rome (the dragon) and papal Rome (the beast). Our framework for prophetic application is modern Rome as a three-fold beast.

Van egy igen figyelemre méltó megfigyelés a millerita történelem és a mi történelmünk között. A milleriták voltak a kezdet, mi pedig a vég. Ők az első és a második angyal üzenetét hirdették és élték meg. Mi a harmadik angyalét hirdetjük. Az ő felpecsételetlen üzenetük (az Ulai-látomás) Dániel könyvének két fejezetében található, a miénk pedig (a Hiddekel-látomás) három fejezetben. Ők azonosították az első és a második jajt, és a második jaj beteljesedésének idején éltek. Mi a harmadik jaj beteljesedését azonosítjuk, és annak idején élünk. Az ő prófétai alkalmazási keretük a pogány Róma (a sárkány) és a pápai Róma (a fenevad) volt. A mi prófétai alkalmazási keretünk a modern Róma mint hármas fenevad.

As we begin to consider the characteristic of papal Rome in chapter seventeen of Revelation being the eighth that is of the seven it is worthwhile to consider what the Millerites understood of Rome during the foundational history. The third angel will have additional light, but that light will never contradict established truth.

Amint elkezdjük megvizsgálni a Jelenések tizenhetedik fejezetében szereplő pápai Róma azon jellemzőjét, hogy „a hét közül való nyolcadik”, érdemes figyelembe vennünk, mit értettek a milleriták Róma alatt az alaptörténet idején. A harmadik angyal további világossággal fog rendelkezni, de az a világosság soha nem fog ellentmondani a már megalapozott igazságnak.

Daniel chapter two, seven, eight, eleven and twelve identify Rome, among other powers. We are considering Rome’s two phases prior to 1798; pagan and papal as the framework for Miller’s prophetic applications. Miller and the pioneers identify that “the robbers of thy people” in Daniel chapter eleven and verse fourteen represents Rome.

Dániel könyvének második, hetedik, nyolcadik, tizenegyedik és tizenkettedik fejezete más hatalmak mellett Rómát is azonosítja. Róma 1798 előtti két szakaszát vizsgáljuk — a pogány és a pápai korszakot — mint Miller prófétai alkalmazásainak keretét. Miller és az úttörők azonosítják, hogy Dániel könyve tizenegyedik fejezetének tizennegyedik versében „a te néped rablói” Rómát jelképezik.

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. Daniel 11:14.

> És azokban az időkben sokan támadnak majd fel a dél királya ellen; a te néped erőszakos fiai is felmagasztalják magukat, hogy beteljesítsék a látomást; de elbuknak. Dániel 11:14.

There are at least two important points to consider within this verse. The word “vision” in the verse is one of two Hebrew words in the book of Daniel that are translated as “vision.” One of the Hebrew words translated as “vision” is châzôn, and means a dream, or a prophecy or a vision. The word châzôn identifies prophetic history, or a period of time, and it is found ten times in Daniel and always translated as “vision.”

Legalább két fontos szempontot kell figyelembe vennünk ebben a versben. A „látomás” szó e versben egyike annak a két héber szónak Dániel könyvében, amelyeket „látomás”-nak fordítanak. A „látomás”-nak fordított héber szavak egyike a châzôn, amely álmot, vagy próféciát, illetve látomást jelent. A châzôn szó prófétai történelmet, vagy egy időszakot jelöl, és tíz alkalommal fordul elő Dániel könyvében, és minden esetben „látomás”-nak van fordítva.

The other Hebrew word that is also translated as “vision” is mar-eh’ and means appearance. The word mar-eh’ is identifying a singular sight, a point in time. The Hebrew word mar-eh’ is found thirteen times in Daniel and it is translated as “vision” six times, four times as “countenance,” twice as “appearance” and once as “well favored.”

A másik héber szó, amelyet szintén „látomás”-nak fordítanak, a mar-eh’, és jelentése: megjelenés. A mar-eh’ szó egyetlen látványt, egy meghatározott időpontot jelöl. A mar-eh’ héber szó tizenháromszor fordul elő Dániel könyvében, és hatszor „látomás”-nak, négyszer „orcá”-nak, kétszer „megjelenés”-nek, egyszer pedig „szép ábrázatú”-nak van fordítva.

The robbers of thy people represent Rome and it is therefore the prophetic subject of Rome that establishes the prophetic “vision” in the book of Daniel. For this reason, it is important to understand the significance of Rome as a prophetic symbol.

Néped rablói Rómát jelképezik, ezért éppen Róma prófétai témája az, amely megalapozza Dániel könyvének prófétai „látomását”. Ezért fontos megérteni Róma jelentőségét mint prófétai jelképet.

Prophetic logic demands that the word “vision” representing prophetic history is the same “vision” that is addressed in the book of Revelation, for inspiration identifies that Daniel and Revelation are the same book, that they complement each other, that they bring each other to perfection and that the same line of prophecy that is located in Daniel is taken up in the Revelation. Those points set forth in the Spirit of Prophecy have already been included in this series of articles, so I won’t include them again. I will add another point that we have also already included from Sister White. That point is that all the books of the Bible meet and end in the book of Revelation. The “vision” of prophetic history (châzôn) that is found in Daniel and is established with the prophetic subject of Rome, represents the vision of prophetic history throughout the Bible. All the books of the Bible meet and end in the Revelation and God never contradicts Himself. Never! If you think He has, you are misunderstanding something. The very same Hebrew word (châzôn) is also translated as vision in the book of Proverbs.

