Article

# The Book of Daniel - Number Ninety-One

Cartea lui Daniel - Numărul nouăzeci și unu

Unveiling the Prophetic River: A Journey Through the Connections Between the Movements of Daniel’s Visions

Dezvăluirea Râului Profetic: O călătorie prin conexiunile dintre mișcările viziunilor lui Daniel

Author

Jeff Pippenger

Published

February 24, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The knowledge that was unsealed in the movement of the first angel is represented by the Ulai River vision in the book of Daniel. That vision represents chapters seven, eight and nine of Daniel, and the knowledge that was unsealed in the movement of the third angel is represented by the Hiddekel River vision, which represents chapters ten, eleven and twelve. The connections between the two movements are abundant. The two movements are linked together by the one hundred and twenty-six years from the rebellion of 1863, unto the time of the end in 1989.

Cunoașterea care a fost desigilată în mișcarea primului înger este reprezentată de viziunea râului Ulai din cartea lui Daniel. Acea viziune reprezintă capitolele șapte, opt și nouă din Daniel, iar cunoașterea care a fost desigilată în mișcarea celui de-al treilea înger este reprezentată de viziunea râului Hiddekel, care reprezintă capitolele zece, unsprezece și doisprezece. Legăturile dintre cele două mișcări sunt numeroase. Cele două mișcări sunt legate împreună prin cei o sută douăzeci și șase de ani de la răzvrătirea din 1863 până la vremea sfârșitului din 1989.

Both times of the end, in each movement, are marked by the “seven times,” of Leviticus twenty-six. Paganism and then papalism had trampled down the sanctuary and host until the time of the end in 1798. From the rebellion of 1863 until 1989, a spiritual trampling down had occurred as represented by the four abominations of Ezekiel chapter eight.

Ambele timpuri ale sfârșitului, în cadrul fiecărei mișcări, sunt marcate de „cele șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase. Păgânismul și apoi papalitatea călcaseră în picioare sanctuarul și oastea până la timpul sfârșitului, în 1798. De la răzvrătirea din 1863 până în 1989, avusese loc o călcare în picioare spirituală, așa cum este reprezentată prin cele patru urâciuni din capitolul opt al lui Ezechiel.

The forty-six years from the end of the first indignation until the end of the last indignation in 1844, in which Christ had erected a spiritual temple that He suddenly came into on October 22, 1844, parallels the time of the end in 1989, until the soon-coming Sunday law, when Christ is once again erecting a spiritual temple, that He will suddenly come unto at the hour of Revelation eleven’s great earthquake.

Cei patruzeci și șase de ani de la sfârșitul primei indignări până la sfârșitul ultimei indignări, în 1844, în care Hristos a ridicat un templu spiritual în care a venit deodată, la 22 octombrie 1844, sunt paraleli cu vremea sfârșitului din 1989 până la legea duminicală care va veni curând, când Hristos ridică din nou un templu spiritual, la care va veni deodată în ceasul marelui cutremur din Apocalipsa unsprezece.

When the third angel arrived in 1844, the Messenger of the Covenant suddenly appeared to purify the sons of Levi, but by 1863, those unfaithful Levites rejected the message of Moses delivered by Elijah and turned to wander in the wilderness. In that testing process the “builders” would ultimately reject the “cornerstone” of the “seven times”, and then transition from the movement of Philadelphia unto the church of Laodicea. In the last days, when the Messenger of the Covenant suddenly comes to His temple, at the soon-coming Sunday law, He will use the faithful Levites to call His other flock. The faithful of the last days will have transitioned from the “church” of Laodicea unto the “movement” of Philadelphia.

Atunci când al treilea înger a sosit în 1844, Solul Legământului S-a arătat deodată pentru a-i curăți pe fiii lui Levi, însă până în 1863 acei leviți necredincioși au respins solia lui Moise transmisă prin Ilie și s-au întors să rătăcească în pustie. În acel proces de încercare, „ziditorii” aveau, în cele din urmă, să lepede „piatra din capul unghiului” a „celor șapte vremi”, iar apoi să treacă de la mișcarea Philadelphia la biserica Laodicea. În zilele din urmă, când Solul Legământului va veni deodată la templul Său, la legea duminicală care va veni curând, El îi va folosi pe leviții credincioși pentru a chema celelalte oi ale Sale. Cei credincioși din zilele de pe urmă vor fi trecut de la „biserica” Laodicea la „mișcarea” Philadelphia.

The movement of the first angel published its formalized message two hundred and twenty years after the King James Bible was published, and the movement of the third angel published its formalized message two hundred and twenty years after the Declaration of Independence was published. The formalized message of both movements was empowered with the fulfillment of a prophecy of Islam, which was marked by the descent of an angel. The arrival of the angel identified the beginning of the “debate” of Habakkuk chapter two, and led to the publication of Habakkuk’s tables.

