Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Seven

Cartea lui Daniel - Numărul douăzeci și șapte

Another Secret Dream

Un Alt Vis Secret

Author

Jeff Pippenger

Published

December 22, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Nebuchadnezzar’s second dream marks the “time of the end,” when two classes of worshippers are called to come and investigate the “increase of knowledge” that was unsealed in 1798. Daniel is then also identified as Belteshazzar, thus identifying him as God’s covenant people, for a change of name prophetically marks a covenant relation. Nebuchadnezzar acknowledged that Daniel had the presence of the Holy Spirit, and based upon his past experience with Daniel, he thought that “no secret” would trouble Daniel, but the secret of this dream did trouble Daniel.

A doua viziune în vis a lui Nebucadnețar marchează „vremea sfârșitului”, când două categorii de închinători sunt chemate să vină și să cerceteze „sporirea cunoștinței” care a fost desigilată în 1798. Daniel este apoi identificat și ca Beltșațar, identificându-l astfel ca aparținând poporului legământului lui Dumnezeu, căci o schimbare de nume marchează în mod profetic o relație de legământ. Nebucadnețar a recunoscut că Daniel avea prezența Duhului Sfânt și, pe baza experienței sale anterioare cu Daniel, a crezut că „nicio taină” nu-l va tulbura pe Daniel, însă taina acestui vis l-a tulburat pe Daniel.

> O Belteshazzar, master of the magicians, because I know that the spirit of the holy gods is in thee, and no secret troubleth thee, tell me the visions of my dream that I have seen, and the interpretation thereof. Thus were the visions of mine head in my bed; I saw, and behold, a tree in the midst of the earth, and the height thereof was great. The tree grew, and was strong, and the height thereof reached unto heaven, and the sight thereof to the end of all the earth: The leaves thereof were fair, and the fruit thereof much, and in it was meat for all: the beasts of the field had shadow under it, and the fowls of the heaven dwelt in the boughs thereof, and all flesh was fed of it. I saw in the visions of my head upon my bed, and, behold, a watcher and an holy one came down from heaven; He cried aloud, and said thus, Hew down the tree, and cut off his branches, shake off his leaves, and scatter his fruit: let the beasts get away from under it, and the fowls from his branches: Nevertheless leave the stump of his roots in the earth, even with a band of iron and brass, in the tender grass of the field; and let it be wet with the dew of heaven, and let his portion be with the beasts in the grass of the earth: Let his heart be changed from man’s, and let a beast’s heart be given unto him: and let seven times pass over him. This matter is by the decree of the watchers, and the demand by the word of the holy ones: to the intent that the living may know that the most High ruleth in the kingdom of men, and giveth it to whomsoever he will, and setteth up over it the basest of men. This dream I king Nebuchadnezzar have seen. Now thou, O Belteshazzar, declare the interpretation thereof, forasmuch as all the wise men of my kingdom are not able to make known unto me the interpretation: but thou art able; for the spirit of the holy gods is in thee. Then Daniel, whose name was Belteshazzar, was astonied for one hour, and his thoughts troubled him. The king spake, and said, Belteshazzar, let not the dream, or the interpretation thereof, trouble thee. Belteshazzar answered and said, My lord, the dream be to them that hate thee, and the interpretation thereof to thine enemies. Daniel 4:9–19.