A prófétai logika megköveteli, hogy a prófétai történelmet jelképező „látomás” ugyanaz a „látomás” legyen, amelyről a Jelenések könyve szól, mert az ihletés azonosítja, hogy Dániel és a Jelenések ugyanaz a könyv, hogy kiegészítik egymást, hogy egymást teljességre viszik, és hogy a prófécia ugyanazon vonala, amely Dánielben található, a Jelenésekben folytatódik. A Lélek Próféciájában kifejtett e pontokat e cikksorozatban már korábban is szerepeltettük, ezért itt nem ismétlem meg őket. Hozzáteszek még egy másik pontot, amelyet szintén már idéztünk White testvérnőtől. Ez a pont az, hogy a Biblia valamennyi könyve a Jelenések könyvében találkozik és ott végződik. A prófétai történelem „látomása” (châzôn), amely Dániel könyvében található, és a prófétai Róma témájával van megalapozva, a prófétai történelem látomását képviseli az egész Bibliában. A Biblia valamennyi könyve a Jelenésekben találkozik és ott végződik, és Isten soha nem mond ellent önmagának. Soha! Ha úgy gondolod, hogy mégis, akkor valamit félreértesz. Ugyanez a héber szó (châzôn) a Példabeszédek könyvében is „látomás”-ként van fordítva.

> Where there is no vision, the people perish: but he that keepeth the law, happy is he. Proverbs 29:18.

> Kinyilatkoztatás nélkül elvadul a nép; de boldog, aki megtartja a törvényt. Példabeszédek 29:18.

That is the first point to consider about the verse. If we misunderstand Rome, then we cannot establish the vision of prophetic history. That fact essentially defines the efforts of Jesuits and others throughout history who have introduced counterfeit theology to destroy the prophetic subject of Rome. As we consider the foundational understanding of Rome, we should bear this in mind.

Ez az első szempont, amelyet az igeverssel kapcsolatban figyelembe kell vennünk. Ha félreértjük Rómát, akkor nem tudjuk felállítani a prófétai történelem látomását. Ez a tény alapvetően meghatározza a jezsuiták és mások történelmen átívelő erőfeszítéseit, akik hamis teológiát vezettek be, hogy lerombolják Róma prófétai tárgykörét. Amikor Róma alapvető értelmezését vizsgáljuk, ezt szem előtt kell tartanunk.

> “Those who become confused in their understanding of the word, who fail to see the meaning of antichrist, will surely place themselves on the side of antichrist. There is no time now for us to assimilate with the world. Daniel is standing in his lot and in his place. The prophecies of Daniel and of John are to be understood. They interpret each other. They give to the world truths which everyone should understand. These prophecies are to be witness in the world. By their fulfillment in these last days, they will explain themselves.” Kress Collection, 105.

> „Akik összezavarodnak az Ige megértésében, akik nem ismerik fel az antikrisztus jelentését, bizonyosan az antikrisztus oldalára állnak. Most nincs időnk arra, hogy a világhoz hasonuljunk. Dániel megállt a maga sorsában és a maga helyén. Dánielnek és Jánosnak a próféciáit meg kell érteni. Ezek magyarázzák egymást. Olyan igazságokat tárnak a világ elé, amelyeket mindenkinek meg kell értenie. E próféciáknak tanúbizonyságul kell szolgálniuk a világban. E végső napokban való beteljesedésük által önmagukat fogják megmagyarázni.” Kress Collection, 105.

If you fail to see the meaning of antichrist (Rome) you will join Rome, and this warning is placed within the context of being able to or not being able to understand the books of Daniel and Revelation. The Millerites built the foundational understanding of Adventism upon their identification of Rome. They understood that Rome was represented by two desolating powers, that both were phases of Rome, but they were not at a place in history to see Rome as a three-fold union as represented in the book of Revelation. Daniel is therefore the foundation represented by the Millerites and Revelation is the capstone represented by Future for America. There is another point from Daniel eleven verse fourteen which we wish to identify.

Ha elmulasztod felismerni az antikrisztus (Róma) jelentését, Rómához fogsz csatlakozni; és ez a figyelmeztetés abba az összefüggésbe van helyezve, hogy valaki képes-e, vagy nem képes megérteni Dániel és a Jelenések könyvét. A milleriták az adventizmus alapvető megértését Róma azonosítására építették. Megértették, hogy Rómát két pusztító hatalom jelképezi, hogy mindkettő Róma egy-egy szakasza volt, ám a történelemnek még nem azon pontján álltak, hogy Rómát a Jelenések könyvében ábrázolt hármas szövetségként lássák. Dániel tehát az a fundamentum, amelyet a milleriták képviselnek, a Jelenések könyve pedig a zárókő, amelyet a Future for America képvisel. Van még egy további pont Dániel tizenegyedik fejezete tizennegyedik verséből, amelyet azonosítani kívánunk.

Miller and the pioneers understood that the image of Nebuchadnezzar’s dream represented the four kingdoms of Babylon, Medo-Persia, Greece and Rome. They could not see beyond the fourth kingdom, for they understood that papal Rome was simply a second phase of Rome and therefore that the fourth kingdom had ended in 1798. From their vantage point of history the only prophetic waymark left was the Second Coming of Christ, where the rock that was cut out of the mountain would strike the feet of the image. The Millerites recognized prophetic distinctions between pagan and papal Rome, but being forced to align 1798 with Christ’s return they could see no further than four kingdoms.

