Article

# The Book of Daniel - Number Sixty-Nine

Cartea lui Daniel - Numărul șaizeci și nouă

Unveiling the Generational Cycle: The Four Abominations of Adventism

Dezvăluirea ciclului generațional: cele patru urâciuni ale adventismului

Author

Jeff Pippenger

Published

February 2, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

God never changes, and therefore Adventism is judged in its fourth generation.

Dumnezeu nu Se schimbă niciodată și, prin urmare, adventismul este judecat în a patra sa generație.

> “‘And he called to the man clothed with linen, which had the writer’s inkhorn by his side; and the Lord said unto him, Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof. And to the others he said in mine hearing, Go ye after him through the city, and smite: let not your eye spare, neither have ye pity: slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at My sanctuary. Then they began at the ancient men which were before the house.’

> „Și a strigat către omul îmbrăcat în in, care avea călimara de scriitor la brâu; și Domnul i-a zis: Treci prin mijlocul cetății, prin mijlocul Ierusalimului, și pune un semn pe frunțile oamenilor care suspină și gem din pricina tuturor urâciunilor care se săvârșesc în mijlocul ei. Iar celorlalți le-a zis în auzul meu: Mergeți după el prin cetate și loviți: ochiul vostru să nu cruțe și să n-aveți milă: ucideți cu desăvârșire pe bătrân și pe tânăr, pe fecioare, pe copilași și pe femei; dar să nu vă apropiați de niciun om asupra căruia este semnul; și începeți de la Locașul Meu cel Sfânt. Atunci au început cu bătrânii care erau înaintea casei.”

> “Jesus is about to leave the mercy seat of the heavenly sanctuary to put on garments of vengeance and pour out His wrath in judgments upon those who have not responded to the light God has given them. ‘Because sentence against an evil work is not executed speedily, therefore the heart of the sons of men is fully set in them to do evil.’ Instead of being softened by the patience and long forbearance that the Lord has exercised toward them, those who fear not God and love not the truth strengthen their hearts in their evil course. But there are limits even to the forbearance of God, and many are exceeding these boundaries. They have overrun the limits of grace, and therefore God must interfere and vindicate His own honor.

> „Isus urmează să părăsească tronul îndurării din sanctuarul ceresc pentru a Se îmbrăca cu veșmintele răzbunării și a-Și revărsa mânia, prin judecăți, asupra acelora care nu au răspuns luminii pe care Dumnezeu le-a dat-o. «Pentru că sentința împotriva unei fapte rele nu se execută îndată, de aceea inima fiilor oamenilor este pe deplin hotărâtă în ei să facă răul.» În loc să fie înmuiați de răbdarea și lunga îngăduință pe care Domnul le-a arătat-o, cei care nu se tem de Dumnezeu și nu iubesc adevărul își împietresc inimile pe calea lor rea. Dar există limite chiar și pentru îndelunga-răbdare a lui Dumnezeu, iar mulți depășesc aceste hotare. Ei au trecut dincolo de limitele harului și, de aceea, Dumnezeu trebuie să intervină și să-Și apere propria onoare.”

> “Of the Amorites the Lord said: ‘In the fourth generation they shall come hither again: for the iniquity of the Amorites is not yet full.’ Although this nation was conspicuous because of its idolatry and corruption, it had not yet filled up the cup of its iniquity, and God would not give command for its utter destruction. The people were to see the divine power manifested in a marked manner, that they might be left without excuse. The compassionate Creator was willing to bear with their iniquity until the fourth generation. Then, if no change was seen for the better, His judgments were to fall upon them.

> Kuhusu Waamori, Bwana alisema: “Katika kizazi cha nne watarudi hapa tena; kwa maana uovu wa Waamori haujakamilika bado.” Ingawa taifa hili lilikuwa dhahiri kwa sababu ya ibada yake ya sanamu na upotovu wake, lilikuwa bado halijajaza kikombe cha uovu wake, wala Mungu hangetoa amri ya kuangamizwa kwake kabisa. Watu walipaswa kuuona uweza wa kimungu ukidhihirishwa kwa namna iliyo wazi, ili waachwe bila udhuru. Muumba mwenye huruma alikuwa tayari kuvumilia uovu wao mpaka kizazi cha nne. Kisha, kama isingeonekana badiliko lolote la kuwa bora, hukumu Zake zingewashukia.