> O Belteșațar, căpetenie a magilor, fiindcă știu că duhul dumnezeilor celor sfinți este în tine și că nicio taină nu te tulbură, spune-mi vedeniile visului meu pe care l-am văzut și tâlcuirea lui. Iată care erau vedeniile capului meu, în patul meu: mă uitam și, iată, un copac în mijlocul pământului, și înălțimea lui era mare. Copacul a crescut și s-a făcut puternic, iar înălțimea lui ajungea până la cer, și se vedea până la marginile întregului pământ. Frunzele lui erau frumoase, și rodul lui mult, și în el era hrană pentru toți; fiarele câmpului se adăposteau la umbra lui, păsările cerului locuiau în ramurile lui, și orice făptură se hrănea din el. Mă uitam în vedeniile capului meu, în patul meu, și, iată, un străjer și un sfânt s-a coborât din cer. El a strigat cu putere și a vorbit astfel: „Tăiați copacul și retezați-i ramurile, scuturați-i frunzele și risipiți-i rodul; fiarele să fugă de sub el și păsările din ramurile lui. Totuși, lăsați în pământ buturuga rădăcinilor lui, și anume cu o legătură de fier și de aramă, în iarba fragedă a câmpului; și să fie udată de roua cerului, iar partea lui să fie cu fiarele în iarba pământului. Inima lui să fie schimbată din inimă de om și să i se dea o inimă de fiară; și șapte vremi să treacă peste el. Hotărârea aceasta este prin decretul străjerilor, și cererea prin cuvântul celor sfinți, pentru ca cei vii să știe că Cel Preaînalt stăpânește peste împărăția oamenilor și o dă cui voiește, și ridică peste ea pe cel mai de jos dintre oameni.” Acesta este visul pe care l-am văzut eu, împăratul Nebucadnețar. Acum tu, O Belteșațar, fă cunoscută tâlcuirea lui, întrucât toți înțelepții împărăției mele nu sunt în stare să-mi facă cunoscută tâlcuirea; dar tu poți, căci duhul dumnezeilor celor sfinți este în tine. Atunci Daniel, al cărui nume era Belteșațar, a rămas înmărmurit o vreme, și gândurile lui îl tulburau. Împăratul a luat cuvântul și a zis: „Belteșațar, să nu te tulbure visul sau tâlcuirea lui.” Belteșațar a răspuns și a zis: „Domnul meu, visul să fie pentru cei ce te urăsc, iar tâlcuirea lui pentru vrăjmașii tăi.” Daniel 4:9–19.

Daniel is “troubled” with the dream and interpretation, for he can understand how Nebuchadnezzar might be offended by the interpretation, but once Nebuchadnezzar encourages him to speak, Daniel provides Nebuchadnezzar with a warning of judgment to come. The warning of judgment to come, is symbolic of the warning of the first angel that arrived at the time of the end, in 1798.

Daniel este „tulburat” de vis și de tâlcuirea lui, căci poate înțelege cum Nebucadnețar ar putea fi jignit de această tâlcuire; însă, odată ce Nebucadnețar îl încurajează să vorbească, Daniel îi adresează lui Nebucadnețar o avertizare cu privire la judecata care va veni. Această avertizare cu privire la judecata care va veni este simbolică pentru avertizarea primului înger care a sosit la vremea sfârșitului, în 1798.

> Then Daniel, whose name was Belteshazzar, was astonied for one hour, and his thoughts troubled him. The king spake, and said, Belteshazzar, let not the dream, or the interpretation thereof, trouble thee. Belteshazzar answered and said, My lord, the dream be to them that hate thee, and the interpretation thereof to thine enemies. Daniel 4:19.

> Atunci Daniel, al cărui nume era Beltșațar, a rămas înmărmurit un ceas, iar gândurile lui l-au tulburat. Împăratul a luat cuvântul și a zis: „Beltșațar, să nu te tulbure visul, nici tâlcuirea lui.” Beltșațar a răspuns și a zis: „Domnul meu, fie visul pentru cei ce te urăsc pe tine, iar tâlcuirea lui pentru vrăjmașii tăi.” Daniel 4:19.

Daniel was “astonied for one hour.” The “hour” is one of five times that the word “hour,” occurs in the book of Daniel, and it is found nowhere else in the Old Testament. Here it represents the period of time that Daniel, representing the “wise” that understand the increase of knowledge, prepare to give the warning of the first angel, which announces the opening of the investigative judgment on October 22, 1844. Daniel’s interpretation of the dream includes, not only the announcement of a coming judgment, but also a call for Nebuchadnezzar to cease from sin, representing the everlasting gospel of the first angel. The “hour” would be prophetically located at the time of the end, in 1798, when the first angel arrived into history. The first angel arrived into history in 1798, at the conclusion of the “seven times” of God’s vengeance brought against the northern kingdom, beginning in 723 BC.

