Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Two

Dániel könyve – Nyolcvankettő

Unveiling the Prophetic Puzzle: Understanding the History of Daniel 11 and the Significance of the Daily in Adventism

A prófétai kirakós feltárása: Dániel 11 történetének megértése és a mindennapi jelentősége az adventizmusban

Author

Jeff Pippenger

Published

February 15, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

After we review the history from 1863 until the time of the end in 1989, in the context of the four abominations of Ezekiel chapter eight, representing the four generations of Adventism, we will turn our attention to the increase of knowledge that was unsealed in 1989. That increase of knowledge was concerning the last six verses of Daniel chapter eleven. In 1989, our little Sabbath study group discovered the reform lines of Bible prophecy, which Future for America often refers to, and which establish the sequence of events in every reform line, which in turn allows a student of prophecy to exercise the application of the latter rain methodology of “line upon line.”

Miután áttekintjük az 1863-tól az 1989-ben bekövetkező vég idejéig terjedő történelmet Ezékiel nyolcadik fejezetének négy utálatossága összefüggésében, amelyek az adventizmus négy nemzedékét jelképezik, figyelmünket arra a tudásnövekedésre fordítjuk, amely 1989-ben felnyittatott. Ez a tudásnövekedés Dániel könyve tizenegyedik fejezetének utolsó hat versére vonatkozott. 1989-ben a mi kis szombatiskolai tanulmányozó csoportunk felfedezte a bibliai prófécia reformvonalait, amelyekre a Future for America gyakran hivatkozik, és amelyek minden reformvonalban megállapítják az események sorrendjét, ami viszont lehetővé teszi a próféciát tanulmányozó számára, hogy gyakorolja a késői eső módszertanának „sort sorra” elvű alkalmazását.

Within a few years (1992), I had written a paper covering the last six verses of Daniel eleven. The paper was written for my own satisfaction, for I had no ability or intention of publicly circulating the study. By 1994, the paper had made its way to an Adventist self-supporting ministry, and by 1995, a series of eleven articles covering the last six verses of Daniel eleven, was published in a monthly magazine produced by that ministry. There are only a few specific references to Daniel eleven in the writings of the Spirit of Prophecy, and the most important of them all became a central argument to the validity of the application I set forth concerning those verses.

Néhány éven belül (1992-re) írtam egy tanulmányt, amely Dániel tizenegyedik fejezetének utolsó hat versével foglalkozott. A tanulmány saját megelégedésemre készült, mivel sem lehetőségem, sem szándékom nem volt arra, hogy a vizsgálódást nyilvánosan terjesszem. 1994-re a tanulmány eljutott egy önfenntartó adventista szolgálathoz, és 1995-re egy tizenegy cikkből álló sorozat, amely Dániel tizenegyedik fejezetének utolsó hat versével foglalkozott, megjelent az e szolgálat által kiadott havi folyóiratban. A Prófétaság Lelkének írásaiban csak néhány konkrét utalás található Dániel 11-re, és közülük a legfontosabb mind közül annak az értelmezésnek az érvényessége mellett szóló központi érvvé vált, amelyet e versekre vonatkozóan előterjesztettem.

> “We have no time to lose. Troublous times are before us. The world is stirred with the spirit of war. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place. The prophecy in the eleventh of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated. In the thirtieth verse a power is spoken of that ‘shall be grieved, [Daniel 11:30–36 quoted.]

> „Nincs vesztegetni való időnk. Nyomorúságos idők állnak előttünk. A világot a háború szelleme kavarja fel. Hamarosan bekövetkeznek a próféciákban megjövendölt nyomorúság eseményei. A Dániel könyve tizenegyedik fejezetében foglalt prófécia csaknem teljesen beteljesedett. Annak a történelemnek nagy része, amely e prófécia beteljesedéseként lezajlott, meg fog ismétlődni. A harmincadik versben egy hatalomról esik szó, amely „megkeseredik, [Dániel 11:30–36 idézve.]”

> “Scenes similar to those described in these words will take place.” Manuscript Releases, number 13, 394.

> „Az e szavakban leírtakhoz hasonló jelenetek fognak bekövetkezni.” Manuscript Releases, 13. szám, 394.

Sister White is clear that 1798, is the “time of the end.”

White testvér egyértelművé teszi, hogy 1798 „a vég ideje”.

> “But at the time of the end, says the prophet, “Many shall run to and fro, and knowledge shall be increased.’ Daniel 12:4. . . . Since 1798 the book of Daniel has been unsealed, knowledge of the prophecies has increased, and many have proclaimed the solemn message of the judgment near.” The Great Controversy, 356.

> „De a vég idején — mondja a próféta — »sokan ide-oda futkosnak, és megnövekszik az ismeret.« Dániel 12:4.... 1798 óta Dániel könyve feltárult, a próféciák ismerete megnövekedett, és sokan hirdették a közeli ítélet komoly üzenetét.” A nagy küzdelem, 356.

Verse forty of Daniel eleven begins with, “And at the time of the end.”

Dániel 11. fejezetének negyvenedik verse e szavakkal kezdődik: „És a vég idején.”

> And at the time of the end shall the king of the south push at him: and the king of the north shall come against him like a whirlwind, with chariots, and with horsemen, and with many ships; and he shall enter into the countries, and shall overflow and pass over. Daniel 11:40.

> És a vég idején a dél királya összecsap vele; és az északi király úgy tör rá, mint a forgószél, szekerekkel, lovasokkal és sok hajóval; és betör az országokba, elárasztja azokat, és átvonul rajtuk. Dániel 11:40.