Miller és az úttörők megértették, hogy Nabukodonozor álmának állóképe Babilon, Médo-Perzsia, Görögország és Róma négy királyságát jelképezi. A negyedik királyságon túl nem tudtak látni, mert úgy értették, hogy a pápai Róma csupán Róma egy második szakasza, és ezért a negyedik királyság 1798-ban ért véget. Történelmi nézőpontjukból az egyetlen még hátralévő prófétai útjelző Krisztus második eljövetele volt, amikor a hegyből kivágott kő lesújtana az állókép lábaira. A milleriták felismerték a prófétai különbségtételeket a pogány és a pápai Róma között, de mivel kényszerültek arra, hogy 1798-at Krisztus visszatérésével hozzák összhangba, nem tudtak négy királyságnál tovább látni.

> “We have come to a time when God’s sacred work is represented by the feet of the image in which the iron was mixed with the miry clay. God has a people, a chosen people, whose discernment must be sanctified, who must not become unholy by laying upon the foundation wood, hay, and stubble. Every soul who is loyal to the commandments of God will see that the distinguishing feature of our faith is the seventh-day Sabbath. If the government would honor the Sabbath as God has commanded, it would stand in the strength of God and in defense of the faith once delivered to the saints. But statesmen will uphold the spurious sabbath, and will mingle their religious faith with the observance of this child of the papacy, placing it above the Sabbath which the Lord has sanctified and blessed, setting it apart for man to keep holy, as a sign between Him and His people to a thousand generations. The mingling of churchcraft and statecraft is represented by the iron and the clay. This union is weakening all the power of the churches. This investing the church with the power of the state will bring evil results. Men have almost passed the point of God’s forbearance. They have invested their strength in politics, and have united with the papacy. But the time will come when God will punish those who have made void His law, and their evil work will recoil upon themselves.” Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1168.

> „Eljutottunk ahhoz az időhöz, amikor Isten szent művét a szobor lábai jelképezik, amelyekben a vas sárgás agyaggal elegyedett. Istennek van egy népe, egy választott nép, amelynek ítélőképességét meg kell szentelni, s amelynek nem szabad tisztátalanná válnia azáltal, hogy fát, szénát és pozdorját rak az alapra. Minden lélek, aki hűséges Isten parancsolataihoz, meg fogja látni, hogy hitünk megkülönböztető jegye a hetednapi szombat. Ha a kormányzat úgy tisztelné a szombatot, amint azt Isten megparancsolta, Isten erejében állna meg, és a szenteknek egyszer átadott hit védelmében állna ki. Ám az államférfiak a hamis szombatot fogják támogatni, és vallási hitüket e pápaság szülöttének megtartásával elegyítik, azt a szombat fölé helyezve, amelyet az Úr megszentelt és megáldott, elkülönítve azt, hogy az ember szentként őrizze meg, jelül Ő és népe között ezer nemzedéken át. Az egyházi mesterkedés és az állami mesterkedés összeelegyítése jelenik meg a vasban és az agyagban. Ez az egyesülés gyengíti az egyházak minden erejét. Az, hogy az egyházat felruházzák az állam hatalmával, gonosz következményeket fog hozni. Az emberek csaknem túllépték Isten hosszútűrésének határát. Erejüket a politikába fektették, és egyesültek a pápasággal. De eljön az idő, amikor Isten megbünteti azokat, akik érvénytelenné tették törvényét, és gonosz cselekedetük visszahull rájuk.” Seventh-day Adventist Bible Commentary, 4. kötet, 1168.

Revelation seventeen is the last identification of the kingdoms of Bible prophecy, and it identifies that seven kingdoms have fallen and that the eighth kingdom is the three-fold union of modern Rome. If the first reference to the kingdoms of Bible prophecy is Daniel chapter two, and it most certainly is; then the last reference should be illustrated by the first reference. How can the four kingdoms of Daniel chapter two agree with eight kingdoms in Revelation seventeen?

A jelenések könyve tizenhetedik fejezete a bibliai prófécia királyságainak utolsó azonosítása, és azt azonosítja, hogy hét királyság elbukott, és hogy a nyolcadik királyság a modern Róma hármas szövetsége. Ha a bibliai prófécia királyságaira való első utalás Dániel könyvének második fejezete, és kétségtelenül az; akkor az utolsó utalást az első utalásnak kell szemléltetnie. Miként egyezhet meg Dániel könyve második fejezetének négy királysága a Jelenések könyve tizenhetedik fejezetének nyolc királyságával?

Remember therefore as we proceed, the Millerites could not see prophetic events beyond their history. The message they understood and proclaimed identified the Second Coming of Christ as the next waymark of prophetic history. But if the Millerite understanding of Rome as the symbol that establishes the vision of prophetic history and also Daniel chapter two are both Millerite foundational truths, how can this agree with the eight kingdoms of chapter seventeen of Revelation?

Emlékezzünk tehát arra, amint továbbhaladunk, hogy a milleriták nem láthattak prófétai eseményeket a saját történelmükön túl. Az az üzenet, amelyet megértettek és hirdettek, Krisztus második eljövetelét jelölte meg a prófétai történelem következő útjelzőjeként. De ha a millerita értelmezés szerint Róma az a jelkép, amely megalapozza a prófétai történelem látomását, és Dániel második fejezete is egyaránt a millerita hit alapvető igazságai közé tartozik, hogyan egyeztethető ez össze A jelenések könyve tizenhetedik fejezetének nyolc királyságával?

If you are uncertain if the image of Daniel two is foundational, all you need to do is consider the 1843 and 1850 pioneer charts. Both have the image of Daniel two portrayed upon them. Just as significantly is that Ellen White identifies that both charts were made by God’s direction and by His design.