Mișcarea primului înger și-a publicat mesajul formalizat la două sute douăzeci de ani după publicarea Bibliei King James, iar mișcarea celui de-al treilea înger și-a publicat mesajul formalizat la două sute douăzeci de ani după publicarea Declarației de Independență. Mesajul formalizat al ambelor mișcări a fost împuternicit prin împlinirea unei profeții despre islam, care a fost marcată de coborârea unui înger. Sosirea îngerului a identificat începutul „dezbaterii” din capitolul doi al lui Habacuc și a condus la publicarea tabelelor lui Habacuc.

The empowered message represented by Habakkuk’s tables led to a disappointment, that ushered in a tarrying time, that led to the message of the Midnight Cry, that concluded with the fulfillment of the message of the Midnight Cry. The parallels which exist between the two movements are conclusive evidence for those who choose to see, that all the elements of Millerite history are connected to and are repeated in the history of the one hundred and forty-four thousand. The time period of the latter rain is typified in the Millerite movement, and it is fulfilled in the movement of Future for America. Repeatedly inspiration informs those willing to hear that only those who recognize the latter rain will receive it.

Mesajul împuternicit, reprezentat prin tablele lui Habacuc, a condus la o dezamăgire, care a introdus un timp de întârziere, care a dus la mesajul Strigătului de la Miezul Nopții, care s-a încheiat cu împlinirea mesajului Strigătului de la Miezul Nopții. Paralelele care există între cele două mișcări constituie o dovadă concludentă pentru cei care aleg să vadă, că toate elementele istoriei millerite sunt legate de și se repetă în istoria celor o sută patruzeci și patru de mii. Perioada ploii târzii este prefigurată în mișcarea millerită și se împlinește în mișcarea Future for America. În mod repetat, inspirația îi înștiințează pe cei dispuși să audă că numai aceia care recunosc ploaia târzie o vor primi.

The period, movement, and message of the latter rain are all represented in the history of the Millerites, and the word “recognize” represents seeing something that you have seen before. The only way to see the period, movement and message of the latter rain is to recognize that it has been illustrated in Millerite history. It has also been illustrated in the other sacred reform movements. The Millerite movement was a beginning movement that represents an ending movement and therefore has many more direct references than the earlier reform movements. It also has the signature of Alpha and Omega who always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing.

Ebihe, omugendo, n’obubaka bw’enkuba ey’oluvannyuma byonna bikiririddwa mu byafaayo by’Abamillerite, era ekigambo “recognize” kitegeeza okulaba ekintu kye walabye dda. Engeri yokka ey’okulabamu ebihe, omugendo n’obubaka bw’enkuba ey’oluvannyuma kwe kukitegeera nti kyoleseddwa mu byafaayo by’Abamillerite. Era kyoleseddwa ne mu nkyukakyuka endala entukuvu ez’okudda obuggya. Omugendo gw’Abamillerite gwali mugendo gwa kutandika ogukiikirira omugendo ogw’enkomerero, era kyekiva gubeera n’ennyonnyola ennyingi ezisinga obutereevu okusinga enkyukakyuka ez’okudda obuggya ezasooka. Era gulina akabonero ka Alufa ne Omega, oyo bulijjo alaga enkomerero y’ekintu ng’akozesa entandikwa y’ekintu ekyo.

In the Millerite movement the foundations were established, and the central pillar was Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen. I am aware that Sister White identifies verse fourteen as the central pillar and foundation, but the reality is that verse fourteen is an answer to the question of verse thirteen. An answer is empty without understanding the question that elicits the answer. Verse thirteen identifies the vision of the trampling down, that is accomplished by two desolating powers, and verse fourteen is the vision of Christ restoring the temple and host which were trampled down. Two visions are directly connected by context, by grammar and by Palmoni, the Wonderful Numberer.

នៅក្នុងចលនា​មីល្លឺរាយត៍ គ្រឹះ​ទាំងឡាយ​ត្រូវបាន​ដាក់​ស្ថាបនា​ឡើង ហើយ​សសរគោល​កណ្ដាល​គឺ ដានីយ៉ែល ជំពូក ៨ ខ ១៣ និង ១៤។ ខ្ញុំ​ដឹង​ថា បងស្រី វ៉ាយត៍ កំណត់​ខ ១៤ ថា​ជា​សសរគោល​កណ្ដាល និង​ជា​គ្រឹះ ប៉ុន្តែ​ការពិត​គឺ​ថា ខ ១៤ ជា​ចម្លើយ​ចំពោះ​សំណួរ​នៅ​ក្នុង​ខ ១៣។ ចម្លើយ​មួយ​គ្មាន​ខ្លឹមសារ​ទេ ប្រសិនបើ​មិន​យល់​អំពី​សំណួរ​ដែល​បង្កើត​ឲ្យ​មាន​ចម្លើយ​នោះ។ ខ ១៣ កំណត់​និមិត្ត​អំពី​ការ​ជាន់ឈ្លី​ចុះ ដែល​ត្រូវបាន​សម្រេច​ដោយ​អំណាច​បំផ្លាញ​ពីរ ហើយ​ខ ១៤ គឺ​ជា​និមិត្ត​អំពី​ព្រះគ្រីស្ទ​ស្តារ​ព្រះវិហារ និង​ពល​បរិវារ ដែល​ត្រូវបាន​ជាន់ឈ្លី​ចុះ​នោះ​ឡើងវិញ។ និមិត្ត​ទាំងពីរ​ត្រូវបាន​ភ្ជាប់​គ្នា​ដោយ​ផ្ទាល់ តាមរយៈ​បរិបទ តាមរយៈ​វេយ្យាករណ៍ និង​ដោយ Palmoni គឺ​ព្រះអង្គ​អ្នករាប់​ចំនួន​ដ៏​អស្ចារ្យ។