It is evident, even without the direct endorsement of the Spirit of prophecy, that verse forty marks the beginning of a sequence of events that began in 1798. Those events lead to the close of human probation, for the first verse of chapter twelve of Daniel, says, “And at that time shall Michael stand up,” and Sister White is clear that when Michael stands up human probation closes.

Nyilvánvaló, még a prófécia Lelkének közvetlen megerősítése nélkül is, hogy a negyvenedik vers olyan eseménysorozat kezdetét jelöli, amely 1798-ban vette kezdetét. Ezek az események az emberi kegyelemidő lezárulásához vezetnek, mert Dániel könyve tizenkettedik fejezetének első verse ezt mondja: „És abban az időben feláll Mihály”, és White testvérnő világosan kijelenti, hogy amikor Mihály feláll, az emberi kegyelemidő lezárul.

> “‘At that time shall Michael stand up, the great Prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, everyone that shall be found written in the book.’ Daniel 12:1.

> „Abban az időben felkél Mihály, a nagy fejedelem, aki néped fiaiért áll; és nyomorúságos idő következik, amilyen nem volt attól fogva, hogy nemzet lett, mind ez ideig; és abban az időben megszabadul a te néped, mindaz, aki beírva találtatik a könyvben.” Dániel 12:1.

> “When the third angel’s message closes, mercy no longer pleads for the guilty inhabitants of the earth. The people of God have accomplished their work. They have received ‘the latter rain,’ ‘the refreshing from the presence of the Lord,’ and they are prepared for the trying hour before them. Angels are hastening to and fro in heaven. An angel returning from the earth announces that his work is done; the final test has been brought upon the world, and all who have proved themselves loyal to the divine precepts have received ‘the seal of the living God.’ Then Jesus ceases His intercession in the sanctuary above. He lifts His hands and with a loud voice says, ‘It is done;’ and all the angelic host lay off their crowns as He makes the solemn announcement: ‘He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still.’ Revelation 22:11. Every case has been decided for life or death.” The Great Controversy, 613.

> „Amikor a harmadik angyal üzenete lezárul, az irgalom többé nem esedezik a föld bűnös lakóiért. Isten népe elvégezte munkáját. Megkapták „a késői esőt”, „az Úr színétől való felüdülést”, és felkészültek a rájuk váró megpróbáltatás órájára. Az angyalok sietve járnak-kelnek a mennyben. Egy, a földről visszatérő angyal bejelenti, hogy munkája befejeződött; a végső próba a világra nehezedett, és mindazok, akik hűségesnek bizonyultak az isteni parancsolatok iránt, megkapták „az élő Isten pecsétjét”. Ekkor Jézus megszünteti közbenjárását a mennyei szentélyben. Felemeli kezeit, és hangos szóval ezt mondja: „Elvégeztetett”; és az egész angyali sereg leteszi koronáit, miközben Ő kihirdeti az ünnepélyes kijelentést: „Aki igazságtalan, legyen igazságtalan ezután is; és aki fertelmes, legyen fertelmes ezután is; és aki igaz, legyen igaz ezután is; és aki szent, legyen szent ezután is.” Jelenések 22:11. Minden eset eldőlt életre vagy halálra.” A nagy küzdelem, 613.

Verse forty of Daniel eleven, begins in 1798, and in verse forty-five, when the king of the north (the papacy), comes to his end with none to help, human probation closes, for the next verse states, “And at that time,” thus identifying the “time” represented in the previous verse, which is verse forty-five of Daniel eleven. The king of the north (the papacy), comes to its end at the close of human probation.

Dániel könyve tizenegyedik fejezetének negyvenedik verse 1798-ban kezdődik, és a negyvenötödik versben, amikor az északi király (a pápaság) végére jut, és senki sem segít rajta, lezárul az emberi kegyelemidő; mert a következő vers ezt mondja: „És abban az időben”, ily módon azonosítva azt az „időt”, amelyet az előző vers ábrázol, vagyis Dániel könyve tizenegyedik fejezetének negyvenötödik versét. Az északi király (a pápaság) az emberi kegyelemidő lezárultakor jut végére.

Therefore, the history of the last six verses of Daniel eleven, identify a sequence of events that begins in 1798 and ends at the close of human probation. When Sister White was alive, 1798, was obviously in her past history. When she stated that “the prophecy in the eleventh chapter of Daniel has nearly reached its complete fulfillment,” she can only be referencing history that occurs after 1798, and before Michael stands up. She then specifically states that “much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated,” thus instructing the student of prophecy that the final history of Daniel eleven, that “has nearly reached its complete fulfillment,” has been typified in other portions of histories set forth in Daniel chapter eleven.

Ezért Dániel tizenegyedik fejezete utolsó hat versének története olyan eseménysort jelöl meg, amely 1798-ban kezdődik, és az emberi kegyelemidő lezárultával ér véget. Amikor White testvérnő élt, 1798 nyilvánvalóan már a múlt történelméhez tartozott. Amikor azt mondta, hogy „a Dániel tizenegyedik fejezetében levő prófécia majdnem teljesen beteljesedett”, akkor csakis az 1798 utáni, de Mihály felkelése előtti történelemre utalhatott. Ezután kifejezetten kijelenti, hogy „e prófécia beteljesedéseként lezajlott történelem nagy része meg fog ismétlődni”, és így arra oktatja a prófécia tanulmányozóját, hogy Dániel tizenegyedik fejezetének végső története, amely „majdnem teljesen beteljesedett”, más, Dániel tizenegyedik fejezetében bemutatott történelmi szakaszokban nyert előképi ábrázolást.

