Article

# The Book of Daniel - Number Seventy

Cartea lui Daniel - Numărul șaptezeci

From Ancient Tables to Modern Responsibilities: Unveiling the Covenant Journey

De la Tablele Străvechi la Responsabilitățile Moderne: Dezvăluirea Călătoriei Legământului

Author

Jeff Pippenger

Published

February 3, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

When the Lord entered into covenant with ancient Israel, He provided two tables as the foundation and symbol of the covenant relationship. The two tables also identified the responsibility of ancient Israel to present a living testimony of the two tables to the world. When the Lord entered into covenant with modern Israel, He provided two tables as the foundation and symbol of the covenant relationship. The two tables also identified their responsibility to present a living testimony of all four tables to the world.

Când Domnul a intrat în legământ cu Israelul din vechime, El a oferit două table ca temelie și simbol al relației de legământ. Cele două table au identificat, de asemenea, responsabilitatea Israelului din vechime de a prezenta lumii o mărturie vie a celor două table. Când Domnul a intrat în legământ cu Israelul modern, El a oferit două table ca temelie și simbol al relației de legământ. Cele două table au identificat, de asemenea, responsabilitatea lor de a prezenta lumii o mărturie vie a tuturor celor patru table.

The two tables were given to literal ancient Israel just after God delivered them out of the literal slavery of Egyptian bondage, and brought them through the disappointment of the Red Sea crossing. The period of time that literal ancient Israel was in bondage had been specifically identified in prophecy as four hundred and thirty years, and while in bondage literal ancient Israel forgot, and ceased to observe, the seventh-day Sabbath.

Cele două table i-au fost date Israelului antic literal imediat după ce Dumnezeu i-a eliberat din robia literală a asupririi egiptene și i-a trecut prin dezamăgirea traversării Mării Roșii. Perioada de timp în care Israelul antic literal s-a aflat în robie fusese identificată în mod specific în profeție ca fiind de patru sute treizeci de ani, iar în timpul robiei, Israelul antic literal a uitat și a încetat să mai păzească Sabatul zilei a șaptea.

The two tables were given to spiritual modern Israel just after God delivered them out of the spiritual slavery of Catholic bondage, and brought them through the great disappointment of 1844. The period of time that spiritual modern Israel was in bondage had been specifically identified in prophecy as twelve hundred and sixty years, and while in bondage spiritual modern Israel forgot, and ceased to observe, the seventh-day Sabbath.

Tabela mbili zilitolewa kwa Israeli ya kisasa ya kiroho mara tu baada ya Mungu kuwaokoa kutoka katika utumwa wa kiroho wa kifungo cha Kikatoliki, na kuwaongoza kupitia kwa kukatishwa tamaa kukuu kwa mwaka 1844. Kipindi cha wakati ambacho Israeli ya kisasa ya kiroho ilikuwa katika utumwa kilikuwa kimetambuliwa mahsusi katika unabii kuwa ni miaka elfu moja mia mbili sitini, na wakati wakiwa katika utumwa Israeli ya kisasa ya kiroho walisahau, na wakaacha kushika, Sabato ya siku ya saba.

In the very history when God provided the two tables to Moses to take to ancient Israel, his brother Aaron was making a golden image of a calf. The two tables of the Ten Commandments identify that God is a jealous God, and His jealousy is especially manifested against idolatry, and as Moses descended the mount, ancient Israel was dancing naked around a golden image that had been produced by the one who had been chosen as God’s spokesman.

În chiar istoria în care Dumnezeu i-a dat lui Moise cele două table ca să le ducă vechiului Israel, fratele său Aaron făcea o imagine de aur a unui vițel. Cele două table ale Celor Zece Porunci arată că Dumnezeu este un Dumnezeu gelos, iar gelozia Lui se manifestă în mod deosebit împotriva idolatriei; și, pe când Moise cobora de pe munte, vechiul Israel dansa gol în jurul unei imagini de aur care fusese făcută de acela care fusese ales ca purtătorul de cuvânt al lui Dumnezeu.

> And Moses told Aaron all the words of the Lord who had sent him, and all the signs which he had commanded him. And Moses and Aaron went and gathered together all the elders of the children of Israel: And Aaron spake all the words which the Lord had spoken unto Moses, and did the signs in the sight of the people. Exodus 4:28–30.

