Article

# The Book of Daniel - Number Seventy-Three

Cartea lui Daniel - Numărul șaptezeci și trei

Unveiling the Historical Parallels: Jeroboam’s Deception and the Adventist Movement’s Test of Faith

Dezvăluirea paralelismelor istorice: înșelăciunea lui Ieroboam și testul credinței în cadrul Mișcării Adventiste

Author

Jeff Pippenger

Published

February 6, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The northern and southern kingdoms were scattered under God’s indignation for twenty-five hundred and twenty years in fulfillment of the broken covenant of Leviticus twenty-five and twenty-six. The forty-six years between the conclusion of the first and last indignations represented the gathering of those two kingdoms into one kingdom of spiritual modern Israel in 1844. The gathering of those two nations was represented by the two sticks which Ezekiel joined together and the two sticks the widow of Zarephath gathered in the story of Elijah. On October 22, 1844 the prophetic history of the northern and southern kingdoms concluded and in so doing it repeated the history of the beginning of those two kingdoms.

Regatele de nord și de sud au fost risipite sub indignarea lui Dumnezeu timp de două mii cinci sute douăzeci de ani, în împlinirea legământului încălcat din Leviticul douăzeci și cinci și douăzeci și șase. Cei patruzeci și șase de ani dintre încheierea primei și ultimei indignări au reprezentat strângerea acestor două regate într-o singură împărăție a Israelului spiritual modern, în 1844. Strângerea acestor două neamuri a fost reprezentată de cele două toiege pe care Ezechiel le-a unit împreună și de cele două lemne pe care văduva din Sarepta le-a adunat în istoria lui Ilie. La 22 octombrie 1844, istoria profetică a regatelor de nord și de sud s-a încheiat și, făcând astfel, a repetat istoria începutului acestor două regate.

Jeroboam instituted a counterfeit system of worship in the northern kingdom in order to prevent his subjects from travelling to Judah and worshipping God in the sanctuary in Jerusalem.

Ieroboam a instituit un sistem contrafăcut de închinare în regatul de nord, pentru a-i împiedica pe supușii săi să călătorească în Iuda și să I se închine lui Dumnezeu în sanctuarul din Ierusalim.

> And Jeroboam said in his heart, Now shall the kingdom return to the house of David: If this people go up to do sacrifice in the house of the Lord at Jerusalem, then shall the heart of this people turn again unto their lord, even unto Rehoboam king of Judah, and they shall kill me, and go again to Rehoboam king of Judah. Whereupon the king took counsel, and made two calves of gold, and said unto them, It is too much for you to go up to Jerusalem: behold thy gods, O Israel, which brought thee up out of the land of Egypt. And he set the one in Bethel, and the other put he in Dan. And this thing became a sin: for the people went to worship before the one, even unto Dan. And he made an house of high places, and made priests of the lowest of the people, which were not of the sons of Levi. And Jeroboam ordained a feast in the eighth month, on the fifteenth day of the month, like unto the feast that is in Judah, and he offered upon the altar. So did he in Bethel, sacrificing unto the calves that he had made: and he placed in Bethel the priests of the high places which he had made. So he offered upon the altar which he had made in Bethel the fifteenth day of the eighth month, even in the month which he had devised of his own heart; and ordained a feast unto the children of Israel: and he offered upon the altar, and burnt incense. 1 Kings 12:26–33.

> Iar Ieroboam a zis în inima sa: Acum împărăția se va întoarce la casa lui David: dacă poporul acesta se va sui să aducă jertfe în casa Domnului, la Ierusalim, atunci inima acestui popor se va întoarce iarăși către domnul său, către Roboam, împăratul lui Iuda; mă vor omorî și se vor întoarce iarăși la Roboam, împăratul lui Iuda. Pentru aceasta, împăratul s-a sfătuit și a făcut doi viței de aur și le-a zis: Este prea mult pentru voi să vă suiți la Ierusalim; iată dumnezeii tăi, Israele, care te-au scos din țara Egiptului. Și a pus pe unul în Betel, iar pe celălalt l-a așezat în Dan. Și lucrul acesta a ajuns un păcat, căci poporul mergea să se închine înaintea unuia dintre ei, până la Dan. A făcut și o casă a înălțimilor și a făcut preoți dintre cei mai de jos ai poporului, care nu erau dintre fiii lui Levi. Și Ieroboam a rânduit o sărbătoare în luna a opta, în a cincisprezecea zi a lunii, asemenea sărbătorii care era în Iuda, și a adus jertfe pe altar. Așa a făcut în Betel, jertfind vițeilor pe care îi făcuse; și a așezat în Betel preoții înălțimilor pe care le făcuse. Astfel, în ziua a cincisprezecea a lunii a opta, adică în luna pe care o născocise din propria sa inimă, a adus jertfe pe altarul pe care îl făcuse în Betel și a rânduit o sărbătoare pentru copiii lui Israel; și s-a suit la altar ca să ardă tămâie. 1 Împărați 12:26–33.

His system of worship was typical of Catholicism (paganism), for as with Aaron’s rebellion, it established an image to and of the beast. The two calf images were made of gold, symbolizing Babylon. The images were dedicated to the gods of Egypt, who were identified as Aaron had also identified them; as “the gods that had brought them up out of the land of Egypt.” He built two altars in two cities, which when considered together represent the combination of church (Bethel) and state (Dan). The altars were counterfeits of the true altar, which is Christ, just as Catholicism claims to be Christ’s earthly representative. He raised up a corrupted priesthood, as are the priests of Catholicism. He selected a day for his worship service that was specifically different from the days of any of God’s true feast days, thus representing the controversy over the true and false day of worship.