Ha bizonytalan vagy abban, hogy a Dániel kettőben szereplő állókép alapvető jelentőségű-e, mindössze az 1843-as és az 1850-es úttörői táblázatokat kell szemügyre venned. Mindkettőn ábrázolva van a Dániel kettő állóképe. Ugyanilyen jelentőséggel bír az is, hogy Ellen White kijelenti: mindkét táblázat Isten irányítása alatt és az Ő terve szerint készült.

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.” Early Writings, 74, 75.

> „Láttam, hogy az 1843-as tábla az Úr kezének irányítása alatt készült, és hogy azt nem szabad megváltoztatni; hogy a számítások úgy voltak, amint Ő akarta; hogy az Ő keze rajtuk volt, és elfedett egy tévedést némely számításban, úgyhogy senki sem láthatta azt, míg az Ő keze el nem távolíttatott.” Early Writings, 74, 75.

Of the 1850 chart she stated:

Az 1850-es táblázatról ezt mondta:

> “I saw that God was in the publishment of the chart by Brother Nichols. I saw that there was a prophecy of this chart in the Bible, and if this chart is designed for God’s people, if it [is] sufficient for one it is for another, and if one needed a new chart painted on a larger scale, all need it just as much.” Manuscript Releases, volume 13, 359.

> „Láttam, hogy Isten benne volt a táblázat Brother Nichols általi közzétételében. Láttam, hogy ennek a táblázatnak a próféciája megtalálható a Bibliában, és ha ez a táblázat Isten népének készült, ha az egyik számára elegendő, akkor a másik számára is az; és ha valakinek szüksége volt egy új, nagyobb méretarányban elkészített táblázatra, akkor ugyanannyira mindenkinek szüksége van rá.” Manuscript Releases, 13. kötet, 359.

There is an ancient proverb from the world that states, “Error has many paths, but truth has only one.” There are several various errors that have been employed to prevent people from recognizing that modern Rome in Revelation seventeen is the eighth head that is of the seven. One of those errors which is employed by the theologians of Adventism is a misrepresentation of the kingdoms of history. I am not here referring to the kingdoms of Bible prophecy, these are two different designations. The kingdoms of Bible prophecy are established upon the first mention in Daniel chapter two, but there were kingdoms of history that preceded Babylon. Ellen White clearly identifies who the kingdoms of history were, but the theologians of Adventism ignore the inspired testimony and create a sequence of kingdoms of history that clouds the understanding that Rome always comes up eighth and is of the seven. Yet it is Rome that establishes the vision.

Létezik egy ősi közmondás a világból, amely így szól: „A tévelygésnek sok útja van, az igazságnak azonban csak egy.” Többféle tévedést is felhasználtak annak megakadályozására, hogy az emberek felismerjék: a jelenkori Róma a Jelenések könyve tizenhetedik fejezetében az a nyolcadik fej, amely a hét közül való. Az egyik ilyen tévedés, amelyet az adventizmus teológusai alkalmaznak, a történelem királyságainak félreábrázolása. Itt nem a bibliai prófécia királyságaira utalok; ez két különböző megjelölés. A bibliai prófécia királyságai a Dániel könyve második fejezetében található első említésre épülnek, de Babilont megelőzően is léteztek a történelem királyságai. Ellen White világosan azonosítja, kik voltak a történelem királyságai, az adventizmus teológusai azonban figyelmen kívül hagyják az ihletett bizonyságtételt, és a történelem királyságainak olyan sorrendjét hozzák létre, amely elhomályosítja annak megértését, hogy Róma mindig nyolcadikként emelkedik fel, és a hét közül való. Pedig éppen Róma az, amely megalapozza a látomást.

The theologians of Adventism and apostate Protestantism suggest that the kingdoms of history were Egypt, Assyria, Babylon, Medo-Persia, Greece, Rome and on. Sister White informs us that there is a third kingdom of history, which they choose to leave out. Are they leaving out that kingdom, or are they leaving out the Spirit of Prophecy? Both.

Az adventizmus és a hitehagyott protestantizmus teológusai azt állítják, hogy a történelem birodalmai Egyiptom, Asszíria, Babilon, Médó-Perzsia, Görögország, Róma és így tovább voltak. White testvér arról tájékoztat bennünket, hogy van a történelemnek egy harmadik birodalma is, amelyet ők szándékosan kihagynak. Vajon ezt a birodalmat hagyják ki, vagy a Prófétaság Lelkét hagyják ki? Mindkettőt.

> “The history of nations that one after another have occupied their allotted time and place, unconsciously witnessing to the truth of which they themselves knew not the meaning, speaks to us. To every nation and to every individual of today God has assigned a place in His great plan. Today men and nations are being measured by the plummet in the hand of Him who makes no mistake. All are by their own choice deciding their destiny, and God is overruling all for the accomplishment of His purposes.

> Azoknak a nemzeteknek a történelme, amelyek egymást követve betöltötték számukra kijelölt idejüket és helyüket, s öntudatlanul tanúskodtak az igazságról, amelynek jelentését maguk sem ismerték, hozzánk szól. Isten minden nemzetnek és minden egyes mai embernek helyet rendelt az Ő nagy tervében. Ma embereket és nemzeteket annak a kezében levő mérőónnal mérnek, aki nem téved. Mindenki a maga választása által dönti el sorsát, és Isten mindent felülirányít, hogy szándékai megvalósuljanak.

> “The history which the great I AM has marked out in His word, uniting link after link in the prophetic chain, from eternity in the past to eternity in the future, tells us where we are today in the procession of the ages, and what may be expected in the time to come. All that prophecy has foretold as coming to pass, until the present time, has been traced on the pages of history, and we may be assured that all which is yet to come will be fulfilled in its order.