> “With unerring accuracy the Infinite One still keeps an account with all nations. While His mercy is tendered with calls to repentance, this account will remain open; but when the figures reach a certain amount which God has fixed, the ministry of His wrath commences. The account is closed. Divine patience ceases. There is no more pleading of mercy in their behalf.

> „Cu o exactitate fără greș, Cel Infinit ține încă socoteală cu toate națiunile. În timp ce îndurarea Sa este oferită prin chemări la pocăință, această socoteală va rămâne deschisă; dar, când cifrele ajung la o anumită măsură pe care Dumnezeu a hotărât-o, începe lucrarea mâniei Sale. Socoteala se încheie. Răbdarea divină încetează. Nu mai este nici o mijlocire a îndurării în favoarea lor.”

> “The prophet, looking down the ages, had this time presented before his vision. The nations of this age have been the recipients of unprecedented mercies. The choicest of heaven’s blessings have been given them, but increased pride, covetousness, idolatry, contempt of God, and base ingratitude are written against them. They are fast closing up their account with God.

> „Profetul, privind de-a lungul veacurilor, a avut înaintea privirii sale acest timp. Națiunile acestei epoci au fost beneficiarele unor îndurări fără precedent. Cele mai alese dintre binecuvântările cerului le-au fost date, dar împotriva lor sunt scrise o mândrie tot mai mare, lăcomie, idolatrie, dispreț față de Dumnezeu și o josnică nerecunoștință. Ele își încheie cu repeziciune socoteala cu Dumnezeu.״

> “But that which causes me to tremble is the fact that those who have had the greatest light and privileges have become contaminated by the prevailing iniquity. Influenced by the unrighteous around them, many, even of those who profess the truth, have grown cold and are borne down by the strong current of evil. The universal scorn thrown upon true piety and holiness leads those who do not connect closely with God to lose their reverence for His law. If they were following the light and obeying the truth from the heart, this holy law would seem even more precious to them when thus despised and set aside. As the disrespect for God’s law becomes more manifest, the line of demarcation between its observers and the world becomes more distinct. Love for the divine precepts increases with one class according as contempt for them increases with another class.

> “그러나 나를 떨게 하는 것은 가장 큰 빛과 특권을 받아 온 자들이 널리 퍼진 불의에 오염되었다는 사실이다. 불의한 자들에게 둘러싸여 그들의 영향을 받아, 진리를 공언하는 자들 가운데서도 많은 이들이 냉랭해졌으며, 악의 강한 물결에 휩쓸리고 있다. 참된 경건과 거룩함에 가해지는 보편적인 조소는 하나님과 밀접하게 연결되지 않는 자들로 하여금 그분의 율법에 대한 경외심을 잃게 만든다. 만일 그들이 빛을 따르고 마음으로부터 진리에 순종하고 있다면, 이 거룩한 율법이 이처럼 멸시받고 제쳐질수록 그들에게는 더욱 귀하게 여겨질 것이다. 하나님의 율법에 대한 불경이 더욱 분명히 드러날수록, 그 율법을 지키는 자들과 세상 사이의 구분선은 더욱 뚜렷해진다. 한 부류에게서는 하나님의 계명들에 대한 사랑이 증가하고, 다른 한 부류에게서는 그것들에 대한 경멸이 증가함에 따라, 그 사랑은 더욱 커진다.”

> “The crisis is fast approaching. The rapidly swelling figures show that the time for God’s visitation has about come. Although loath to punish, nevertheless He will punish, and that speedily. Those who walk in the light will see signs of the approaching peril; but they are not to sit in quiet, unconcerned expectancy of the ruin, comforting themselves with the belief that God will shelter His people in the day of visitation. Far from it. They should realize that it is their duty to labor diligently to save others, looking with strong faith to God for help. ‘The effectual fervent prayer of a righteous man availeth much.’

> “Criza se apropie cu repeziciune. Cifrele care cresc rapid arată că timpul cercetării lui Dumnezeu a ajuns aproape. Deși nu dorește să pedepsească, totuși va pedepsi, și aceasta curând. Cei care umblă în lumină vor vedea semne ale primejdiei care se apropie; dar nu trebuie să stea liniștiți, într-o așteptare nepăsătoare a pieirii, mângâindu-se cu credința că Dumnezeu Își va adăposti poporul în ziua cercetării. Departe de așa ceva. Ei trebuie să înțeleagă că este datoria lor să lucreze cu sârguință pentru a-i salva pe alții, privind cu credință puternică spre Dumnezeu pentru ajutor. „Mare putere are rugăciunea fierbinte a celui neprihănit.”