Sistemul lui de închinare era tipic catolicismului (păgânismului), căci, asemenea răzvrătirii lui Aaron, a înălțat un chip pentru fiară și al fiarei. Cele două chipuri de viței au fost făcute din aur, simbolizând Babilonul. Chipurile au fost închinate dumnezeilor Egiptului, care au fost identificați așa cum îi identificase și Aaron: „dumnezeii care te-au scos din țara Egiptului”. El a zidit două altare în două cetăți, care, atunci când sunt privite împreună, reprezintă unirea dintre biserică (Betel) și stat (Dan). Altarele erau contrafaceri ale adevăratului altar, care este Hristos, întocmai cum catolicismul pretinde a fi reprezentantul pământesc al lui Hristos. El a ridicat o preoție coruptă, asemenea preoților catolicismului. El a ales pentru slujba sa de închinare o zi care era în mod specific diferită de zilele oricăreia dintre adevăratele sărbători ale lui Dumnezeu, reprezentând astfel controversa dintre ziua adevărată și ziua falsă de închinare.

In the inauguration of his false system of worship, God sent a prophet from Judah to rebuke his counterfeit system of worship.

În inaugurarea sistemului său fals de închinare, Dumnezeu a trimis un profet din Iuda ca să mustre sistemul său contrafăcut de închinare.

> And, behold, there came a man of God out of Judah by the word of the Lord unto Bethel: and Jeroboam stood by the altar to burn incense. And he cried against the altar in the word of the Lord, and said, O altar, altar, thus saith the Lord; Behold, a child shall be born unto the house of David, Josiah by name; and upon thee shall he offer the priests of the high places that burn incense upon thee, and men’s bones shall be burnt upon thee. And he gave a sign the same day, saying, This is the sign which the Lord hath spoken; Behold, the altar shall be rent, and the ashes that are upon it shall be poured out. 1 Kings 13:1–3.

> Și, iată, un om al lui Dumnezeu a venit din Iuda la Betel, prin cuvântul Domnului; iar Ieroboam stătea lângă altar ca să ardă tămâie. Și el a strigat împotriva altarului, prin cuvântul Domnului, și a zis: „Altarule, altarule, așa zice Domnul: Iată, se va naște un copil casei lui David, Iosia pe nume; și pe tine va jertfi pe preoții înălțimilor care ard tămâie pe tine, și oase de oameni vor fi arse pe tine.” Și a dat în aceeași zi un semn, zicând: „Acesta este semnul pe care l-a rostit Domnul: Iată, altarul se va despica, și cenușa care este pe el se va vărsa.” 1 Împărați 13:1–3.

The prophet from Judah proclaimed a threefold prophecy identifying the future birth of king Josiah. He predicted that Josiah would slay the wicked priests who were employed at the counterfeit altar and that Josiah would also burn men’s bones upon that very altar. He also gave Jeroboam a sign, identifying that Jeroboam’s altar would be broken open and the ashes would pour out. All of these things were fulfilled according to the Word of the Lord, but when Jeroboam heard the proclamation of the prophet he was angered and sought to deal with the prophet, but God was in control.

Prorocul din Iuda a vestit o profeție întreită, arătând dinainte nașterea viitoare a împăratului Iosia. El a prezis că Iosia îi va ucide pe preoții nelegiuiți care slujeau la altarul contrafăcut și că Iosia va arde, de asemenea, oase de oameni chiar pe acel altar. El i-a dat, de asemenea, lui Ieroboam un semn, arătând că altarul lui Ieroboam avea să fie despicat și cenușa să se verse. Toate aceste lucruri s-au împlinit potrivit Cuvântului Domnului, dar când Ieroboam a auzit vestirea prorocului, s-a mâniat și a căutat să se poarte cu prorocul după voia sa, însă Dumnezeu era în control.

> And it came to pass, when king Jeroboam heard the saying of the man of God, which had cried against the altar in Bethel, that he put forth his hand from the altar, saying, Lay hold on him. And his hand, which he put forth against him, dried up, so that he could not pull it in again to him. The altar also was rent, and the ashes poured out from the altar, according to the sign which the man of God had given by the word of the Lord. 1 Kings 13:4, 5.

> Și s-a întâmplat că, atunci când împăratul Ieroboam a auzit cuvântul omului lui Dumnezeu, care strigase împotriva altarului din Betel, și-a întins mâna de la altar, zicând: „Prindeți-l!” Și mâna pe care o întinsese împotriva lui s-a uscat, așa încât n-a mai putut s-o tragă înapoi la sine. Altarul de asemenea s-a despicat, și cenușa s-a vărsat de pe altar, potrivit semnului pe care omul lui Dumnezeu îl dăduse prin cuvântul Domnului. 1 Împărați 13:4, 5.

The sign was immediately fulfilled, and Jeroboam’s hand was paralyzed.

Semnul s-a împlinit îndată, iar mâna lui Ieroboam a fost paralizată.