> „Az a történelem, amelyet a nagy VAGYOK az Ő Igéjében kijelölt, láncszemet láncszemhez kapcsolva a prófétai láncolatban, a múlt örökkévalóságától a jövő örökkévalóságáig, megmondja nekünk, hol állunk ma a korszakok menetében, és mi várható az eljövendő időben. Mindaz, amiről a prófécia megjövendölte, hogy be fog teljesedni a jelen időig, nyomon követhető a történelem lapjain, és bizonyosak lehetünk abban, hogy mindaz, ami még hátravan, a maga rendjében be fog teljesedni.”

> “The final overthrow of all earthly dominions is plainly foretold in the word of truth. In the prophecy uttered when sentence from God was pronounced upon the last king of Israel is given the message: ‘Thus saith the Lord God; Remove the diadem, and take off the crown: … exalt him that is low, and abase him that is high. I will overturn, overturn, overturn, it: and it shall be no more, until He come whose right it is; and I will give it Him.’ Ezekiel 21:26, 27.

> „Minden földi uralom végső megdöntését világosan megjövendöli az igazság igéje. Abban a próféciában, amely akkor hangzott el, amikor Isten ítéletet mondott ki Izráel utolsó királyára, ez az üzenet hangzik: „Így szól az Úr Isten: Vedd le a süveget, és tedd le a koronát; … emeld fel az alázatost, és alázd meg a magast. Rommá teszem, rommá teszem, rommá teszem azt; és nem lesz többé, mígnem eljön az, akié jog szerint, és neki adom azt.” Ezékiel 21:26, 27.

> “The crown removed from Israel passed successively to the kingdoms of Babylon, Medo-Persia, Greece, and Rome. God says, ‘It shall be no more, until He come whose right it is; and I will give it Him.’

> Az Izráeltől elvett korona egymás után Babilon, Médó-Perzsia, Görögország és Róma királyságaira szállt. Isten ezt mondja: „Nem marad ez így többé, mígnem eljön az, akié jog szerint; és neki adom azt.”

> “That time is at hand. Today the signs of the times declare that we are standing on the threshold of great and solemn events. Everything in our world is in agitation. Before our eyes is fulfilling the Saviour’s prophecy of the events to precede His coming: ‘Ye shall hear of wars and rumors of wars…. Nation shall rise against nation, and kingdom against kingdom: and there shall be famines, and pestilences, and earthquakes, in divers places.’ Matthew 24:6, 7.

> „Az az idő közel van. Ma az idők jelei azt hirdetik, hogy nagy és ünnepélyes események küszöbén állunk. Világunkban minden nyugtalanságban van. Szemünk előtt teljesedik a Megváltó próféciája azokról az eseményekről, amelyek eljövetele előtt következnek be: „Hallanotok kell majd háborúkról és háborúk híreiről…. Nemzet támad nemzet ellen, és ország ország ellen; és lesznek éhségek, döghalálok és földrengések különböző helyeken.” Máté 24:6, 7.

> “The present is a time of overwhelming interest to all living. Rulers and statesmen, men who occupy positions of trust and authority, thinking men and women of all classes, have their attention fixed upon the events taking place about us. They are watching the strained, restless relations that exist among the nations. They observe the intensity that is taking possession of every earthly element, and they recognize that something great and decisive is about to take place—that the world is on the verge of a stupendous crisis.

> „A jelen minden élő számára rendkívüli érdeklődés ideje. Uralkodók és államférfiak, bizalmi és hatalmi tisztségeket betöltő férfiak, a gondolkodó férfiak és nők minden osztályból figyelmüket a körülöttünk végbemenő eseményekre szegezik. Figyelemmel kísérik a nemzetek között fennálló feszült, nyugtalan viszonyokat. Megfigyelik azt a feszültséget, amely minden földi tényezőt hatalmába kerít, és felismerik, hogy valami nagy és döntő dolog készül bekövetkezni — hogy a világ egy roppant válság küszöbén áll.”

> “Angels are now restraining the winds of strife, that they may not blow until the world shall be warned of its coming doom; but a storm is gathering, ready to burst upon the earth; and when God shall bid His angels loose the winds, there will be such a scene of strife as no pen can picture.

> „Az angyalok most visszatartják a viszály szeleit, hogy ne fújjanak addig, amíg a világ figyelmeztetést nem kap elközelgő végzetéről; de vihar gyülekezik, amely kész kitörni a földre; és amikor Isten megparancsolja angyalainak, hogy eresszék szabadon a szeleket, olyan viszályos jelenet támad majd, amilyet semmiféle toll nem képes megörökíteni.

> “The Bible, and the Bible only, gives a correct view of these things. Here are revealed the great final scenes in the history of our world, events that already are casting their shadows before, the sound of their approach causing the earth to tremble and men’s hearts to fail them for fear.” Education, 178–180.

> „A Biblia, és egyedül csak a Biblia ad helyes képet e dolgokról. Itt tárulnak fel világunk történelmének nagy, végső jelenetei, olyan események, amelyek már most előre vetik árnyékukat, közeledésük zaja pedig megremegteti a földet, és az emberek szívét a félelemtől elbágyasztja.” Education, 178–180.

This passage has much light for our time, but what I want to point out is that Sister White clearly identifies that the kingdom of history that preceded Babylon was Israel, not Assyria. The kingdoms of history that is used by theologians leave out Israel as a kingdom of history, in spite of the power and glory that was established during the reign of king Solomon, and in spite of inspiration’s direct testimony through Ezekiel and Ellen White that the crown of Israel passed to Babylon.