Once she emphasizes that most important prophetic key, she then quotes verses thirty through thirty-six, and states, “Scenes similar to those described in these words will take place.” Inspiration provided a key for those students of prophecy who wished to understand the final fulfillment of Daniel eleven. The key was that the history of the final six verses of Daniel eleven, were a parallel to the history represented in verses thirty to thirty-six. There is an abundant amount of light that is derived from this revelation, but what needs to be considered here is that in verse thirty-one of Daniel eleven, “the daily,” is taken away.

Miután hangsúlyozza azt a legfontosabb prófétai kulcsot, ezután idézi a harmincadiktól a harminchatodikig terjedő verseket, és kijelenti: „Az e szavakban leírtakhoz hasonló jelenetek fognak bekövetkezni.” Az ihletés kulcsot adott azoknak a prófécia tanulmányozóinak, akik meg akarták érteni Dániel tizenegyedik fejezete végső beteljesedését. A kulcs az volt, hogy Dániel tizenegyedik fejezete utolsó hat versének történelme párhuzamban állt a harmincadiktól a harminchatodikig terjedő versekben ábrázolt történelemmel. E kijelentésből bőséges világosság származik, de amit itt figyelembe kell venni, az az, hogy Dániel tizenegyedik fejezete harmincegyedik versében „a mindennapi” elvétetik.

To correctly understand the history which illustrates the sequence of events that lead to the close of human probation, a student of prophecy must have the correct understanding of “the daily.” If verse thirty-one is identifying Christ’s sanctuary ministry being taken away, or if it is identifying the taking away of paganism, it is absolutely essential to understand, if you wish to correctly understand the parallel history that Sister White spoke of when she wrote, “Scenes similar to those described in these words will take place.”

Ahhoz, hogy helyesen megértsük azt a történelmet, amely az emberi kegyelmi idő lezárulásához vezető eseménysorozatot szemlélteti, a próféciák tanulmányozójának helyes ismerettel kell rendelkeznie „a naponkintiről”. Ha a harmincegyedik vers Krisztusnak a szentélyben végzett szolgálatának elvételét azonosítja, vagy ha a pogányság eltávolítását jelöli meg, akkor ennek megértése feltétlenül nélkülözhetetlen, ha helyesen akarod megérteni azt a párhuzamos történelmet, amelyről White testvérnő szólt, amikor ezt írta: „Az e szavakban leírtakhoz hasonló jelenetek fognak bekövetkezni.”

Of course, Laodicean Adventism did not recognize the fulfillment of verse forty of Daniel eleven, as identifying the collapse of the Soviet Union in 1989, but the verse does identify those very events. For those who wished to correctly understand the prophetic increase of knowledge that arrived with the fulfillment of verse forty in 1989, the correct understanding of “the daily,” then became present truth. In the early part of the twentieth century, the correct understanding was important, for it was an essential part of the foundational truths that the Lord used William Miller to establish.

Természetesen a laodiceai adventizmus nem ismerte fel Dániel tizenegyedik fejezete negyvenedik versének beteljesedését úgy, mint amely a Szovjetunió 1989-ben bekövetkezett összeomlását azonosítja, pedig ez a vers éppen ezeket az eseményeket azonosítja. Azok számára, akik helyesen kívánták megérteni az ismeretnek azt a prófétai növekedését, amely a negyvenedik vers 1989-es beteljesedésével érkezett el, „a mindennapi” helyes értelmezése ekkor jelenvaló igazsággá vált. A huszadik század korai szakaszában e helyes értelmezés fontos volt, mert lényeges részét képezte azoknak az alapvető igazságoknak, amelyeket az Úr William Miller által állapított meg.

But during the first decade and a half of the twentieth century the satanic Protestant view which claims that “the daily,” represents Christ’s sanctuary work was a minority position, and it was not worth allowing a controversy over the truth that “the daily,” is a symbol of paganism to even begin. This is why you will hear from the Laodicean historical revisionists, that the subject of “the daily,” is “not to be made into a test question,” or “that the subject of ‘the daily’ is not to be agitated.” What the revisionists always leave out when they lead the unlearned in this particular discussion, is the qualification which inspiration always placed upon the subject. The following passage is directed towards Elder Haskell.

Ám a huszadik század első másfél évtizedében az a sátáni protestáns nézet, amely azt állítja, hogy „a mindennapi” Krisztusnak a szentélyben végzett szolgálatát jelképezi, kisebbségi álláspont volt, és nem érte meg még csak megengedni sem, hogy vita kezdődjék azon igazság felől, miszerint „a mindennapi” a pogányság jelképe. Ezért hallhatjátok a laodiceai történelmi revizionistáktól, hogy „a mindennapi” tárgyát „nem szabad próbakérdéssé tenni”, vagy hogy „a ‘mindennapi’ tárgyát nem szabad felkorbácsolni”. Amit a revizionisták mindig elhallgatnak, amikor a tanulatlanokat e sajátos kérdésben vezetik, az az a megszorítás, amelyet az ihletés mindenkor e tárgyra helyezett. A következő szakasz Haskell vénhez intéztetett.