William Miller was used to identify the foundational truths, which would be Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen. The first jewel he discovered was the “seven times” that represents the trampling down of verse thirteen, and the framework which he built all of his prophetic structure upon was the “two desolating powers” motif represented in verse thirteen. Miller correctly identified that “the daily” abomination of verse thirteen was paganism, and the transgression of desolating power was papalism. In this sense the very “foundation” of the framework of Miller, and the “foundation” of the foundation and central pillar, was the understanding that “the daily” in chapter eight represented paganism. The foundation of the increase of knowledge from Millerite history was that “the daily,” of Daniel chapter eight was paganism, and inspiration was careful to identify that “those who gave the judgment hour cry had the correct view of the daily.”

William Miller a fost folosit pentru a identifica adevărurile fundamentale, care sunt Daniel capitolul opt, versetele treisprezece și paisprezece. Prima nestemată pe care a descoperit-o a fost „cele șapte vremi”, care reprezintă călcarea în picioare din versetul treisprezece, iar cadrul pe care și-a clădit întreaga structură profetică a fost motivul „celor două puteri pustiitoare”, reprezentat în versetul treisprezece. Miller a identificat în mod corect că urâciunea „necurmată” din versetul treisprezece era păgânismul, iar puterea pustiitoare a fărădelegii era papalitatea. În acest sens, chiar „temelia” cadrului lui Miller și „temelia” temeliei și a stâlpului central era înțelegerea că „necurmatul” din capitolul opt reprezenta păgânismul. Temelia sporirii cunoștinței din istoria millerită a fost că „necurmatul” din Daniel capitolul opt era păgânismul, iar Inspirația a avut grijă să arate că „cei care au dat strigătul ceasului judecății aveau concepția corectă despre necurmatul.”

The foundation of the light represented as the “increase of knowledge” at the time of the end in 1989, is also “the daily.” It is simply another divine parallel. In order to recognize the increase of knowledge that is represented in the last six verses of Daniel eleven there is required an application of the writings of Ellen White. In her writings she identifies that the history of verse thirty-one of Daniel eleven will be repeated in the final verses of Daniel eleven. Without that inspired clue understanding the parallel history of verse thirty-one with verses forty and forty-one would be a much more difficult task.

Temelia luminii reprezentate ca „sporirea cunoștinței” la vremea sfârșitului, în 1989, este de asemenea „necurmata”. Ea este pur și simplu o altă paralelă divină. Pentru a recunoaște sporirea cunoștinței reprezentată în ultimele șase versete din Daniel unsprezece, este necesară aplicarea scrierilor lui Ellen White. În scrierile ei, ea identifică faptul că istoria versetului treizeci și unu din Daniel unsprezece se va repeta în versetele finale din Daniel unsprezece. Fără acel indiciu inspirat, înțelegerea istoriei paralele a versetului treizeci și unu cu versetele patruzeci și patruzeci și unu ar fi o sarcină mult mai dificilă.

The “daily” in the book of Daniel represents paganism and is the foundation of the foundation for the Millerites, and it is the foundation of the message for the movement of the one hundred and forty-four thousand. It is also the truth which was purposely made into error by a “lie” that was introduced into the third generation of Laodicean Adventism, that was typified by the third abomination of “women weeping for Tammuz” in Ezekiel chapter eight, and the compromise represented by the third church of Pergamos.

„Continua” din cartea lui Daniel reprezintă păgânismul și constituie temelia temeliei pentru milleriți și temelia soliei pentru mișcarea celor o sută patruzeci și patru de mii. Este, de asemenea, adevărul care a fost prefăcut în mod voit în eroare printr-o „minciună” introdusă în a treia generație a adventismului laodicean, preînchipuită de a treia urâciune a „femeilor care îl plângeau pe Tamuz” din capitolul opt al cărții lui Ezechiel, precum și de compromisul reprezentat de a treia biserică, Pergam.