> And the king answered and said unto the man of God, Intreat now the face of the Lord thy God, and pray for me, that my hand may be restored me again. And the man of God besought the Lord, and the king’s hand was restored him again, and became as it was before. And the king said unto the man of God, Come home with me, and refresh thyself, and I will give thee a reward. And the man of God said unto the king, If thou wilt give me half thine house, I will not go in with thee, neither will I eat bread nor drink water in this place: For so was it charged me by the word of the Lord, saying, Eat no bread, nor drink water, nor turn again by the same way that thou camest. So he went another way, and returned not by the way that he came to Bethel. 1 Kings 13:6–10.

> Atunci împăratul a răspuns și a zis omului lui Dumnezeu: „Roagă-te acum înaintea feței Domnului Dumnezeului tău și fă rugăciune pentru mine, ca mâna mea să-mi fie iarăși întoarsă.” Și omul lui Dumnezeu a implorat pe Domnul, iar mâna împăratului i-a fost iarăși întoarsă și s-a făcut cum fusese mai înainte. Și împăratul a zis omului lui Dumnezeu: „Vino acasă cu mine și întărește-te, iar eu îți voi da o răsplată.” Dar omul lui Dumnezeu a zis împăratului: „Chiar dacă mi-ai da jumătate din casa ta, nu voi intra cu tine, nici nu voi mânca pâine, nici nu voi bea apă în locul acesta; căci așa mi-a fost poruncit prin cuvântul Domnului, zicând: «Să nu mănânci pâine, nici să nu bei apă și să nu te întorci pe același drum pe care ai venit.»” Astfel, a plecat pe un alt drum și nu s-a întors pe calea pe care venise la Betel. 1 Împărați 13:6–10.

Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing, and the beginning of the northern and southern kingdoms of literal ancient Israel end in the history where the two sticks are joined into one stick, representing the nation of spiritual modern Israel.

Yesu ahora agaragaza iherezo ry’ikintu abinyujije ku ntangiriro y’ikintu, kandi intangiriro z’ubwami bwo mu majyaruguru n’ubwo mu majyepfo bwa Isirayeli ya kera isanzwe birangirira mu mateka aho inkoni ebyiri zihurizwa hamwe zikaba inkoni imwe, bigereranya ishyanga rya Isirayeli ya none yo mu buryo bw’umwuka.

In the history where the two sticks were joined a three-step testing process was initiated at the time of the end in 1798. Both sticks (kingdoms) were being gathered in advance of the outpouring of the Holy Spirit in the Midnight Cry. At the first disappointment in the spring of 1844, the Protestants failed the testing process and became the daughters of Catholicism, thus repeating the inauguration of a counterfeit system of worship, as had been typified by Jeroboam.

În istoria în care cele două toiege au fost unite, la vremea sfârșitului, în 1798, a fost inițiat un proces de încercare în trei etape. Ambele toiege (împărății) erau adunate în vederea revărsării Duhului Sfânt în Strigătul de la Miezul Nopții. La prima dezamăgire, în primăvara anului 1844, protestanții au căzut la această probă și au devenit fiicele catolicismului, repetând astfel inaugurarea unui sistem contrafăcut de închinare, așa cum fusese prefigurat de Ieroboam.

The Protestant Reformation was a work which God accomplished in order to bring the church in the wilderness out of the superstitions, traditions and customs of the Roman church. From the time of Martin Luther more and more truths were revealed identifying the whore of Tyre as nothing more than a pagan system of worship covered with a false profession of Christianity. It was the Lord’s purpose to bring his captive people out of darkness, as He had done when His people were slaves in Egypt. He delivered them from the bondage of Egypt to give them His law. The Protestant’s refusal to follow after the increasing light of the knowledge that was unsealed in 1798, prevented them from recognizing the law and the true sanctuary work of Christ in 1844.

රෝම සභාවේ අන්ධ විශ්වාසයන්, සම්ප්‍රදායන් හා චාරිත්‍රවලින් අරණ්‍යයේ සිටින සභාව පිටතට ගෙන එනු පිණිස දෙවියන් වහන්සේ ඉටු කළ කාර්යයක් වූයේ ප්‍රොටස්ටන්ට් ප්‍රතිසංස්කරණයයි. මාර්ටින් ලූතර්ගේ කාලයේ සිට, ටයර්ගේ වේශ්‍යාව යනු ක්‍රිස්තියානිය පිළිබඳ ව්‍යාජ ප්‍රකාශයකින් ආවරණය වූ, මිථ්‍යාදෘෂ්ටික නමස්කාර පද්ධතියක් පමණක් බව හෙළි කරමින්, තවත් තවත් සත්‍යයන් ප්‍රකාශිත විය. එය ස්වාමීන් වහන්සේගේ අරමුණ වූයේ, උන් වහන්සේගේ සෙනඟ මිසරයේ දාසයන් වූ කල කළාක් මෙන්ම, තමන්ගේ බන්ධිත සෙනඟ අන්ධකාරයෙන් පිටතට ගෙන ඒමයි. උන් වහන්සේ ඔවුන්ට තමන්ගේ ව්‍යවස්ථාව දෙනු පිණිස, ඔවුන් මිසරයේ වහල්භාවයෙන් මුදාගත් සේක. 1798 දී මුද්‍රාව ඉවත් කරමින් හෙළි කරන ලද දැනුමේ වර්ධමාන ආලෝකය අනුව යාම ප්‍රොටස්ටන්ට්වරු ප්‍රතික්ෂේප කළ බැවින්, 1844 දී ව්‍යවස්ථාවත් ක්‍රිස්තුස් වහන්සේගේ සැබෑ ශුද්ධස්ථාන සේවයත් හඳුනාගැනීම ඔවුන්ට වැළකුණි.

