Article

# The Book of Daniel - Number Fifty-Seven

Cartea lui Daniel - Numărul Cincizeci și Șapte

Unveiling the Prophetic Secrets of Revelation: A Journey Through End-Time Prophecies

Dezvăluirea tainelor profetice ale Apocalipsei: o călătorie prin profețiile vremurilor de pe urmă

Author

Jeff Pippenger

Published

January 21, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

All the prophets speak of the end of the world, and all the prophecies meet and end in the book of Revelation. In the book of Revelation, the same line is taken up as in the book of Daniel, for they are the same book. All of these prophetic principles have been firmly recorded in the previous articles. In the book of Revelation, we are informed that just before probation closes there is a prophecy that has been sealed up that is unsealed. These articles have been setting forth the prophetic elements connected to the message in the book of Revelation that is now being unsealed. The message is not a singular prophetic truth, and every element of the message that is being unsealed falls into the category of the Revelation of Jesus Christ.

Toți prorocii vorbesc despre sfârșitul lumii, iar toate profețiile se întâlnesc și se încheie în cartea Apocalipsei. În cartea Apocalipsei este reluată aceeași linie ca în cartea lui Daniel, căci ele sunt aceeași carte. Toate aceste principii profetice au fost consemnate cu fermitate în articolele anterioare. În cartea Apocalipsei ni se spune că, chiar înainte de închiderea timpului de probă, există o profeție care a fost pecetluită și care este desigilată. Aceste articole au prezentat elementele profetice legate de solia din cartea Apocalipsei care este acum desigilată. Solia nu este un adevăr profetic singular, iar fiecare element al soliei care este desigilată se încadrează în categoria Descoperirii lui Isus Hristos.

The message is unsealed just before the close of probation, when the “time is at hand.” The books of Daniel and Revelation, in association with the commentary from the writings of the Spirit of Prophecy, are very specific concerning the process associated with the unsealing of a prophetic message. It is the Lion of the tribe of Judah who accomplishes the unsealing, and when he does so he employs a structured method for presenting the message. He receives the message from the Father, who is represented as holding the Bible as it is sealed with seven seals. The Lion of the tribe of Judah, who is also the root of David and the Lamb that was slain, takes the book from the Father and removes the seals.

Mesajul este desecretizat chiar înainte de încheierea timpului de probă, când „vremea este aproape”. Cărțile lui Daniel și Apocalipsei, în legătură cu comentariul din scrierile Spiritului Profetic, sunt foarte precise cu privire la procesul asociat cu desecretizarea unui mesaj profetic. Leul din seminția lui Iuda este Cel care împlinește desecretizarea, iar când face aceasta folosește o metodă structurată pentru prezentarea mesajului. El primește mesajul de la Tatăl, care este reprezentat ca ținând Biblia așa cum este ea pecetluită cu șapte peceți. Leul din seminția lui Iuda, care este totodată Rădăcina lui David și Mielul care a fost înjunghiat, ia cartea de la Tatăl și îndepărtează pecețile.

Jesus then gives the message to Gabriel, who along with other angels conveys the message to a prophet who writes the message and sends it to the churches. When the time to unseal the prophetic message is at hand the opening of the prophetic message produces a three-step testing process, that tests those within the churches who are the target audience of the prophet’s writing, and based upon the individual response of those church members, they determine whether they are in one of two classes. Those that accept the increase of knowledge which is produced by the message that is unsealed are identified as the “wise,” and those who do not are identified by Daniel as the “wicked,” and by Matthew as the “foolish”.

Isus apoi îi dă mesajul lui Gabriel, care, împreună cu alți îngeri, transmite mesajul unui profet, care scrie mesajul și îl trimite bisericilor. Când vremea pentru desigilarea mesajului profetic este aproape, deschiderea mesajului profetic produce un proces de punere la încercare în trei etape, care îi testează pe aceia din cadrul bisericilor care constituie publicul-țintă al scrierii profetului, iar, pe baza răspunsului individual al acelor membri ai bisericii, ei stabilesc dacă se află într-una din două clase. Cei care acceptă sporirea cunoștinței produsă de mesajul care este desigilat sunt identificați drept „înțelepții”, iar cei care nu o acceptă sunt identificați de Daniel drept „cei răi”, iar de Matei drept „cei nechibzuiți”.

