Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Three

Cartea lui Daniel - Numărul optzeci și trei

The Four Generations of Laodicean Adventism: Unraveling the Escalating Abominations

Cele patru generații ale adventismului laodiceean: deslușirea urâciunilor care se agravează treptat

Author

Jeff Pippenger

Published

February 16, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Ezekiel chapter eight, sets forth four increasing abominations which represent the four generations of Laodicean Adventism. The rebellion of 1863, produced a counterfeit to the two tables of Habakkuk, just as Aaron had produced an counterfeit image of jealousy, with his golden calf at the very time God was delivering the two tables of the Ten Commandments to Moses. Once Laodicean Adventism had begun the work of removing the foundational truths, as represented in William Miller’s dream, the leadership of the first generation began to reject the authority of the Bible, and then the Spirit of Prophecy. The rebellion had grown to a point where Kellogg’s spiritualism (pantheism), arrived into their history just prior to 1888.

Езекиел, осма глава, представя четири нарастващи мерзости, които представляват четирите поколения на лаодикийския адвентизъм. Бунтът от 1863 година произведе фалшификат на двете плочи от Авакум, както Аарон бе направил фалшив образ на ревността със своето златно теле тъкмо когато Бог предаваше на Моисей двете плочи на Десетте заповеди. След като лаодикийският адвентизъм бе започнал делото по премахване на основополагащите истини, както е представено в съня на Уилям Милър, ръководството на първото поколение започна да отхвърля авторитета на Библията, а след това и Духа на пророчеството. Бунтът бе нараснал до такава степен, че спиритизмът на Келог (пантеизмът) навлезе в тяхната история непосредствено преди 1888 година.

At the rebellion of 1888, the spiritualism represented by Ezekiel’s chambers of imagery reached a point where the messengers of Minneapolis, and the prophetess and even the Holy Spirit were rejected.

La răzvrătirea din 1888, spiritismul reprezentat de odăile cu chipuri ale lui Ezechiel a ajuns într-un punct în care solii de la Minneapolis, profetesa și chiar Duhul Sfânt au fost respinși.

> “We have seen in our experience that when the Lord sends rays of light from the open door of the sanctuary to His people, Satan stirs up the minds of many. But the end is not yet. There will be those who will resist the light and crowd down those whom God has made His channels to communicate light. Spiritual things are not spiritually discerned. The watchmen have not kept pace with the opening providence of God, and the real heaven-sent message and messengers are scorned.

> „În experiența noastră am văzut că, atunci când Domnul trimite raze de lumină din ușa deschisă a sanctuarului către poporul Său, Satana stârnește mintea multora. Dar sfârșitul nu este încă. Vor fi aceia care se vor împotrivi luminii și îi vor împinge în jos pe aceia pe care Dumnezeu i-a făcut canalele Sale pentru a comunica lumină. Lucrurile spirituale nu sunt discernute în chip spiritual. Străjerii nu au ținut pasul cu providența descoperitoare a lui Dumnezeu, iar adevăratul mesaj și adevărații soli trimiși de cer sunt disprețuiți.

> “There will go from this meeting men who claim to know the truth who are gathering about their souls the garments not woven in the loom of heaven. The spirit that they have received here will be carried with them. I tremble for the future of our cause. Those who do not in this place yield to the evidence God has given will war against their brethren whom God is using. They will make it very hard, when opportunities shall come where they can carry forward and onward the same kind of warfare they have hitherto engaged in. These men will have opportunities to be convinced that they have been warring against the Holy Spirit of God. Some will be convinced; others will hold firmly their own spirit. They will not die to self and let the Lord Jesus come into their hearts. They will be more and still more deceived until they cannot discern truth and righteousness. They will, under another spirit, seek to place upon the work a mold that God shall not approve; and they will endeavor to act out the attributes of Satan in assuming control of human minds and thus control the work and cause of God.

> „Se vor ridica din această adunare oameni care pretind că cunosc adevărul, dar care adună în jurul sufletelor lor veșminte care nu au fost țesute în războiul cerului. Spiritul pe care l-au primit aici îl vor purta cu ei. Tremur pentru viitorul lucrării noastre. Cei care nu se supun în locul acesta dovezii pe care a dat-o Dumnezeu vor lupta împotriva fraților lor, pe care Dumnezeu îi folosește. Ei vor face lucrurile foarte grele, atunci când se vor ivi ocazii în care vor putea continua și duce mai departe același fel de luptă în care s-au angajat până acum. Acești oameni vor avea ocazii să fie convinși că au luptat împotriva Duhului Sfânt al lui Dumnezeu. Unii vor fi convinși; alții se vor ține cu tărie de propriul lor spirit. Ei nu vor muri față de sine și nu-L vor lăsa pe Domnul Isus să intre în inimile lor. Vor fi tot mai mult și încă mai mult amăgiți, până când nu vor mai putea deosebi adevărul și neprihănirea. Ei vor căuta, sub un alt spirit, să imprime asupra lucrării o formă pe care Dumnezeu nu o va aproba; și se vor strădui să manifeste atributele lui Satana, asumându-și controlul asupra minților omenești și controlând astfel lucrarea și cauza lui Dumnezeu.”

> “Had our brethren fasted and prayed and humbled their hearts before God at this meeting, and sat down calmly to investigate the Scriptures together, then God would have been glorified. But the spirit of prejudice that was brought to that meeting closed the door to the richest blessing of God, and those who had this spirit will not be in a favorable position to see light until they repent before God and have some sense of how near they have come to doing despite to the Holy Spirit and having another spirit.” The 1888 Materials, 832.