> “The leaven of godliness has not entirely lost its power. At the time when the danger and depression of the church are greatest, the little company who are standing in the light will be sighing and crying for the abominations that are done in the land. But more especially will their prayers arise in behalf of the church because its members are doing after the manner of the world.

> „Plămădeala evlaviei nu și-a pierdut cu totul puterea. În vremea când primejdia și descurajarea bisericii sunt cele mai mari, mica ceată care stă în lumină va suspina și va striga din pricina urâciunilor care se săvârșesc în țară. Dar mai ales rugăciunile lor se vor înălța pentru biserică, deoarece membrii ei se poartă după felul lumii.

> “The earnest prayers of this faithful few will not be in vain. When the Lord comes forth as an avenger, He will also come as a protector of all those who have preserved the faith in its purity and kept themselves unspotted from the world. It is at this time that God has promised to avenge His own elect which cry day and night unto Him, though He bear long with them.

> „Rugăciunile stăruitoare ale acestei mici rămășițe credincioase nu vor fi în zadar. Când Domnul Se va arăta ca răzbunător, El va veni și ca ocrotitor al tuturor acelora care au păstrat credința în curăția ei și s-au păstrat neîntinați de lume. Tocmai în acest timp Dumnezeu a făgăduit să facă dreptate aleșilor Săi, care strigă către El zi și noapte, deși multă vreme îi lasă să aștepte.”

> “The command is: ‘Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof.’ These sighing, crying ones had been holding forth the words of life; they had reproved, counseled, and entreated. Some who had been dishonoring God repented and humbled their hearts before Him. But the glory of the Lord had departed from Israel; although many still continued the forms of religion, His power and presence were lacking.” Testimonies, volume 5, 207–210.

> Porunca este: „Treci prin mijlocul cetăţii, prin mijlocul Ierusalimului, şi pune un semn pe frunţile oamenilor care suspină şi gem din pricina tuturor urâciunilor care se săvârşesc în mijlocul lui.” Aceşti oameni care suspinau şi gemeau vestiseră cuvintele vieţii; ei mustraseră, sfătuiseră şi stăruiseră cu rugăminţi. Unii care Îl dezonoraseră pe Dumnezeu s-au pocăit şi şi-au smerit inimile înaintea Lui. Dar slava Domnului se depărtase de la Israel; deşi mulţi continuau încă formele religiei, puterea şi prezenţa Sa lipseau.” Testimonies, volumul 5, 207–210.

The illustration of God’s judgment that Sister White is identifying in the passage is the judgment brought upon the city of Jerusalem, which in the last days is the Seventh-day Adventist church. The judgment is finalized at the Sunday law, for it is there that the seal of God and mark of the beast are impressed. Ezekiel chapter eight identifies four escalating abominations. The first verse emphasizes the vision is to be understood just before probation closes by identifying the fifth day of the sixth month of the sixth year.

Exemplul judecății lui Dumnezeu pe care Sora White îl identifică în pasaj este judecata adusă asupra cetății Ierusalimului, care în zilele din urmă este Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea. Judecata este finalizată la legea duminicală, căci acolo sunt imprimate sigiliul lui Dumnezeu și semnul fiarei. Capitolul opt din Ezechiel identifică patru urâciuni în intensificare progresivă. Primul verset subliniază că viziunea trebuie înțeleasă chiar înainte de încheierea timpului de probă, prin indicarea zilei a cincea din luna a șasea a anului al șaselea.

Ezekiel did not need to include that historical point of reference. He could have simply written, “And it came to pass as I sat in mine house, and the elders of Judah sat before me, that the hand of the Lord God fell there upon me.” The fact that he included the reference to the day before “666,” is a prophetic reference for students of prophecy. The reference for those who have the victory of the number of the beast’s name know “666,” is an element of the Revelation of Jesus Christ, which is unsealed just before probation closes. They know this for they are the people of God, that according to Peter, “in times past were not the people of God.”