All of these factors connected with the unsealing of the final prophetic secret are addressed and emphasized in verse nine of Revelation seventeen, for it identifies an element of the Revelation of Jesus Christ that will test the two classes of worshippers. It does so by identifying that it is the “wise” that will understand the message that follows the warning flag of the verse.

Toate aceste aspecte legate de desigilarea tainei profetice finale sunt abordate și subliniate în versetul nouă din Apocalipsa șaptesprezece, căci acesta identifică un element al Revelației lui Isus Hristos care va pune la încercare cele două clase de închinători. El face aceasta arătând că cei „înțelepți” vor înțelege mesajul care urmează după semnalul de avertizare al versetului.

> And here is the mind which hath wisdom. The seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth. And there are seven kings: five are fallen, and one is, and the other is not yet come; and when he cometh, he must continue a short space. And the beast that was, and is not, even he is the eighth, and is of the seven, and goeth into perdition. Revelation 17:9–11.

> Aici este mintea care are înțelepciune. Cele șapte capete sunt șapte munți, pe care șade femeia. Și sunt șapte împărați: cinci au căzut, unul este, iar celălalt încă n-a venit; și, când va veni, trebuie să rămână puțină vreme. Și fiara care era și nu este, chiar ea este al optulea și este dintre cei șapte, și merge la pieire. Apocalipsa 17:9–11.

The “mind that has wisdom,” is the mind of the “wise.” The “wise” understand the increase of knowledge, and the increase of knowledge that is represented immediately after the prophetic marker, which identifies a truth that will be understood by the wise and rejected by the wicked, is the truth associated with the kingdoms of Bible prophecy set forth in the verses that follow. Those verses represent the last illustration of the kingdoms of Bible prophecy, and what is unsealed in the last days is that those eight kingdoms have also been represented in the first illustration of the kingdoms of Bible prophecy in Daniel chapter two.

„Mintea care are înțelepciune” este mintea celor „înțelepți”. Cei „înțelepți” înțeleg creșterea cunoștinței, iar creșterea cunoștinței care este reprezentată imediat după marcajul profetic, care identifică un adevăr ce va fi înțeles de cei înțelepți și respins de cei răi, este adevărul asociat cu împărățiile profeției biblice prezentate în versetele care urmează. Acele versete reprezintă ultima ilustrare a împărățiilor profeției biblice, iar ceea ce este desigilat în zilele de pe urmă este faptul că acele opt împărății au fost de asemenea reprezentate în prima ilustrare a împărățiilor profeției biblice din capitolul doi al cărții Daniel.

The revelation of the truth upholds the limited view of the kingdoms of Bible prophecy that made up one of Miller’s jewels, but it shone ten times brighter, for it possesses much more truth than the Millerites understood from their limited point in history, and it represents a test as represented by the number “ten,” and by the warning beacon of the introductory warning of “here is the mind that has wisdom,” prophetically interpreted as, the following truth will test the churches that are sent the message that is unsealed just before the close of probation.

ការបើកសម្ដែងនៃសេចក្តីពិត គាំទ្រទស្សនៈដែលមានកម្រិតអំពីនគរទាំងឡាយនៃព្រះបន្ទូលទំនាយក្នុងព្រះគម្ពីរ ដែលជាផ្នែកមួយនៃអលង្ការរបស់ Miller ប៉ុន្តែវាបានបញ្ចេញពន្លឺភ្លឺជាងមុនដប់ដង ព្រោះវាផ្ទុកសេចក្តីពិតច្រើនជាងអ្វីដែលពួក Millerites បានយល់ពីចំណុចប្រវត្តិសាស្ត្រដែលមានកម្រិតរបស់ពួកគេ ហើយវាតំណាងឲ្យការសាកល្បងមួយ ដូចដែលតំណាងដោយលេខ «ដប់» និងដោយសញ្ញាព្រមាននៃសេចក្តីព្រមានដំបូងថា «នេះហើយជាចិត្តដែលមានប្រាជ្ញា» ដែលបានបកស្រាយតាមទំនាយថា សេចក្តីពិតដូចតទៅនេះ នឹងសាកល្បងក្រុមជំនុំទាំងឡាយដែលត្រូវបានផ្ញើសារដែលត្រូវបានបើកត្រាចេញ មុនពេលការបិទពេលវេលានៃការសាកល្បង។