> „Dacă frații noștri ar fi postit și s-ar fi rugat și și-ar fi smerit inimile înaintea lui Dumnezeu la această adunare și s-ar fi așezat liniștiți să cerceteze împreună Scripturile, atunci Dumnezeu ar fi fost proslăvit. Dar spiritul de prejudecată care a fost adus la acea adunare a închis ușa celei mai bogate binecuvântări a lui Dumnezeu, iar cei care au avut acest spirit nu se vor afla într-o poziție favorabilă pentru a vedea lumina până când nu se pocăiesc înaintea lui Dumnezeu și nu ajung să aibă o anumită înțelegere a cât de aproape au ajuns de a-I aduce insultă Duhului Sfânt și de a avea un alt spirit.” The 1888 Materials, 832.

After 1888, Sister White “trembled for the future of” God’s church and work. She saw that the meeting would produce a continued spiritual warfare among the men that were leaders of Laodicean Adventism, and the controversy of “the daily,” is evidence that her predictions were fulfilled upon that very generation. A warfare was then carried on by men who did not “yield to the evidence God had given” to confirm the “heaven sent message and messengers,” and those men made war against “the Holy Spirit of God.” The second generation watched as the publishing house and sanitarium were burnt to the ground by the fires of God’s judgment.

După 1888, sora White „tremura pentru viitorul” bisericii și lucrării lui Dumnezeu. Ea a văzut că adunarea avea să producă o continuă luptă spirituală între bărbații care erau conducătorii adventismului laodicean, iar controversa cu privire la „jertfa necurmată” este dovada că prezicerile ei s-au împlinit chiar asupra acelei generații. Atunci a fost purtat un război de către bărbați care nu au „cedat în fața dovezilor pe care Dumnezeu le dăduse” pentru a confirma „solia și solii trimiși din cer”, iar acei bărbați au făcut război împotriva „Duhului Sfânt al lui Dumnezeu”. A doua generație a privit cum casa de editură și sanatoriul au fost arse până la temelie de focurile judecății lui Dumnezeu.

> “Today I received a letter from Elder Daniells regarding the destruction of the Review office by fire. I feel very sad as I consider the great loss to the cause. I know that this must be a very trying time for the brethren in charge of the work and for the employees of the office. I am afflicted with all who are afflicted. But I was not surprised by the sad news, for in the visions of the night I have seen an angel standing with a sword as of fire stretched over Battle Creek. Once, in the daytime, while my pen was in my hand, I lost consciousness, and it seemed as if this sword of flame were turning first in one direction and then in another. Disaster seemed to follow disaster because God was dishonored by the devising of men to exalt and glorify themselves.

> „Astăzi am primit o scrisoare de la fratele Daniells cu privire la distrugerea prin foc a biroului Review. Mă simt foarte întristată când mă gândesc la marea pierdere pentru cauză. Știu că aceasta trebuie să fie o vreme foarte grea pentru frații care poartă răspunderea lucrării și pentru angajații biroului. Sunt îndurerată împreună cu toți cei ce sunt îndurerați. Dar nu am fost surprinsă de această veste tristă, căci în viziunile nopții am văzut un înger stând cu o sabie ca de foc întinsă deasupra Battle Creek. Odată, ziua, în timp ce condeiul era în mâna mea, mi-am pierdut cunoștința și mi s-a părut că această sabie de flacără se întorcea mai întâi într-o direcție și apoi în alta. Dezastru părea să urmeze după dezastru, pentru că Dumnezeu era dezonorat prin născocirile oamenilor de a se înălța și a se slăvi pe ei înșiși.”

> “This morning I was drawn out in earnest prayer that the Lord would lead all who are connected with the Review and Herald office to make diligent search, that they may see wherein they have disregarded the many messages God has given.

> „În această dimineață am fost îndemnată la rugăciune stăruitoare ca Domnul să-i călăuzească pe toți cei care sunt legați de biroul Review and Herald să cerceteze cu sârguință, pentru ca să vadă în ce privință au nesocotit numeroasele solii pe care Dumnezeu le-a dat.‟

> “Sometime ago the brethren at the Review office asked my counsel about the erection of another building. I then said that if those who were in favor of adding another building to the Review and Herald office had the future mapped out before them, if they could see what would be in Battle Creek, they would have no question about putting up another building there. God said: ‘My word has been despised; and I will turn and overturn.’

> „Cu ceva timp în urmă, frații de la biroul Review au cerut sfatul meu cu privire la ridicarea unei alte clădiri. Atunci am spus că, dacă aceia care erau în favoarea adăugării unei alte clădiri la biroul Review and Herald ar fi avut viitorul desfășurat înaintea lor, dacă ar fi putut vedea ce urma să fie în Battle Creek, nu ar mai fi avut nicio întrebare cu privire la ridicarea unei alte clădiri acolo. Dumnezeu a spus: «Cuvântul Meu a fost disprețuit; și Eu voi întoarce și voi răsturna.»”

> “At the General Conference, held in Battle Creek in 1901, the Lord gave His people evidence that He was calling for reformation. Minds were convicted, and hearts were touched; but thorough work was not done. If stubborn hearts had then broken in penitence before God, there would have been seen one of the greatest manifestations of the power of God that has ever been seen. But God was not honored. The testimonies of His Spirit were not heeded. Men did not separate from the practices that were in decided opposition to the principles of truth and righteousness, which should ever be maintained in the Lord’s work.

