Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fifty-One

Dániel könyve – Százötvenegyedik fejezet

The Symbolism of the Temple: Unveiling the Mysteries of the Divine and Human Connection

A templom szimbolikája: az isteni és az emberi kapcsolat misztériumainak feltárása

Author

Jeff Pippenger

Published

March 22, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The two sticks are joined together to become one temple. Forty-six being the symbol of the temple, and it is forty-six years that separates the northern kingdom’s captivity, from the southern kingdom’s captivity. When the trampling down of the sanctuary and host is accomplished at the time of the end in 1798, it is forty-six years that joins the two sticks into a temple. From 723 BC to 677 BC, the temple was torn down and trampled upon. In 1798 the trampling down ended and by 1844, a temple had been erected. There they were to become one nation, with one king, and cease to sin for eternity. That was the plan, but the rebellion of 1863 pushed the plan back to 2001.

A két bot egyesíttetik, hogy egy templommá legyen. A negyvenhat a templom jelképe, és negyvenhat év választja el az északi királyság fogságát a déli királyság fogságától. Amikor a szentély és a sereg megtiprása bevégeztetik a vég idején, 1798-ban, negyvenhat év az, amely a két botot templommá egyesíti. Kr. e. 723-tól Kr. e. 677-ig a templom leromboltatott és megtapostatott. 1798-ban a megtiprás véget ért, és 1844-re egy templom felépült. Ott kellett volna egy nemzetté lenniük, egy király alatt, és örökre megszűnniük vétkezni. Ez volt a terv, de az 1863-as lázadás a tervet 2001-re tolta vissza.

Paul identifies the church as the body, and Christ as the head, and Paul uses the body as a symbol of the flesh. The flesh and the body are interchangeable terms for Paul.

Pál az egyházat testként, Krisztust pedig főként azonosítja, és Pál a testet a hústest jelképeként használja. Pál számára a hústest és a test felcserélhető fogalmak.

> For if ye live after the flesh, ye shall die: but if ye through the Spirit do mortify the deeds of the body, ye shall live. Romans 8:13.

> Mert ha test szerint éltek, meghaltok; de ha a Lélek által megöldöklitek a test cselekedeteit, élni fogtok. Róma 8:13.

The design of the human temple is based upon the design of God’s temple. The body, which is the Church, equates to the flesh in an individual’s temple. In the temple of an individual, the mind is the head, and the body is the flesh.

Az emberi templom felépítése Isten templomának felépítésén alapul. A test, amely az Egyház, az egyéni templomban a testnek felel meg. Az egyén templomában az értelem a fej, a test pedig a test.

> For we are members of his body, of his flesh, and of his bones. For this cause shall a man leave his father and mother, and shall be joined unto his wife, and they two shall be one flesh. This is a great mystery: but I speak concerning Christ and the church. Ephesians 5:30–32.

> Mert az Ő testének tagjai vagyunk, az Ő húsából és az Ő csontjaiból. Annakokáért elhagyja a férfi az atyját és az anyját, és ragaszkodik feleségéhez, és lesznek ketten egy testté. Felette nagy titok ez: én pedig Krisztusról és az egyházról szólok. Efezus 5:30–32.

The temple which John was to measure, when the sounding of the seventh angel marked the beginning of the work of finishing the mystery of God, was God’s temple, but man’s temple was created in the image of God’s temple. They are interchangeable symbols. Moses was on the mount for forty-six days when he was shown the pattern that he was to use when raising up the earthly tabernacle. The pattern was taken from the heavenly temple.

A templom, amelyet Jánosnak meg kellett mérnie, amikor a hetedik angyal trombitaszava Isten titka bevégzésének munkája kezdetét jelezte, Isten temploma volt; az ember temploma azonban Isten templomának képmására teremtetett. Ezek egymással felcserélhető jelképek. Mózes negyvenhat napig volt a hegyen, amikor megmutatták neki azt a mintát, amelyet fel kellett használnia a földi sátor felállításakor. A minta a mennyei templomból vétetett.

Christ was the heavenly temple, manifested in the flesh, and He represents the pattern of the human temple, for men were created in His image. For this reason, the pattern of the human temple is represented with forty-six chromosomes.

Krisztus a mennyei templom volt, testben megnyilvánulva, és Ő képviseli az emberi templom mintáját, mert az emberek az Ő képmására teremtettek. Ezért az emberi templom mintáját negyvenhat kromoszóma jelképezi.

The temples are prophetically interchangeable. Thus, the temple John was told to measure consisted of only two apartments, with no courtyard. The first apartment represents the human temple, the church (the bride), the nation, the body, which is the flesh. The second apartment represents the divine temple, the bridegroom, the king, the head, which is the mind. The promise of the everlasting covenant that is accomplished for the one hundred and forty-four thousand in the last days, has been illustrated by the two sticks of Ezekiel chapter thirty-seven. It has been illustrated by John’s temple, which consists of two apartments. It has been illustrated by Paul’s specific definitions of the mystery of Christ in the believer, the hope of glory.