In Revelation seventeen John was carried into the wilderness of twelve hundred and sixty years of papal darkness. He was placed at the very end of that period in 1798, which is the identical history he was placed at in Revelation thirteen.

În Apocalipsa șaptesprezece, Ioan a fost purtat în pustia celor o mie două sute șaizeci de ani de întuneric papal. El a fost așezat chiar la sfârșitul acelei perioade, în 1798, care este aceeași istorie în care a fost așezat în Apocalipsa treisprezece.

> And I stood upon the sand of the sea, and saw a beast rise up out of the sea, having seven heads and ten horns, and upon his horns ten crowns, and upon his heads the name of blasphemy. Revelation 13:1.

> Și am stat pe nisipul mării și am văzut ridicându-se din mare o fiară, având șapte capete și zece coarne, iar pe coarnele ei zece cununi, și pe capetele ei nume de hulă. Apocalipsa 13:1.

The “sand of the sea” represents 1798, for it represents the historical vantage point where John was shown the papacy (the beast of the sea) in the past tense, and the United States (the beast of the earth) rising up, and ultimately speaking as a dragon at the soon-coming Sunday law. Then the earth beast forces the world to accept the “image of the beast,” that would speak and implement Sunday legislation upon the entire world.

„Nisipul mării” reprezintă anul 1798, deoarece el reprezintă punctul de perspectivă istorică din care lui Ioan i-a fost arătat papalitatea (fiara mării) la timpul trecut, iar Statele Unite (fiara pământului) ridicându-se și, în cele din urmă, vorbind ca un balaur la legea duminicală ce avea să vină curând. Apoi fiara pământului constrânge lumea să accepte „chipul fiarei”, care avea să vorbească și să impună legislația duminicală asupra întregii lumi.

> “At the time when the Papacy, robbed of its strength, was forced to desist from persecution, John beheld a new power coming up to echo the dragon’s voice, and carry forward the same cruel and blasphemous work. This power, the last that is to wage war against the church and the law of God, is represented by a beast with lamblike horns. The beasts preceding it had risen from the sea; but this came up out of the earth, representing the peaceful rise of the nation which it symbolized—the United States.” Signs of the Times, February 8, 1910.

> „W czasie, gdy papiestwo, pozbawione swej mocy, zostało zmuszone do zaprzestania prześladowań, Jan ujrzał nową potęgę, wyłaniającą się po to, by powtórzyć głos smoka i kontynuować to samo okrutne i bluźniercze dzieło. Ta potęga, ostatnia, która ma prowadzić wojnę przeciwko Kościołowi i prawu Bożemu, jest przedstawiona przez bestię o rogach podobnych do baranich. Bestie poprzedzające ją wynurzały się z morza; ta zaś wyszła z ziemi, co oznacza pokojowy wzrost narodu, który symbolizowała — Stanów Zjednoczonych.” Signs of the Times, 8 lutego 1910.

John is taken to the same vantage point of history to receive the final presentation of the kingdoms of Bible prophecy in chapter seventeen. Standing at that vantage point the kingdoms are presented. He is first informed that the beast controls both church and state, for she is seated upon not only seven heads, but also seven mountains. The seating of the great whore is identifying that she is the one riding the beast, and the one who rides the beast is the one who controls the beast.