Their rejection of the judgment-hour message represented their becoming daughters of the Roman church, and they then raised up a false system of worship identified in the Scriptures as the false prophet (apostate Protestantism). The faithful Millerites that entered into the sanctuary by faith on October 22, 1844, received the light of the third angel and presented a rebuke to the false system of worship that professes to be Protestant, while holding to the primary tradition of paganism, that being the worship of the sun. The prophet from Judah typified Millerite Adventism recognizing and presenting the message of the third angel that arrived on October 22, 1844.

Respingerea de către ei a soliei ceasului judecății a reprezentat faptul că au devenit fiice ale bisericii Romei, iar atunci au ridicat un sistem fals de închinare identificat în Scripturi drept prorocul mincinos (protestantismul apostat). Milleriții credincioși, care au intrat prin credință în sanctuar la 22 octombrie 1844, au primit lumina celui de-al treilea înger și au prezentat o mustrare împotriva sistemului fals de închinare care pretinde că este protestant, în timp ce se ține de tradiția principală a păgânismului, și anume închinarea la soare. Prorocul din Iuda a prefigurat adventismul millerit, recunoscând și prezentând solia celui de-al treilea înger care a sosit la 22 octombrie 1844.

When confronted by Jeroboam’s request for the prophet to come to his home and refresh himself, the prophet expressed his specific directions that had been given to him by the Lord. That command was also given to Millerite Adventism. The command was to not return the way they had come, and Millerite Adventism had come out of the Protestant denominations. They had been separated from the Protestants at the first disappointment in the spring of 1844, and Jeremiah provides an example of the identical directions that had been given to the Judean prophet.

Când s-a confruntat cu cererea lui Ieroboam ca prorocul să vină la casa lui și să se întărească, prorocul a exprimat instrucțiunile specifice care îi fuseseră date de Domnul. Acea poruncă a fost dată și adventismului millerit. Porunca era să nu se întoarcă pe calea pe care veniseră, iar adventismul millerit ieșise din denominațiunile protestante. Ei fuseseră despărțiți de protestanți la prima dezamăgire, în primăvara anului 1844, iar Ieremia oferă un exemplu al unor îndrumări identice cu cele care îi fuseseră date prorocului iudeu.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brasen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:16–21.

> Cuvintele Tale au fost găsite, și eu le-am mâncat; și cuvântul Tău mi-a fost bucuria și veselia inimii mele, căci sunt chemat după Numele Tău, Doamne Dumnezeule al oștirilor. N-am stat în adunarea batjocoritorilor, nici nu m-am veselit; am stat singur din pricina mâinii Tale, căci m-ai umplut de indignare. Pentru ce este durerea mea necurmată, și rana mea de nevindecat, care nu voiește să se vindece? Vei fi Tu oare pentru mine cu totul ca un izvor înșelător și ca niște ape care seacă? De aceea, așa zice Domnul: Dacă te vei întoarce, te voi aduce iarăși și vei sta înaintea Mea; și dacă vei despărți ce este de preț de ce este vrednic de dispreț, vei fi ca gura Mea. Ei să se întoarcă la tine, dar tu să nu te întorci la ei. Și te voi face pentru poporul acesta un zid întărit de aramă; ei vor lupta împotriva ta, dar nu te vor birui, căci Eu sunt cu tine ca să te mântuiesc și să te izbăvesc, zice Domnul. Te voi izbăvi din mâna celor răi și te voi răscumpăra din mâna celor cumpliți. Ieremia 15:16–21.

At the fulfillment of the time prophecy of the second Woe, on August 11, 1840, the mighty angel of Revelation ten descended with a little book open in his hand, and John was told to go and take the book and eat it. Jeremiah represents those that ate the little book at that point in history, and the words were sweet as honey, for they were “the joy and rejoicing of” his “heart.” But because of God’s “hand,” Jeremiah was “filled” “with indignation,” he was “wounded” and in “perpetual pain.” Because of God’s “hand” Jeremiah suggested that God had been “unto” Jeremiah “as a liar,” and as “failed waters.” The Lord had held his “hand” over a mistake in some of the figures of the 1843 chart.

La împlinirea profeției de timp a celui de-al doilea Vai, la 11 august 1840, îngerul cel puternic din Apocalipsa zece S-a coborât cu o cărticică deschisă în mâna Sa, iar lui Ioan i s-a spus să meargă, să ia cărticica și s-o mănânce. Ieremia îi reprezintă pe aceia care au mâncat cărticica la acel punct al istoriei, iar cuvintele au fost dulci ca mierea, căci ele erau „bucuria și veselia” „inimii” sale. Dar, din pricina „mâinii” lui Dumnezeu, Ieremia a fost „umplut” „de indignare”, a fost „rănit” și în „durere necurmată”. Din pricina „mâinii” lui Dumnezeu, Ieremia a sugerat că Dumnezeu fusese „pentru” Ieremia „ca un înșelător” și ca „niște ape care nu țin”. Domnul Își ținuse „mâna” peste o greșeală din unele dintre datele de pe diagrama din 1843.