Ezekiel nije morao uključiti tu povijesnu referentnu točku. Mogao je jednostavno napisati: „I dogodi se, dok sjedjah u svojoj kući i starješine Judine sjeđahu preda mnom, da ruka Gospoda Boga ondje pade na me.” Činjenica da je uključio referencu na dan prije „666” proročka je referenca za proučavatelje proroštva. Referenca za one koji imaju pobjedu nad brojem imena Zvijeri i poznaju „666” jest sastavni dio Otkrivenja Isusa Krista, koje se otpečaćuje neposredno prije nego što se završi vrijeme kušnje. Oni to znaju jer su oni narod Božji, koji, prema Petru, „nekada niste bili narod Božji.”

In 1 Peter chapter two the people who are now the people of God, “have tasted that the Lord is gracious.” They are those who have prophetically “eaten” the word of God, as opposed to those who refused to eat the word of God. All the prophets speak of the last days, and in John chapter six, Jesus gave the message that His disciples must eat His flesh and drink His blood. In that chapter the disciples that refused to eat His flesh and drink His blood, did so in verse sixty-six.

În 1 Petru, capitolul doi, cei care sunt acum poporul lui Dumnezeu „au gustat că Domnul este plin de har”. Ei sunt aceia care, în sens profetic, au „mâncat” Cuvântul lui Dumnezeu, spre deosebire de cei care au refuzat să mănânce Cuvântul lui Dumnezeu. Toți prorocii vorbesc despre zilele de pe urmă, iar în Ioan, capitolul șase, Isus a dat mesajul că ucenicii Săi trebuie să mănânce trupul Său și să bea sângele Său. În acel capitol, ucenicii care au refuzat să mănânce trupul Său și să bea sângele Său au făcut aceasta în versetul șaizeci și șase.

> From that time many of his disciples went back, and walked no more with him. John 6:66.

> De atunci, mulți dintre ucenicii Lui s-au întors înapoi și nu mai umblau cu El. Ioan 6:66.

The wise who eat the flesh and drink the blood of Christ in the last days, understand that Christ as Palmoni, is the Wonderful Numberer, and they recognize His signature when it is presented. The number “665,” in the opening verse of Ezekiel eight, is there, for any who wish to see, that it is identifying at least two important prophetic points. The first is that the message is to be understood as covering a period of time before the Sunday law. The second is that the number “666” is in one of only two verses in the book of Revelation, that is qualified by identifying that the “wise” would understand in the last days.

Cei înțelepți, care mănâncă trupul și beau sângele lui Hristos în zilele de pe urmă, înțeleg că Hristos, ca Palmoni, este Numărătorul Minunat și Îi recunosc semnătura atunci când le este prezentată. Numărul „665”, din versetul de deschidere al capitolului opt din Ezechiel, se află acolo, pentru oricine dorește să vadă, arătând că el identifică cel puțin două puncte profetice importante. Primul este că solia trebuie înțeleasă ca acoperind o perioadă de timp dinaintea legii duminicale. Al doilea este că numărul „666” se află într-unul dintre doar două versete din cartea Apocalipsa, care este calificat prin identificarea faptului că „cei înțelepți” vor înțelege în zilele de pe urmă.

> Here is wisdom. Let him that hath understanding count the number of the beast: for it is the number of a man; and his number is Six hundred threescore and six. Revelation 13:18.

> Aici este înțelepciunea. Cine are pricepere să socotească numărul fiarei; căci este număr de om; și numărul ei este șase sute șaizeci și șase. Apocalipsa 13:18.

The “wise” who understand the increase of knowledge in the last days, when the Revelation of Jesus Christ is unsealed will know that “666,” is an important prophetic symbol for they will have gotten victory over the number. Ezekiel therefore introduces an escalating rebellion in chapter eight, that is represented by four increasing abominations. The final identifies the foolish as bowing down to the sun, thus marking the judgment of Jerusalem (Adventism), in the last days. That judgment takes place in the fourth generation. The four abominations are the symbols of the four generations of Laodicean Adventism.