A templomok prófétai értelemben felcserélhetők. Ennélfogva az a templom, amelynek megmérésére János parancsot kapott, csupán két részből állt, udvar nélkül. Az első rész az emberi templomot jelképezi: az egyházat (a menyasszonyt), a nemzetet, a testet, vagyis a testet mint húst. A második rész az isteni templomot jelképezi: a vőlegényt, a királyt, a főt, vagyis az elmét. Az örökkévaló szövetség ígérete, amely az utolsó napokban a száznegyvennégyezer számára teljesedik be, az Ezékiel harminchetedik fejezetében szereplő két bot által szemléltettetett. Szemléltettetett János temploma által, amely két részből áll. Szemléltettetett Pál ama sajátos meghatározásai által is, amelyek a Krisztusnak a hívőben levő titkára vonatkoznak: a dicsőség reménységére.

The work of sealing the one hundred and forty-four thousand is the work of permanently combining Divinity with humanity. That work is accomplished during the sounding of the Seventh Trumpet. That combination is represented, line upon line, in a variety of ways in the Scriptures. The work of justification and sanctification are the theological terms for the work. Justification is the work of Christ as our Substitute, and the work of sanctification is the work of Christ as our Example. Justification represents our title for heaven and sanctification represents our fitness for heaven. Both those works are brought to the believer by the presence of the Holy Spirit. That work is represented as the writing of God’s law upon the hearts and minds of those who are accepted into the everlasting covenant.

A száznegyvennégyezer elpecsételésének műve az istenségnek az emberiséggel való maradandó egyesítése. E mű a Hetedik Trombitaszó idején megy végbe. Ezt az egyesülést az Írások többféleképpen, sorról sorra tárják elénk. E mű teológiai megnevezése a megigazulás és a megszentelődés munkája. A megigazulás Krisztusnak mint a mi Helyettesünknek a műve, a megszentelődés munkája pedig Krisztusnak mint a mi Példaképünknek a műve. A megigazulás a mennyre való jogcímünket jelenti, a megszentelődés pedig a mennyre való alkalmasságunkat jelenti. E két mű egyaránt a Szentlélek jelenléte által jut el a hívőhöz. E mű úgy is ábrázoltatik, mint Isten törvényének beírása azoknak szívébe és elméjébe, akik az örökkévaló szövetségbe befogadtatnak.

The “mind” represents the apartment in the temple, where the head resides. The mind is what is called the higher nature, as opposed to the flesh, which is the lower nature. The mind is represented by our thoughts, the flesh is represented by our feelings.

Az „elme” a templomban lévő lakosztályt jelképezi, ahol a fej lakozik. Az elme az, amit felsőbb természetnek nevezünk, szemben a testtel, amely az alsóbb természet. Az elmét gondolataink képviselik, a testet pedig érzéseink.

> “Many experience needless unhappiness. They take their minds from Jesus, and center them too much upon self. They magnify small difficulties, and talk discouragements. They are guilty of the great sin of needless repining over God’s providences. For all that we have and are, we are indebted to God. He has given us powers, that, to a certain extent, are similar to those which he himself possesses; and we should labor earnestly to develop these powers, not to please and exalt self, but to glorify him.

> „Sokan tapasztalnak szükségtelen boldogtalanságot. Elfordítják gondolataikat Jézusról, és túlságosan önmagukra összpontosítanak. Felnagyítják a kis nehézségeket, és csüggesztő dolgokról beszélnek. Vétkesek a nagy bűnben, hogy szükségtelenül zúgolódnak Isten gondviselése miatt. Mindazzal ugyanis, amink van és amik vagyunk, Istennek tartozunk. Olyan képességeket adott nekünk, amelyek bizonyos mértékig hasonlók azokhoz, amelyekkel ő maga rendelkezik; és nekünk komoly igyekezettel kell munkálkodnunk e képességek fejlesztésén, nem azért, hogy önmagunknak kedvezzünk és önmagunkat magasztaljuk, hanem hogy őt dicsőítsük.

> “We should not allow our minds to be swayed from allegiance to God. Through Christ we may and should be happy, and should acquire habits of self-control. Even the thoughts must be brought into subjection to the will of God, and the feelings under the control of reason and religion. Our imagination was not given us to be allowed to run riot and have its own way, without any effort at restraint and discipline. If the thoughts are wrong, the feelings will be wrong; and the thoughts and feelings combined make up the moral character. When we decide that as Christians we are not required to restrain our thoughts and feelings, we are brought under the influence of evil angels, and invite their presence and their control. If we yield to our impressions and allow our thoughts to run in a channel of suspicion, doubt, and repining, we shall be unhappy, and our lives will prove a failure.” Review and Herald, April 21, 1885.