Elder Haskell was leading the defense of the correct understanding of “the daily,” against the attacks of Prescott and Daniells in the first and second decade of the twentieth century. Pay close attention, for Sister White never identifies that Haskell’s understanding of “the daily,” was incorrect, she simply instructs him to not allow the agitation to continue, for the Lord did not want to provide an ongoing platform for the enemies of truth (Prescott and Daniells), to continue to push their false teaching. In the passage Haskell is rebuked for “the chart”, and the chart that is referred to is the 1843 chart. Haskell had reproduced the 1843 chart for a witness in that controversy. But he didn’t just reproduce it, he included upon the bottom of the chart the passage from Sister White, where she says “the 1843 chart was directed by the hand of the Lord and should not be altered.” As you read the passage, count the times she says, “at this time.”

Haskell elder vezette „a mindennapi” helyes értelmezésének védelmét Prescott és Daniells támadásaival szemben a huszadik század első és második évtizedében. Figyeljenek nagyon közelről, mert White testvérnő soha nem állapítja meg, hogy Haskell „a mindennapi”-ról vallott felfogása helytelen lett volna; egyszerűen arra utasítja őt, hogy ne engedje a felkavarást tovább folytatódni, mert az Úr nem akart folyamatos fórumot biztosítani az igazság ellenségeinek (Prescottnak és Daniellsnek), hogy tovább erőltessék hamis tanításukat. Az idézett szakaszban Haskell megfeddetik „a tábla” miatt, és az a tábla, amelyre itt utalás történik, az 1843-as tábla. Haskell az 1843-as táblát tanúbizonyságul újra elkészíttette ebben a vitában. De nem csupán újra elkészíttette, hanem a tábla alsó részére ráhelyezte White testvérnő azon kijelentését is, amelyben ezt mondja: „az 1843-as tábla az Úr keze által lett irányítva, és nem szabad megváltoztatni.” Miközben olvassák a szakaszt, számolják meg, hányszor mondja: „ebben az időben.”

> “‘I am instructed to say to you, Let there be no questions agitated at this time in the Review that will tend to unsettle minds. . . . We have no time now to enter into unnecessary controversy, but we should earnestly consider the need of seeking the Lord for true conversion of heart and life. There should be determined efforts made to secure sanctification of soul and mind.’

> „Arra kaptam utasítást, hogy ezt mondjam nektek: Jelen időben a Review hasábjain ne vessetek fel olyan kérdéseket, amelyek alkalmasak arra, hogy nyugtalanságot keltsenek az elmékben.... Most nincs időnk arra, hogy szükségtelen vitákba bocsátkozzunk, hanem komolyan mérlegelnünk kell annak szükségét, hogy az Urat keressük a szív és az élet valódi megtéréséért. Határozott erőfeszítéseket kell tenni a lélek és az elme megszentelődésének elnyeréséért.”

> “I have had cautions given me in regard to the necessity of our keeping a united front. This is a matter of importance to us at this time. As individuals we need to act with the greatest caution.

> „Figyelmeztetéseket kaptam arra vonatkozóan, hogy szükséges, hogy egységesen álljunk helyt. Ez számunkra jelen időben fontos ügy. Egyénenként a legnagyobb óvatossággal kell cselekednünk.”

> “I wrote to Elder Prescott, telling him that he must be exceedingly careful not to introduce subjects in the Review that would seem to point out flaws in our past experience. I told him that this matter on which he believes a mistake has been made is not a vital question, and that, should it be given prominence now, our enemies would take advantage of it, and make a mountain out of a molehill.

> „Írtam Prescott testvérnek, megmondva neki, hogy rendkívül óvatosnak kell lennie, nehogy a Review-ban olyan témákat hozzon elő, amelyek mintha fogyatkozásokat mutatnának ki a mi múltbeli tapasztalatunkban. Megmondtam neki, hogy ez az ügy, amelyben ő úgy véli, hiba történt, nem létfontosságú kérdés, és hogy ha most hangsúlyt kapna, ellenségeink kihasználnák azt, és bolhából elefántot csinálnának.”

> “To you also I say that this subject [THE IDENTITY OF THE “DAILY” OF DANIEL 8.] should not be agitated at this time. No, my brother, I feel that at this crisis in our experience that chart which you have had republished should not be circulated. You have made a mistake in this matter. Satan is determinedly at work to bring about issues that will create confusion. There are those who would be delighted to see our ministers at an issue on this question, and they would make much of it.

> „Neked is azt mondom, hogy ezt a tárgyat [A DÁNIEL 8-BAN SZEREPLŐ „SZÜNTELEN” AZONOSSÁGA.] ez idő szerint nem kellene felkavarni. Nem, testvérem, úgy érzem, hogy tapasztalatunknak e válságos idején azt a táblázatot, amelyet veled újra kiadattak, nem kellene terjeszteni. Tévedést követtél el ebben a dologban. Sátán eltökélten munkálkodik azon, hogy olyan kérdéseket idézzen elő, amelyek zűrzavart teremtenek. Vannak olyanok, akik örömmel látnák, ha lelkészeink e kérdés miatt összeütközésbe kerülnének, és nagy ügyet csinálnának belőle.”

> “I have been instructed that regarding what might be said on either side of this question, silence at this time is eloquence. Satan is watching for an opportunity to create division among our leading ministers. It was a mistake to publish the chart until you could all get together and come to an agreement concerning the matter. You have not acted wisely in bringing to the front a subject that must create discussion and the bringing out of various opinions, for every item will be strained and made to mean something that will only mean injury to the cause. We have all we can do to handle the false statements of those who have given evidence of their willingness to bear false witness.” Manuscript Releases, volume 9, 106, 107.