“Înțelepții” care înțeleg sporirea cunoștinței în zilele de pe urmă, când Apocalipsa lui Isus Hristos este desigilată, vor ști că „666” este un simbol profetic important, căci ei vor fi dobândit biruință asupra numărului. Prin urmare, Ezechiel introduce în capitolul opt o răzvrătire în intensificare, reprezentată prin patru urâciuni crescânde. Cea din urmă îi identifică pe cei neînțelepți ca închinându-se soarelui, marcând astfel judecata Ierusalimului (Adventismului), în zilele de pe urmă. Acea judecată are loc în a patra generație. Cele patru urâciuni sunt simbolurile celor patru generații ale Adventismului Laodicean.

The first generation began in 1863, with the rebellion against Moses’ oath of “seven times.” Twenty-five years later, the rebellion of 1888 was manifested. Thirty-one years later the rebellion of 1919 occurred, represented by W. W. Prescott’s book, “The Doctrine of Christ”. Thirty-eight years after that, in 1957, the rebellion represented by the book, “Questions on Doctrine” took place. We will now begin to demonstrate why these four waymarks align with the four abominations of Ezekiel eight.

Prima generație a început în anul 1863, odată cu răzvrătirea împotriva jurământului lui Moise de „șapte ori”. Douăzeci și cinci de ani mai târziu, s-a manifestat răzvrătirea din 1888. Treizeci și unu de ani mai târziu, a avut loc răzvrătirea din 1919, reprezentată de cartea lui W. W. Prescott, „The Doctrine of Christ”. Treizeci și opt de ani după aceea, în 1957, a avut loc răzvrătirea reprezentată de cartea „Questions on Doctrine”. Vom începe acum să demonstrăm de ce aceste patru repere se aliniază cu cele patru urâciuni din Ezechiel opt.

In 1863, Laodicean Adventism introduced a new chart to replace the two charts that were fulfillments of Habakkuk chapter two’s command to, “write the vision and make it plain upon tables.” The 1863 chart dropped the “seven times” from the prophetic illustration, as it had been on the two sacred charts along with the 1260, 1290, and 1335. In Habakkuk the command identified that the tables (in the plural) would be published in a fashion that, “he may run that readeth it.” The 1863 chart was so far off the mark, that it required a handout of explanation to go with it. It was not possible to look at the 1863 chart and “run” without an extra handout.

În 1863, adventismul laodicean a introdus o nouă hartă pentru a înlocui cele două hărți care reprezentaseră împliniri ale poruncii din capitolul doi al lui Habacuc: „scrie vedenia și sap-o pe table, ca să se poată citi ușor.” Harta din 1863 a eliminat „șapte vremi” din ilustrația profetică, așa cum se aflaseră pe cele două hărți sacre împreună cu 1260, 1290 și 1335. În Habacuc, porunca arăta că tablele (la plural) aveau să fie publicate într-un mod în care „cel ce o va citi să poată alerga.” Harta din 1863 era atât de departe de țintă, încât a necesitat o foaie explicativă care să o însoțească. Nu era posibil să privești harta din 1863 și să „alergi” fără un material explicativ suplimentar.

> And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. Habakkuk 2:2.

> Și Domnul mi-a răspuns și a zis: „Scrie vedenia și fă-o lămurită pe table, pentru ca cel ce o citește să poată alerga.” Habacuc 2:2.

The 1863, chart was a counterfeit designed to cover up the true, just as William Miller saw in his dream. The two sacred charts were the symbol of the covenant that Christ made with the people who had just taken the position as the true Protestant horn of the earth beast. Those two charts represented a symbol of the covenant relationship between the Millerites and Christ, who suddenly came to His temple in 1844, and when He came, He came as the Messenger of the Covenant. Ancient Israel illustrates modern Israel, and when Christ took ancient Israel out of the bondage of Egypt, He typified the time when He was to take modern Israel out of the bondage of twelve hundred and sixty years of papal rule. Sister White repeatedly upholds these two histories as parallel histories.

Graficul din 1863 era un contrafăcut conceput pentru a ascunde adevărul, întocmai cum a văzut William Miller în visul său. Cele două grafice sacre erau simbolul legământului pe care Hristos l-a făcut cu poporul care tocmai adoptase poziția de adevăratul corn protestant al fiarei pământului. Aceste două grafice reprezentau un simbol al relației de legământ dintre milleriți și Hristos, care a venit deodată la templul Său în 1844, iar când a venit, El a venit ca Solul Legământului. Israelul antic ilustrează Israelul modern, iar când Hristos a scos Israelul antic din robia Egiptului, El a prefigurat vremea când urma să scoată Israelul modern din robia celor o mie două sute șaizeci de ani de dominație papală. Sora White susține în mod repetat aceste două istorii ca istorii paralele.