> „Nem szabad megengednünk, hogy értelmünket eltérítsék az Isten iránti hűségtől. Krisztus által lehetünk és kell is boldognak lennünk, és el kell sajátítanunk az önuralom szokásait. Még a gondolatokat is Isten akaratának kell alárendelni, az érzelmeket pedig az értelem és a vallás uralma alá. Képzeletünket nem azért kaptuk, hogy féktelenül csapongjon, és a maga útját járja, mindenféle fékező és fegyelmező törekvés nélkül. Ha a gondolatok helytelenek, az érzelmek is helytelenek lesznek; a gondolatok és az érzelmek együtt pedig az erkölcsi jellemet alkotják. Amikor úgy döntünk, hogy keresztényként nem kötelességünk fékezni gondolatainkat és érzelmeinket, gonosz angyalok befolyása alá kerülünk, és meghívjuk jelenlétüket és uralmukat. Ha benyomásainknak engedünk, és megengedjük, hogy gondolataink a gyanakvás, a kétely és az elégedetlenkedés medrében haladjanak, boldogtalanok leszünk, és életünk kudarcnak fog bizonyulni.” Review and Herald, 1885. április 21.

Thoughts and feelings combined make up moral character. Our character is made up of a lower and a higher nature, the mind is the higher nature, and if the thoughts of the mind are sanctified, our feelings will be sanctified. This is because the mind is the higher controlling nature of the two nature’s which make up our humanity. The “powers,” that were designed as part of our being, are “to a certain extent,” “similar to those which” Christ “possesses,” for we were created in His image, and we “should labor earnestly to develop” those “powers.”

A gondolatok és az érzelmek együtt alkotják az erkölcsi jellemet. Jellemünk egy alacsonyabb és egy magasabb természetből áll; az elme a magasabb természet, és ha az elme gondolatai megszentelődnek, érzelmeink is megszentelődnek. Ez azért van így, mert az elme annak a két természetnek a magasabb, irányító természete, amelyek emberségünket alkotják. Azok az „erők”, amelyeket lényünk részeként rendeltetett számunkra, „bizonyos mértékig” „hasonlók azokhoz, amelyekkel” Krisztus „rendelkezik”, mert az Ő képére teremtettettünk, és „komolyan kell fáradoznunk” azon „erők” kifejlesztésén.

The powers which are part of the higher nature, or the mind of a human being are judgment, memory, conscience and especially the will.

Azok a képességek, amelyek az ember magasabb természetének, vagyis értelmének részét alkotják: az ítélőképesség, az emlékezet, a lelkiismeret, és különösképpen az akarat.

> “Many are inquiring, ‘How am I to make the surrender of myself to God?’ You desire to give yourself to Him, but you are weak in moral power, in slavery to doubt, and controlled by the habits of your life of sin. Your promises and resolutions are like ropes of sand. You cannot control your thoughts, your impulses, your affections. The knowledge of your broken promises and forfeited pledges weakens your confidence in your own sincerity, and causes you to feel that God cannot accept you; but you need not despair. What you need to understand is the true force of the will. This is the governing power in the nature of man, the power of decision, or of choice. Everything depends on the right action of the will. The power of choice God has given to men; it is theirs to exercise. You cannot change your heart, you cannot of yourself give to God its affections; but you can choose to serve Him. You can give Him your will; He will then work in you to will and to do according to His good pleasure. Thus your whole nature will be brought under the control of the Spirit of Christ; your affections will be centered upon Him, your thoughts will be in harmony with Him.

> „Sokan kérdezik: „Hogyan adjam át magamat Istennek?” Vágysz arra, hogy átadd magad Neki, de gyenge vagy erkölcsi erőben, a kétely rabságában élsz, és bűnös életed szokásai uralkodnak rajtad. Ígéreteid és elhatározásaid olyanok, mint a homokkötelek. Nem tudod uralni gondolataidat, indulataidat, érzelmeidet. Megszegzett ígéreteid és semmibe hullott fogadalmaid tudata megingatja bizalmadat saját őszinteségedben, és azt érezteti veled, hogy Isten nem fogadhat el téged; de nem kell kétségbeesned. Amit meg kell értened, az az akarat valódi ereje. Ez az uralkodó hatalom az ember természetében, a döntés, vagyis a választás ereje. Minden az akarat helyes működésétől függ. A választás képességét Isten adta az embernek; annak gyakorlása az ő feladata. Nem tudod megváltoztatni a szívedet, önmagadtól nem tudod annak érzelmeit Istennek adni; de dönthetsz úgy, hogy Őt szolgálod. Neki adhatod akaratodat; Ő pedig munkálni fog benned, hogy akarj és cselekedjék az Ő jókedve szerint. Így egész természeted Krisztus Lelkének uralma alá kerül; érzelmeid Őrá összpontosulnak, gondolataid pedig összhangba kerülnek Vele.

> “Desires for goodness and holiness are right as far as they go; but if you stop here, they will avail nothing. Many will be lost while hoping and desiring to be Christians. They do not come to the point of yielding the will to God. They do not now choose to be Christians.

> „A jóságra és szentségre irányuló vágyak helyesek, ameddig eljutnak; de ha itt megállsz, semmit sem érnek. Sokan elvesznek, miközben abban reménykednek és arra vágynak, hogy keresztények legyenek. Nem jutnak el odáig, hogy akaratukat Istennek átadják. Most nem azt választják, hogy keresztények legyenek.