ដានីយ៉ែល «មានការភ្ញាក់ផ្អើលអស់រយៈពេលមួយម៉ោង»។ ពាក្យ «ម៉ោង» នេះ គឺជាមួយក្នុងចំណោមប្រាំដងដែលពាក្យ «ម៉ោង» បានកើតមាននៅក្នុងសៀវភៅដានីយ៉ែល ហើយវាមិនត្រូវបានរកឃើញនៅទីណាផ្សេងទៀតក្នុងគម្ពីរសញ្ញាចាស់ឡើយ។ នៅទីនេះ វាតំណាងឲ្យរយៈពេលដែលដានីយ៉ែល ជាតំណាងនៃ «អ្នកមានប្រាជ្ញា» ដែលយល់ដឹងអំពីការកើនឡើងនៃចំណេះដឹង កំពុងត្រៀមខ្លួនដើម្បីប្រកាសការព្រមានរបស់ទេវតាទីមួយ ដែលប្រកាសអំពីការបើកការជំនុំជម្រះស៊ើបអង្កេតនៅថ្ងៃទី 22 ខែតុលា ឆ្នាំ 1844។ ការបកស្រាយសុបិនរបស់ដានីយ៉ែល រួមមាន មិនត្រឹមតែការប្រកាសអំពីការជំនុំជម្រះមួយដែលនឹងមកដល់ប៉ុណ្ណោះទេ ប៉ុន្តែក៏រួមមានការអំពាវនាវឲ្យនេប៊ូក្នេស្សារ ឈប់ប្រព្រឹត្តអំពើបាបផងដែរ ដែលតំណាងឲ្យដំណឹងល្អអស់កល្បជានិច្ចរបស់ទេវតាទីមួយ។ តាមន័យទំនាយ «ម៉ោង» នេះ នឹងត្រូវកំណត់ទីតាំងនៅពេលវេលាចុងបញ្ចប់ ក្នុងឆ្នាំ 1798 នៅពេលដែលទេវតាទីមួយបានចូលមកក្នុងប្រវត្តិសាស្ត្រ។ ទេវតាទីមួយបានចូលមកក្នុងប្រវត្តិសាស្ត្រ នៅឆ្នាំ 1798 នៅចុងបញ្ចប់នៃ «ប្រាំពីរដង» នៃការសងសឹករបស់ព្រះ ដែលបាននាំមកលើនគរខាងជើង ដោយចាប់ផ្ដើមនៅឆ្នាំ 723 មុន គ.ស.

> For these be the days of vengeance, that all things which are written may be fulfilled. But woe unto them that are with child, and to them that give suck, in those days! for there shall be great distress in the land, and wrath upon this people. And they shall fall by the edge of the sword, and shall be led away captive into all nations: and Jerusalem shall be trodden down of the Gentiles, until the times of the Gentiles be fulfilled. Luke 21:22–24.

> Căci acestea sunt zilele răzbunării, ca să se împlinească toate cele scrise. Dar vai de cele însărcinate și de cele ce vor alăpta în acele zile! Căci va fi mare strâmtorare în țară și mânie peste poporul acesta. Și vor cădea sub ascuțișul sabiei și vor fi duși robi printre toate neamurile; iar Ierusalimul va fi călcat în picioare de neamuri, până se vor împlini vremurile neamurilor. Luca 21:22–24.

Nebuchadnezzar was to live with the heart of a beast for the period of God’s vengeance, that was brought upon the northern kingdom of Israel, for Nebuchadnezzar was the king of the north. Luke identifies that same period as “times” (“times of the Gentiles”), in the plural, when he marks the ending point of the trampling down of Jerusalem.