> „La Conferința Generală, ținută la Battle Creek în 1901, Domnul a dat poporului Său dovezi că El chema la reformă. Mințile au fost convinse, iar inimile au fost atinse; dar nu s-a făcut o lucrare temeinică. Dacă inimile împietrite s-ar fi frânt atunci în pocăință înaintea lui Dumnezeu, s-ar fi văzut una dintre cele mai mari manifestări ale puterii lui Dumnezeu care au fost văzute vreodată. Dar Dumnezeu nu a fost onorat. Mărturiile Duhului Său nu au fost luate în seamă. Oamenii nu s-au despărțit de practicile care erau în hotărâtă opoziție cu principiile adevărului și neprihănirii, care trebuie să fie menținute întotdeauna în lucrarea Domnului.״

> “The messages to the church of Ephesus and to the church in Sardis have been often repeated to me by the One who gives me instruction for His people. ‘Unto the angel of the church of Ephesus write; These things saith He that holdeth the seven stars in His right hand, who walketh in the midst of the seven golden candlesticks; I know thy works, and the labor, and thy patience, and how thou canst not bear them which are evil: and thou hast tried them which say they are apostles, and are not, and hast found them liars: and hast borne, and hast patience, and for My name’s sake hast labored, and hast not fainted. Nevertheless I have somewhat against thee, because thou hast left thy first love. Remember therefore from whence thou art fallen, and repent, and do the first works; or else I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent.’ Revelation 2:1–5.

> „Mesajele către biserica din Efes și către biserica din Sardes mi-au fost repetate adesea de către Cel care îmi dă îndrumare pentru poporul Său. «Îngerului bisericii din Efes scrie-i: Acestea zice Cel ce ține în mâna Sa dreaptă cele șapte stele, Cel ce umblă în mijlocul celor șapte sfeșnice de aur: Știu faptele tale, osteneala ta și răbdarea ta și cum nu poți suferi pe cei ce sunt răi; i-ai pus la încercare pe cei ce zic că sunt apostoli și nu sunt și i-ai găsit mincinoși. Tu ai răbdare, ai suferit pentru Numele Meu și ai lucrat și n-ai obosit. Dar am împotriva ta că ți-ai părăsit dragostea dintâi. Adu-ți aminte, dar, de unde ai căzut, pocăiește-te și fă faptele dintâi; altfel, voi veni la tine curând și-ți voi muta sfeșnicul din locul lui, dacă nu te pocăiești.» Apocalipsa 2:1–5.

> “‘And unto the angel of the church in Sardis write; These things saith He that hath the seven Spirits of God, and the seven stars; I know thy works, that thou hast a name that thou livest, and art dead. Be watchful, and strengthen the things which remain, that are ready to die: for I have not found thy works perfect before God. Remember therefore how thou hast received and heard, and hold fast, and repent. If therefore thou shalt not watch, I will come on thee as a thief, and thou shalt not know what hour I will come upon thee.’ Revelation 3:1–3.

> „Și îngerului bisericii din Sardes scrie-i: «Acestea le zice Cel ce are cele șapte Duhuri ale lui Dumnezeu și cele șapte stele: Știu faptele tale: că îți merge numele că trăiești, dar ești mort. Veghează și întărește celelalte lucruri care sunt pe moarte; căci n-am găsit faptele tale desăvârșite înaintea lui Dumnezeu. Adu-ți aminte, dar, cum ai primit și ai auzit; ține și pocăiește-te. Dacă, deci, nu vei veghea, voi veni peste tine ca un hoț și nu vei ști în care ceas voi veni peste tine.» Apocalipsa 3:1–3.

> “We are seeing the fulfillment of these warnings. Never have scriptures been more strictly fulfilled than these have been.

> „Vedem împlinirea acestor avertizări. Niciodată Scripturile nu s-au împlinit mai întocmai decât acestea.”

> “Men may erect the most carefully constructed, fireproof buildings, but one touch of God’s hand, one spark from heaven, will sweep away every refuge.

> „Oamenii pot ridica cele mai atent construite clădiri, rezistente la foc, dar o singură atingere a mâinii lui Dumnezeu, o singură scânteie din cer, va nimici orice adăpost.”

> “It has been asked if I have any advice to give. I have already given the advice that God has given me, hoping to prevent the falling of the fiery sword that was hanging over Battle Creek. Now that which I dreaded has come—the news of the burning of the Review and Herald building. When this news came, I felt no surprise, and I had no words to speak. What I have had to say from time to time in warnings has had no effect except to harden those who heard, and now I can only say: I am so sorry, so very sorry, that it was necessary for this stroke to come. Light enough has been given. If it were acted upon, further light would not be needed.” Testimonies, volume 8, 97–99.

> „S-a întrebat dacă am vreun sfat de dat. Am dat deja sfatul pe care mi l-a dat Dumnezeu, în speranța de a preveni căderea sabiei de foc care atârna deasupra Battle Creek. Acum a venit ceea ce mă temeam — vestea despre incendierea clădirii Review and Herald. Când a sosit această veste, nu am simțit nicio surprindere și nu am avut cuvinte de spus. Ceea ce am avut de spus din când în când, prin avertizări, nu a avut niciun efect, decât să-i împietrească pe cei care au auzit, iar acum nu pot decât să spun: Îmi pare atât de rău, atât de foarte rău, că a fost necesar să vină această lovitură. S-a dat destulă lumină. Dacă s-ar fi acționat potrivit ei, nu ar mai fi fost nevoie de lumină suplimentară.” Testimonies, volumul 8, 97–99.