Jeremiah represents the first disappointment of the Millerites, when the vision of Habakkuk tarried. It appeared to those represented by Jeremiah that the message, which is represented as “rain,” had failed. But Habakkuk had stated “the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry.” Jeremiah had thought God lied, and that the message (rain) had failed, but it had only tarried.

Ieremia reprezintă prima dezamăgire a milleriților, când vedenia lui Habacuc a întârziat. Celor reprezentați de Ieremia li s-a părut că solia, care este reprezentată ca „ploaie”, a dat greș. Dar Habacuc spusese: „căci vedenia este încă pentru o vreme hotărâtă, dar la sfârșit va vorbi și nu va minți; chiar dacă întârzie, așteapt-o, pentru că va veni negreșit, nu va întârzia.” Ieremia crezuse că Dumnezeu a mințit și că solia (ploaia) a dat greș, dar ea doar întârziase.

Then God instructed Jeremiah that “if thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them.” After the disappointment Jeremiah, representing God’s people who must return to the service of the Lord and shake off the discouragement that had been produced when it appeared the message had failed. If Jeremiah would meet the designated requirements, God would allow him to be His spokesman.

Atunci Dumnezeu i-a poruncit lui Ieremia că „dacă te vei întoarce, te voi aduce iarăși și vei sta înaintea Mea; și dacă vei scoate ce este prețios din ce este netrebnic, vei fi ca gura Mea: ei să se întoarcă la tine, dar tu să nu te întorci la ei.” După dezamăgire, Ieremia îi reprezintă pe cei din poporul lui Dumnezeu care trebuie să se întoarcă la slujirea Domnului și să se scuture de descurajarea care fusese produsă atunci când părea că solia dăduse greș. Dacă Ieremia avea să împlinească cerințele rânduite, Dumnezeu avea să-i îngăduie să fie purtătorul Lui de cuvânt.

More importantly for our study at this time is what God told Jeremiah concerning the “assembly of mockers” who were “rejoicing” over his disappointment. He told Jeremiah that the mockers could return to Jeremiah, but he was never to return to them. Jeremiah represented those who stood against the Protestants who had just chosen to return to the fold of Catholicism and became the daughters of Babylon, the false prophets of Baal and Ashtaroth. Jeremiah represented the Judean prophet who at the same point in the prophetic line had rebuked Jeroboam’s false system of worship at the beginning of the northern kingdom, thus typifying the introduction of a false system of worship that was an image of Catholicism at the end of the history of the northern kingdom. The prophet told Jeroboam, when Jeroboam offered to form an alliance, that he was not to eat, drink or return the way he came.

Más importante para nuestro estudio en este momento es lo que Dios dijo a Jeremías acerca de la «asamblea de burladores» que se «regocijaba» por su desilusión. Le dijo a Jeremías que los burladores podían volver a Jeremías, pero que él jamás debía volver a ellos. Jeremías representaba a los que se mantuvieron en contra de los protestantes que acababan de escoger volver al redil del catolicismo y llegaron a ser las hijas de Babilonia, los falsos profetas de Baal y de Astarot. Jeremías representaba al profeta de Judá que, en el mismo punto de la línea profética, había reprendido el falso sistema de adoración de Jeroboam al comienzo del reino del norte, tipificando así la introducción de un falso sistema de adoración que era una imagen del catolicismo al final de la historia del reino del norte. El profeta dijo a Jeroboam, cuando Jeroboam ofreció formar una alianza, que no debía comer, beber ni volver por el camino por donde había venido.

> And the king said unto the man of God, Come home with me, and refresh thyself, and I will give thee a reward. And the man of God said unto the king, If thou wilt give me half thine house, I will not go in with thee, neither will I eat bread nor drink water in this place: For so was it charged me by the word of the Lord, saying, Eat no bread, nor drink water, nor turn again by the same way that thou camest. 1 Kings 13:7–9.

> Și împăratul i-a zis omului lui Dumnezeu: „Vino acasă cu mine, întărește-te și îți voi da o răsplată.” Dar omul lui Dumnezeu i-a zis împăratului: „Chiar dacă mi-ai da jumătate din casa ta, nu voi intra cu tine, nici nu voi mânca pâine, nici nu voi bea apă în locul acesta; căci așa mi s-a poruncit prin cuvântul Domnului, zicând: «Să nu mănânci pâine, nici să nu bei apă și să nu te întorci pe același drum pe care ai venit.»” 1 Regi 13:7–9.

The expression of the Judean prophet aligns with the work of the false prophets of Baal and Ashtaroth in the story of Elijah. Of course, the history of the Millerites is also the history of Elijah, for Miller was Elijah. In the story of Elijah, the prophets of Baal and Ashtaroth performed a dance of deception, which was exposed as foolishness when fire came down from God and consumed Elijah’s offering, thus typifying the outpouring of the Holy Spirit in the Midnight Cry of Millerite history. The confrontation of that history represented the confrontation of the second Elijah, which was John the Baptist during the dance of deception performed by the daughter of Herodias (Salome). Herodias was typified by Jezebel, and Jezebel is a symbol of the Catholic church.