The divine direction that guides the role of “the daily” as an issue in the time of the latter rain is absolutely astounding, and beyond the possibility of human construction. The fourth generation of Laodicean Adventism is portrayed as bowing down to the sun, thus representing an acceptance of the mark of the beast. Sister White identifies that to receive that mark is to come to the same mind as the beast, and that those who become confused upon the meaning of antichrist, will ultimately end up on the side of the man of sin. All this is represented by the ancient men in Jerusalem in Ezekiel chapter eight.

Direcția divină care călăuzește rolul „necurmatei” ca subiect în timpul ploii târzii este cu adevărat uluitoare și dincolo de posibilitatea unei construcții omenești. A patra generație a adventismului laodiceean este înfățișată ca închinându-se soarelui, reprezentând astfel acceptarea semnului fiarei. Sora White arată că a primi acel semn înseamnă a ajunge la aceeași gândire ca fiara și că aceia care ajung în confuzie cu privire la înțelesul lui antihrist vor sfârși, în cele din urmă, de partea omului fărădelegii. Toate acestea sunt reprezentate de bătrânii din Ierusalim din capitolul opt al cărții lui Ezechiel.

In the third and fourth generation God judges those who hate Him, and that judgment is executed while the other class is receiving the seal of God’s approval. The very passage in the Scriptures that provided William Miller the light he needed to recognize that it was pagan Rome that was represented as “the daily” in the book of Daniel, is the most direct identification of the man of sin, who the ancient men bow to in chapter eight of Ezekiel. The chapter identifies the pope of the second desolating power, while also identifying the paganism of the first desolating power. And the truth that is the subject of the passage is the role of pagan Rome, who in 2 Thessalonians is the power that restrains the papacy from ascending the throne until 538.

Në brezin e tretë dhe të katërt Perëndia gjykon ata që e urrejnë Atë, dhe ai gjykim ekzekutohet ndërsa klasa tjetër po merr vulën e miratimit të Perëndisë. Vetë pasazhi në Shkrime që i dha William Miller-it dritën që i nevojitej për të dalluar se ishte Roma pagane ajo që përfaqësohej si “e përditshmja” në librin e Danielit, është identifikimi më i drejtpërdrejtë i njeriut të mëkatit, para të cilit pleqtë e lashtë përkulen në kapitullin tetë të Ezekielit. Kapitulli e identifikon papën e fuqisë së dytë shkatërrimtare, ndërsa njëkohësisht identifikon edhe paganizmin e fuqisë së parë shkatërrimtare. Dhe e vërteta që është subjekt i këtij pasazhi është roli i Romës pagane, e cila te 2 Selanikasve është fuqia që e pengon papatin të ngjitet në fron deri në vitin 538.

The “daily” which was Miller’s bedrock truth, that allowed him to produce a framework of prophecy based upon two desolating powers that trample down the sanctuary and host, is the truth identified by Paul as the truth which is rejected, and which brings strong delusion upon those who do not love that very truth in the last days. In agreement with the parallel histories, that very same truth, that is the bedrock truth, allowed Future for America to produce a framework of prophecy about the final three-fold union in the last days.

„Neprestană”, care a fost adevărul de temelie al lui Miller și i-a îngăduit să elaboreze un cadru profetic întemeiat pe două puteri pustiitoare care calcă în picioare sanctuarul și oștirea, este adevărul identificat de Pavel ca fiind adevărul care este respins și care aduce o puternică rătăcire peste aceia care nu iubesc tocmai acest adevăr în zilele de pe urmă. În armonie cu istoriile paralele, tocmai același adevăr, care este adevărul de temelie, a îngăduit organizației Future for America să elaboreze un cadru profetic privitor la ultima întreită unire din zilele de pe urmă.

Not only that, but that foundational truth, which is the foundational truth for both parallel histories, is made into the “lie” that becomes the bedrock error and Paul’s strong delusion, for the framework of the false latter rain “peace and safety” message proclaimed by the men that will never again lift up their voices and show God’s people their transgressions. “The daily” represents the foundation of both the movement of the first and the third angel, and when the rebels of Laodicea turned its meaning upside down, by identifying the satanic symbol as a symbol of Christ, the false symbol became the foundation of the counterfeit message of the false latter rain.

Nu numai atât, ci acel adevăr fundamental, care este adevărul fundamental pentru ambele istorii paralele, este transformat în „minciuna” care devine eroarea de temelie și lucrarea de rătăcire puternică a lui Pavel, ca structură a mesajului fals al ploii târzii, „pace și liniște”, proclamat de oamenii care nu-și vor mai înălța niciodată glasurile ca să arate poporului lui Dumnezeu fărădelegile sale. „Necurmata” reprezintă temelia atât a mișcării primului înger, cât și a celui de-al treilea înger, iar când răzvrătiții din Laodicea i-au răsturnat sensul, identificând simbolul satanic drept un simbol al lui Hristos, simbolul fals a devenit temelia mesajului contrafăcut al falsei ploi târzii.

> Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned. Wherefore the Lord said, Forasmuch as this people draw near me with their mouth, and with their lips do honour me, but have removed their heart far from me, and their fear toward me is taught by the precept of men: Therefore, behold, I will proceed to do a marvellous work among this people, even a marvellous work and a wonder: for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, Who seeth us? and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:9–16.

> Rămâneți încremeniți și minunați-vă; strigați și strigați: sunt beți, dar nu de vin; se clatină, dar nu de băutură tare. Căci Domnul a turnat peste voi duhul unui somn adânc și v-a închis ochii: pe proroci și pe conducătorii voștri, pe văzători i-a acoperit. Și toată vedenia a ajuns pentru voi ca cuvintele unei cărți pecetluite, pe care o dau unuia învățat, zicând: „Citește aceasta, te rog”; iar el zice: „Nu pot, căci este pecetluită.” Și cartea este dată celui neînvățat, zicând: „Citește aceasta, te rog”; iar el zice: „Nu sunt învățat.” De aceea Domnul a zis: „Pentru că poporul acesta se apropie de Mine cu gura lui și Mă cinstește cu buzele lui, dar și-a depărtat inima de Mine, și frica lui față de Mine este învățată după porunca oamenilor, de aceea, iată, voi face din nou lucruri minunate în mijlocul poporului acestuia, o lucrare minunată și o uimire; căci înțelepciunea înțelepților lui va pieri, iar priceperea celor chibzuiți ai lui va fi ascunsă.” Vai de cei ce caută adânc să-și ascundă planul de Domnul, ale căror fapte sunt în întuneric și care zic: „Cine ne vede?” și „Cine ne cunoaște?” O, cât de răsturnați sunteți! Să fie oare socotit olarul ca lutul? Va zice oare lucrarea despre cel ce a făcut-o: „Nu m-a făcut”? Sau va zice lucrul întocmit despre cel ce l-a întocmit: „N-a avut pricepere”? Isaia 29:9–16.

All the prophets spoke of the last days, and openly lying in order to turn the meaning of “the daily,” upside down closely imitates the definition of the unpardonable sin. To assign a person as forever lost is beyond the ability, or moral authority, of men toward other men, but that is not what is here being identified.

Toți prorocii au vorbit despre zilele de pe urmă, iar a minți pe față pentru a răsturna sensul expresiei „jertfa necurmată” imită îndeaproape definiția păcatului de neiertat. A hotărî că o persoană este pierdută pentru totdeauna depășește atât capacitatea, cât și autoritatea morală a oamenilor față de alți oameni, însă nu aceasta este ceea ce se identifică aici.

Those in Isaiah who turn things upside down, which is simply another expression for what Isaiah identifies elsewhere as calling darkness light or light darkness, are identified as the ancient men that rule Jerusalem as their final judgment is being represented.

Cei din Isaia care răstoarnă lucrurile, ceea ce nu este decât o altă formulare a ceea ce Isaia identifică în altă parte drept numirea întunericului lumină sau a luminii întuneric, sunt identificați drept bătrânii care cârmuiesc Ierusalimul, în timp ce judecata lor finală este înfățișată.

> Woe unto them that call evil good, and good evil; that put darkness for light, and light for darkness; that put bitter for sweet, and sweet for bitter! Woe unto them that are wise in their own eyes, and prudent in their own sight! Woe unto them that are mighty to drink wine, and men of strength to mingle strong drink: Which justify the wicked for reward, and take away the righteousness of the righteous from him! Therefore as the fire devoureth the stubble, and the flame consumeth the chaff, so their root shall be as rottenness, and their blossom shall go up as dust: because they have cast away the law of the Lord of hosts, and despised the word of the Holy One of Israel. Therefore is the anger of the Lord kindled against his people, and he hath stretched forth his hand against them, and hath smitten them: and the hills did tremble, and their carcases were torn in the midst of the streets. For all this his anger is not turned away, but his hand is stretched out still. And he will lift up an ensign to the nations from far, and will hiss unto them from the end of the earth: and, behold, they shall come with speed swiftly. Isaiah 5:20–26.