The second generation of Adventism was not a victory, and in fulfillment of Ezekiel chapter eight, the rebellion only continued to escalate.

A doua generație a adventismului nu a fost o biruință, iar, în împlinirea capitolului opt din Ezechiel, răzvrătirea nu a făcut decât să continue să se intensifice.

> “By written messages and by fire the Lord has declared that he wants his people to move out of Battle Creek. May God help us to hear his voice. Does it mean nothing to us that our two great institutions in Battle Creek were swept away by fire? You may say, ‘But the new Sanitarium has many patients.’ Yes; but if there were many thousand patients there, this would be no argument in favor of our people building homes in Battle Creek, and settling there.

> „Prin solii scrise și prin foc, Domnul a declarat că dorește ca poporul Său să iasă din Battle Creek. Dumnezeu să ne ajute să-I auzim glasul. Nu înseamnă nimic pentru noi faptul că cele două mari instituții ale noastre din Battle Creek au fost mistuite de foc? Ați putea spune: «Dar noul Sanatoriu are mulți pacienți.» Da; dar chiar dacă ar fi acolo multe mii de pacienți, aceasta nu ar constitui niciun argument în favoarea faptului ca poporul nostru să-și zidească locuințe în Battle Creek și să se stabilească acolo.”

> “Temptations are increasing. Men are rejecting the light that God has sent in the Testimonies of his Spirit, and they are choosing their own devising and their own plans. Will men continue to separate themselves from God? Must he reveal his displeasure in a still more marked manner than he has already done?” Pamphlets, SpTB06, 45.

> „Ispitele se înmulțesc. Oamenii resping lumina pe care Dumnezeu a trimis-o în Mărturiile Duhului Său și își aleg propriile născociri și propriile planuri. Vor continua oamenii să se despartă de Dumnezeu? Trebuie oare El să-Și descopere dezaprobarea într-un mod și mai vădit decât a făcut-o deja?” Pamphlets, SpTB06, 45.

Men were “choosing their own devising’s and their own plans,” as represented by the seventy elders in the chambers of imagery of Ezekiel chapter eight, who proclaimed, “The Lord seeth us not.” The Lord raised up a prophetess and gave her “open visions” for exactly forty years, until 1884. He placed his signature upon this gift, for He gave it and ended it in a city named Portland, and he gave it for forty years. Just prior to the cessation of “open visions” the ancient men began to undermine the authority of the Bible and the Spirit of Prophecy in 1881, and 1882. The “open visions,” then ended in 1884, and in four years the rebellion of Korah, Dathan and Abiram was repeated at the 1888 General Conference.

Bărbații „își alegeau propriile născociri și propriile planuri”, așa cum sunt reprezentați de cei șaptezeci de bătrâni în odăile chipurilor din capitolul opt al lui Ezechiel, care proclamau: „Domnul nu ne vede.” Domnul a ridicat o profetesă și i-a dat „viziuni deschise” timp de exact patruzeci de ani, până în 1884. El Și-a pus semnătura asupra acestui dar, căci El l-a dat și l-a încheiat într-un oraș numit Portland, și l-a dat pentru patruzeci de ani. Chiar înainte de încetarea „viziunilor deschise”, bătrânii au început să submineze autoritatea Bibliei și a Spiritului Profetic în 1881 și 1882. „Viziunile deschise”, așadar, s-au încheiat în 1884, iar în patru ani răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram s-a repetat la Conferința Generală din 1888.

The rebellion of 1888, produced an escalation of rebellion that saw God’s direct intervention into the history of Laodicean Adventism as He burnt down the publishing work and the health work. Yet those direct judgments did not deter the rebellion that was under way. In 1919, a Bible Conference took place, where one of the primary rebels of the second generation, William Warren Prescott, the theologian trained in the universities of apostate Protestantism, was the primary leader of pushing the satanic view that claimed “the daily,” represented Christ’s sanctuary work gave a series of presentations.

Răzvrătirea din 1888 a produs o escaladare a răzvrătirii, care a făcut ca Dumnezeu să intervină direct în istoria adventismului laodicean, arzând lucrarea de publicații și lucrarea sanitară. Totuși, acele judecăți directe nu au descurajat răzvrătirea care era în desfășurare. În 1919 a avut loc o Conferință Biblică, unde unul dintre principalii răzvrătiți ai celei de-a doua generații, William Warren Prescott, teologul instruit în universitățile protestantismului apostat, a fost principalul conducător în promovarea concepției satanice care susținea că „necurmata” reprezenta lucrarea lui Hristos în sanctuar, și a prezentat o serie de expuneri.

History identified that at that Bible conference in 1919, Prescott presented a gospel that consisted of removing every tenet of the prophetic message of the Millerites. He even attempted to remove the twenty-three hundred days, but could not pull that off. Yet he presented a gospel that was fully void of the prophetic understandings of the Millerites. His gospel was rejected at the meeting, but still those blind leaders decided to take his series of presentations and construct them into a book titled, The Doctrine of Christ. That book became the symbol of the arrival of the third generation of Laodicean Adventism.