Nebukadnesar trebuia să trăiască având inima unei fiare pe durata perioadei răzbunării lui Dumnezeu, adusă asupra împărăției de nord a lui Israel, căci Nebukadnesar era împăratul de la miazănoapte. Luca identifică aceeași perioadă ca „vremuri” („vremurile neamurilor”), la plural, atunci când marchează punctul final al călcării în picioare a Ierusalimului.

> And they shall fall by the edge of the sword, and shall be led away captive into all nations: and Jerusalem shall be trodden down of the Gentiles, until the times of the Gentiles be fulfilled. Luke 21:24.

> Și vor cădea sub tăișul sabiei și vor fi duși robi între toate neamurile; iar Ierusalimul va fi călcat în picioare de neamuri, până se vor împlini vremurile neamurilor. Luca 21:24.

In the book of Revelation, the times of the Gentiles trampling down the sanctuary and host was simply identified as twelve hundred and sixty years, for it was simply emphasizing the period of papal persecution.

În cartea Apocalipsa, perioada în care neamurile călcau în picioare sanctuarul și oștirea era identificată pur și simplu ca o mie două sute șaizeci de ani, deoarece accentul cădea pur și simplu asupra perioadei persecuției papale.

> But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. And I will give power unto my two witnesses, and they shall prophesy a thousand two hundred and threescore days, clothed in sackcloth. Revelation 11:2, 3.

> Dar curtea care este afară din templu las-o deoparte și n-o măsura; căci a fost dată neamurilor; iar cetatea sfântă o vor călca în picioare patruzeci și două de luni. Și voi da putere celor doi martori ai Mei, și ei vor proroci o mie două sute șaizeci de zile, îmbrăcați în sac. Apocalipsa 11:2, 3.

The warning message given by Daniel to Nebuchadnezzar, represents the warning of judgment to come. The arrival of that warning message is symbolically located in 1798, which is when the first angel arrived to warn of the approaching investigative judgment. The predicted judgment upon Nebuchadnezzar occurred in the second use of the word “hour” in chapter four.

Avertismentul transmis de Daniel lui Nebucadnețar reprezintă avertizarea cu privire la judecata ce va veni. Sosirea acelui mesaj de avertizare este situată simbolic în anul 1798, când a sosit primul înger pentru a avertiza despre apropiata judecată de cercetare. Judecata prezisă asupra lui Nebucadnețar a avut loc la a doua folosire a cuvântului „ceas” în capitolul patru.

> All this came upon the king Nebuchadnezzar. At the end of twelve months he walked in the palace of the kingdom of Babylon. The king spake, and said, Is not this great Babylon, that I have built for the house of the kingdom by the might of my power, and for the honour of my majesty? While the word was in the king’s mouth, there fell a voice from heaven, saying, O king Nebuchadnezzar, to thee it is spoken; The kingdom is departed from thee. And they shall drive thee from men, and thy dwelling shall be with the beasts of the field: they shall make thee to eat grass as oxen, and seven times shall pass over thee, until thou know that the most High ruleth in the kingdom of men, and giveth it to whomsoever he will. The same hour was the thing fulfilled upon Nebuchadnezzar: and he was driven from men, and did eat grass as oxen, and his body was wet with the dew of heaven, till his hairs were grown like eagles’ feathers, and his nails like birds’ claws. Daniel 4:28–33.

> Toate acestea au venit asupra împăratului Nebucadnețar. La sfârșitul a douăsprezece luni, el se plimba în palatul împărăției Babilonului. Împăratul a vorbit și a zis: „Nu este acesta Babilonul cel mare, pe care l-am zidit eu ca locuință împărătească, prin puterea tăriei mele și spre slava măreției mele?” Pe când cuvântul era încă în gura împăratului, un glas a coborât din cer, zicând: „Împărate Nebucadnețar, ție ți se spune: Împărăția s-a depărtat de la tine. Te vor izgoni din mijlocul oamenilor, și locuința ta va fi cu fiarele câmpului; te vor face să mănânci iarbă ca boii, și șapte vremi vor trece peste tine, până vei cunoaște că Cel Preaînalt stăpânește peste împărăția oamenilor și o dă cui voiește.” În chiar ceasul acela, lucrul s-a împlinit asupra lui Nebucadnețar: a fost izgonit din mijlocul oamenilor, a mâncat iarbă ca boii, și trupul i-a fost udat de roua cerului, până i-a crescut părul ca penele vulturilor, iar unghiile lui ca ghearele păsărilor. Daniel 4:28–33.