> Iar Moise i-a spus lui Aaron toate cuvintele Domnului, care îl trimisese, și toate semnele pe care i le poruncise. Și Moise și Aaron s-au dus și au adunat laolaltă pe toți bătrânii copiilor lui Israel. Și Aaron a spus toate cuvintele pe care Domnul le spusese lui Moise și a făcut semnele înaintea poporului. Exodul 4:28–30.

The brother of the prophet who led ancient Israel during the covenant history when the two covenant tables were provided was the leader in the rebellion of the image of jealousy. The husband of the prophetess who led modern Israel during the covenant history when the two covenant tables were provided was the leader in the rebellion of 1863, and 1863 marks the first generation of Adventism as being represented as an image of jealousy being placed at the entry of the gate of the altar.

Fratele profetului care a condus Israelul din vechime în timpul istoriei legământului când au fost date cele două table ale legământului a fost conducătorul răzvrătirii chipului geloziei. Soțul profetesei care a condus Israelul modern în timpul istoriei legământului când au fost date cele două table ale legământului a fost conducătorul răzvrătirii din 1863, iar 1863 marchează prima generație a adventismului ca fiind reprezentată drept un chip al geloziei așezat la intrarea porții altarului.

> Then said he unto me, Son of man, lift up thine eyes now the way toward the north. So I lifted up mine eyes the way toward the north, and behold northward at the gate of the altar this image of jealousy in the entry. Ezekiel 8:5.

> Apoi mi-a zis: „Fiul omului, ridică-ți acum ochii spre miazănoapte.” Și mi-am ridicat ochii spre miazănoapte, și iată că, la miazănoapte, la poarta altarului, era la intrare această icoană a geloziei. Ezechiel 8:5.

The “altar” is a symbol of Christ.

„altarul” este un simbol al lui Hristos.

> “We are in danger of mingling the sacred and the common. The holy fire from God is to be used in our efforts. The true altar is Christ; the true fire is the Holy Spirit. This is our inspiration. It is only as the Holy Spirit leads and guides a man that he is a safe counselor. If we turn aside from God and from His chosen ones to inquire at strange altars we shall be answered according to our works.” Selected Messages, book 3, 300.

> „Suntem în primejdie de a amesteca lucrurile sfinte cu cele obișnuite. Focul sfânt de la Dumnezeu trebuie să fie folosit în strădaniile noastre. Adevăratul altar este Hristos; adevăratul foc este Duhul Sfânt. Aceasta este inspirația noastră. Numai atunci când Duhul Sfânt conduce și călăuzește un om, el este un sfătuitor sigur. Dacă ne abatem de la Dumnezeu și de la aleșii Săi pentru a întreba la altare străine, ni se va răspunde potrivit faptelor noastre.” Selected Messages, cartea 3, 300.

The “gate” is the church.

„Poarta” este biserica.

> “To the humble, believing soul, the house of God on earth is the gate of heaven. The song of praise, the prayer, the words spoken by Christ’s representatives, are God’s appointed agencies to prepare a people for the church above, for that loftier worship into which there can enter nothing that defileth.” Testimonies, volume 5, 491.

> „Kwa roho mnyenyekevu, inayoamini, nyumba ya Mungu hapa duniani ni lango la mbinguni. Wimbo wa sifa, sala, maneno yanayonenwa na wawakilishi wa Kristo, ni vyombo vilivyowekwa na Mungu ili kuwaandaa watu kwa ajili ya kanisa la juu, kwa ajili ya ibada ile iliyo tukufu zaidi ambayo ndani yake hakiwezi kuingia kitu chochote kichafuaacho.” Testimonies, juzuu ya 5, 491.

In 1863, Laodicean Adventism became a legally registered church and ceased to be a movement. They “entered” into church history at that point. In 1863, the church of Christ entered into a legal association with the government of the United States. In that year they also introduced a counterfeit chart to replace the two sacred tables of Habakkuk. As soon as the second table was prepared, in terms of prophetic history those typified by Aaron were preparing a counterfeit image.

În 1863, adventismul laodicean a devenit o biserică înregistrată legal și a încetat să mai fie o mișcare. Ei au „intrat” atunci în istoria bisericii. În 1863, biserica lui Hristos a intrat într-o asociere legală cu guvernul Statelor Unite. În acel an au introdus, de asemenea, o diagramă contrafăcută pentru a înlocui cele două table sacre ale lui Habacuc. De îndată ce a fost pregătită a doua tablă, în termenii istoriei profetice, cei preînchipuiți prin Aaron pregăteau o imagine contrafăcută.