Ez a szakasz sok világosságot tartalmaz a mi időnkre nézve, de amire rá szeretnék mutatni, az az, hogy White testvérnő egyértelműen azonosítja: a történelemnek Babilont megelőző királysága Izráel volt, nem Asszíria. A történelmi királyságok sora, amelyet a teológusok használnak, kihagyja Izráelt mint történelmi királyságot, annak ellenére, hogy Salamon király uralkodása alatt hatalom és dicsőség állíttatott fel, és annak ellenére, hogy az ihlet közvetlen bizonyságtétele Ezékiel és Ellen White által kimondja, hogy Izráel koronája Babilonra szállt át.

If we apply the inspired commentary to the kingdoms of history, we find that Israel needs to be counted among those kingdoms. Israel, Assyria and Egypt are kingdoms of history that preceded the first kingdom of Bible prophecy which was Babylon. Therefore, the fourth kingdom of “history” was Babylon, the fifth was Medo-Persia, the sixth was Greece, the seventh was pagan Rome, and the eighth was papal Rome, which was of the seven for it represents the second phase of pagan Rome. With the kingdoms of history papal Rome is the eighth, and is of the seven.

Ha az ihletett magyarázatot a történelem királyságaira alkalmazzuk, azt találjuk, hogy Izraelt is e királyságok közé kell számítani. Izrael, Asszíria és Egyiptom a történelem olyan királyságai, amelyek megelőzték a bibliai prófécia első királyságát, Babilont. Ennélfogva a „történelem” negyedik királysága Babilon volt, az ötödik Médó-Perzsia, a hatodik Görögország, a hetedik a pogány Róma, a nyolcadik pedig a pápai Róma, amely a hét közül való volt, mert a pogány Róma második szakaszát képviseli. A történelem királyságait tekintve a pápai Róma a nyolcadik, és a hét közül való.

In Daniel seven we have the kingdoms of Bible prophecy represented by beasts. Babylon is the lion that was followed by the bear of Medo-Persia. The third was Greece as the leopard, and then Rome as the “dreadful and terrible” beast that had “iron teeth.” The terrible beast in agreement with the image of Daniel two is Rome, the fourth kingdom of Bible prophecy.

Dániel könyve hetedik fejezetében a bibliai prófécia országai vadállatok által vannak jelképezve. Babilon az oroszlán, amelyet a Médo-Perzsia medvéje követett. A harmadik Görögország volt, mint a párduc, majd ezt követte Róma mint a „rettenetes és félelmetes” vadállat, amelynek „vasfogai” voltak. A rettenetes vadállat, összhangban a Dániel könyve második fejezetében szereplő szoborképpel, Róma, a bibliai prófécia negyedik országa.

The Millerites understood the fourth kingdom to be Rome, so they understood the characteristics of the terrible beast as such, and simply applied all the prophetic characteristics of the beast unto the fourth kingdom. They saw the distinction between pagan Rome and papal Rome in the passage, but could not see a fifth kingdom of Bible prophecy, for they correctly used the first mention of the kingdoms of Bible prophecy as their point of reference. But the distinction between the two Rome’s is in the passage, which allows us to consider the distinction between the two Rome’s as representing two kingdoms. But this is not the point we are considering.

A milleriták a negyedik királyságot Rómának értették, ezért a rettenetes vadállat jellemzőit is ekként értelmezték, és a vadállatra vonatkozó valamennyi prófétai jellemzőt egyszerűen a negyedik királyságra alkalmazták. Látták a szakaszban a pogány Róma és a pápai Róma közötti különbségtételt, de a bibliai prófécia egy ötödik királyságát nem tudták felismerni, mert helyesen a bibliai prófécia királyságainak első említését használták viszonyítási pontként. Ám a két Róma közötti különbségtétel benne van a szakaszban, ami lehetővé teszi számunkra, hogy a két Róma közötti különbségtételt két királyság képviseleteként tekintsük. De nem ez az a pont, amelyet most vizsgálunk.

> Thus he said, The fourth beast shall be the fourth kingdom upon earth, which shall be diverse from all kingdoms, and shall devour the whole earth, and shall tread it down, and break it in pieces. And the ten horns out of this kingdom are ten kings that shall arise: and another shall rise after them; and he shall be diverse from the first, and he shall subdue three kings. And he shall speak great words against the most High, and shall wear out the saints of the most High, and think to change times and laws: and they shall be given into his hand until a time and times and the dividing of time. But the judgment shall sit, and they shall take away his dominion, to consume and to destroy it unto the end. Daniel 7:23–26.

> Így szólt: A negyedik fenevad a negyedik birodalom lesz a földön, amely különbözni fog minden birodalomtól, és megemészti az egész földet, eltapodja azt, és darabokra zúzza. És e királyságból a tíz szarv tíz király, akik felkelnek; és utánuk egy másik támad, és ez különbözni fog az előzőektől, és három királyt megaláz. És nagy szavakat szól a Magasságos ellen, és emészti a Magasságos szentjeit, és arra gondol, hogy megváltoztatja az időket és a törvényt; és kezébe adatnak egy időre, két időre és fél időre. De ítéletet tartanak, és elveszik uralmát, hogy megemésszék és végleg elpusztítsák. Dániel 7:23–26.

The fourth kingdom in Daniel two is Rome. The ten horns represent the ten nations that represent the kingdom of pagan Rome, and before papal Rome would take control of the world in 538, three of those kingdoms would be removed, or plucked up. Then the “little” “horn” of verse eight with “eyes like the eyes of man, and a mouth speaking great things,” would arise. If we have ten horns in the fourth kingdom and three are removed in order for the “little horn” to replace those three horns, then when the three horns are removed it leaves seven horns, and the little horn is the eighth, for Rome always comes up eighth and is of the seven. There is much light concerning Rome in its two phases in this chapter, but we are simply here providing a second witness that prophetically as well as historically, Rome comes up eighth and is of the seven.