Imbali yagaragaje ko muri iyo nama ya Bibiliya yo mu 1919, Prescott yagejejeho ubutumwa bwiza bwari bugizwe no gukuraho buri hame ryose ry’ubutumwa bw’ubuhanuzi bw’Abamillerite. Yanagerageje no gukuraho iminsi ibihumbi bibiri na magana atatu, ariko ntiyabishoboye. Nyamara yagejejeho ubutumwa bwiza bwari bwarambuwe burundu ibisobanuro by’ubuhanuzi by’Abamillerite. Ubutumwa bwe bwiza bwaranzwe muri iyo nama, nyamara abo bayobozi bahumye bagifata icyemezo cyo gufata urukurikirane rw’inyigisho ze bakarugira igitabo cyiswe, The Doctrine of Christ. Icyo gitabo cyabaye ikimenyetso cy’ukuza kw’igisekuru cya gatatu cy’Ubwadiventisiti bw’i Lawodikiya.

The book represents another gospel than the Millerite gospel of Habakkuk chapter two, and Paul informs us another gospel is not a gospel at all.

Cartea reprezintă o altă evanghelie decât Evanghelia millerită din capitolul doi al lui Habacuc, iar Pavel ne spune că o altă evanghelie nu este deloc o evanghelie.

> I marvel that ye are so soon removed from him that called you into the grace of Christ unto another gospel: Which is not another; but there be some that trouble you, and would pervert the gospel of Christ. But though we, or an angel from heaven, preach any other gospel unto you than that which we have preached unto you, let him be accursed. As we said before, so say I now again, If any man preach any other gospel unto you than that ye have received, let him be accursed. Galatians 1:6–9.

> Mă mir că treceți atât de curând de la Cel ce v-a chemat prin harul lui Hristos la o altă evanghelie, care nu este alta; dar sunt unii care vă tulbură și voiesc să pervertească Evanghelia lui Hristos. Dar chiar dacă noi înșine sau un înger din cer v-ar propovădui o altă evanghelie decât aceea pe care v-am propovăduit-o, să fie anatema. Cum am mai spus, o spun și acum din nou: dacă cineva vă propovăduiește o altă evanghelie decât aceea pe care ați primit-o, să fie anatema. Galateni 1:6–9.

The third generation of Adventism is represented by Ezekiel’s third abomination where the women are weeping for Tammuz. Tammuz was a Mesopotamian deity associated with fertility and the cycles of vegetation. Tammuz was sometimes depicted as a shepherd or a young man, linked to the changing seasons and the growth of crops. Tammuz’s death and subsequent resurrection, was tied to the agricultural calendar. According to the mythology, Tammuz would die or disappear during the summer months, which was seen as a representation of the withering of vegetation in the hot, dry season. The weeping for Tammuz was a mourning ritual that involved lamenting the death or disappearance of Tammuz during the summer months, followed by rejoicing at his resurrection, which symbolized the renewal of vegetation and agricultural life.

A treia generație a adventismului este reprezentată de a treia urâciune a lui Ezechiel, unde femeile îl plâng pe Tamuz. Tamuz era o zeitate mesopotamiană asociată cu fertilitatea și cu ciclurile vegetației. Tamuz era înfățișat uneori ca păstor sau ca tânăr, fiind legat de schimbarea anotimpurilor și de creșterea recoltelor. Moartea lui Tamuz și învierea sa ulterioară erau legate de calendarul agricol. Potrivit mitologiei, Tamuz murea sau dispărea în lunile de vară, ceea ce era văzut ca o reprezentare a veștejirii vegetației în sezonul fierbinte și secetos. Plângerea pentru Tamuz era un ritual de jale care implica tânguirea morții sau dispariției lui Tamuz în timpul lunilor de vară, urmată de bucurie la învierea lui, care simboliza reînnoirea vegetației și a vieții agricole.

Weeping for Tammuz represents a counterfeit latter rain message, which is what the gospel of W. W. Prescott represented. The removal of the prophetic foundation, which began in the rebellion of 1863, reached a point in 1919, that Laodicean Adventism allowed the false gospel to be established. That false gospel was based fully upon the methodology of apostate Protestantism. Its original architect was W. W. Prescott, and as with William Miller, both men’s gospel was based upon their foundational understanding of “the daily,” in the book of Daniel. Both gospels are represented in the passage of 2 Thessalonians where Miller first discovered that “the daily,” represented paganism. In the passage there is a class represented by Miller, who accept the truth presented by Paul, and another class who do not possess a love of the truth.

Plânsul pentru Tammuz reprezintă un mesaj contrafăcut al ploii târzii, ceea ce a reprezentat evanghelia lui W. W. Prescott. Înlăturarea temeliei profetice, care a început în răzvrătirea din 1863, a ajuns în 1919 la punctul în care adventismul laodicean a îngăduit ca evanghelia falsă să fie statornicită. Acea evanghelie falsă era întemeiată în întregime pe metodologia protestantismului apostat. Arhitectul ei originar a fost W. W. Prescott și, asemenea lui William Miller, evanghelia ambilor bărbați se întemeia pe înțelegerea lor fundamentală a expresiei „necurmatul” din cartea lui Daniel. Ambele evanghelii sunt reprezentate în pasajul din 2 Tesaloniceni unde Miller a descoperit pentru prima dată că „necurmatul” reprezenta păgânismul. În acel pasaj există o categorie reprezentată de Miller, care acceptă adevărul prezentat de Pavel, și o altă categorie care nu are dragoste pentru adevăr.