> „Arra nézve kaptam útmutatást, hogy amit e kérdés egyik vagy másik oldaláról mondani lehetne, azzal kapcsolatban a hallgatás ebben az időben ékesszólás. Sátán alkalmat keres arra, hogy megosztást idézzen elő vezető lelkészeink között. Hiba volt közzétenni a táblázatot, amíg mindannyian össze nem jöhettetek, és meg nem egyezhettetek az ügyet illetően. Nem jártatok el bölcsen, amikor előtérbe hoztatok egy olyan tárgyat, amely szükségképpen vitát vált ki és különféle véleményeket hoz felszínre, mert minden egyes részletet kiforgatnak, és olyasmit tulajdonítanak neki, ami csak kárt jelent majd az ügy számára. Minden erőnkre szükségünk van ahhoz, hogy kezelni tudjuk azok hamis állításait, akik készségükről tettek tanúbizonyságot arra, hogy hamis tanúságot tegyenek.” Manuscript Releases, 9. kötet, 106., 107.

In the previous article we identified that Ellen White said those that gave the judgment hour cry had the correct view of “the daily,” and that Prescott and Daniells’ view that “the daily,” represented Christ’s sanctuary ministry came from Satan. She rebuked Haskell for allowing the controversy to continue, but not for his position upon the truth of what “the daily,” represents. At that time the majority still believed the pioneer understanding of “the daily,” and more importantly, the verse in Daniel eleven, that was to be unsealed at “the time of the end” in 1989, was still decades in the future. At that time (1989), the importance of the correct view of “the daily,” would be necessary. The revisionists always leave the qualifications of Ellen White that were limited to that particular period out of their dishes of fables. Count the qualification of time in the following passage.

Az előző cikkben megállapítottuk, hogy Ellen White kijelentette: azok, akik az ítélet órájának kiáltását hirdették, helyes felfogással bírtak „a mindennapi”-ról, és hogy Prescottnak és Daniellsnek az a nézete, miszerint „a mindennapi” Krisztus szentélybeli szolgálatát jelképezi, a Sátántól származott. Megfeddte Haskellt azért, mert megengedte, hogy a vita tovább folytatódjék, de nem az „a mindennapi” jelentésére vonatkozó igazságról vallott álláspontja miatt. Abban az időben a többség még mindig „a mindennapi” úttörői értelmezését vallotta, és ami még fontosabb: a Dániel tizenegyedik fejezetében található vers, amelynek az „idő végén”, 1989-ben kellett feltárulnia, még évtizedekre volt a jövőben. Abban az időben (1989-ben) „a mindennapi” helyes értelmezésének fontossága szükségessé vált volna. A revizionisták mindig kihagyják Ellen White azon megszorításait mesékkel teli táljaikból, amelyek arra a meghatározott időszakra korlátozódtak. Számolja meg az időre vonatkozó megszorításokat a következő szakaszban.

> “I have words to speak to Brethren Butler, Loughborough, Haskell, Smith, Gilbert, Daniells, Prescott, and all who have been active in urging their views in regard to the meaning of ‘the daily’ of Daniel 8. This is not to be made a test question, and the agitation that has resulted from its being treated as such has been very unfortunate. Confusion has resulted, and the minds of some of our brethren have been diverted from the thoughtful consideration that should have been given to the work that the Lord has directed should be done at this time in our cities. This has been pleasing to the great enemy of our work.

> „Van mondanivalóm Butler, Loughborough, Haskell, Smith, Gilbert, Daniells és Prescott testvérekhez, valamint mindazokhoz, akik tevékenyen szorgalmazták nézeteiket Dániel 8 „a mindennapi” kifejezésének jelentésére vonatkozóan. Ezt nem szabad próbakérdéssé tenni, és az az izgalom, amely abból eredt, hogy így kezelték, igen szerencsétlen volt. Zavartság támadt, és némely testvéreink gondolatai elterelődtek attól az elmélyült megfontolástól, amelyet annak a munkának kellett volna szentelniük, amelyről az Úr kijelentette, hogy ebben az időben városainkban el kell végezni. Ez kedvére volt munkánk nagy ellenségének.

> “The light given me is that nothing should be done to increase the agitation upon this question. Let it not be brought into our discourses and dwelt upon as a matter of great importance. We have a great work before us, and we have not an hour to lose from the essential work to be done. Let us confine our public efforts to the presentation of the important lines of truth on which we have clear light.

> „A nekem adott világosság szerint semmit sem szabad tenni, ami fokozná az e kérdéssel kapcsolatos nyugtalanságot. Ne hozzuk ezt be beszédeinkbe, és ne időzzünk rajta úgy, mint nagy jelentőségű kérdésen. Nagy munka áll előttünk, és egyetlen órát sem veszíthetünk el az elvégzendő lényeges munkától. Nyilvános erőfeszítéseinket korlátozzuk az igazság azon fontos ágai bemutatására, amelyekről világos világosságot kaptunk.

> “I would bring to your attention the last prayer of Christ, as recorded in John 17. There are many subjects upon which we can speak,—sacred, testing truths, beautiful in their simplicity. On these you may dwell with intense earnestness. But let not ‘the daily,’ or any other subject that will arouse controversy among brethren, be brought in at this time; for this will delay and hinder the work that the Lord would have the minds of our brethren centered upon just now. Let us not agitate questions that will reveal a marked difference of opinion, but rather let us bring from the Word the sacred truths regarding the binding claims of the law of God.