Expresia profetului iudeu se armonizează cu lucrarea prorocilor falși ai lui Baal și Astartei din istoria lui Ilie. Desigur, istoria milleriților este, de asemenea, istoria lui Ilie, căci Miller a fost Ilie. În istoria lui Ilie, prorocii lui Baal și ai Astartei au făcut un dans al amăgirii, care a fost dat pe față ca nebunie atunci când focul s-a coborât de la Dumnezeu și a mistuit jertfa lui Ilie, preînchipuind astfel revărsarea Duhului Sfânt în Strigătul de la Miezul Nopții din istoria millerită. Confruntarea din acea istorie a reprezentat confruntarea celui de-al doilea Ilie, care a fost Ioan Botezătorul, în timpul dansului amăgirii săvârșit de fiica Irodiadei (Salomeea). Irodiada a fost preînchipuită de Izabela, iar Izabela este un simbol al bisericii catolice.

In 1844, the Protestant churches became Salome, the daughter of Herodias (Jezebel). In the dance of deception Herod had promised half his kingdom, and he did so on his birthday, thus typifying the last days when the ten kings, who are typified by Ahab (the king of the ten northern kingdoms), agree to give their kingdom to the papacy (Jezebel). Giving “half your kingdom” is a symbol of a confederacy, and the prophet from Judea was clearly informing Jeroboam that he would never form an alliance with the apostate king or support his counterfeit system of worship.

În 1844, bisericile protestante au devenit Salome, fiica Irodiadei (Izabela). În dansul înșelăciunii, Irod făgăduise jumătate din împărăția sa și a făcut aceasta de ziua lui, prefigurând astfel zilele de pe urmă, când cei zece împărați, care sunt prefigurați de Ahab (împăratul celor zece regate de la miazănoapte), sunt de acord să-și dea împărăția papalității (Izabela). A da „jumătate din împărăția ta” este un simbol al unei confederații, iar profetul din Iudeea îi făcea limpede cunoscut lui Ieroboam că nu avea să încheie niciodată o alianță cu împăratul apostat și nici să sprijine sistemul său contrafăcut de închinare.

That is what the Lord also told Jeremiah, when He said the “assembly of mockers” (apostate Protestantism) can return to Jeremiah, but Jeremiah must never return to them, or return by the way he came. But the Judean prophet did that very thing, for he was deceived by a false and lying prophet before he returned to Judea—before he finished the work he had been given.

Asta ir tai, ką Viešpats pasakė ir Jeremijui, kai tarė, kad „pašaipiųjų sambūris“ (atkritęs protestantizmas) gali sugrįžti pas Jeremiją, bet Jeremijas niekada neturi sugrįžti pas juos ar grįžti tuo keliu, kuriuo atėjo. Tačiau Judo pranašas padarė būtent tai, nes prieš sugrįždamas į Judėją—prieš užbaigdamas jam pavestą darbą—jis buvo apgautas netikro ir melagingo pranašo.

> Now there dwelt an old prophet in Bethel; and his sons came and told him all the works that the man of God had done that day in Bethel: the words which he had spoken unto the king, them they told also to their father. And their father said unto them, What way went he? For his sons had seen what way the man of God went, which came from Judah. And he said unto his sons, Saddle me the ass. So they saddled him the ass: and he rode thereon, And went after the man of God, and found him sitting under an oak: and he said unto him, Art thou the man of God that camest from Judah? And he said, I am. Then he said unto him, Come home with me, and eat bread. And he said, I may not return with thee, nor go in with thee: neither will I eat bread nor drink water with thee in this place: For it was said to me by the word of the Lord, Thou shalt eat no bread nor drink water there, nor turn again to go by the way that thou camest. He said unto him, I am a prophet also as thou art; and an angel spake unto me by the word of the Lord, saying, Bring him back with thee into thine house, that he may eat bread and drink water. But he lied unto him. So he went back with him, and did eat bread in his house, and drank water. And it came to pass, as they sat at the table, that the word of the Lord came unto the prophet that brought him back: And he cried unto the man of God that came from Judah, saying, Thus saith the Lord, Forasmuch as thou hast disobeyed the mouth of the Lord, and hast not kept the commandment which the Lord thy God commanded thee, But camest back, and hast eaten bread and drunk water in the place, of the which the Lord did say to thee, Eat no bread, and drink no water; thy carcase shall not come unto the sepulchre of thy fathers.

> Iar în Betel locuia un proroc bătrân; și fiii lui au venit și i-au istorisit toate lucrările pe care omul lui Dumnezeu le făcuse în ziua aceea în Betel; și cuvintele pe care le rostise către împărat, pe acelea i le-au spus și tatălui lor. Și tatăl lor le-a zis: „Pe ce drum a mers?” Căci fiii lui văzuseră pe ce drum mersese omul lui Dumnezeu, care venise din Iuda. Și el a zis fiilor săi: „Înșeuați-mi măgarul.” Și ei i-au înșeuat măgarul, iar el a încălecat pe el, și a mers după omul lui Dumnezeu și l-a găsit șezând sub un stejar; și i-a zis: „Tu ești omul lui Dumnezeu care a venit din Iuda?” Și el a zis: „Eu sunt.” Atunci i-a zis: „Vino acasă cu mine și mănâncă pâine.” Dar el a zis: „Nu pot să mă întorc cu tine, nici să intru cu tine; și nu voi mânca pâine, nici nu voi bea apă cu tine în locul acesta; căci mi s-a spus prin cuvântul Domnului: «Să nu mănânci pâine, nici să nu bei apă acolo, și să nu te întorci mergând pe drumul pe care ai venit.»” El i-a zis: „Și eu sunt proroc ca și tine; și un înger mi-a vorbit prin cuvântul Domnului, zicând: «Adu-l înapoi cu tine în casa ta, ca să mănânce pâine și să bea apă.»” Dar îl mințise. Astfel, el s-a întors cu el, și a mâncat pâine în casa lui, și a băut apă. Și s-a întâmplat că, pe când ședeau la masă, cuvântul Domnului a venit către prorocul care îl adusese înapoi; și el a strigat către omul lui Dumnezeu care venise din Iuda, zicând: „Așa vorbește Domnul: «Pentru că nu ai ascultat de porunca Domnului și nu ai păzit porunca pe care ți-o dăduse Domnul Dumnezeul tău, ci te-ai întors, și ai mâncat pâine și ai băut apă în locul despre care Domnul îți spusese: „Să nu mănânci pâine și să nu bei apă”, trupul tău mort nu va intra în mormântul părinților tăi.»”