Dániel második fejezetében a negyedik királyság Róma. A tíz szarv azt a tíz nemzetet jelképezi, amelyek a pogány Róma királyságát képviselik, és mielőtt a pápai Róma 538-ban átvenné a világ feletti uralmat, e királyságok közül hármat eltávolítanak, vagy kitépnek. Ezután feljön a nyolcadik vers „kis” „szarva”, amelynek „emberi szemhez hasonló szemei voltak, és nagy dolgokat szóló szája”. Ha a negyedik királyságban tíz szarv van, és közülük hármat eltávolítanak azért, hogy a „kis szarv” e három szarv helyébe lépjen, akkor a három szarv eltávolítása után hét szarv marad, és a kis szarv a nyolcadik, mert Róma mindenkor nyolcadikként emelkedik fel, és a hét közül való. Ebben a fejezetben sok világosság tárul fel Rómáról annak két szakaszában, mi azonban itt csupán egy második tanút adunk arra, hogy prófétai értelemben éppúgy, mint történelmileg, Róma nyolcadikként emelkedik fel, és a hét közül való.

In chapter eight we find the enlargement of chapter seven. The chapter once again identifies the kingdoms of Bible prophecy but leaves off the first kingdom of Babylon for when Daniel received the vision of chapter eight it was very close to the end of Babylon. In the chapter Medo-Persia is represented by a ram that had two horns. Greece is represented by a goat with one horn that is broken and produces four horns out of the broken horn. Then a “little horn” follows after Greece, and once again the little horn is representing Rome. Though Rome was not a direct descendant from the empire of Greece, the passage portrays the little horn as coming out of one of the four horns that arose in the Greek kingdom after the first horn—representing Alexander the Great—was broken. Rome was not a descendant of the Greeks, but it began its conquering of the world from the area of Greece, and in that sense, it came out of one of those four horns.

A nyolcadik fejezetben a hetedik fejezet kibővítését találjuk. A fejezet ismét azonosítja a bibliai prófécia országait, de az első országot, Babilont már nem említi, mert amikor Dániel a nyolcadik fejezet látomását kapta, Babilon vége már igen közel volt. A fejezetben Médo-Perzsiát egy kétszarvú kos jelképezi. Görögországot egy egyszarvú bak jelképezi, amelynek szarva letöretik, és a letört szarv helyéből négy szarv támad. Ezután Görögország után egy „kis szarv” következik, és ismét a kis szarv Rómát jelképezi. Noha Róma nem a görög birodalom közvetlen leszármazottja volt, az igerész mégis úgy ábrázolja a kis szarvat, mint amely ama négy szarv egyikéből jön elő, amelyek a görög birodalomban az első szarv—Nagy Sándor jelképe—letöretése után támadtak. Róma nem a görögök leszármazottja volt, de a világ meghódítását Görögország térségéből kezdte meg, és ebben az értelemben ama négy szarv egyikéből jött elő.

We therefore find in chapter eight a second witness to chapter seven. Medo-Persia had two horns, Greece had one and thereafter four more horns. That equals seven horns before Rome’s as the little horn came out of one of Greece’s four horns. Two plus one plus four equals seven, then Rome, the little horn, is the eighth and it is of the seven. It is worth noting that in this passage that identifies that Rome comes out of one of the Greek horns is one of the greatest prophetic arguments that Miller and his co-laborers had to meet in their history.

Ezért a nyolcadik fejezetben a hetedik fejezetnek egy második tanúját találjuk. Médó-Perzsiának két szarva volt, Görögországnak egy, majd ezután további négy szarva. Ez összesen hét szarvat tesz ki Róma szarvai előtt, mivel a kis szarv Görögország négy szarvának egyikéből jött elő. Kettő meg egy meg négy egyenlő héttel; azután következik Róma, a kis szarv, mint a nyolcadik, és a hét közül való. Érdemes megjegyezni, hogy ebben a szakaszban, amely azt azonosítja, hogy Róma az egyik görög szarvból ered, rejlik az egyik legnagyobb prófétai érv, amellyel Millernek és munkatársainak történelmük során meg kellett küzdeniük.

The Protestants of that history insisted that the little horn of Rome could not be Rome, for the prophecy identifies that the little horn came out from one of the four Grecian horns. They therefore argued that the little horn represented Antiochus Epiphanes who was one of the Seleucid kings that carried on through history after the division of Alexander the Great’s demise. The argument of Millerite history over this issue was so great that on the 1843 chart the argument against the Protestant teaching that was based upon the fact that Daniel saw the little horn come out from one of the four Grecian horns and therefore could not identify Rome, for Rome did not descend from Greece. The argument impacted all the passages in Daniel where Rome is identified. The Protestant position included that the “robbers of thy people” in verse fourteen of Daniel eleven had to be Antiochus Epiphanes. The Millerites therefore included upon the chart that Sister White identified was “directed by the hand of the Lord and should not be altered,” a reference to Antiochus Epiphanes identifying why he could not have been that fourth kingdom. Does Rome establish the vision of prophetic history or did a Seleucid king that died over a hundred years before Christ was born represent the power that stood up against Christ at his crucifixion?