> „Szeretném figyelmeteket Krisztus utolsó imájára irányítani, amint azt János 17 feljegyzi. Sok olyan téma van, amelyről szólhatunk,—szent, próbára tevő igazságok, szépek egyszerűségükben. Ezeken időzhettek mélységes komolysággal. De ne hozzátok elő most sem „a mindennapit”, sem bármely más olyan tárgyat, amely vitát ébresztene a testvérek között; mert ez késleltetné és akadályozná azt a munkát, amelyre az Úr azt kívánja, hogy testvéreink értelme éppen most összpontosuljon. Ne szítsunk olyan kérdéseket, amelyek nyilvánvaló véleménykülönbséget tárnának fel, hanem inkább hozzuk elő az Igéből a szent igazságokat Isten törvényének kötelező igényeiről.

> “Our ministers should seek to make the most favorable presentation of the truth. So far as possible, let all speak the same things. Let the discourses be simple, and treating upon vital subjects that can be easily understood. When all our ministers see the necessity of humbling themselves, then the Lord can work with them. We need now to be reconverted, that angels of God may co-operate with us, making a sacred impression upon the minds of those for whom we labor.

> „Lelkészeinknek arra kell törekedniük, hogy az igazságot a lehető legkedvezőbb módon tárják elő. Amennyire csak lehetséges, mindnyájan ugyanazokat szólják. Az igehirdetések legyenek egyszerűek, és olyan létfontosságú tárgyakat kezeljenek, amelyeket könnyű megérteni. Amikor valamennyi lelkészünk felismeri az önmaga megalázásának szükségességét, akkor az Úr munkálkodhat velük. Most újból meg kell térnünk, hogy Isten angyalai együtt munkálkodhassanak velünk, szent benyomást téve azok elméjére, akikért fáradozunk.

> “We must blend together in the bonds of Christlike unity; then our labors will not be in vain. Draw in even cords, and let no contentions be brought in. Reveal the unifying power of truth, and this will make a powerful impression on human minds. In unity there is strength.

> „Egybe kell forrnunk a krisztusi egység kötelékeiben; akkor fáradozásaink nem lesznek hiábavalók. Egyenletes kötelekkel húzzunk, és ne engedjünk teret semmiféle viszálykodásnak. Nyilvánítsátok ki az igazság egyesítő erejét, és ez hatalmas benyomást fog gyakorolni az emberi elmékben. Az egységben erő van.

> “This is not a time to make prominent unimportant points of difference. If some who have not a strong living connection with the Master, reveal to the world their weakness of Christian experience, the enemies of the truth who are watching us closely will make the most of it, and our work will be hindered. Let all cultivate meekness, and learn lessons from Him who is meek and lowly in heart.

> „Ez nem az az idő, amikor jelentéktelen nézetkülönbségeket kellene előtérbe állítani. Ha némelyek, akik nem állnak szoros, élő kapcsolatban a Mesterrel, keresztény tapasztalatuk gyengeségét tárják fel a világ előtt, az igazság ellenségei, akik éberen figyelnek bennünket, a lehető legtöbbet fogják kihozni ebből, és munkánk akadályoztatni fog. Mindenki ápolja a szelídséget, és tanuljon attól, aki szelíd és alázatos szívű.”

> “The subject of ‘the daily’ should not call forth such movements as have been made. As a result of the way this subject has been handled by men on both sides of the question, controversy has arisen and confusion has resulted.

> „A „mindennapi” tárgya nem kellene, hogy olyan mozgalmakat idézzen elő, amilyenek létrejöttek. Annak következtében, ahogyan ezt a tárgyat a kérdés mindkét oldalán álló emberek kezelték, vita támadt, és zűrzavar keletkezett.

> “The action of Brother Larry Smith in publishing a tract containing condemnation of his brethren and of their belief, was not endorsed by God. And to Elder Prescott I will say, The Lord has not placed upon you a burden regarding this matter.

> „Larry Smith testvérnek az a cselekedete, hogy olyan röpiratot adott ki, amely testvérei és azok hite fölött kárhoztató ítéletet mond, nem nyerte el Isten jóváhagyását. Prescott vénnek pedig ezt mondom: az Úr nem helyezett rád terhet e dologgal kapcsolatban.

> “I was pained to hear that Elder Daniells, knowing that there was a difference of opinion regarding this matter among our leading brethren, should urge this matter to the front, as was done in some places.

> „Fájdalommal hallottam, hogy Daniells elder, jóllehet tudta, hogy vezető testvéreink között e kérdés tekintetében véleménykülönbség áll fenn, mégis előtérbe sürgette ezt az ügyet, amint ez némely helyeken történt.״

> “Others of our brethren have not been guided by wisdom, and have not reasoned clearly from cause to effect regarding the results of their efforts to uphold their views regarding the interpretation of ‘the daily.’ While the present condition of difference of opinion regarding this subject exists, let it not be made prominent. Let all contention cease. At such a time silence is eloquence.

> „Némely testvéreinket nem a bölcsesség vezette, és nem gondolkodtak világosan az októl az okozatig erőfeszítéseik eredményeit illetően, amikor a „mindennapi” értelmezésére vonatkozó nézeteiket igyekeztek fenntartani. Amíg e tárgyat illetően fennáll a véleménykülönbség jelenlegi állapota, ne tegyék azt hangsúlyossá. Szűnjék meg minden viszálykodás. Ilyen időben a hallgatás ékesszólás.”

> “The duty of God’s servants at this time is to preach the Word in the cities. Christ came to save souls, and we, as almoners of His grace, need to impart to the inhabitants of the great cities a knowledge of His saving truth.” Pamphlets, number 20, 11, 12.