> “Through the right exercise of the will, an entire change may be made in your life. By yielding up your will to Christ, you ally yourself with the power that is above all principalities and powers. You will have strength from above to hold you steadfast, and thus through constant surrender to God you will be enabled to live the new life, even the life of faith.” Steps to Christ, 47, 48.

> „Az akarat helyes gyakorlása által teljes változás mehet végbe az életedben. Azzal, hogy akaratodat átadod Krisztusnak, szövetségre lépsz azzal a hatalommal, amely minden fejedelemség és hatalmasság felett áll. Felülről nyersz erőt, amely szilárdan megtart, és így az Istennek való állandó önátadás által képessé válsz arra, hogy az új életet éld, mégpedig a hit életét.” Jézushoz vezető út, 47, 48.

The power of the will is the “governing power” in the nature of man, and the governor is located in the apartment of the human temple that is allied “with the power that is above all principalities and powers.” The place where the union of Divinity with humanity occurs in the human temple is the citadel of the soul. Every human has a citadel, and it is either occupied by Christ, or the arch enemy of Christ.

Az akarat ereje az ember természetében az „uralkodó hatalom”, és ez a kormányzó az emberi templomnak abban a rekeszében helyezkedik el, amely „azzal a hatalommal áll szövetségben, amely minden fejedelemség és hatalmasság felett való”. Az a hely az emberi templomban, ahol az istenség és az emberség egyesülése végbemegy, a lélek fellegvára. Minden embernek van fellegvára, és azt vagy Krisztus, vagy Krisztus fő ellensége tartja megszállva.

> “When Christ takes possession of the citadel of the soul, the human agent becomes one with him. And he who is one with Christ, maintaining his unity, enthroning him in the heart, and obeying his commands, is safe from the snares of the wicked one. United to Christ, he gathers to himself the graces of Christ, and consecrates strength and efficiency and power to the Lord in winning souls to him. By co-operation with the Saviour he becomes the instrument through which God works. Then when Satan comes, and strives to take possession of the soul, he finds that Christ has made him stronger than the strong man armed.” Review and Herald, December 12, 1899.

> „Amikor Krisztus birtokba veszi a lélek fellegvárát, az emberi eszköz eggyé lesz vele. És aki egy Krisztussal, megőrizve ezt az egységet, őt trónra emelve a szívben, és parancsainak engedelmeskedve, biztonságban van a gonosz csapdáitól. Krisztussal egyesülve magához gyűjti Krisztus kegyelmi ajándékait, és erejét, rátermettségét és hatalmát az Úrnak szenteli, hogy lelkeket nyerjen meg számára. A Megváltóval való együttműködés által olyan eszközzé lesz, aki által Isten munkálkodik. Akkor, amikor Sátán eljön, és igyekszik birtokba venni a lelket, azt találja, hogy Krisztus erősebbé tette őt, mint az erős fegyveres.” Review and Herald, 1899. december 12.

The citadel of the soul is the heart and mind of the human being. The promise of the new covenant identifies three primary promises for the believer. He is promised to have a land to live in, as the Garden of Eden was for Adam and Eve, which in turn represented the promised land for His covenant with ancient Israel, which in turn represented the spiritual glorious land for spiritual Israel, and which all three provide witness, line upon line, to the promise of the earth made new, for those who overcome as He overcame.

A lélek fellegvára az ember szíve és elméje. Az új szövetség ígérete három elsődleges ígéretet jelöl meg a hívő számára. Ígéretet kap arra, hogy lesz földje, ahol lakhat, amiként Ádám és Éva számára az Éden kertje volt, amely viszont az Ő ősi Izraellel kötött szövetségének ígéretföldjét jelképezte, amely viszont a lelki Izrael számára a dicsőséges lelki földet jelképezte, és mindhárom, sorról sorra, tanúságot tesz az újjáteremtett föld ígéretéről azok számára, akik győznek, miként Ő is győzött.

When Adam and Eve sinned, they were “scattered” out of the Garden of Eden for “seven times”, and it is after seven millennia that the earth is made new, and the garden of Eden is restored. The scattering of ancient Israel for “seven times,” was typified by the scattering of Adam and Eve. The covenant promises a land to dwell in, and it was the promise of Eden restored. The trampling down of the sanctuary and the host represents the progressive escalation of sin within the human family that began with the sin of Adam.

Amikor Ádám és Éva vétkeztek, „hét időre” szétszórattak az Éden kertjéből, és hét évezred múltán lesz újjá a föld, és állíttatik helyre az Éden kertje. Az ősi Izráel „hét időre” való szétszóratását Ádám és Éva szétszóratása előképezte. A szövetség egy lakóhelyül szolgáló földet ígér, és ez a helyreállított Éden ígérete volt. A szenthely és a sereg megtaposása az emberi családban fokozatosan elhatalmasodó bűnt jelképezi, amely Ádám bűnével kezdődött.