The second Commandment is the most specific warning against idolatry and the worship of images. It is also where God identifies His character as a jealous God. It is also there that He sets forth the principle that He reserves judgment upon the wicked unto the third and fourth generations. The Ten Commandments are a transcript of Christ’s character.

Porunca a doua este cel mai specific avertisment împotriva idolatriei și a închinării la chipuri. Tot aici Dumnezeu Își revelează caracterul ca fiind un Dumnezeu gelos. Tot aici El enunță principiul potrivit căruia păstrează judecata asupra celor răi până la al treilea și al patrulea neam. Cele Zece Porunci sunt o transcriere a caracterului lui Hristos.

> “For the rejection of Christ, with the results that followed, they were responsible. A nation’s sin and a nation’s ruin were due to the religious leaders.

> „Pentru respingerea lui Hristos, cu urmările care au urmat, ei erau răspunzători. Păcatul unei națiuni și ruinarea unei națiuni se datorau conducătorilor religioși.‟

> “In our day are not the same influences at work? Of the husbandmen of the Lord’s vineyard are not many following in the steps of the Jewish leaders? Are not religious teachers turning men away from the plain requirements of the word of God? Instead of educating them in obedience to God’s law, are they not educating them in transgression? From many of the pulpits of the churches the people are taught that the law of God is not binding upon them. Human traditions, ordinances, and customs are exalted. Pride and self-satisfaction because of the gifts of God are fostered, while the claims of God are ignored.

> „În zilele noastre nu sunt la lucru aceleași influențe? Dintre lucrătorii viei Domnului, nu urmează mulți pe urmele conducătorilor iudei? Nu îi abat învățătorii religioși pe oameni de la cerințele limpezi ale Cuvântului lui Dumnezeu? În loc să-i educe în ascultare de Legea lui Dumnezeu, nu îi instruiesc ei în călcare de lege? De la multe dintre amvoanele bisericilor, poporul este învățat că Legea lui Dumnezeu nu este obligatorie pentru el. Tradițiile, rânduielile și obiceiurile omenești sunt înălțate. Mândria și mulțumirea de sine datorită darurilor lui Dumnezeu sunt cultivate, în timp ce pretențiile lui Dumnezeu sunt nesocotite.

> “In setting aside the law of God, men know not what they are doing. God’s law is the transcript of His character. It embodies the principles of His kingdom. He who refuses to accept these principles is placing himself outside the channel where God’s blessings flow.” Christ’s Object Lessons, 305.

> „Prin punerea deoparte a Legii lui Dumnezeu, oamenii nu știu ce fac. Legea lui Dumnezeu este transcrierea caracterului Său. Ea întruchipează principiile împărăției Sale. Cel care refuză să accepte aceste principii se așază în afara canalului prin care curg binecuvântările lui Dumnezeu.” Parabolele Domnului Hristos, 305.

The character of Christ is His image, and it includes that He is a jealous God. God’s jealousy was manifested in Christ when He twice cleansed the temple. In the first temple cleansing the disciples who witnessed the work were then led to remember that the Scriptures referenced God’s jealousy.

Caracterul lui Hristos este chipul Său și include faptul că El este un Dumnezeu gelos. Gelozia lui Dumnezeu s-a manifestat în Hristos atunci când El a curățit templul de două ori. La prima curățire a templului, ucenicii care au fost martori la această lucrare au fost atunci conduși să-și amintească faptul că Scripturile făceau referire la gelozia lui Dumnezeu.

> And the Jews’ Passover was at hand, and Jesus went up to Jerusalem, And found in the temple those that sold oxen and sheep and doves, and the changers of money sitting: And when he had made a scourge of small cords, he drove them all out of the temple, and the sheep, and the oxen; and poured out the changers’ money, and overthrew the tables; And said unto them that sold doves, Take these things hence; make not my Father’s house an house of merchandise. And his disciples remembered that it was written, The zeal of thine house hath eaten me up. John 2:13–17.

> Și Paștele iudeilor era aproape, iar Isus S-a suit la Ierusalim. Și a găsit în templu pe cei ce vindeau boi, oi și porumbei, și pe schimbătorii de bani șezând acolo. Și, făcând un bici din frânghii subțiri, i-a scos pe toți afară din templu, împreună cu oile și boii; și a vărsat banii schimbătorilor și le-a răsturnat mesele. Și le-a zis celor ce vindeau porumbei: Ridicați acestea de aici; nu faceți din casa Tatălui Meu o casă de negustorie. Și ucenicii Lui și-au adus aminte că era scris: „Râvna pentru casa Ta M-a mistuit.” Ioan 2:13–17.