> ઓહો તેઓને, જે દુષ્ટને સારો અને સારાને દુષ્ટ કહે છે; જે અંધકારને પ્રકાશ માટે અને પ્રકાશને અંધકાર માટે મૂકે છે; જે કડવાશને મીઠાશ માટે અને મીઠાશને કડવાશ માટે મૂકે છે! ઓહો તેઓને, જે પોતાના જ દૃષ્ટિએ જ્ઞાની છે, અને પોતાની જ નજરે સમજદાર છે! ઓહો તેઓને, જે દ્રાક્ષારસ પીવામાં પરાક્રમી છે, અને મદ્ય મિશ્રિત કરવામાં બળવાન પુરુષો છે: જે લાંચ માટે દુષ્ટને નિર્દોષ ઠરાવે છે, અને ધર્મીને તેનું ધર્મ હરણ કરે છે! તેથી જેમ અગ્નિ વેરણને ગળી જાય છે, અને જ્વાળા ભૂસીને ભસ્મ કરે છે, તેમ તેમનું મૂળ સડાપણું સમાન થશે, અને તેમનો પુષ્પ ધૂળ સમો ઉડી જશે: કારણ કે તેમણે સેનાધિપતિ યહોવાની વ્યવસ્થા ત્યજી દીધી છે, અને ઇઝરાયલના પવિત્રના વચનનો તિરસ્કાર કર્યો છે. તેથી યહોવાનો ક્રોધ તેની પ્રજાના વિરુદ્ધ પ્રજ્વલિત થયો છે, અને તેણે તેમના પર પોતાનો હાથ લંબાવ્યો છે, અને તેમને આઘાત કર્યો છે: અને ટેકરીઓ કંપી ઉઠી, અને նրանցના મૃતદેહો માર્ગોના મધ્યમાં ચીરવીખેર થયા. આ બધું હોવા છતાં તેનો ક્રોધ પાછો ફર્યો નથી, પરંતુ તેનો હાથ હજી લંબાયેલો છે. અને તે દૂરની જાતિઓ માટે ધ્વજ ઊંચો કરશે, અને પૃથ્વીના છેડે રહેલાઓને સીટી મારી બોલાવશે: અને જુઓ, તેઓ ઝડપથી, અતિશીઘ્ર આવી પહોંચશે. યશાયા 5:20–26.

God’s ensign (the one hundred and forty-four thousand) is lifted up as the ensign at the soon coming Sunday law, which is when “the anger of the Lord is kindled against his people”, and He stretches “forth his hand against them”, and “smites them”, and “their carcases will be torn in the midst of the streets.” The midst of the streets are the streets of Jerusalem when the destroying angels of Ezekiel chapter nine, are commanded to go forth “and smite: let not your eye spare, neither have ye pity: Slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at my sanctuary. Then they began at the ancient men which were before the house.” Ezekiel’s “ancient men”, who Sister White states are those who were to be the guardians of the people, are Isaiah’s “drunkards of Ephraim” who “turn things upside down” in chapters twenty-eight and twenty-nine.

Însemnul lui Dumnezeu (cei o sută patruzeci și patru de mii) este ridicat ca însemn la apropiata lege duminicală, care este momentul când „mânia Domnului se aprinde împotriva poporului Său”, iar El Își întinde „mâna împotriva lor”, și „îi lovește”, și „trupurile lor moarte vor fi sfâșiate în mijlocul ulițelor.” Mijlocul ulițelor sunt ulițele Ierusalimului, când îngerilor nimicitori din Ezechiel capitolul nouă li se poruncește să iasă înainte „și loviți: ochiul vostru să nu cruțe și să n-aveți milă: Ucideți de tot pe bătrân și pe tânăr, pe fecioare și pe copilași, și pe femei: dar să nu vă apropiați de niciun om asupra căruia este semnul; și începeți de la sanctuarul Meu. Atunci au început cu bătrânii care erau înaintea casei.” „Bătrânii” lui Ezechiel, despre care sora White afirmă că sunt aceia care trebuiau să fie păzitorii poporului, sunt „bețivii lui Efraim” din Isaia, care „răstoarnă toate lucrurile” în capitolele douăzeci și opt și douăzeci și nouă.

In chapter five they are those who are “mighty to drink wine, and men of strength to mingle strong drink: Which justify the wicked for reward.” With the publication of the book Questions on Doctrine, the ancient men drank from the cup of apostate Protestantism, and presented the false gospel of justification that claims men cannot be sanctified, that Christ is our Substitute, but not our Example. In doing so, the book justified the wicked, for the reward of being accepted among the fallen churches of apostate Protestantism. The passage is identifying their ultimate judgment, and the reason for that judgment is that they “despised the word of the Holy One of Israel.” They did this by rejecting the understanding of “the daily,” presented by those who gave the judgment hour cry, and by drinking from the cup of apostate Protestantism.

În capitolul cinci, ei sunt aceia care sunt „viteji la băut vin și oameni puternici la amestecat băutură tare; care îndreptățesc pe cel rău pentru răsplată”. Prin publicarea cărții Questions on Doctrine, bătrânii au băut din cupa protestantismului apostat și au prezentat falsa evanghelie a îndreptățirii care susține că oamenii nu pot fi sfințiți, că Hristos este Înlocuitorul nostru, dar nu Exemplul nostru. Făcând astfel, cartea l-a îndreptățit pe cel rău, pentru răsplata de a fi acceptați printre bisericile căzute ale protestantismului apostat. Pasajul identifică judecata lor finală, iar motivul acelei judecăți este că ei „au disprețuit cuvântul Sfântului lui Israel”. Au făcut aceasta prin respingerea înțelegerii despre „jertfa necurmată”, prezentată de cei care au vestit strigătul ceasului judecății, și prin faptul că au băut din cupa protestantismului apostat.