The other two promises of the covenant are that the faithful will receive a new body and a new mind, even the mind of Christ. The body is the flesh, the lower nature, and in relation to Christ it is the church. The mind is the higher nature, it is what Sister White identifies as the “citadel of the soul.” Paul clearly teaches that we receive the mind of Christ at the moment we accept the requirements of the gospel, when we are justified. He also teaches that we do not receive a new and glorified body until the Second Coming.

A szövetség másik két ígérete az, hogy a hűségesek új testet és új értelmet kapnak, mégpedig Krisztus értelmét. A test a testiség, az alacsonyabb természet, és Krisztussal való kapcsolatában az egyház. Az értelem a magasabb természet; az, amit White testvérnő a „lélek fellegvárának” nevez. Pál világosan tanítja, hogy Krisztus értelmét abban a pillanatban kapjuk meg, amikor elfogadjuk az evangélium követelményeit, amikor megigazulunk. Azt is tanítja, hogy új és megdicsőült testet csak a második eljövetelkor kapunk.

> Behold, I show you a mystery; We shall not all sleep, but we shall all be changed, In a moment, in the twinkling of an eye, at the last trump: for the trumpet shall sound, and the dead shall be raised incorruptible, and we shall be changed. For this corruptible must put on incorruption, and this mortal must put on immortality. So when this corruptible shall have put on incorruption, and this mortal shall have put on immortality, then shall be brought to pass the saying that is written, Death is swallowed up in victory. O death, where is thy sting? O grave, where is thy victory? The sting of death is sin; and the strength of sin is the law. 1 Corinthians 15:51–56.

> Íme, titkot mondok néktek: nem mindnyájan alszunk el, de mindnyájan elváltozunk, egy szempillantás alatt, az utolsó trombitaszóra; mert megszólal a trombita, és a halottak romolhatatlanságban támasztatnak fel, és mi elváltozunk. Mert e romlandó testnek romolhatatlanságba kell öltöznie, és e halandó testnek halhatatlanságba kell öltöznie. Amikor pedig e romlandó test romolhatatlanságba öltözik, és e halandó test halhatatlanságba öltözik, akkor beteljesedik az ige, amely meg van írva: Elnyeletett a halál diadalra. Halál, hol a te fullánkod? Pokol, hol a te diadalmad? A halál fullánkja pedig a bűn; a bűn ereje pedig a törvény. 1 Korinthus 15:51–56.

A doctrine, which John says identifies those who believe such fallacious teachings are antichrist, argues that Christ never accepted a body that was subject to the effects of sin that had began to impact the human family from Adam’s sin onward.

Egy olyan tanítás, amelyről János azt mondja, hogy az ilyen megtévesztő tanításokban hívőket antikrisztusnak azonosítja, azt állítja, hogy Krisztus soha nem vett magára olyan testet, amely alá lett volna vetve a bűn következményeinek, amelyek Ádám bűnétől fogva kezdtek hatni az emberi nemzetségre.

> And every spirit that confesseth not that Jesus Christ is come in the flesh is not of God: and this is that spirit of antichrist, whereof ye have heard that it should come; and even now already is it in the world. 1 John 4:3.

> És minden lélek, amely nem vallja, hogy Jézus Krisztus testben jött el, nincs Istentől; és ez az antikrisztus lelke, amelyről hallottátok, hogy eljön; és már most e világban van. 1 János 4:3.

The wine of Babylon (antichrist) that teaches the “Immaculate Conception”, claims that Mary was made perfect, as were Adam and Eve before sin, in order that the birth of Jesus would be based upon a conception of divinity (the Holy Spirit), with perfect humanity (Mary.) The false doctrine of the Immaculate Conception is not addressing when Jesus was conceived in Mary’s womb, but how Mary was conceived with the perfection of Adam and Eve. To suggest that the flesh Christ took upon Himself when He came to redeem man was sinless flesh, which did not contain the effects of heredity is a teaching of antichrist.

Babilon (antikrisztus) bora, amely a „Szeplőtelen Fogantatás” tanát hirdeti, azt állítja, hogy Mária tökéletessé tétetett, miként Ádám és Éva a bűnbeesés előtt, annak érdekében, hogy Jézus születése az istenség (a Szentlélek) és a tökéletes emberség (Mária) fogantatásán alapuljon. A Szeplőtelen Fogantatás hamis tana nem arra vonatkozik, hogy Jézus mikor fogant meg Mária méhében, hanem arra, hogy Mária miként fogantatott Ádám és Éva tökéletességével. Azt állítani, hogy a test, amelyet Krisztus magára vett, amikor eljött megváltani az embert, bűntelen test volt, amely nem hordozta az öröklés hatásait, az antikrisztus tana.

> For many deceivers are entered into the world, who confess not that Jesus Christ is come in the flesh. This is a deceiver and an antichrist. 2 John 1:7.