Ioan este dus la același punct de observație al istoriei pentru a primi prezentarea finală a împărățiilor profeției biblice în capitolul șaptesprezece. Stând în acel punct de observație, îi sunt prezentate împărățiile. Mai întâi, i se face cunoscut că fiara controlează atât biserica, cât și statul, căci ea șade nu numai pe șapte capete, ci și pe șapte munți. Așezarea marii curve arată că ea este cea care călărește fiara, iar cea care călărește fiara este cea care controlează fiara.

> And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:18.

> Și femeia pe care ai văzut-o este cetatea cea mare, care domnește peste împărații pământului. Apocalipsa 17:18.

The word “reigneth” means to hold and to rule over. A rider rules over the beast by holding the reins. The papacy rules over seven heads and also over seven mountains. In Daniel chapter two, Daniel informs Nebuchadnezzar that he is the “head” of gold. In Isaiah chapter seven a “head” is also a king, a capitol or a kingdom.

Cuvântul „domnește” înseamnă a stăpâni și a cârmui peste. Un călăreț stăpânește fiara ținând frâiele. Papalitatea stăpânește peste șapte capete și, de asemenea, peste șapte munți. În capitolul doi din Daniel, Daniel îl înștiințează pe Nebucadnețar că el este „capul” de aur. În capitolul șapte din Isaia, un „cap” este de asemenea un rege, o capitală sau o împărăție.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:7, 8.

> Căci capul Siriei este Damascul, și capul Damascului este Rețin; și, înăuntrul a șaizeci și cinci de ani, Efraim va fi zdrobit, ca să nu mai fie un popor. Și capul lui Efraim este Samaria, și capul Samariei este fiul lui Remalia. Dacă nu veți crede, cu siguranță nu veți fi întăriți. Isaia 7:7, 8.

The papacy, which is the woman riding the beast, rules over all the kings of the earth. Those kings are represented as “ten kings,” that are the dragon-power of the last days. They are the kings the whore of Tyre commits fornication with. Those “ten kings” have been forced to accept the authority of the papacy, but the premier king of those ten kings is the United States. The United States is therefore also represented by Ahab, the king of the ten northern kingdoms of Israel. The number “seven” represents “complete,” and when the papacy is portrayed as reigning over the kings of the earth, she is also reigning over the ten kings and she is seated upon the seven heads.

Papalitatea, care este femeia călărind fiara, stăpânește peste toți împărații pământului. Acei împărați sunt reprezentați ca „zece împărați”, care sunt puterea-balaur a zilelor de pe urmă. Ei sunt împărații cu care curva Tirului curvește. Acei „zece împărați” au fost siliți să accepte autoritatea papalității, însă împăratul de frunte al acelor zece împărați este Statele Unite. Prin urmare, Statele Unite sunt reprezentate, de asemenea, prin Ahab, împăratul celor zece seminții nordice ale lui Israel. Numărul „șapte” reprezintă „desăvârșit”, iar atunci când papalitatea este înfățișată ca domnind peste împărații pământului, ea domnește și peste cei zece împărați și șade pe cele șapte capete.

Here is the mind that has wisdom, for the wise of the last days employ the methodology of “line upon line,” and they recognize that each of the symbols of the statecraft that the whore rules over identify the same truth. She also rules over seven mountains, and the Millerites identified a “mountain” in Bible prophecy as a symbol of a kingdom, but they also identified that symbols have more than one meaning.

Iată mintea care are înțelepciune, căci cei înțelepți ai zilelor de pe urmă folosesc metodologia „puțin aici, puțin acolo”, și recunosc că fiecare dintre simbolurile meșteșugului politic peste care domnește curva indică același adevăr. Ea domnește, de asemenea, peste șapte munți, iar milleriții au identificat un „munte” în profeția biblică drept simbol al unei împărății, însă au identificat, totodată, că simbolurile au mai mult decât un singur înțeles.

Mountains are also a symbol of a church. The “glorious holy mountain” in the Scriptures represents God’s church.

Munții sunt, de asemenea, un simbol al bisericii. „Muntele cel sfânt și slăvit” din Scripturi reprezintă biserica lui Dumnezeu.