> And it came to pass, after he had eaten bread, and after he had drunk, that he saddled for him the ass, to wit, for the prophet whom he had brought back. And when he was gone, a lion met him by the way, and slew him: and his carcase was cast in the way, and the ass stood by it, the lion also stood by the carcase. And, behold, men passed by, and saw the carcase cast in the way, and the lion standing by the carcase: and they came and told it in the city where the old prophet dwelt. And when the prophet that brought him back from the way heard thereof, he said, It is the man of God, who was disobedient unto the word of the Lord: therefore the Lord hath delivered him unto the lion, which hath torn him, and slain him, according to the word of the Lord, which he spake unto him. And he spake to his sons, saying, Saddle me the ass. And they saddled him. And he went and found his carcase cast in the way, and the ass and the lion standing by the carcase: the lion had not eaten the carcase, nor torn the ass. And the prophet took up the carcase of the man of God, and laid it upon the ass, and brought it back: and the old prophet came to the city, to mourn and to bury him. And he laid his carcase in his own grave; and they mourned over him, saying, Alas, my brother! And it came to pass, after he had buried him, that he spake to his sons, saying, When I am dead, then bury me in the sepulchre wherein the man of God is buried; lay my bones beside his bones: For the saying which he cried by the word of the Lord against the altar in Bethel, and against all the houses of the high places which are in the cities of Samaria, shall surely come to pass. 1 Kings 13:11–32.

> Și a fost, după ce a mâncat pâine și după ce a băut, că i-a șeuat măgarul, anume pentru prorocul pe care-l adusese înapoi. Și, după ce a plecat, l-a întâlnit pe drum un leu și l-a ucis; iar trupul lui a fost aruncat în drum, și măgarul stătea lângă el, și leul de asemenea stătea lângă trup. Și, iată, au trecut niște oameni și au văzut trupul aruncat în drum și leul stând lângă trup; și au venit și au spus aceasta în cetatea unde locuia prorocul cel bătrân. Și când prorocul care-l adusese înapoi din drum a auzit aceasta, a zis: Este omul lui Dumnezeu, care a fost neascultător față de cuvântul Domnului; de aceea Domnul l-a dat în mâna leului, care l-a sfâșiat și l-a ucis, după cuvântul Domnului pe care i-l spusese. Și a vorbit fiilor săi, zicând: Șeuați-mi măgarul. Și ei i l-au șeuat. Și s-a dus și i-a găsit trupul aruncat în drum, iar măgarul și leul stăteau lângă trup; leul nu mâncase trupul și nici nu sfâșiase măgarul. Și prorocul a ridicat trupul omului lui Dumnezeu, l-a pus pe măgar și l-a adus înapoi; și prorocul cel bătrân a venit în cetate, ca să-l jelească și să-l îngroape. Și i-a pus trupul în propriul său mormânt; și l-au jelit, zicând: Vai, fratele meu! Și a fost, după ce l-a îngropat, că a vorbit fiilor săi, zicând: Când voi muri, atunci să mă îngropați în mormântul în care este îngropat omul lui Dumnezeu; puneți-mi oasele lângă oasele lui; căci cuvântul pe care l-a strigat prin cuvântul Domnului împotriva altarului din Betel și împotriva tuturor caselor înălțimilor care sunt în cetățile Samariei se va împlini negreșit. 1 Împărați 13:11–32.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “When the power of God testifies as to what is truth, that truth is to stand forever as the truth. No after suppositions contrary to the light God has given are to be entertained. Men will arise with interpretations of Scripture which are to them truth, but which are not truth. The truth for this time God has given us as a foundation for our faith. He Himself has taught us what is truth. One will arise, and still another, with new light, which contradicts the light that God has given under the demonstration of His Holy Spirit. A few are still alive who passed through the experience gained in the establishment of this truth. God has graciously spared their lives to repeat, and repeat till the close of their lives, the experience through which they passed even as did John the apostle till the very close of his life. And the standard bearers who have fallen in death are to speak through the reprinting of their writings. I am instructed that thus their voices are to be heard. They are to bear their testimony as to what constitutes the truth for this time.