> Mert sok hitető jött el a világba, akik nem vallják, hogy Jézus Krisztus testben jött el. Ez a hitető és az antikrisztus. 2 János 1:7.

When Christ was resurrected inspiration carefully points out that He then had a glorified body. His resurrection represented the resurrection of the righteous at the Second Coming, and it is there that we receive the covenant promise of a new body.

Amikor Krisztus feltámadt, az ihlet gondosan rámutat arra, hogy akkor már megdicsőült teste volt. Az Ő feltámadása az igazak feltámadását jelképezte a második eljövetelkor, és ott nyerjük el az új testre vonatkozó szövetségi ígéretet.

> “The time had come for Christ to ascend to His Father’s throne. As a divine conqueror He was about to return with the trophies of victory to the heavenly courts. Before His death He had declared to His Father, ‘I have finished the work which Thou gavest Me to do.’ John 17:4. After His resurrection He tarried on earth for a season, that His disciples might become familiar with Him in His risen and glorified body. Now He was ready for the leave-taking. He had authenticated the fact that He was a living Saviour. His disciples need no longer associate Him with the tomb. They could think of Him as glorified before the heavenly universe.” The Desire of Ages, 829.

> „Elérkezett az idő, hogy Krisztus felmenjen Atyja trónjához. Isteni győzőként készült visszatérni a mennyei udvarokba, magával vive a győzelem zsákmányát. Halála előtt kijelentette Atyjának: »Elvégeztem a munkát, amelyet rám bíztál, hogy végezzem azt.« János 17:4. Feltámadása után még egy ideig a földön maradt, hogy tanítványai megismerjék Őt feltámadott és megdicsőült testében. Most készen állt a búcsúzásra. Bizonyságát adta annak a ténynek, hogy élő Üdvözítő. Tanítványainak többé nem kellett Őt a sírral kapcsolatba hozniuk. Úgy gondolhattak Rá, mint aki megdicsőülve áll a mennyei mindenség előtt.” Jézus élete, 829.

The covenant promise, of a land to dwell in, is fulfilled at the earth made new, when Eden is restored and the “seven times” (seven thousand years), scattering of the humanity of the first Adam is concluded. The covenant promise of a new and glorified body is provided at the Second Coming, in the twinkling of an eye.

A szövetségi ígéret, hogy lesz egy föld, amelyen lakozhatnak, az újjáteremtett földön teljesedik be, amikor Éden helyreállíttatik, és az első Ádám emberiségének „hét ideig” (hétezer évig tartó) szétszóratása véget ér. Az új és megdicsőült testre vonatkozó szövetségi ígéret a Második Eljövetelkor adatik meg, egy szempillantás alatt.

> “The story of Bethlehem is an exhaustless theme. In it is hidden ‘the depth of the riches both of the wisdom and knowledge of God.’ Romans 11:33. We marvel at the Saviour’s sacrifice in exchanging the throne of heaven for the manger, and the companionship of adoring angels for the beasts of the stall. Human pride and self-sufficiency stand rebuked in His presence. Yet this was but the beginning of His wonderful condescension. It would have been an almost infinite humiliation for the Son of God to take man’s nature, even when Adam stood in his innocence in Eden. But Jesus accepted humanity when the race had been weakened by four thousand years of sin. Like every child of Adam He accepted the results of the working of the great law of heredity. What these results were is shown in the history of His earthly ancestors. He came with such a heredity to share our sorrows and temptations, and to give us the example of a sinless life.” The Desire of Ages, 48.

> „Betlehem története kimeríthetetlen téma. Benne rejlik „Isten bölcsessége és ismerete gazdagságának mélysége”. Róma 11:33. Csodálattal szemléljük a Megváltó áldozatát, amint a menny trónját jászolra cserélte, és az imádó angyalok társaságát az istálló állataira. Az emberi büszkeség és önelégültség megfeddetik az Ő jelenlétében. Mindez azonban csupán csodálatos megalázkodásának kezdete volt. Szinte végtelen megaláztatás lett volna Isten Fia számára felvenni az emberi természetet, még akkor is, amikor Ádám ártatlanságában állt Édenben. Jézus azonban akkor fogadta magára az emberi természetet, amikor az emberi nem négyezer év bűne által meggyengült. Ádám minden gyermekéhez hasonlóan Ő is magára vette az öröklődés nagy törvénye működésének következményeit. Hogy mik voltak ezek a következmények, azt földi őseinek története mutatja meg. Ilyen örökséggel jött el, hogy osztozzék fájdalmainkban és kísértéseinkben, és hogy a bűntelen élet példáját adja nekünk.” Jézus élete, 48.

When a man meets the requirements of the gospel, he then and there receives a new mind, even the mind of Christ, but the body, or as Paul also calls it the flesh, is changed at the Second Coming. The lower nature, which consists of the feelings, is not eliminated at conversion. Those feelings, which are one part of the moral character, remain until the Second Coming. Those feelings represent the emotional system, that are associated with the hormonal system. They represent the senses that are associated with the nervous system. All the elements of man’s lower nature that are considered as feelings, are divided into two basic categories. One type of feeling is the tendencies that we inherited from our ancestors, and the other types of feelings are cultivated tendencies which we developed by our own choices.