In the Scriptures, both the Hebrew and the Greek the word “zealous” is also the word “jealous.” They are the same word. When Christ cleansed the temple, He was manifesting God’s jealousy, which is the attribute of God’s character that is identified in the second commandment, and it is especially manifested against idolatry. When Moses descended the mount with the two tables and understood what Aaron had done and what the people were doing, he broke the two tables. The two tables were the true image of jealously, for they were physical representations that identified God as a jealous God. When Moses broke the two tables, he was manifesting the very jealousy that is identified in the second commandment.

În Scripturi, atât în ebraică, cât și în greacă, cuvântul „zelos” este și cuvântul „gelos”. Este același cuvânt. Când Hristos a curățit templul, El a manifestat gelozia lui Dumnezeu, care este un atribut al caracterului lui Dumnezeu identificat în a doua poruncă, și care se manifestă în mod deosebit împotriva idolatriei. Când Moise a coborât de pe munte cu cele două table și a înțeles ce făcuse Aaron și ce făcea poporul, el a sfărâmat cele două table. Cele două table erau adevărata imagine a geloziei, căci ele erau reprezentări fizice care Îl identificau pe Dumnezeu ca un Dumnezeu gelos. Când Moise a sfărâmat cele două table, el a manifestat însăși gelozia identificată în a doua poruncă.

> And Moses turned, and went down from the mount, and the two tables of the testimony were in his hand: the tables were written on both their sides; on the one side and on the other were they written. And the tables were the work of God, and the writing was the writing of God, graven upon the tables. And when Joshua heard the noise of the people as they shouted, he said unto Moses, There is a noise of war in the camp. And he said, It is not the voice of them that shout for mastery, neither is it the voice of them that cry for being overcome: but the noise of them that sing do I hear. And it came to pass, as soon as he came nigh unto the camp, that he saw the calf, and the dancing: and Moses’ anger waxed hot, and he cast the tables out of his hands, and brake them beneath the mount. Exodus 32:15–19.

> Și Moise s-a întors și s-a coborât de pe munte, iar cele două table ale mărturiei erau în mâna lui; tablele erau scrise pe ambele părți ale lor; pe o parte și pe cealaltă erau scrise. Și tablele erau lucrarea lui Dumnezeu, iar scrierea era scrierea lui Dumnezeu, săpată pe table. Și când Iosua a auzit zgomotul poporului, pe când striga, a zis lui Moise: Este un zgomot de război în tabără. Și el a zis: Nu este glasul celor ce strigă de biruință, nici nu este glasul celor ce strigă fiind biruiți; ci aud glasul celor ce cântă. Și s-a întâmplat că, de îndată ce s-a apropiat de tabără, a văzut vițelul și jocurile; și mânia lui Moise s-a aprins, și a aruncat tablele din mâinile sale și le-a sfărâmat la poalele muntelui. Exodul 32:15–19.

The two tables were the testimony of God’s character. The character of God is the image that is to be formed in men through the righteousness of Christ. The two tables are the true image of jealousy, and Aaron had produced a counterfeit image of jealousy at the very time that the true image of jealousy was being delivered to ancient Israel. Those who have Christ formed within have His image, and the robe of His righteousness, yet Aaron’s celebrants were dancing naked, for they were Laodiceans. Laodiceans are “wretched, and miserable, and poor, and blind, and naked.”

Cele două table erau mărturia caracterului lui Dumnezeu. Caracterul lui Dumnezeu este chipul care trebuie să fie format în oameni prin neprihănirea lui Hristos. Cele două table sunt adevăratul chip al geloziei, iar Aaron făcuse un chip contrafăcut al geloziei chiar în clipa în care adevăratul chip al geloziei era dat vechiului Israel. Cei în care Hristos este format înlăuntru au chipul Său și haina neprihănirii Sale, iar cei ce sărbătoreau cu Aaron dansau goi, căci erau laodiceeni. Laodiceenii sunt „ticăloși, nenorociți, săraci, orbi și goi”.

> And when Moses saw that the people were naked; (for Aaron had made them naked unto their shame among their enemies). Exodus 32:25.

> Și când a văzut Moise că poporul era gol; (căci Aaron îl dezgolise spre rușinea lui înaintea vrăjmașilor săi). Exodul 32:25.