One class in the last days, represented by Miller, “recognize” and receive the latter rain, and another class, represented by Prescott, receive strong delusion. The strong delusion they receive is based upon a false gospel, that is no gospel at all, and it identifies a false message of the latter rain. Thus, the third abomination of Ezekiel is the women (churches of Laodicean Adventism), weeping for Tammuz. Their summertime tears (rain), are to produce the fruit of the harvest.

Bir clasă în zilele de pe urmă, reprezentată de Miller, „recunoaște” și primește ploaia târzie, iar o altă clasă, reprezentată de Prescott, primește o puternică amăgire. Puternica amăgire pe care o primesc se întemeiază pe o evanghelie falsă, care nu este deloc evanghelie, și ea identifică un mesaj fals al ploii târzii. Astfel, a treia urâciune din Ezechiel o reprezintă femeile (bisericile adventismului laodicean), plângând pentru Tamuz. Lacrimile lor de vară (ploaia) trebuie să producă rodul secerișului.

The distinction between two types of latter rain message pervades the Bible and Spirit of Prophecy. The Bible repeatedly identifies that the rain is withheld from a disobedient people.

Distincția dintre două tipuri de mesaj al ploii târzii străbate întreaga Biblie și Spiritul Profetic. Biblia identifică în mod repetat faptul că ploaia este reținută de la un popor neascultător.

> They say, If a man put away his wife, and she go from him, and become another man’s, shall he return unto her again? shall not that land be greatly polluted? but thou hast played the harlot with many lovers; yet return again to me, saith the Lord. Lift up thine eyes unto the high places, and see where thou hast not been lien with. In the ways hast thou sat for them, as the Arabian in the wilderness; and thou hast polluted the land with thy whoredoms and with thy wickedness. Therefore the showers have been withholden, and there hath been no latter rain; and thou hadst a whore’s forehead, thou refusedst to be ashamed. Jeremiah 3:1–3.

> Ei spun: Dacă un bărbat își lasă soția, iar ea se duce de la el și ajunge a altui bărbat, se va mai întoarce el oare la ea? Nu s-ar pângări foarte mult țara aceea? Dar tu ai curvit cu mulți iubiți; totuși, întoarce-te iarăși la Mine, zice Domnul. Ridică-ți ochii spre înălțimi și vezi unde n-ai fost culcată. Pe drumuri ai șezut pentru ei, ca arabului în pustie; și ai pângărit țara cu curviile tale și cu răutatea ta. De aceea ploile au fost oprite și n-a fost ploaie târzie; și ai avut o frunte de desfrânată, ai refuzat să te rușinezi. Ieremia 3:1–3.

Laodicean Adventism began playing the harlot in 1863, and ever since then the showers have been withheld. They refuse to be ashamed of their rebellion, and that lack of humility produces a whore’s forehead, and the whore of Bible prophecy is the papacy. The third generation is where the final work of preparing to bow down to the whore of Rome’s mark is accomplished. The preparation for the fourth generation is accomplished in the third generation, by a counterfeit message of the latter rain. As with the rebellion of 1863, and the rebellion of 1888, the rebellion of 1919, are aligned with September 11, 2001, for when the buildings of New York City then came down the mighty angel of Revelation eighteen descended and the genuine latter rain began.

Ադվենտիզմի լաոդիկեացի վիճակը 1863 թվականին սկսեց պոռնկանալ, և այդ ժամանակվանից ի վեր տեղատարափերը զսպվել են։ Նրանք հրաժարվում են ամաչել իրենց ապստամբությունից, և այդ խոնարհության պակասը ծնում է պոռնիկի ճակատ, իսկ Աստվածաշնչյան մարգարեության պոռնիկը պապականությունն է։ Երրորդ սերունդն այն վայրն է, որտեղ կատարվում է Հռոմի պոռնիկի նշանին խոնարհվելու պատրաստության վերջնական գործը։ Չորրորդ սերնդի համար պատրաստությունը կատարվում է երրորդ սերնդում՝ վերջին անձրևի կեղծ պատգամի միջոցով։ Ինչպես 1863 թվականի ապստամբությունը, 1888 թվականի ապստամբությունը և 1919 թվականի ապստամբությունը համընկնում են 2001 թվականի սեպտեմբերի 11-ի հետ, որովհետև երբ այն ժամանակ Նյու Յորք քաղաքի շենքերը փլվեցին, Հայտնություն տասնութի հզոր հրեշտակը իջավ, և սկսվեց իսկական վերջին անձրևը։

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> „Ploaia târzie urmează să cadă peste poporul lui Dumnezeu. Un înger puternic urmează să se coboare din cer, și tot pământul va fi luminat de slava lui.” Review and Herald, 21 aprilie 1891.

When the latter rain began the ancient men of Laodicean Adventism would not recognize it as the latter rain, for they had been indoctrinated by a false latter rain message, represented by Ezekiel as the women weeping for Tammuz, and in application as a message of peace and safety.

Când a început ploaia târzie, bătrânii vechi ai adventismului laodicean nu aveau s-o recunoască drept ploaia târzie, căci fuseseră îndoctrinați de o solie falsă despre ploaia târzie, reprezentată de Ezechiel prin femeile care plângeau pentru Tamuz și, în aplicare, ca o solie de pace și siguranță.