> “Upon us is shining the accumulated light of past ages. The record of Israel’s forgetfulness has been preserved for our enlightenment. In this age God has set His hand to gather unto Himself a people from every nation, kindred, and tongue. In the advent movement He has wrought for His heritage, even as He wrought for the Israelites in leading them from Egypt. In the great disappointment of 1844 the faith of His people was tested as was that of the Hebrews at the Red Sea.” Testimonies, volume 8, 115, 116.

> „Asupra noastră strălucește lumina acumulată a veacurilor trecute. Relatarea uitării lui Israel a fost păstrată pentru luminarea noastră. În această epocă, Dumnezeu Și-a întins mâna ca să adune la Sine un popor din orice neam, seminție și limbă. În mișcarea adventă, El a lucrat pentru moștenirea Sa, după cum a lucrat pentru israeliți, conducându-i afară din Egipt. În marea dezamăgire din 1844, credința poporului Său a fost pusă la probă, așa cum a fost cea a evreilor la Marea Roșie.” Testimonies, volumul 8, 115, 116.

When the Lord entered into covenant with ancient Israel, He gave two tables to represent the covenant relationship. When the Lord entered into covenant with modern Israel, He gave two tables to represent the covenant relationship. The two tables of the Ten Commandments typify Habakkuk’s two tables. He gave them the two tables shortly after the Red Sea crossing, which Sister White aligns with the great disappointment of 1844. Shortly after 1844, in terms of prophetic history, the Lord produced the second table. Ancient Israel was made the depositaries of God’s law, and modern Israel was made the depositaries of not only God’s law, but also those great prophetic truths.

Când Domnul a intrat în legământ cu Israelul din vechime, El a dat două table pentru a reprezenta relația de legământ. Când Domnul a intrat în legământ cu Israelul modern, El a dat două table pentru a reprezenta relația de legământ. Cele două table ale Celor Zece Porunci prefigurează cele două table ale lui Habacuc. El le-a dat cele două table la scurt timp după trecerea Mării Roșii, pe care Sora White o pune în corespondență cu marea dezamăgire din 1844. La scurt timp după 1844, în termenii istoriei profetice, Domnul a produs a doua tablă. Israelul din vechime a fost făcut depozitarul Legii lui Dumnezeu, iar Israelul modern a fost făcut depozitarul nu numai al Legii lui Dumnezeu, ci și al acelor mari adevăruri profetice.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world.” Testimonies, volume 5, 455.

> „Dumnezeu a chemat biserica Sa în acest timp, aşa cum a chemat pe Israelul din vechime, să stea ca o lumină pe pământ. Prin puternicul satâr al adevărului, prin solile primului, celui de-al doilea şi celui de-al treilea înger, El i-a despărţit de biserici şi de lume, pentru a-i aduce într-o sfântă apropiere de Sine. El i-a făcut păstrătorii Legii Sale şi le-a încredinţat marile adevăruri ale profeţiei pentru acest timp. Asemenea sfintelor oracole încredinţate Israelului din vechime, acestea sunt un depozit sacru care trebuie să fie transmis lumii.” Testimonies, volumul 5, 455.

The first two Commandments identify God’s hatred for idolatry, and in those first two Commandments He identifies that judgment is carried out unto the third and fourth generations, for He identifies that He is a jealous God.

Primele două Porunci arată ura lui Dumnezeu față de idolatrie, iar în aceste prime două Porunci El arată că judecata se împlinește până la al treilea și al patrulea neam, căci El Se arată a fi un Dumnezeu gelos.

> “The law was not spoken at this time exclusively for the benefit of the Hebrews. God honored them by making them the guardians and keepers of His law, but it was to be held as a sacred trust for the whole world. The precepts of the Decalogue are adapted to all mankind, and they were given for the instruction and government of all. Ten precepts, brief, comprehensive, and authoritative, cover the duty of man to God and to his fellow man; and all based upon the great fundamental principle of love. ‘Thou shalt love the Lord thy God with all thy heart, and with all thy soul, and with all thy strength, and with all thy mind; and thy neighbor as thyself.’ Luke 10:27. See also Deuteronomy 6:4, 5; Leviticus 19:18. In the Ten Commandments these principles are carried out in detail, and made applicable to the condition and circumstances of man.