In 1856, seven years before the counterfeit chart was produced, both James and Ellen White identified that the movement had transitioned into the Laodicean condition. In 1863, Adventism was as spiritually “naked” as was ancient Israel literally “naked” as they danced around the counterfeit image of jealousy. The counterfeit that Aaron had made was an idol made of gold, but it was an image of a calf, which is a beast. It was an image of the beast, and also an image to the beast. The golden calf was an image of the beast, but it also had been dedicated to the gods that Aaron unrighteously declared had delivered Israel from Egyptian bondage.

În 1856, cu șapte ani înainte ca diagrama contrafăcută să fie produsă, atât James, cât și Ellen White au identificat faptul că mișcarea trecuse în starea laodiceană. În 1863, adventismul era din punct de vedere spiritual la fel de „gol” cum era vechiul Israel în mod literal „gol” în timp ce dansa în jurul imaginii contrafăcute a geloziei. Contrafacerea pe care o făcuse Aaron era un idol făcut din aur, dar era chipul unui vițel, care este o fiară. Era un chip al fiarei și, de asemenea, un chip pentru fiară. Vițelul de aur era un chip al fiarei, dar fusese și consacrat zeilor despre care Aaron a declarat în mod nelegiuit că izbăviseră pe Israel din robia egipteană.

> And he received them at their hand, and fashioned it with a graving tool, after he had made it a molten calf: and they said, These be thy gods, O Israel, which brought thee up out of the land of Egypt. And when Aaron saw it, he built an altar before it; and Aaron made proclamation, and said, Tomorrow is a feast to the Lord. And they rose up early on the morrow, and offered burnt offerings, and brought peace offerings; and the people sat down to eat and to drink, and rose up to play. Exodus 32:4–6.

> Și el l-a luat din mâna lor și l-a lucrat cu o unealtă de cioplire, după ce făcuse din el un vițel turnat; iar ei au zis: Aceștia sunt dumnezeii tăi, Israele, care te-au scos din țara Egiptului. Și când a văzut Aaron aceasta, a zidit un altar înaintea lui; și Aaron a făcut o proclamare și a zis: Mâine va fi o sărbătoare pentru Domnul. Și s-au sculat dis-de-dimineață a doua zi, au adus arderi-de-tot și au adus jertfe de pace; și poporul a șezut să mănânce și să bea și s-a ridicat să joace. Exodul 32:4–6.

The golden calf was an image of a beast, but it was dedicated to false gods, and so it was also an image (offering) to the beast. The image was made of gold, which is the symbol of Babylon, and it was a calf, which is the highest form of offering in the sanctuary service. It was dedicated to the gods of Egypt. Mystery Babylon (for all the prophetic testimonies identify the end of the world) consists of a woman riding upon a beast. The beast the woman rides is the United Nations (ten kings), and is a symbol of the dragon, atheism and Egypt. The woman herself is a counterfeit of God’s true church. The golden calf that Aaron dedicated to the gods of Egypt typified the great whore of Revelation seventeen, who is Babylon (gold), riding upon a beast (Egypt) and a counterfeit church (calf).

Aurul vițel a fost o imagine a unei fiare, dar a fost dedicat dumnezeilor falși și, astfel, a fost și o imagine (jertfă) pentru fiară. Chipul a fost făcut din aur, care este simbolul Babilonului, și era un vițel, care este cea mai înaltă formă de jertfă în slujba sanctuarului. El a fost dedicat dumnezeilor Egiptului. Babilonul tainic (căci toate mărturiile profetice identifică sfârșitul lumii) constă dintr-o femeie călărind pe o fiară. Fiara pe care o călărește femeia este Națiunile Unite (zece împărați) și este un simbol al balaurului, al ateismului și al Egiptului. Femeia însăși este o contrafacere a adevăratei biserici a lui Dumnezeu. Vițelul de aur pe care Aaron l-a dedicat dumnezeilor Egiptului a prefigurat marea curvă din Apocalipsa șaptesprezece, care este Babilonul (aur), călărind pe o fiară (Egipt) și o biserică contrafăcută (vițel).

At the same time Aaron built an altar, which, as just defined, represents Christ, the true altar. He then instituted a counterfeit system of worship, for he proclaimed a feast to the Lord on the following day. Aaron’s golden calf was an image “of” and “to” the beast, and it was set up “before” a counterfeit Christ, and a day was set aside to celebrate his false system of worship.