In the passage they turn what is sweet to bitter, and what is bitter to sweet. The message that is in the angel’s hand when He descends is sweet, but the conclusion of the message is bitter. They argue the true latter rain message that begins when the angel descends is bitter, and at the conclusion they identify a sweet false peace and safety message, for they can’t help themselves from turning things upside down.

În pasaj, ei prefac ceea ce este dulce în amar și ceea ce este amar în dulce. Solia care se află în mâna îngerului când El coboară este dulce, însă concluzia soliei este amară. Ei susțin că adevărata solie a ploii târzii, care începe când îngerul coboară, este amară, iar la încheiere identifică o dulce solie falsă de pace și siguranță, căci nu se pot abține să răstoarne lucrurile cu susul în jos.

The passage where this sin is represented is at the close of their corporate probationary time. Therefore, it is appropriate to see that their actions of identifying the satanic work of paganism as the work of Christ is a prophetic parallel to the unpardonable sin, which is identifying the work of the Holy Spirit as the work of Satan. Placing the “lie” into the third generation of Adventism provided the foundational logic of their false latter rain message, and ultimately brings a strong delusion upon them. The very passage where Miller came to understand the correct meaning of “the daily” is where they are portrayed as being overthrown.

Pasajul în care acest păcat este reprezentat se află la încheierea timpului lor de probă colectiv. Prin urmare, este potrivit să se vadă că acțiunile lor de a identifica lucrarea satanică a păgânismului drept lucrarea lui Hristos constituie o paralelă profetică cu păcatul de neiertat, care constă în a identifica lucrarea Duhului Sfânt drept lucrarea lui Satana. Așezarea „minciunii” în cea de-a treia generație a adventismului a furnizat logica fundamentală a soliei lor false despre ploaia târzie și, în cele din urmă, aduce asupra lor o puternică amăgire. Chiar pasajul în care Miller a ajuns să înțeleagă sensul corect al expresiei „the daily” este acela în care ei sunt înfățișați ca fiind răsturnați.

> Let no man deceive you by any means: for that day shall not come, except there come a falling away first, and that man of sin be revealed, the son of perdition; Who opposeth and exalteth himself above all that is called God, or that is worshipped; so that he as God sitteth in the temple of God, shewing himself that he is God. Remember ye not, that, when I was yet with you, I told you these things? And now ye know what withholdeth that he might be revealed in his time. For the mystery of iniquity doth already work: only he who now letteth will let, until he be taken out of the way. And then shall that Wicked be revealed, whom the Lord shall consume with the spirit of his mouth, and shall destroy with the brightness of his coming: Even him, whose coming is after the working of Satan with all power and signs and lying wonders, And with all deceivableness of unrighteousness in them that perish; because they received not the love of the truth, that they might be saved. And for this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: That they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness. 2 Thessalonians 2:3–12.

> Nimeni să nu vă înșele în vreun chip; căci ziua aceea nu va veni înainte de a fi venit mai întâi lepădarea de credință și de a fi fost descoperit omul păcatului, fiul pierzării, potrivnicul care se înalță mai presus de tot ce se numește Dumnezeu sau de tot ce este vrednic de închinare, așa încât se va așeza în Templul lui Dumnezeu, dându-se drept Dumnezeu. Nu vă aduceți aminte că v-am spus aceste lucruri pe când eram încă la voi? Și acum știți bine ce-l oprește, pentru ca el să fie descoperit la vremea lui. Căci taina fărădelegii și lucrează de pe acum; trebuie numai ca acela care o oprește acum să fie luat din cale. Și atunci se va arăta acel nelegiuit, pe care Domnul Isus îl va nimici cu suflarea gurii Sale și-l va prăpădi cu arătarea venirii Sale. Arătarea lui se va face prin puterea Satanei, cu tot felul de minuni, de semne și puteri mincinoase și cu toate amăgirile nelegiuirii pentru cei ce sunt pe calea pierzării, pentru că n-au primit dragostea adevărului ca să fie mântuiți. Din această pricină, Dumnezeu le trimite o lucrare de rătăcire, ca să creadă o minciună, pentru ca toți cei ce n-au crezut adevărul, ci au găsit plăcere în nelegiuire, să fie osândiți. 2 Tesaloniceni 2:3–12.