> „Isten szolgáinak kötelessége ebben az időben az, hogy az Igét hirdessék a városokban. Krisztus azért jött, hogy lelkeket mentsen meg, és nekünk, mint kegyelmének sáfárainak, közölnünk kell a nagyvárosok lakóival az Ő üdvözítő igazságának ismeretét.” Pamphlets, 20. szám, 11–12.

Brother Larry Smith, who she was referring to was especially incensed at the situation for it was his father’s book, Daniel and the Revelation, that Prescott and Daniells wanted to rewrite in order to change what he wrote concerning “the daily.” Brother Smith was defending the truth, and also his father. She qualifies the controversy repeatedly with the words, “at this time,” and towards the end she states, “While the present condition of difference of opinion regarding this subject exists, let it not be made prominent.” All the universities of Adventism that teach “the daily,” today, teach the satanic view. It is obviously not the same conditions today as it was at that time.

Larry Smith testvér, akire ő utalt, különösen fel volt háborodva a helyzet miatt, mert az apja könyvét, a Daniel and the Revelationt akarta Prescott és Daniells átírni, hogy megváltoztassák azt, amit ő „a mindennapi”-ról írt. Smith testvér az igazságot védelmezte, és egyúttal az apját is. A vitát ismételten azzal a kitétellel minősíti, hogy „ebben az időben”, és a vége felé ezt mondja: „Amíg fennáll a jelenlegi állapota a véleménykülönbségnek e tárgyat illetően, ne tegyék azt hangsúlyossá.” Az adventizmus valamennyi egyeteme, amely ma „a mindennapi”-t tanítja, a sátáni nézetet tanítja. Nyilvánvaló, hogy ma nem ugyanazok a körülmények állnak fenn, mint akkoriban.

The second generation of Adventism began at the rebellion of 1888, and spiritualism was established among the leadership. That condition opened the door for the advancement of greater spiritualistic delusions that were to bring about an environment of alienation and division, as men in responsible positions determined to promote whatever they personally deemed as truth. Men such as Daniells, Prescott and Kellogg became symbols of the history where Ezekiel identified what the seventy elders, “the ancients of the house of Israel” would “do in the dark, every man in the chambers of his imagery? for they say, The Lord seeth us not.”

Az adventizmus második nemzedéke az 1888-as lázadáskor kezdődött, és a vezetőség körében meghonosodott a spiritualizmus. Ez az állapot megnyitotta az ajtót a még nagyobb spiritiszta csalások előretörése előtt, amelyek az elidegenedés és a megosztottság légkörét idézték elő, miközben felelős tisztségekben levő férfiak elhatározták, hogy azt mozdítják elő, amit személy szerint igazságnak tartottak. Olyan férfiak, mint Daniells, Prescott és Kellogg annak a történetnek a jelképeivé lettek, amelyben Ezékiel azonosította, mit fognak tenni a hetven vén, „Izráel házának vénei”: „amit a sötétben cselekszenek, kiki az ő bálványképeinek kamarájában? mert ezt mondják: Nem lát minket az Úr.”

In that generation the messengers of the message of 1888, both lost their way in the controversies, confusion and spiritualism that engulfed Ezekiel’s seventy elders who had portrayed idols upon the walls of the temple, and the walls of their minds. The health work was removed due to the spiritualism of Kellogg, and yet the revisionists of Laodicean Adventism lead the unlearned to believe that some type of victory came out of the chaos of that generation. There was a parallel history in the time of Judges, where the summation of the history of the Judges fits this period perfectly, for the last verse of Judges states:

Abban a nemzedékben az 1888-as üzenet hírnökei egyaránt eltévedtek azokban a vitákban, zűrzavarban és spiritizmusban, amelyek elborították Ezékiel hetven vénét, akik bálványokat ábrázoltak a templom falaira és elméjük falaira. Az egészségügyi munkát eltávolították Kellogg spiritizmusa miatt, és mégis a laodiceai adventizmus revizionistái elhitetik a tanulatlanokkal, hogy valamiféle győzelem származott annak a nemzedéknek a káoszából. Párhuzamos történelem található a Bírák korában, ahol a Bírák történetének összegzése tökéletesen illik erre az időszakra, mert a Bírák utolsó verse így szól:

> In those days there was no king in Israel: every man did that which was right in his own eyes. Judges 21:25.

> Azokban a napokban nem volt király Izráelben; mindenki azt cselekedte, ami a maga szemei előtt helyes volt. Bírák 21:25.

We will show why the history of Judges corresponds to the history of the second generation of Adventism as we proceed with these articles, but it should be noted that when considering the history of Laodicean Adventism, the easily available history has been provided by those who practice historical revisionism. Sister White certainly did not want the subject of “the daily,” agitated during that history, when in reality it was a small minority of men that she had stated were being guided by “angels that were expelled from heaven” to be given a public platform to promote their erroneous ideas. But to suggest that Sister White ever upheld the idea that it was alright to retain error is exactly the opposite of what she believed.

Amint e cikkek során haladunk előre, meg fogjuk mutatni, miért felel meg a Bírák története az adventizmus második nemzedéke történetének; meg kell azonban jegyezni, hogy amikor a laodiceai adventizmus történetét vizsgáljuk, a könnyen hozzáférhető történeti anyagot azok szolgáltatták, akik történelmi revizionizmust gyakorolnak. White testvérnő bizonyosan nem akarta, hogy „a mindennapi” kérdését abban a korszakban felszítsák, amikor valójában csupán a férfiak egy kis kisebbségéről volt szó, akikről kijelentette, hogy „olyan angyalok” vezetik őket, „akiket a mennyből kiűztek”, mégis nyilvános fórumot kaptak téves eszméik terjesztésére. Ám azt állítani, hogy White testvérnő valaha is azt az elképzelést támogatta volna, miszerint helyénvaló a tévedést megtartani, pontosan az ellenkezője annak, amit hitt.