Amikor az ember eleget tesz az evangélium követelményeinek, akkor azonnal új értelmet kap, mégpedig Krisztus értelmét; a test azonban, vagy amint Pál is nevezi, a hús, a második eljövetelkor változik meg. Az alsóbb természet, amely az érzésekből áll, a megtéréskor nem szűnik meg. Ezek az érzések, amelyek az erkölcsi jellem egyik részét képezik, a második eljövetelig megmaradnak. Ezek az érzések az érzelmi rendszert képviselik, amely összefügg a hormonrendszerrel. Az idegrendszerrel összefüggő érzékeket képviselik. Az ember alsóbb természetének mindazon elemei, amelyeket érzéseknek tekintünk, két alapvető kategóriára oszlanak. Az érzések egyik típusa az őseinktől örökölt hajlamok, a másik típusú érzések pedig a saját döntéseink által kialakított, szerzett hajlamok.

Some inherited tendencies are simply part of the human design, and some types of inherited tendencies are to do evil. The cultivated types of feelings are what we establish by our own choices, and the inherited tendencies are transmitted by “the great law of heredity.”

Némely öröklött hajlam egyszerűen az emberi természet része, és az öröklött hajlamok bizonyos fajtái a rosszra irányulnak. A kifejlesztett érzelmi beállítódások azok, amelyeket saját döntéseink által alakítunk ki, az öröklött hajlamok pedig „az öröklődés nagy törvénye” által adódnak tovább.

Jesus “accepted humanity when the race had been weakened by four thousand years of sin. Like every child of Adam He accepted the results of the working of the great law of heredity. What these results were is shown in the history of His earthly ancestors. He came with such a heredity to share our sorrows and temptations, and to give us the example of a sinless life.” With the results of four thousand years of the working of the great law of heredity, Jesus always kept those tendencies in subjection by the exercise of His will, and He never once participated in cultivating any sinful feelings.

Jézus „akkor vette magára az emberi természetet, amikor az emberi nemzetséget négyezer év bűne meggyengítette. Ádám minden gyermekéhez hasonlóan Ő is magára vette az öröklődés nagy törvénye működésének következményeit. Hogy mik voltak ezek a következmények, azt földi őseinek története mutatja meg. Ilyen örökséggel jött el, hogy osztozzék fájdalmainkban és kísértéseinkben, és hogy a bűntelen élet példáját adja nekünk.” Az öröklődés nagy törvénye működésének négyezer éves következményeivel Jézus ezeket a hajlamokat mindenkor akarata gyakorlása által alárendeltségben tartotta, és egyetlenegyszer sem vett részt bármiféle bűnös érzés ápolásában.

Had Jesus accepted a human body, as represented by Adam and Eve before they sinned, without the accepting the results of the weakening of humanity that had occurred over four thousand years of degradation, then He would not have provided an Example, of how every child of God can overcome.

Ha Jézus olyan emberi testet öltött volna magára, amilyent Ádám és Éva a bűnbeesésük előtt képviseltek, anélkül hogy magára vette volna az emberiségnek a négyezer éven át tartó lezüllés során bekövetkezett meggyengülésének következményeit, akkor nem adott volna példát arra, miként győzhet le Isten minden gyermeke mindent.

We will continue this study in the next article.

Ezt a tanulmányt a következő cikkben folytatjuk.

> “Many look on this conflict between Christ and Satan as having no special bearing on their own life; and for them it has little interest. But within the domain of every human heart this controversy is repeated. Never does one leave the ranks of evil for the service of God without encountering the assaults of Satan. The enticements which Christ resisted were those that we find it so difficult to withstand. They were urged upon Him in as much greater degree as His character is superior to ours. With the terrible weight of the sins of the world upon Him, Christ withstood the test upon appetite, upon the love of the world, and upon that love of display which leads to presumption. These were the temptations that overcame Adam and Eve, and that so readily overcome us.

> „Sokan úgy tekintenek Krisztus és Sátán e küzdelmére, mint amelynek nincs különösebb kihatása saját életükre; és számukra csekély érdeklődésre tart számot. Ám e küzdelem minden emberi szív birodalmában megismétlődik. Senki sem hagyja el a gonoszság sorait, hogy Isten szolgálatába álljon, anélkül hogy ne találkoznék Sátán támadásaival. Azok a csábítások, amelyeknek Krisztus ellenállt, éppen azok voltak, amelyeknek mi oly nehezen tudunk ellenállni. Ezek annál sokkal nagyobb mértékben nehezedtek rá, amennyivel jelleme a miénknél felsőbbrendűbb volt. A világ bűneinek rettenetes súlyával önmagán, Krisztus kiállta a próbát az étvágy, a világ szeretete és az a hivalkodó vágy tekintetében, amely elbizakodottsághoz vezet. Ezek voltak azok a kísértések, amelyek legyőzték Ádámot és Évát, és amelyek minket is oly könnyen legyőznek.”