> “Only those who are living up to the light they have will receive greater light. Unless we are daily advancing in the exemplification of the active Christian virtues, we shall not recognize the manifestations of the Holy Spirit in the latter rain. It may be falling on hearts all around us, but we shall not discern or receive it.” Testimonies to Ministers, 507.

> „Numai aceia care trăiesc potrivit luminii pe care o au vor primi o lumină mai mare. Dacă nu înaintăm zilnic în manifestarea virtuților creștine active, nu vom recunoaște manifestările Duhului Sfânt în ploaia târzie. Ea poate cădea pe inimile tuturor celor din jurul nostru, dar noi nu o vom deosebi și nici nu o vom primi.” Testimonies to Ministers, 507.

It was impossible for the guardians of the people to recognize the arrival of the latter rain, for their false gospel of a false latter rain, denied the possibility of any manifestation of the power of God as had been in former ages.

Pentru păzitorii poporului era cu neputință să recunoască venirea ploii târzii, căci falsa lor evanghelie a unei false ploi târzii tăgăduia posibilitatea oricărei manifestări a puterii lui Dumnezeu, așa cum fusese în veacurile de odinioară.

> “There is to be in the churches a wonderful manifestation of the power of God, but it will not move upon those who have not humbled themselves before the Lord, and opened the door of the heart by confession and repentance. In the manifestation of that power which lightens the earth with the glory of God, they will see only something which in their blindness they think dangerous, something which will arouse their fears, and they will brace themselves to resist it. Because the Lord does not work according to their ideas and expectations, they will oppose the work. ‘Why,’ they say, ‘should not we know the Spirit of God, when we have been in the work so many years?’—Because they did not respond to the warnings, the entreaties of the messages of God, but persistently said, ‘I am rich, and increased with goods, and have need of nothing.’ Talent, long experience, will not make men channels of light, unless they place themselves under the bright beams of the Sun of Righteousness, and are called, and chosen, and prepared by the endowment of the Holy Spirit. When men who handle sacred things will humble themselves under the mighty hand of God, the Lord will lift them up. He will make them men of discernment—men rich in the grace of his Spirit. Their strong, selfish traits of character, their stubbornness, will be seen in the light shining from the Light of the world. ‘I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent.’ If you seek the Lord with all your heart, he will be found of you.” Review and Herald, December 23, 1890.

> „În biserici va avea loc o manifestare minunată a puterii lui Dumnezeu, dar ea nu îi va mișca pe aceia care nu s-au smerit înaintea Domnului și nu au deschis ușa inimii prin mărturisire și pocăință. În manifestarea acelei puteri care luminează pământul cu slava lui Dumnezeu, ei nu vor vedea decât ceva ce, în orbirea lor, socotesc primejdios, ceva care le va trezi temerile, și se vor încorda ca să i se împotrivească. Fiindcă Domnul nu lucrează potrivit ideilor și așteptărilor lor, ei se vor opune lucrării. «De ce», spun ei, «să nu cunoaștem noi Duhul lui Dumnezeu, când suntem în lucrare de atâția ani?» — Pentru că nu au răspuns avertizărilor, stăruințelor din soliile lui Dumnezeu, ci au spus cu încăpățânare: «Sunt bogat, m-am îmbogățit și nu duc lipsă de nimic.» Talentul, experiența îndelungată, nu îi vor face pe oameni canale de lumină, dacă nu se așază sub razele strălucitoare ale Soarelui Neprihănirii și nu sunt chemați, aleși și pregătiți prin înzestrarea cu Duhul Sfânt. Când oamenii care se ocupă de lucrurile sfinte se vor smeri sub mâna puternică a lui Dumnezeu, Domnul îi va înălța. El va face din ei oameni cu discernământ — oameni bogați în harul Duhului Său. Trăsăturile lor puternice și egoiste de caracter, încăpățânarea lor, vor fi văzute în lumina care strălucește de la Lumina lumii. «Voi veni la tine curând și-ți voi lua sfeșnicul din locul lui, dacă nu te pocăiești.» Dacă Îl cauți pe Domnul din toată inima, El Se va lăsa găsit de tine.” Review and Herald, 23 decembrie 1890.

The elders of Ezekiel chapter eight, accepted a gospel of peace and safety in 1919, and when September 11, 2001 arrived the fruit of that escalating rebellion was manifested in their inability to recognize the arrival of the latter rain. In the history beginning at the time of the end in 1989, God repeated the Millerite movement to the very letter. Miller was a symbol of Elijah, and Elijah had straitly told Ahab that there would be no rain, except at the word of Elijah.

Batrânii din capitolul opt al cărții lui Ezechiel au primit o evanghelie a păcii și siguranței în 1919, iar când a venit 11 septembrie 2001, rodul acelei răzvrătiri tot mai accentuate s-a manifestat în incapacitatea lor de a recunoaște sosirea ploii târzii. În istoria care începe la vremea sfârșitului, în 1989, Dumnezeu a repetat mișcarea millerită până la ultima literă. Miller a fost un simbol al lui Ilie, iar Ilie îi spusese răspicat lui Ahab că nu va fi ploaie decât la cuvântul lui Ilie.

We will continue our consideration of the third generation of Adventism in the next article.

În articolul următor vom continua examinarea celei de-a treia generații a adventismului.

> “The class who do not feel grieved over their own spiritual declension, nor mourn over the sins of others, will be left without the seal of God. The Lord commissions His messengers, the men with slaughtering weapons in their hands: ‘Go ye after him through the city, and smite: let not your eye spare, neither have ye pity: slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at My sanctuary. Then they began at the ancient men which were before the house.’