> „Zakon tada nije bio izgovoren isključivo radi dobrobiti Jevreja. Bog ih je počastvovao time što ih je učinio čuvarima i zaštitnicima svog zakona, ali on je trebalo da se čuva kao sveti zalog za ceo svet. Propisi Dekaloga prilagođeni su celom čovečanstvu i dati su za pouku i upravljanje svima. Deset propisa, kratkih, sveobuhvatnih i autoritativnih, obuhvataju čovekovu dužnost prema Bogu i prema svom bližnjem; a sve se zasniva na velikom temeljnom načelu ljubavi. ‘Ljubi Gospoda Boga svojega svim srcem svojim, i svom dušom svojom, i svom snagom svojom, i svim umom svojim; i bližnjega svojega kao samoga sebe.’ Luka 10:27. Vidi takođe Ponovljeni zakon 6:4, 5; Levitska 19:18. U Deset zapovesti ova načela su razrađena do pojedinosti i učinjena primenljivim na čovekovo stanje i okolnosti.”

> “‘Thou shalt have no other gods before Me.’

> „Să nu ai alți dumnezei înaintea Mea.”

> “Jehovah, the eternal, self-existent, uncreated One, Himself the Source and Sustainer of all, is alone entitled to supreme reverence and worship. Man is forbidden to give to any other object the first place in his affections or his service. Whatever we cherish that tends to lessen our love for God or to interfere with the service due Him, of that do we make a god.

> „Iehova, Cel veșnic, de Sine existent, necreat, El Însuși Izvorul și Susținătorul tuturor, este singurul îndreptățit la reverență și închinare supremă. Omului îi este interzis să dea oricărui alt obiect primul loc în afecțiunile sale sau în slujirea sa. Orice prețuim și tinde să ne micșoreze dragostea pentru Dumnezeu ori să împiedice slujirea care I se cuvine, din aceea ne facem un dumnezeu.

> “‘Thou shalt not make unto thee any graven image, or any likeness of anything that is in heaven above, or that is in the earth beneath, or that is in the water under the earth: thou shalt not bow down thyself to them, nor serve them.’

> „Să nu-ți faci chip cioplit, nici vreo înfățișare a lucrurilor care sunt sus în cer, sau jos pe pământ, sau în apele de sub pământ; să nu te închini înaintea lor și să nu le slujești.”

> “The second commandment forbids the worship of the true God by images or similitudes. Many heathen nations claimed that their images were mere figures or symbols by which the Deity was worshiped, but God has declared such worship to be sin. The attempt to represent the Eternal One by material objects would lower man’s conception of God. The mind, turned away from the infinite perfection of Jehovah, would be attracted to the creature rather than to the Creator. And as his conceptions of God were lowered, so would man become degraded.

> „A doua poruncă interzice închinarea adusă adevăratului Dumnezeu prin chipuri sau asemănări. Multe neamuri păgâne pretindeau că imaginile lor erau simple reprezentări sau simboluri prin care era adorată Dumnezeirea, dar Dumnezeu a declarat că o astfel de închinare este păcat. Încercarea de a-L reprezenta pe Cel Veșnic prin obiecte materiale ar coborî concepția omului despre Dumnezeu. Mintea, abătută de la desăvârșirea infinită a lui Iehova, ar fi atrasă spre făptură mai degrabă decât spre Creator. Și, pe măsură ce concepțiile sale despre Dumnezeu ar fi coborâte, tot astfel omul ar deveni degradat.”

> “‘I the Lord thy God am a jealous God.’ The close and sacred relation of God to His people is represented under the figure of marriage. Idolatry being spiritual adultery, the displeasure of God against it is fitly called jealousy.” Patriarchs and Prophets, 305, 306.

> «Eu, o Senhor teu Deus, sou Deus zeloso.» A relação íntima e sagrada de Deus com o Seu povo é representada sob a figura do matrimónio. Sendo a idolatria adultério espiritual, o desagrado de Deus contra ela é apropriadamente chamado zelo. Patriarcas e Profetas, 305, 306.