The judgment that had been predicted came in the very “hour” that Nebuchadnezzar lifted up his heart to pride. The investigative judgment that had been predicted, came when the “hour” of God’s investigative judgment commenced.

Judecata care fusese prezisă a venit chiar în „ceasul” în care Nebucadnețar și-a înălțat inima spre mândrie. Judecata de cercetare care fusese prezisă a venit atunci când a început „ceasul” judecății de cercetare a lui Dumnezeu.

The “hour” of God’s judgment on October 22, 1844, had produced two classes of worshippers, represented as the “wise” and the “wicked” in Daniel chapter twelve, and who were also represented as “wise” or “foolish” in the parable of the ten virgins, and who were also represented as those who were justified by faith in Habakkuk chapter two, who were contrasted with those that manifested the same character as had Nebuchadnezzar in the “hour” his judgment came.

„Ceasul” judecății lui Dumnezeu, la 22 octombrie 1844, a produs două clase de închinători, reprezentate ca „cei înțelepți” și „cei răi” în capitolul doisprezece din Daniel, și care au fost, de asemenea, reprezentate ca „înțelepți” sau „nechibzuiți” în parabola celor zece fecioare, și care au fost, de asemenea, reprezentate ca aceia care sunt îndreptățiți prin credință în capitolul doi din Habacuc, fiind puși în contrast cu aceia care au manifestat același caracter pe care l-a avut Nebucadnețar în „ceasul” când a venit judecata lui.

> Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Habakkuk 2:4.

> Iată, sufletul celui îngâmfat nu este drept în el; dar cel neprihănit va trăi prin credința sa. Habacuc 2:4.

The two classes in each of the three lines were manifested when the “hour” of his judgment arrived on October 22, 1844, which is what Nebuchadnezzar’s “hour” of judgment represents. 1798 was the conclusion of the “first” indignation of “seven times,” when the papacy ceased to prosper, for she was delivered a deadly wound.

Cele două clase din fiecare dintre cele trei linii s-au manifestat atunci când „ceasul” judecății Lui a sosit la 22 octombrie 1844, ceea ce reprezintă „ceasul” judecății lui Nebucadnețar. Anul 1798 a fost încheierea „primei” indignări a celor „șapte vremi”, când papalitatea a încetat să prospere, căci i-a fost dată o rană de moarte.

> And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvellous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished: for that that is determined shall be done. Daniel 11:36.

> Și împăratul va face după voia sa; și se va înălța pe sine și se va mări pe sine mai presus de orice dumnezeu și va rosti lucruri nemaiauzite împotriva Dumnezeului dumnezeilor și va propăși până se va împlini mânia; căci ceea ce este hotărât se va face. Daniel 11:36.

1844, was the end of the “last” indignation:

1844 a fost sfârșitul „ultimei” indignări:

> And he said, Behold, I will make thee know what shall be in the last end of the indignation: for at the time appointed the end shall be. Daniel 8:19.

> Iar el a zis: „Iată, îți voi face cunoscut ce se va întâmpla la sfârșitul din urmă al mâniei; căci sfârșitul va fi la vremea hotărâtă.” Daniel 8:19.

The first use of the word “hour,” in Daniel chapter four, represents 1798; which was the end of the “first” of God’s indignation of “seven times” against the northern kingdom of Israel; the arrival of the first angel’s message at the time of the end; and the end of Nebuchadnezzar’s “seven times” at the “end of the days.”