The prophets speak more of the last days than any other preceding sacred history, and this is true of this passage. The bedrock of Miller’s increase of knowledge, is also the bedrock of the increase of knowledge that arrived in 1989, for the correct understanding of the prophetic history associated with “the daily,” describes the history of verses forty and forty-one of Daniel eleven. What this means is that if a student of prophecy does not understand the role of paganism and its prophetic relationship to papal Rome, then the student will be unable to recognize that the work of first restraining the rise of the papacy, and then the work of placing the papacy on the throne of the earth was accomplished by paganism, and that work typifies the role of the earth beast of Revelation thirteen who at first restrains the papacy, but then changes and puts it on the throne of the earth. The role of the earth beast of Revelation thirteen is represented as the future for America.

Maneno ya manabii yanazungumzia siku za mwisho zaidi kuliko historia nyingine yoyote takatifu iliyotangulia, na ndivyo ilivyo kwa kifungu hiki. Msingi mkuu wa kuongezeka kwa maarifa kwa Miller, pia ndio msingi mkuu wa kuongezeka kwa maarifa kulikowasili mwaka 1989, kwa maana uelewa sahihi wa historia ya kinabii inayohusiana na “the daily,” unaeleza historia ya aya ya arobaini na arobaini na moja ya Danieli kumi na moja. Maana yake ni kwamba ikiwa mwanafunzi wa unabii haelewi nafasi ya upagani na uhusiano wake wa kinabii na Rumi ya kipapa, basi mwanafunzi huyo hataweza kutambua kwamba kazi ya kwanza kuzuia kuinuka kwa upapa, na kisha kazi ya kuuweka upapa juu ya kiti cha enzi cha dunia, ilitimizwa na upagani, na kwamba kazi hiyo ni mfano wa nafasi ya mnyama wa nchi wa Ufunuo kumi na tatu ambaye mwanzoni huuzuia upapa, lakini baadaye hubadilika na kuuleta kwenye kiti cha enzi cha dunia. Nafasi ya mnyama wa nchi wa Ufunuo kumi na tatu imewasilishwa kama jambo la wakati ujao kwa Amerika.

We will continue our consideration of the unsealing of the light of the Hiddekel River in our next article.

Vom continua analiza noastră asupra desigilării luminii râului Hiddekel în articolul nostru următor.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Cel ce vede dincolo de aparențe, care citește inimile tuturor oamenilor, spune despre aceia care au avut mare lumină: «Nu sunt mâhniți și uimiți din pricina stării lor morale și spirituale.» Da, ei și-au ales căile lor, iar sufletul lor își găsește plăcerea în urâciunile lor. «Și Eu le voi alege amăgirile și voi aduce peste ei lucrurile de care se tem; pentru că, atunci când am chemat, nimeni n-a răspuns; când am vorbit, n-au ascultat; ci au făcut ce este rău înaintea ochilor Mei și au ales ceea ce nu-Mi plăcea.» «Dumnezeu le trimite o lucrare de rătăcire, ca să creadă o minciună», deoarece «n-au primit dragostea adevărului, ca să fie mântuiți», «ci și-au găsit plăcerea în nelegiuire». Isaia 66:3, 4; 2 Tesaloniceni 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> „Învățătorul ceresc a întrebat: «Ce amăgire mai puternică poate înșela mintea decât pretenția că zidiți pe temelia cea bună și că Dumnezeu primește lucrările voastre, când în realitate împliniți multe lucruri după politica lumească și păcătuiți împotriva lui Iehova? O, este o mare înșelăciune, o amăgire fascinantă, care pune stăpânire pe minți atunci când oameni care au cunoscut cândva adevărul confundă forma evlaviei cu duhul și puterea ei; când își închipuie că sunt bogați, că s-au îmbogățit și că nu duc lipsă de nimic, în timp ce în realitate au nevoie de toate.»”

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> „Dumnezeu nu S-a schimbat față de slujitorii Săi credincioși, care își păstrează veșmintele nepătate. Dar mulți strigă: «Pace și siguranță», în timp ce peste ei vine o nimicire neașteptată. Dacă nu va exista o pocăință temeinică, dacă oamenii nu-și vor smeri inimile prin mărturisire și nu vor primi adevărul așa cum este în Isus, nu vor intra niciodată în cer. Când curățirea va avea loc în rândurile noastre, nu ne vom mai odihni în nepăsare, lăudându-ne că suntem bogați, ne-am îmbogățit și nu ducem lipsă de nimic.

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> „Cine poate spune cu adevărat: «Aurul nostru este încercat în foc; veșmintele noastre sunt nepătate de lume»? L-am văzut pe Instructorul nostru arătând spre veșmintele așa-zisei neprihăniri. Dezbrăcându-le, El a scos la iveală întinăciunea de dedesubt. Apoi mi-a spus: «Nu vezi cum și-au acoperit în chip prefăcut întinăciunea și putreziciunea caracterului? „Cum a ajuns cetatea cea credincioasă o desfrânată!” Casa Tatălui Meu a fost făcută o casă de negustorie, un loc din care prezența și slava divină s-au depărtat! Din această pricină este slăbiciune și lipsește puterea.»” Testimonies, volumul 8, 249, 250.

Back to Articles