> “Brethren, as an ambassador of Christ I warn you to beware of these side issues, whose tendency is to divert the mind from the truth. Error is never harmless. It never sanctifies, but always brings confusion and dissension. It is always dangerous. The enemy has great power over minds that are not thoroughly fortified by prayer and established in Bible truth.” Testimonies, volume 5, 292.

> „Testvérek, Krisztus követeiként intelek benneteket, hogy őrizkedjetek ezektől a mellékes kérdésektől, amelyek arra hajlanak, hogy eltereljék az elmét az igazságról. A tévedés sohasem ártalmatlan. Soha nem szentel meg, hanem mindig zavart és meghasonlást idéz elő. Mindig veszedelmes. Az ellenségnek nagy hatalma van azok elméje felett, akik nincsenek alaposan megerősítve az imádság által és megalapozva a bibliai igazságban.” Bizonyságtételek, 5. kötet, 292.

We will continue this study in the next article.

E tanulmányt a következő cikkben folytatjuk.

> “We have no time to lose. Troublous times are before us. The world is stirred with the spirit of war. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place. The prophecy in the eleventh of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated. In the thirtieth verse a power is spoken of that ‘shall be grieved, and return, and have indignation against the holy covenant: so shall he do; he shall even return, and have intelligence with them that forsake the holy covenant. And arms shall stand on his part, and they shall pollute the sanctuary of strength, and shall take away the daily sacrifice, and they shall place the abomination that maketh desolate. And such as do wickedly against the covenant shall he corrupt by flatteries: but the people that do know their God shall be strong, and do exploits. And they that understand among the people shall instruct many: yet they shall fall by the sword, and by flame, by captivity, and by spoil, many days. Now when they shall fall, they shall be holpen with a little help: but many shall cleave to them with flatteries. And some of them of understanding shall fall, to try them, and to purge, and to make them white, even to the time of the end: because it is yet for a time appointed. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvellous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished: for that that is determined shall be done.’ Daniel 11:30–36.

> „Nincs vesztegetni való időnk. Nyugtalan idők állnak előttünk. A világot a háború szelleme kavarja fel. Hamarosan bekövetkeznek a próféciákban megjövendölt nyomorúságos események. A Dániel könyve tizenegyedik fejezetében található prófécia csaknem teljesen beteljesedett. E prófécia beteljesedéseként lezajlott történelem nagy része meg fog ismétlődni. A harmincadik versben egy olyan hatalomról esik szó, amely „megbúsul, és visszatér, és haragra gerjed a szent szövetség ellen; és így cselekszik, és visszatér, és egyetért azokkal, akik elhagyják a szent szövetséget. És seregek állanak az ő részén, és megfertőztetik az erős szenthelyet, és megszüntetik a mindennapi áldozatot, és felállítják a pusztító utálatosságot. És akik gonoszul cselekszenek a szövetség ellen, hízelkedésekkel megrontja; de azok a népek, akik ismerik Istenüket, megerősödnek, és cselekszenek. És az értelmesek a nép között sokakat oktatnak; mégis elhullanak fegyver, tűz, fogság és fosztogatás miatt sok napon át. És miközben elhullanak, kevés segítséggel megsegíttetnek; de sokan csatlakoznak hozzájuk hízelkedések által. És az értelmesek közül is némelyek elhullanak, hogy megpróbáltassanak, megtisztíttassanak és megfehéríttessenek az utolsó időig; mert ez még a kijelölt időre szól. És a király tetszése szerint cselekszik; felmagasztalja és felnégyeli magát minden isten fölé, és csodálatos dolgokat szól az istenek Istene ellen, és szerencsés lesz, míg a harag teljessé nem lesz; mert aminek el kell végeztetnie, az végbe fog menni.” Dániel 11:30–36.

> “Scenes similar to those described in these words will take place. We see evidence that Satan is fast obtaining the control of human minds who have not the fear of God before them. Let all read and understand the prophecies of this book, for we are now entering upon the time of trouble spoken of:

> „Az e szavakban leírtakhoz hasonló jelenetek fognak bekövetkezni. Látjuk annak bizonyítékát, hogy Sátán gyorsan uralma alá vonja azoknak az embereknek az elméjét, akikben nincs meg az Isten félelme. Olvassa és értse meg mindenki e könyv próféciáit, mert most lépünk be a megjövendölt nyomorúság idejébe:

> “‘And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars for ever and ever. But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased.’ Daniel 12:1–4.” Manuscript Releases, number 13, 394.

> „És abban az időben felkél Mihály, a nagy fejedelem, aki néped fiainak oltalmára áll; és nyomorúságos idő következik, amilyen nem volt attól fogva, hogy nép lett, mind ez ideig; de abban az időben megszabadul a te néped, mindaz, aki beírva találtatik a könyvben. És sokan azok közül, akik alusznak a föld porában, felserkennek, némelyek örök életre, némelyek gyalázatra és örök utálatra. Az értelmesek pedig fénylenek, mint az égboltozat ragyogása; és akik sokakat igazságra vezetnek, miként a csillagok, örökkön-örökké. Te pedig, Dániel, zárd be e beszédeket, és pecsételd le e könyvet a vég idejéig: sokan járnak majd ide-oda, és megnövekedik az ismeret.” Dániel 12:1–4. Kéziratkiadások, 13. szám, 394.

Back to Articles