> „Cei care nu se simt îndurerați de propria lor decădere spirituală și nici nu plâng pentru păcatele altora vor fi lăsați fără sigiliul lui Dumnezeu. Domnul le dă însărcinare solilor Săi, oamenii cu arme de nimicire în mâini: «Mergeți după el prin cetate și loviți: ochiul vostru să nu cruțe și să n-aveți milă; ucideți cu desăvârșire bătrâni și tineri, fecioare, copilași și femei; dar să nu vă apropiați de niciun om asupra căruia este semnul; și începeți de la Locașul Meu cel Sfânt. Atunci au început cu bătrânii care erau înaintea casei.»”

> “Here we see that the church—the Lord’s sanctuary—was the first to feel the stroke of the wrath of God. The ancient men, those to whom God had given great light and who had stood as guardians of the spiritual interests of the people, had betrayed their trust. They had taken the position that we need not look for miracles and the marked manifestation of God’s power as in former days. Times have changed. These words strengthen their unbelief, and they say: The Lord will not do good, neither will He do evil. He is too merciful to visit His people in judgment. Thus ‘Peace and safety’ is the cry from men who will never again lift up their voice like a trumpet to show God’s people their transgressions and the house of Jacob their sins. These dumb dogs that would not bark are the ones who feel the just vengeance of an offended God. Men, maidens, and little children all perish together.

> „Aici vedem că biserica — sanctuarul Domnului — a fost cea dintâi care a simțit lovitura mâniei lui Dumnezeu. Bătrânii, aceia cărora Dumnezeu le dăduse o mare lumină și care stătuseră ca păzitori ai intereselor spirituale ale poporului, își trădaseră încredințarea. Ei luaseră poziția că nu trebuie să așteptăm minuni și nici manifestarea vădită a puterii lui Dumnezeu, ca în zilele de odinioară. Vremurile s-au schimbat. Aceste cuvinte le întăresc necredința, iar ei spun: Domnul nu va face nici bine, nici rău. El este prea milostiv ca să-Și cerceteze poporul cu judecată. Astfel, «Pace și liniște» este strigătul oamenilor care nu-și vor mai înălța niciodată glasul ca o trâmbiță, pentru a arăta poporului lui Dumnezeu fărădelegile lui și casei lui Iacov păcatele ei. Acești câini muți, care nu voiau să latre, sunt cei care simt dreapta răzbunare a unui Dumnezeu ofensat. Bărbați, fecioare și copilași pier cu toții împreună.”

> “The abominations for which the faithful ones were sighing and crying were all that could be discerned by finite eyes, but by far the worst sins, those which provoked the jealousy of the pure and holy God, were unrevealed. The great Searcher of hearts knoweth every sin committed in secret by the workers of iniquity. These persons come to feel secure in their deceptions and, because of His long-suffering, say that the Lord seeth not, and then act as though He had forsaken the earth. But He will detect their hypocrisy and will open before others those sins which they were so careful to hide.

> „Urâciunile pentru care cei credincioși suspinau și strigau erau tot ceea ce putea fi deosebit de ochii mărginiți, însă de departe cele mai grave păcate, acelea care provocau gelozia Dumnezeului celui curat și sfânt, rămâneau nedescoperite. Marele Cercetător al inimilor cunoaște orice păcat săvârșit în taină de lucrătorii fărădelegii. Aceste persoane ajung să se simtă în siguranță în înșelăciunile lor și, din pricina îndelungii Sale răbdări, spun că Domnul nu vede și apoi lucrează ca și cum El ar fi părăsit pământul. Dar El le va da pe față fățărnicia și va descoperi înaintea altora acele păcate pe care ei au fost atât de grijulii să le ascundă.”

> “No superiority of rank, dignity, or worldly wisdom, no position in sacred office, will preserve men from sacrificing principle when left to their own deceitful hearts. Those who have been regarded as worthy and righteous prove to be ring-leaders in apostasy and examples in indifference and in the abuse of God’s mercies. Their wicked course He will tolerate no longer, and in His wrath He deals with them without mercy.

> „Nici o superioritate de rang, de demnitate sau de înțelepciune lumească, nici o poziție în slujbă sacră nu-i va păzi pe oameni de jertfirea principiului atunci când sunt lăsați în seama propriilor lor inimi înșelătoare. Cei care au fost socotiți vrednici și neprihăniți se dovedesc a fi conducători ai apostaziei și exemple de nepăsare și de abuz al îndurărilor lui Dumnezeu. Calea lor nelegiuită El nu o va mai îngădui, iar în mânia Sa Se poartă cu ei fără milă. ”

> “It is with reluctance that the Lord withdraws His presence from those who have been blessed with great light and who have felt the power of the word in ministering to others. They were once His faithful servants, favored with His presence and guidance; but they departed from Him and led others into error, and therefore are brought under the divine displeasure.” Testimonies, volume 5, 211, 212.

> „Cu părere de rău Își retrage Domnul prezența de la aceia care au fost binecuvântați cu o mare lumină și care au simțit puterea Cuvântului în slujirea față de alții. Ei au fost odinioară slujitorii Săi credincioși, favorizați cu prezența și călăuzirea Sa; dar s-au depărtat de El și i-au condus pe alții în rătăcire și, de aceea, sunt aduși sub dezaprobarea divină.” Testimonies, volumul 5, 211, 212.

Back to Articles