Prima folosire a cuvântului „ceas”, în capitolul patru din Daniel, reprezintă anul 1798; care a fost sfârșitul „primei” manifestări a indignării lui Dumnezeu din cadrul celor „șapte vremi” împotriva împărăției de nord a lui Israel; sosirea soliei primului înger la vremea sfârșitului; și sfârșitul celor „șapte vremi” ale lui Nebucadnețar la „sfârșitul zilelor”.

The second use of the word “hour,” in Daniel chapter four, represents 1844; which was the end of the “last” indignation of “seven times,” against the southern kingdom of Judah. It was also the arrival of the investigative judgment, and Nebuchadnezzar’s personal judgment.

A doua folosire a cuvântului „ceas”, în capitolul patru din Daniel, reprezintă anul 1844; care a fost sfârșitul ultimei indignări din cadrul celor „șapte vremi” împotriva împărăției de sud a lui Iuda. A fost, de asemenea, sosirea judecății de cercetare și judecata personală a lui Nebucadnețar.

Chapter one identifies the history of the three-step testing process, and marks the empowerment of the first angel’s message on August 11, 1840. Chapter four represents the arrival of the first angel’s message at the time of the end in 1798, and is to be laid over chapter one. Chapter four emphasizes the message of the first angel and its warning of approaching judgment, and marks October 22, 1844, and the arrival of the third angel’s message.

Capitolul întâi identifică istoria procesului de încercare în trei pași și marchează împuternicirea soliei primului înger la 11 august 1840. Capitolul patru reprezintă sosirea soliei primului înger la vremea sfârșitului, în 1798, și trebuie suprapus peste capitolul întâi. Capitolul patru accentuează solia primului înger și avertizarea ei cu privire la judecata care se apropie și marchează 22 octombrie 1844 și sosirea soliei celui de-al treilea înger.

Together they represent the beginning of not only Adventism, but also of the United States. Chapters one through three also address the history at the end of Adventism, and the end of the United States. Chapter five, and the testimony of Belshazzar also aligns with those first three chapters.

Împreună, ele reprezintă începutul nu doar al adventismului, ci și al Statelor Unite. Capitolele unu până la trei tratează, de asemenea, istoria de la sfârșitul adventismului și sfârșitul Statelor Unite. Capitolul cinci și mărturia lui Belșațar se aliniază, de asemenea, cu acele prime trei capitole.

Chapter one, aligned with chapter four, represent the movement of the first angel, and the history when the book of Daniel was unsealed at the time of the end in 1798. The message that was then unsealed is symbolized with the vision of the Ulai River, that represents the increase of knowledge contained within chapters seven, eight and nine of Daniel.

Capitolul întâi, în concordanță cu capitolul al patrulea, reprezintă mișcarea primului înger și istoria timpului când cartea lui Daniel a fost desigilată la vremea sfârșitului, în 1798. Solia care a fost atunci desigilată este simbolizată prin viziunea râului Ulai, care reprezintă sporirea cunoștinței cuprinse în capitolele șapte, opt și nouă din Daniel.

> In the third year of the reign of king Belshazzar a vision appeared unto me, even unto me Daniel, after that which appeared unto me at the first. And I saw in a vision; and it came to pass, when I saw, that I was at Shushan in the palace, which is in the province of Elam; and I saw in a vision, and I was by the river of Ulai. Daniel 8:1, 2.

> În al treilea an al domniei împăratului Belșațar, mi s-a arătat o vedenie, mie, lui Daniel, după aceea care mi se arătase mai întâi. Și am văzut în vedenie; și s-a întâmplat, când am văzut, că eram la Susa, în palat, care este în ținutul Elamului; și am văzut în vedenie, și eram lângă râul Ulai. Daniel 8:1, 2.

Chapters one through three, aligned with chapter five; represent the movement of the third angel, and the history when the book of Daniel was unsealed in 1989. The message that was unsealed then is symbolized with the vision of the Hiddekel River, that represents the increase of knowledge contained within chapters ten, eleven and twelve.