> “Satan had pointed to Adam’s sin as proof that God’s law was unjust, and could not be obeyed. In our humanity, Christ was to redeem Adam’s failure. But when Adam was assailed by the tempter, none of the effects of sin were upon him. He stood in the strength of perfect manhood, possessing the full vigor of mind and body. He was surrounded with the glories of Eden, and was in daily communion with heavenly beings. It was not thus with Jesus when He entered the wilderness to cope with Satan. For four thousand years the race had been decreasing in physical strength, in mental power, and in moral worth; and Christ took upon Him the infirmities of degenerate humanity. Only thus could He rescue man from the lowest depths of his degradation.

> „Sátán Ádám bűnére mutatott rá bizonyítékul arra, hogy Isten törvénye igazságtalan, és nem lehet annak engedelmeskedni. Krisztusnak a mi emberségünkben kellett megváltania Ádám kudarcát. Ám amikor a kísértő megtámadta Ádámot, a bűn következményei közül még semmi sem volt rajta. A tökéletes férfiúság erejében állt, birtokában elméje és teste teljes életerejének. Édent körülvették dicsőségei, és naponta közösségben volt a mennyei lényekkel. Nem így volt ez Jézussal, amikor belépett a pusztába, hogy megküzdjön Sátánnal. Négyezer éven át az emberi nem fogyatkozott testi erőben, szellemi képességben és erkölcsi értékben; és Krisztus Magára vette az elfajult emberiség erőtlenségeit. Csak így menthette meg az embert megalázottságának legmélyebb mélységeiből.”

> “Many claim that it was impossible for Christ to be overcome by temptation. Then He could not have been placed in Adam’s position; He could not have gained the victory that Adam failed to gain. If we have in any sense a more trying conflict than had Christ, then He would not be able to succor us. But our Saviour took humanity, with all its liabilities. He took the nature of man, with the possibility of yielding to temptation. We have nothing to bear which He has not endured.

> „Sokan azt állítják, hogy Krisztust lehetetlen volt a kísértésnek legyőznie. Akkor azonban nem kerülhetett volna Ádám helyzetébe; nem arathatta volna meg azt a győzelmet, amelyet Ádám nem tudott megszerezni. Ha nekünk bármilyen értelemben súlyosabb küzdelmünk volna, mint amilyen Krisztusé volt, akkor Ő nem tudna segítségünkre lenni. Ám Üdvözítőnk magára vette az emberi természetet, annak minden terhével együtt. Magára vette az ember természetét, a kísértésnek való engedés lehetőségével együtt. Nincs semmi terhünk, amit Ő el ne hordozott volna.

> “With Christ, as with the holy pair in Eden, appetite was the ground of the first great temptation. Just where the ruin began, the work of our redemption must begin. As by the indulgence of appetite Adam fell, so by the denial of appetite Christ must overcome. ‘And when He had fasted forty days and forty nights, He was afterward an hungered. And when the tempter came to Him, he said, If Thou be the Son of God, command that these stones be made bread. But He answered and said, It is written, Man shall not live by bread alone, but by every word that proceedeth out of the mouth of God.’

> Krisztus esetében, miként az édeni szent párnál is, az étvágy volt az első nagy kísértés alapja. Éppen ott kell megkezdődnie megváltásunk művének, ahol a romlás elkezdődött. Miként Ádám az étvágy kielégítése által bukott el, úgy Krisztusnak az étvágy megtagadása által kellett győznie. „És miután negyven nap és negyven éjjel böjtölt, végre megéhezett. És hozzá menvén a kísértő, monda néki: Ha Isten Fia vagy, mondd, hogy e kövek változzanak kenyerekké. Ő pedig felelvén, monda: Meg van írva: Nemcsak kenyérrel él az ember, hanem minden igével, amely Isten szájából származik.”

> “From the time of Adam to that of Christ, self-indulgence had increased the power of the appetites and passions, until they had almost unlimited control. Thus men had become debased and diseased, and of themselves it was impossible for them to overcome. In man’s behalf, Christ conquered by enduring the severest test. For our sake He exercised a self-control stronger than hunger or death. And in this first victory were involved other issues that enter into all our conflicts with the powers of darkness.” The Desire of Ages, 117.

> „Ádám idejétől Krisztus koráig az önkényeztetés növelte az étvágyak és szenvedélyek hatalmát, mígnem azok csaknem korlátlan uralomra tettek szert. Így az emberek lealacsonyodtak és megbetegedtek, és önmaguktól lehetetlen volt számukra a győzelem. Krisztus az ember javára győzött a legsúlyosabb próba elviselése által. Érettünk olyan önuralmat gyakorolt, amely erősebb volt az éhségnél vagy a halálnál. És ebben az első győzelemben benne foglaltattak azok az egyéb kérdések is, amelyek a sötétség hatalmaival vívott minden küzdelmünkbe beletartoznak.” Jézus élete, 117.

Back to Articles