> „Când puterea lui Dumnezeu dă mărturie cu privire la ceea ce este adevărul, acel adevăr trebuie să rămână pentru totdeauna ca adevăr. Nicio presupunere ulterioară, potrivnică luminii pe care a dat-o Dumnezeu, nu trebuie să fie primită. Se vor ridica oameni cu interpretări ale Scripturii care, pentru ei, sunt adevăr, dar care nu sunt adevăr. Adevărul pentru timpul acesta ni l-a dat Dumnezeu ca temelie a credinței noastre. El Însuși ne-a învățat ce este adevărul. Se va ridica unul și apoi încă altul, cu lumină nouă, care contrazice lumina pe care a dat-o Dumnezeu prin manifestarea Duhului Său Sfânt. Mai sunt încă în viață câțiva care au trecut prin experiența dobândită la statornicirea acestui adevăr. Dumnezeu, în harul Său, le-a cruțat viața pentru a repeta și a repeta, până la încheierea vieții lor, experiența prin care au trecut, așa cum a făcut și apostolul Ioan până chiar la sfârșitul vieții sale. Iar purtătorii de stindard care au căzut în moarte trebuie să vorbească prin retipărirea scrierilor lor. Mi s-a arătat că astfel glasurile lor trebuie să fie auzite. Ei trebuie să-și aducă mărturia cu privire la ceea ce constituie adevărul pentru timpul acesta.

> “We are not to receive the words of those who come with a message that contradicts the special points of our faith. They gather together a mass of Scripture, and pile it as proof around their asserted theories. This has been done over and over again during the past fifty years. And while the Scriptures are God’s word, and are to be respected, the application of them, if such application moves one pillar from the foundation that God has sustained these fifty years, is a great mistake. He who makes such an application knows not the wonderful demonstration of the Holy Spirit that gave power and force to the past messages that have come to the people of God.

> “Nu trebuie să primim cuvintele celor care vin cu un mesaj ce contrazice punctele deosebite ale credinței noastre. Ei adună laolaltă o mulțime de texte din Scriptură și le îngrămădesc ca dovezi în jurul teoriilor pe care le susțin. Lucrul acesta s-a făcut iar și iar în decursul ultimilor cincizeci de ani. Și, deși Scripturile sunt Cuvântul lui Dumnezeu și trebuie respectate, aplicarea lor, dacă o asemenea aplicare mută chiar și un singur stâlp din temelia pe care Dumnezeu a susținut-o în acești cincizeci de ani, este o mare greșeală. Cel care face o asemenea aplicare nu cunoaște minunata demonstrație a Duhului Sfânt care a dat putere și tărie mesajelor din trecut care au venit la poporul lui Dumnezeu.”

> “Elder G’s proofs are not reliable. If received, they would destroy the faith of God’s people in the truth that has made us what we are.

> „Dovezile fratelui G nu sunt demne de încredere. Dacă ar fi primite, ele ar nimici credința poporului lui Dumnezeu în adevărul care ne-a făcut ceea ce suntem.‟

> “We must be decided on this subject; for the points that he is trying to prove by Scripture, are not sound. They do not prove that the past experience of God’s people was a fallacy. We had the truth; we were directed by the angels of God. It was under the guidance of the Holy Spirit that the presentation of the sanctuary question was given. It is eloquence for everyone to keep silent in regard to the features of our faith in which they acted no part. God never contradicts Himself. Scripture proofs are misapplied if forced to testify to that which is not true. Another and still another will arise and bring in supposedly great light, and make their assertions. But we stand by the old landmarks. [1 John 1:1–10 quoted.]

> „Trebuie să fim hotărâți cu privire la acest subiect; căci punctele pe care el încearcă să le dovedească prin Scriptură nu sunt temeinice. Ele nu dovedesc că experiența trecută a poporului lui Dumnezeu a fost o eroare. Noi am avut adevărul; am fost călăuziți de îngerii lui Dumnezeu. Sub îndrumarea Duhului Sfânt a fost dată prezentarea chestiunii sanctuarului. Este o elocință pentru fiecare să păstreze tăcerea cu privire la trăsăturile credinței noastre în care nu au avut nicio parte. Dumnezeu nu Se contrazice niciodată. Dovezile Scripturii sunt aplicate greșit dacă sunt silite să mărturisească despre ceea ce nu este adevărat. Se va ridica unul și apoi altul și vor aduce o lumină presupus mare și își vor face afirmațiile. Dar noi rămânem lângă vechile hotare de aducere-aminte. [1 Ioan 1:1–10 citat.]”

> “I am instructed to say that these words we may use as appropriate for this time, for the time has come when sin must be called by its right name. We are hindered in our work by men who are not converted, who seek their own glory. They wish to be thought originators of new theories, which they present claiming that they are truth. But if these theories are received, they will lead to a denial of the truth that for the past fifty years God has been giving to His people, substantiating it by the demonstration of the Holy Spirit.” Selected Messages, book 1, 161.

> „Instruită sunt să spun că aceste cuvinte pot fi folosite de noi ca potrivite pentru acest timp, căci a venit vremea când păcatul trebuie numit pe numele lui adevărat. Suntem împiedicați în lucrarea noastră de oameni care nu sunt convertiți, care își caută propria slavă. Ei doresc să fie socotiți inițiatorii unor teorii noi, pe care le prezintă, pretinzând că sunt adevăr. Dar, dacă aceste teorii sunt primite, ele vor duce la o tăgăduire a adevărului pe care, în ultimii cincizeci de ani, Dumnezeu l-a dat poporului Său, întărindu-l prin demonstrația Duhului Sfânt.” Selected Messages, book 1, 161.

Back to Articles