A történelem ama protestánsai amellett érveltek, hogy Róma kis szarva nem lehet Róma, mert a prófécia azonosítja, hogy a kis szarv a négy görög szarv egyikéből jött elő. Ezért azt állították, hogy a kis szarv Antiochus Epiphanest jelképezte, aki a Nagy Sándor halála utáni felosztást követően a történelem folyamán tovább uralkodó szeleukida királyok egyike volt. A Millerita történelem érvelése e kérdésben oly jelentős volt, hogy az 1843-as táblán szerepelt az az érv a protestáns tanítással szemben, amely azon a tényen alapult, hogy Dániel a kis szarvat a négy görög szarv egyikéből előjönni látta, s ezért az nem azonosíthatta Rómát, mert Róma nem Görögországból származott. Az érvelés kihatott Dániel minden olyan szakaszára, ahol Róma van azonosítva. A protestáns álláspont magában foglalta azt is, hogy Dániel tizenegyedik fejezetének tizennegyedik versében a „te néped rablói”-nak Antiochus Epiphanesnek kellett lennie. A Milleriták ezért feltüntettek azon a táblán, amelyről White testvérnő kijelentette, hogy „az Úr keze irányította, és nem szabad megváltoztatni”, egy Antiochus Epiphanesre vonatkozó utalást, amely megjelölte, miért nem lehetett ő az a negyedik birodalom. Vajon Róma állapítja meg a prófétai történelem látomását, vagy egy szeleukida király, aki több mint száz évvel Krisztus születése előtt halt meg, képviselte azt a hatalmat, amely Krisztus ellen támadt keresztre feszítésekor?

The question that could be raised is, why was Daniel shown Rome coming out of one of the Grecian horns, if Rome was not a direct descendant of Greece? The answer is that the beginning of Rome’s rise to power began in that region which had formerly been Greek territory, but why was the prophecy portrayed in such a way to allow for that confusion?

Felmerülhet a kérdés, hogy miért úgy mutattatott meg Dánielnek, hogy Róma a görög szarvak egyikéből jön elő, ha Róma nem Görögország közvetlen leszármazottja volt. A válasz az, hogy Róma hatalomra jutásának kezdete abban a térségben indult, amely korábban görög fennhatóság alatt állt; de miért ábrázoltatott a prófécia oly módon, hogy teret engedjen ennek az összetévesztésnek?

At least one answer, beyond the importance of noting where Rome began to rise, is that the enigma of Rome always coming up eighth and being of the seven is answered by Rome being associated with the territory of Greece, in order to retain the enigma’s point of Rome being of the seven. The enigma is that important, though the Millerites could never had understood that concept from their vantage point in history. The fact that all the references upon not only the 1843, but also the 1850 chart are illustrations of subjects that are directly addressed in God’s prophetic Word, except for the one reference that emphasizes that Antiochus Epiphanes is not the power that stood against Christ, makes the addition to the chart very significant. How sad is it that when Adventism left their foundations, they find themselves today teaching that the power of verse fourteen of Daniel eleven is Antiochus Epiphanes and not Rome! They now teach what the Millerites opposed so strongly that they represented that controversy upon the 1843 chart!

Legalább egy válasz — azon túl, hogy fontos megjegyezni, hol kezdett Róma felemelkedni — az, hogy annak a rejtélynek a megfejtése, miszerint Róma mindig nyolcadikként jelenik meg, és mégis a hét közül való, abban rejlik, hogy Rómát Görögország területével kapcsolják össze, hogy így fennmaradjon a rejtélynek az a lényege, hogy Róma a hét közül való. Ez a rejtély ennyire fontos, noha a milleriták történelmi nézőpontjukból ezt a fogalmat soha nem érthették volna meg. Az a tény, hogy nemcsak az 1843-as, hanem az 1850-es táblázaton szereplő valamennyi hivatkozás Isten prófétai Igéjében közvetlenül tárgyalt témák illusztrációja — kivéve azt az egy hivatkozást, amely azt hangsúlyozza, hogy nem Antiochus Epiphanes volt az a hatalom, amely Krisztussal szemben állt —, a táblázat kiegészítését igen jelentőssé teszi. Milyen szomorú, hogy amikor az adventizmus elhagyta alapjait, ma ott találja magát, hogy azt tanítja: Dániel tizenegyedik fejezete tizennegyedik versének hatalma Antiochus Epiphanes, nem pedig Róma! Most azt tanítják, amit a milleriták oly erőteljesen elleneztek, hogy ezt a vitát az 1843-as táblázaton is ábrázolták!

The kingdoms of history identify that Rome comes up eighth and is of the seven. The “little horn” in chapter seven that speaks “great words against the Most High” comes up eighth and is of the seven. The horns of chapter eight identify that Rome comes up eighth and is of the seven.

A történelem királyságai azt azonosítják, hogy Róma nyolcadikként emelkedik fel, és a hét közül való. A hetedik fejezet „kis szarva”, amely „nagy szavakat szól a Magasságos ellen”, nyolcadikként emelkedik fel, és a hét közül való. A nyolcadik fejezet szarvai azt azonosítják, hogy Róma nyolcadikként emelkedik fel, és a hét közül való.

In the next article we will consider how modern Rome, as represented in Revelation seventeen comes up eighth and is of the seven. We will then return to Daniel two and identify why Daniel two’s four kingdoms, which is the first mention of the kingdoms of Bible prophecy, is in agreement with Revelation seventeen’s eight kingdoms.

A következő cikkben megvizsgáljuk, miként emelkedik fel a modern Róma — amint azt a Jelenések könyve tizenhetedik fejezete ábrázolja — nyolcadikként, és miként a hét közül való. Ezután visszatérünk Dániel könyve második fejezetéhez, és azonosítjuk, miért van összhangban Dániel második fejezetének négy királysága — amely a bibliai prófécia királyságainak első említése — a Jelenések könyve tizenhetedik fejezetének nyolc királyságával.

Back to Articles