În același timp, Aaron a zidit un altar, care, după cum tocmai s-a arătat, Îl reprezintă pe Hristos, adevăratul altar. Apoi a instituit un sistem contrafăcut de închinare, căci a proclamat pentru ziua următoare o sărbătoare închinată Domnului. Vițelul de aur al lui Aaron era o imagine „a” și „pentru” fiară și a fost așezat „înaintea” unui Hristos contrafăcut, iar o zi a fost pusă deoparte pentru a celebra sistemul său fals de închinare.

The United States is the power that sets up an image to the beast and then forces the world to follow its example. The United States has power to force that system of worship upon the world, and it does so in sight of the beast “before” it.

Statele Unite sunt puterea care ridică un chip al fiarei și apoi constrânge lumea să urmeze exemplul ei. Statele Unite au puterea de a impune lumii acel sistem de închinare și fac lucrul acesta în văzul fiarei, „înaintea” ei.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed. Revelation 13:11, 12.

> Apoi am văzut ridicându-se din pământ o altă fiară; și avea două coarne ca ale unui miel și vorbea ca un balaur. Și exercită înaintea lui toată puterea fiarei dintâi și face ca pământul și cei ce locuiesc pe el să se închine fiarei dintâi, a cărei rană de moarte fusese vindecată. Apocalipsa 13:11, 12.

The man of sin, who is the papacy, is the sea beast of Revelation thirteen. When the United States speaks as a dragon, at the soon-coming Sunday law, it then begins to force the world to set up an image to the beast “before” it. The beast before the United States (the earth beast), is the papacy (the sea beast). The papacy is a counterfeit Christ, and Aaron had set up his golden image, before a counterfeit Christ, for Christ is the true altar. Aaron then instituted a false system of worship as represented by the proclamation of the feast day that was to take place on the next day. The United States also forces a false system of worship, and it is also associated with a counterfeit day of worship.

Omul fărădelegii, care este papalitatea, este fiara din mare din Apocalipsa treisprezece. Când Statele Unite vorbesc ca un balaur, la legea duminicală care va veni în curând, atunci încep să silească lumea să ridice o icoană fiarei „înaintea” ei. Fiara dinaintea Statelor Unite (fiara din pământ) este papalitatea (fiara din mare). Papalitatea este un Hristos contrafăcut, iar Aaron își ridicase chipul său de aur înaintea unui Hristos contrafăcut, căci Hristos este adevăratul altar. Aaron a instituit apoi un sistem fals de închinare, așa cum este reprezentat prin proclamarea zilei de sărbătoare care urma să aibă loc în ziua următoare. Și Statele Unite impun un sistem fals de închinare, iar acesta este de asemenea asociat cu o zi contrafăcută de închinare.

When Moses descended the mount, the controversy was between the true and the false image of jealousy—the image of Christ or the image of Satan. The counterfeit consisted of a counterfeit Christ (the altar), a counterfeit experience (Laodicean), a counterfeit day of worship (“tomorrow is a feast of the Lord”). The rebellion of the golden calf represents the rebellion of the soon-coming Sunday law, but it also represents the rebellion of Laodicean Adventism in 1863.

Atunci când Moise a coborât de pe munte, controversa era între adevărata și falsa imagine a geloziei — imaginea lui Hristos sau imaginea lui Satana. Contrafacerea consta dintr-un Hristos contrafăcut (altarul), o experiență contrafăcută (laodiceană), o zi de închinare contrafăcută („mâine va fi o sărbătoare a Domnului”). Răzvrătirea vițelului de aur reprezintă răzvrătirea viitoarei legi duminicale, dar ea reprezintă, de asemenea, și răzvrătirea adventismului laodicean din 1863.

In 1863, a counterfeit table was introduced to cover up the jewels of Miller’s dream as represented upon Habakkuk’s two tables. Those two tables had been typified by the two tables Moses received on the mount. In 1863, a legal connection was made with the government of the United States, thus ending the Millerite movement and legally registering the Laodicean movement as the Seventh-day Adventist church. That relationship was represented by Aaron’s image to the beast, which prophetically is defined as the combination of Church and State, thus typifying the Millerites establishing a Church-State relationship in 1863, and also typifying the United States at the soon-coming Sunday law.