Capitolele unu până la trei, în legătură cu capitolul cinci, reprezintă mișcarea celui de-al treilea înger și istoria momentului când cartea lui Daniel a fost desigilată în 1989. Mesajul care a fost desigilat atunci este simbolizat prin viziunea râului Hidechel, care reprezintă sporirea cunoașterii cuprinse în capitolele zece, unsprezece și doisprezece.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel. Daniel 10:4.

> Și în ziua a douăzeci și patra a lunii întâi, pe când mă aflam pe malul râului celui mare, care este Hidechel. Daniel 10:4.

We will continue our consideration of the line of Nebuchadnezzar and Belshazzar in the next article.

Vom continua analiza liniei lui Nebucadnețar și a lui Belșațar în articolul următor.

> “There is need of a much closer study of the Word of God. Especially should Daniel and the Revelation have attention as never before in the history of our work. We may have less to say in some lines, in regard to the Roman power and the papacy, but we should call attention to what the prophets and the apostles have written under the inspiration of the Spirit of God. The Holy Spirit has so shaped matters, both in the giving of the prophecy, and in the events portrayed, as to teach that the human agent is to be kept out of sight, hid in Christ, and the Lord God of heaven and His law are to be exalted.

> “དཀོན་མཆོག་གི་བཀའ་ལ་དེ་ལས་ཀྱང་ཉེ་བར་ཞིབ་འཇུག་བྱེད་པའི་དགོས་པ་ཡོད། དམིགས་བསལ་དུ་དཱ་ནི་ཨེལ་དང་མངོན་པར་བརྗོད་པ་ལ་ང་ཚོའི་ལས་ཀྱི་ལོ་རྒྱུས་ནང་སྔར་ནམ་ཡང་མ་བྱུང་བ་ལྟར་དོ་སྣང་བྱ་དགོས། ང་ཚོས་རོ་མའི་དབང་ཤུགས་དང་པཱ་པ་སི་ལ་འབྲེལ་བའི་ཐིག་ཕྲན་འགའ་ཞིག་ཐོག་ཏུ་སྐབས་འགར་ཉུང་ཙམ་བཤད་པ་ཡོང་སྲིད་ཀྱང་། ང་ཚོས་ལུང་སྟོན་པ་དང་མངོན་པ་པོ་རྣམས་ཀྱིས་དཀོན་མཆོག་གི་བདག་ཉིད་ཀྱི་སྐུལ་མའི་འོག་ཏུ་བྲིས་པ་དེ་དག་ལ་དོ་སྣང་འདྲེན་པར་བྱ་དགོས། བདག་ཉིད་དམ་པས་ལུང་བསྟན་སྟེར་བའི་ཚུལ་དང་། མཚོན་པར་བྱས་པའི་བྱུང་བ་རྣམས་གཉིས་ཀའི་ནང་གནས་ཚུལ་རྣམས་དེ་ལྟར་བཀོད་གནང་བ་ཡིན་པས། མིའི་ལས་བྱེད་པོ་དེ་མངོན་མེད་པར་བཞག་སྟེ། ཀིརིསྟོས་ནང་སྦས་པར་བྱེད་དགོས་ལ། ནམ་མཁའི་གཙོ་བོ་དཀོན་མཆོག་དང་ཁོང་གི་བཅའ་ཁྲིམས་ནི་མཐོ་བརྗིད་དུ་བསྟོད་པར་བྱ་དགོས།”

> “Read the book of Daniel. Call up, point by point, the history of the kingdoms there represented. Behold statesmen, councils, powerful armies, and see how God wrought to abase the pride of men, and lay human glory in the dust. God alone is represented as great. In the vision of the prophet He is seen casting down one mighty ruler and setting up another. He is revealed as the monarch of the universe, about to set up His everlasting kingdom—the Ancient of days, the living God, the Source of all wisdom, the Ruler of the present, the Revealer of the future. Read and understand how poor, how frail, how short-lived, how erring, how guilty, is man in lifting up his soul unto vanity.