God’s jealousy is especially manifested against idolatry, and it is not a coincidence that the first abomination in Ezekiel chapter eight is “an image of jealousy.”

Invidia lui Dumnezeu se manifestă în mod deosebit împotriva idolatriei și nu este o coincidență faptul că prima urâciune din capitolul opt al cărții lui Ezechiel este „un chip al geloziei”.

> And it came to pass in the sixth year, in the sixth month, in the fifth day of the month, as I sat in mine house, and the elders of Judah sat before me, that the hand of the Lord God fell there upon me. Then I beheld, and lo a likeness as the appearance of fire: from the appearance of his loins even downward, fire; and from his loins even upward, as the appearance of brightness, as the colour of amber. And he put forth the form of an hand, and took me by a lock of mine head; and the spirit lifted me up between the earth and the heaven, and brought me in the visions of God to Jerusalem, to the door of the inner gate that looketh toward the north; where was the seat of the image of jealousy, which provoketh to jealousy. And, behold, the glory of the God of Israel was there, according to the vision that I saw in the plain. Then said he unto me, Son of man, lift up thine eyes now the way toward the north. So I lifted up mine eyes the way toward the north, and behold northward at the gate of the altar this image of jealousy in the entry. Ezekiel 8:1–5.

> I rozegrało się to w szóstym roku, w szóstym miesiącu, piątego dnia miesiąca, gdy siedziałem w moim domu, a starsi Judy siedzieli przede mną, że spoczęła tam na mnie ręka Pana Boga. I ujrzałem, a oto coś na podobieństwo postaci wyglądającej jak ogień: od wyglądu jego bioder w dół — ogień, a od jego bioder w górę — jakby blask, jak barwa bursztynu. I wyciągnął coś na kształt ręki, i uchwycił mnie za pukiel włosów mojej głowy; a duch podniósł mnie między ziemię a niebo i przeniósł mnie w widzeniach Bożych do Jeruzalemu, do wejścia bramy wewnętrznej, zwróconej ku północy, gdzie znajdowało się miejsce obrazu zazdrości, który pobudza do zazdrości. A oto chwała Boga Izraela była tam, zgodnie z widzeniem, które ujrzałem na równinie. Wtedy rzekł do mnie: Synu człowieczy, podnieś teraz swoje oczy ku północy. Podniosłem więc swoje oczy ku północy, a oto po stronie północnej, przy bramie ołtarza, ten obraz zazdrości przy wejściu. Ezechiela 8:1–5.

The image of jealousy is the first of four escalating abominations that Ezekiel is shown. The image of jealousy represents the beginning of the first of four generations of escalating rebellion in Adventism. The first generation began in 1863.

Chipul geloziei este cea dintâi dintre cele patru urâciuni tot mai grave care îi sunt arătate lui Ezechiel. Chipul geloziei reprezintă începutul primei dintre cele patru generații de răzvrătire tot mai accentuată în adventism. Prima generație a început în 1863.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “Each of the ancient prophets spoke less for their own time than for ours, so that their prophesying is in force for us. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ 1 Corinthians 10:11. ‘Not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.’ 1 Peter 1:12. . . .

> „Fiecare dintre profeții din vechime a vorbit mai puțin pentru timpul lor decât pentru al nostru, astfel încât profețirea lor este în vigoare pentru noi. «Și toate aceste lucruri li s-au întâmplat ca pilde și au fost scrise pentru avertizarea noastră, peste care au venit sfârșiturile veacurilor.» 1 Corinteni 10:11. «Lor le-a fost descoperit că nu pentru ei înșiși, ci pentru noi slujeau ei aceste lucruri, care acum v-au fost vestite de cei ce v-au propovăduit Evanghelia prin Duhul Sfânt trimis din cer, lucruri în care chiar îngerii doresc să privească.» 1 Petru 1:12....”

> “The Bible has accumulated and bound up together its treasures for this last generation. All the great events and solemn transactions of Old Testament history have been, and are, repeating themselves in the church in these last days.” Selected Messages, book 3, 338, 339.

> „Biblia și-a adunat și a legat laolaltă comorile pentru această ultimă generație. Toate marile evenimente și toate actele solemne din istoria Vechiului Testament s-au repetat și se repetă în biserică în aceste zile de pe urmă.” Selected Messages, book 3, 338, 339.

Back to Articles