En 1863, una tabla falsificada fue introducida para encubrir las joyas del sueño de Miller, tal como estaban representadas sobre las dos tablas de Habacuc. Esas dos tablas habían sido tipificadas por las dos tablas que Moisés recibió en el monte. En 1863, se estableció una conexión legal con el gobierno de los Estados Unidos, poniendo así fin al movimiento millerita y registrando legalmente el movimiento laodicense como la iglesia Adventista del Séptimo Día. Esa relación fue representada por la imagen de Aarón a la bestia, la cual, proféticamente, se define como la combinación de Iglesia y Estado, tipificando así a los milleritas al establecer una relación Iglesia-Estado en 1863, y tipificando también a los Estados Unidos en la ley dominical que está por venir.

Aaron’s naked dancing fools, representing the counterfeit experience of Laodicea, is just as the Millerite movement had become in 1856. The spiritual experience represented by Aaron’s dancing fools was contrasted with the experience of Moses, who was manifesting the jealousy of God’s character towards idolatry. A “dance” in prophecy is a symbol of deception, and Aaron’s dancing fools, also represented the deception that is brought about by the United States as it forces the world to “dance” to Nebuchadnezzar’s band, while the whore of Tyre sings her songs.

Dansatorii nebuni și goi ai lui Aaron, care reprezintă experiența contrafăcută a Laodiceii, sunt întocmai cum ajunsese mișcarea millerită în 1856. Experiența spirituală reprezentată de dansatorii nebuni ai lui Aaron era pusă în contrast cu experiența lui Moise, care manifesta gelozia caracterului lui Dumnezeu față de idolatrie. Un „dans” în profeție este un simbol al înșelării, iar dansatorii nebuni ai lui Aaron reprezentau, de asemenea, înșelarea adusă de Statele Unite atunci când constrâng lumea să „danseze” după fanfara lui Nebucadnețar, în timp ce curva Tirului își cântă cântecele.

In 1863, the Laodicean Millerite movement transitioned to the legally registered Laodicean Seventh-day Adventist church. As identified in previous articles, in 1863, Jericho was rebuilt, for Jericho is a symbol of the affluence of Laodicea and serves as a counterfeit of the city of Jerusalem. In 1863, the introduction of a counterfeit prophetic chart represented a repetition of the history of Aaron, the golden calf and the dancing fools. The history of the Red Sea deliverance has been repeatedly employed by Sister White to illustrate the history of early Adventism, and this application aligns perfectly with the history of Moses and Aaron in the controversy over the image of jealousy.

У 1863 році лаодикійський міллеритський рух перейшов у юридично зареєстровану Лаодикійську Церкву Адвентистів Сьомого Дня. Як було визначено в попередніх статтях, у 1863 році Єрихон було відбудовано, бо Єрихон є символом достатку Лаодикії та слугує підробкою міста Єрусалима. У 1863 році запровадження підробленої пророчої карти являло собою повторення історії Аарона, золотого тельця і танцюючих безумців. Історія визволення біля Червоного моря неодноразово використовувалася сестрою Вайт для ілюстрації історії раннього адвентизму, і це застосування цілком узгоджується з історією Мойсея й Аарона в суперечці щодо образу ревнощів.

In 1863, the first generation of Laodicean Adventism began as an image of jealousy was placed in the gate (church), which was before the altar (Christ). That first generation then “entered” into an escalating history of abominations.

În 1863, prima generație a adventismului laodicean a început când o icoană a geloziei a fost așezată în poartă (biserică), care era înaintea altarului (Hristos). Acea primă generație a „intrat” apoi într-o istorie crescândă a urâciunilor.

> Then said he unto me, Son of man, lift up thine eyes now the way toward the north. So I lifted up mine eyes the way toward the north, and behold northward at the gate of the altar this image of jealousy in the entry. Ezekiel 8:5.

> Apoi mi-a zis: „Fiul omului, ridică-ți acum ochii spre miazănoapte.” Și mi-am ridicat ochii spre miazănoapte și iată că, la miazănoapte, la poarta altarului, în intrare, era acest chip al geloziei. Ezechiel 8:5.

We will continue these considerations in the next article.

Vom continua aceste considerații în articolul următor.

> “What is our condition in this fearful and solemn time? Alas, what pride is prevailing in the church, what hypocrisy, what deception, what love of dress, frivolity, and amusement, what desire for the supremacy! All these sins have clouded the mind, so that eternal things have not been discerned. Shall we not search the Scriptures, that we may know where we are in this world’s history? Shall we not become intelligent in regard to the work that is being accomplished for us at this time, and the position that we as sinners should occupy while this work of atonement is going forward? If we have any regard for our souls’ salvation, we must make a decided change. We must seek the Lord with true penitence; we must with deep contrition of soul confess our sins, that they may be blotted out.