> „Citiți cartea lui Daniel. Rechemați, punct cu punct, istoria împărățiilor reprezentate acolo. Priviți oamenii de stat, consiliile, armatele puternice și vedeți cum a lucrat Dumnezeu pentru a smeri mândria oamenilor și a culca în țărână slava omenească. Numai Dumnezeu este înfățișat ca fiind mare. În viziunea profetului, El este văzut doborând un stăpânitor puternic și ridicând un altul. El Se descoperă ca Monarhul universului, gata să-Și întemeieze Împărăția Sa veșnică — Cel Îmbătrânit de zile, Dumnezeul cel viu, Izvorul oricărei înțelepciuni, Cârmuitorul prezentului, Descoperitorul viitorului. Citiți și înțelegeți cât de sărac, cât de fragil, cât de trecător, cât de supus greșelii, cât de vinovat este omul când își înalță sufletul spre deșertăciune.”

> “The Holy Spirit through Isaiah points us to God, the living God, as the chief object of attention—to God as revealed in Christ. ‘Unto us a child is born, unto us a son is given: and the government shall be upon His shoulder: and His name shall be called Wonderful, Counsellor, The mighty God, The everlasting Father, The Prince of Peace’ [Isaiah 9:6].

> „Duhul Sfânt, prin Isaia, ne îndreaptă spre Dumnezeu, Dumnezeul cel viu, ca spre obiectul principal al atenției — spre Dumnezeu așa cum este descoperit în Hristos. «Căci un Copil ni S-a născut, un Fiu ni S-a dat; și domnia va fi pe umărul Lui; și Numele Lui se va chema Minunat, Sfetnic, Dumnezeul cel tare, Părintele veșniciilor, Domn al păcii» [Isaia 9:6].”

> “The light that Daniel received direct from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon have come to pass.

> „Lumina pe care Daniel a primit-o direct de la Dumnezeu i-a fost dată în mod deosebit pentru aceste zile de pe urmă. Viziunile pe care le-a văzut pe malurile Ulaiului și ale Hidechelului, marile râuri ale Șinearului, sunt acum în curs de împlinire, iar toate evenimentele prevestite se vor fi împlinit în curând.

> “Consider the circumstances of the Jewish nation when the prophecies of Daniel were given. The Israelites were in captivity, their temple had been destroyed, their temple service suspended. Their religion had centered in the ceremonies of the sacrificial system. They had made the outward forms all-important, while they had lost the spirit of true worship. Their services were corrupted with the traditions and practices of heathenism, and in the performance of the sacrificial rites they did not look beyond the shadow to the substance. They did not discern Christ, the true offering for the sins of men. The Lord wrought to bring the people into captivity, and to suspend the services in the temple, in order that the outward ceremonies might not become the sum total of their religion. Their principles and practices must be purged from heathenism. The ritual service ceased in order that heart service might be revived. The outward glory was removed that the spiritual might be revealed.” Manuscript Releases, volume 16, 333, 334.

> „Luați în considerare împrejurările națiunii iudaice atunci când au fost date profețiile lui Daniel. Israeliții se aflau în captivitate, templul lor fusese distrus, iar serviciul lor de la templu fusese suspendat. Religia lor se concentrase în ceremoniile sistemului de jertfe. Ei făcuseră din formele exterioare lucrul de cea mai mare importanță, în timp ce pierduseră spiritul adevăratei închinări. Slujbele lor erau corupte de tradițiile și practicile păgânismului, iar în împlinirea riturilor de jertfă nu priveau dincolo de umbră spre realitate. Ei nu-L discernuseră pe Hristos, adevărata jertfă pentru păcatele oamenilor. Domnul a lucrat pentru a aduce poporul în captivitate și pentru a suspenda slujbele din templu, pentru ca ceremoniile exterioare să nu devină suma totală a religiei lor. Principiile și practicile lor trebuiau curățite de păgânism. Serviciul ritual a încetat pentru ca slujirea inimii să fie reînviată. Slava exterioară a fost îndepărtată pentru ca cea spirituală să fie descoperită.” Manuscript Releases, volumul 16, 333, 334.

Back to Articles