> „Care este starea noastră în acest timp înfricoșător și solemn? Vai, câtă mândrie domnește în biserică, câtă fățărnicie, câtă înșelăciune, câtă iubire de îmbrăcăminte, de frivolitate și de divertisment, câtă dorință de supremație! Toate aceste păcate au întunecat mintea, astfel încât lucrurile veșnice n-au fost deosebite. Oare să nu cercetăm Scripturile, ca să știm unde ne aflăm în istoria acestei lumi? Oare să nu devenim înțelegători cu privire la lucrarea care se săvârșește pentru noi în acest timp și la poziția pe care noi, ca păcătoși, ar trebui să o ocupăm în timp ce această lucrare de ispășire înaintează? Dacă avem vreo grijă pentru mântuirea sufletelor noastre, trebuie să facem o schimbare hotărâtă. Trebuie să-L căutăm pe Domnul cu pocăință adevărată; trebuie, cu adâncă zdrobire a sufletului, să ne mărturisim păcatele, ca ele să fie șterse.”

> “We must no longer remain upon the enchanted ground. We are fast approaching the close of our probation. Let every soul inquire, How do I stand before God? We know not how soon our names may be taken into the lips of Christ, and our cases be finally decided. What, oh, what will these decisions be! Shall we be counted with the righteous, or shall we be numbered with the wicked?

> „Nu trebuie să mai rămânem pe tărâmul fermecat. Ne apropiem cu repeziciune de încheierea timpului nostru de probă. Fiecare suflet să se întrebe: Cum stau eu înaintea lui Dumnezeu? Nu știm cât de curând numele noastre pot fi aduse pe buzele lui Hristos și cazurile noastre să fie hotărâte în mod definitiv. O, ce vor fi aceste hotărâri? Vom fi socotiți împreună cu cei neprihăniți sau vom fi numărați printre cei răi?‟

> “Let the church arise, and repent of her backslidings before God. Let the watchmen awake, and give the trumpet a certain sound. It is a definite warning that we have to proclaim. God commands His servants, ‘Cry aloud, spare not, lift up thy voice like a trumpet, and shew my people their transgression, and the house of Jacob their sins’ (Isaiah 58:1). The attention of the people must be gained; unless this can be done, all effort is useless; though an angel from heaven should come down and speak to them, his words would do no more good than if he were speaking into the cold ear of death.

> „Biserica să se ridice și să se pocăiască înaintea lui Dumnezeu de abaterile ei. Străjerii să se trezească și să dea trâmbiței un sunet lămurit. Aceasta este o avertizare hotărâtă pe care trebuie s-o proclamăm. Dumnezeu le poruncește slujitorilor Săi: «Strigă în gura mare, nu te opri, înalță-ți glasul ca o trâmbiță și vestește poporului Meu fărădelegea lui și casei lui Iacov păcatele ei» (Isaia 58:1). Atenția poporului trebuie câștigată; dacă aceasta nu se poate face, orice efort este zadarnic; chiar dacă un înger din cer ar coborî și le-ar vorbi, cuvintele lui n-ar face mai mult bine decât dacă ar vorbi în urechea rece a morții.”

> “The church must arouse to action. The Spirit of God can never come in until she prepares the way. There should be earnest searching of heart. There should be united, persevering prayer, and through faith a claiming of the promises of God. There should be, not a clothing of the body with sackcloth, as in ancient times, but a deep humiliation of soul. We have not the first reason for self-congratulation and self-exaltation. We should humble ourselves under the mighty hand of God. He will appear to comfort and bless the true seekers.” Selected Messages, book 1, 125, 126.

> „Biserica trebuie să se trezească la acțiune. Duhul lui Dumnezeu nu poate veni niciodată până când ea nu pregătește calea. Ar trebui să existe o cercetare stăruitoare a inimii. Ar trebui să existe rugăciune unită, perseverentă și, prin credință, o revendicare a făgăduințelor lui Dumnezeu. Ar trebui să existe, nu o îmbrăcare a trupului cu sac, ca în vremurile de demult, ci o profundă umilire a sufletului. Nu avem nici cel dintâi motiv pentru auto-felicitare și autoînălțare. Ar trebui să ne smerim sub mâna cea puternică a lui Dumnezeu. El Se va arăta pentru a-i mângâia și binecuvânta pe adevărații căutători.” Selected Messages, cartea 1, 125, 126.

Back to Articles