> The word that Isaiah the son of Amoz saw concerning Judah and Jerusalem. And it shall come to pass in the last days, that the mountain of the Lord’s house shall be established in the top of the mountains, and shall be exalted above the hills; and all nations shall flow unto it. And many people shall go and say, Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob; and he will teach us of his ways, and we will walk in his paths: for out of Zion shall go forth the law, and the word of the Lord from Jerusalem. Isaiah 2:1–3.

> Cuvântul pe care l-a văzut Isaia, fiul lui Amoț, cu privire la Iuda și la Ierusalim. Și se va întâmpla în zilele de pe urmă că muntele casei Domnului va fi așezat pe vârful munților și se va înălța deasupra dealurilor; și toate neamurile vor curge spre el. Și multe popoare vor merge și vor zice: „Veniți și să ne suim la muntele Domnului, la casa Dumnezeului lui Iacov; și El ne va învăța căile Sale, iar noi vom umbla pe cărările Lui; căci din Sion va ieși legea și din Ierusalim, cuvântul Domnului.” Isaia 2:1–3.

The “Lord’s house” is His church, and it is a “mountain.” The great whore is seated upon seven mountains, thus identifying that she rules over all the churches, just as she rules over all the kings. She has control over all the churches and all the states in all the world.

„Casa Domnului” este Biserica Sa și este un „munte”. Marea desfrânată șade pe șapte munți, identificând astfel faptul că ea domnește peste toate bisericile, după cum domnește peste toți împărații. Ea are stăpânire asupra tuturor bisericilor și asupra tuturor statelor din întreaga lume.

The vision that Isaiah is identifying that came to him “concerning Judah and Jerusalem,” that we just cited, continues on, and it is still the same passage in chapter four, and according to Isaiah it is the “same day” that people say, “Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob.” In that same period of time “seven women” are identified.

Viziunea pe care Isaia o identifică drept cea care i-a venit „cu privire la Iuda și Ierusalim”, pe care tocmai am citat-o, continuă, și este încă același pasaj din capitolul patru, iar, potrivit lui Isaia, este „aceeași zi” în care oamenii spun: „Veniți și să ne suim la muntele Domnului, la casa Dumnezeului lui Iacov.” În aceeași perioadă de timp sunt identificate „șapte femei”.

> And in that day seven women shall take hold of one man, saying, We will eat our own bread, and wear our own apparel: only let us be called by thy name, to take away our reproach. In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even every one that is written among the living in Jerusalem: When the Lord shall have washed away the filth of the daughters of Zion, and shall have purged the blood of Jerusalem from the midst thereof by the spirit of judgment, and by the spirit of burning. And the Lord will create upon every dwelling place of mount Zion, and upon her assemblies, a cloud and smoke by day, and the shining of a flaming fire by night: for upon all the glory shall be a defence. And there shall be a tabernacle for a shadow in the daytime from the heat, and for a place of refuge, and for a covert from storm and from rain. Isaiah 4:1–6.

> Și în ziua aceea șapte femei vor apuca un singur bărbat, zicând: „Ne vom mânca pâinea noastră și ne vom purta îmbrăcămintea noastră; numai lasă-ne să fim chemate după numele tău, ca să ni se ia ocara.” În ziua aceea Vlăstarul Domnului va fi plin de frumusețe și de slavă, iar rodul pământului va fi ales și plăcut pentru cei scăpați ai lui Israel. Și se va întâmpla că cel rămas în Sion și cel care va rămâne în Ierusalim va fi numit sfânt, oricine este scris printre cei vii în Ierusalim: când Domnul va fi spălat necurăția fiicelor Sionului și va fi curățit sângele Ierusalimului din mijlocul lui, prin duhul judecății și prin duhul arderii. Și Domnul va crea peste orice locuință a muntelui Sionului și peste adunările lui un nor și fum ziua, iar noaptea strălucirea unei flăcări de foc; căci peste toată slava va fi o acoperire. Și va fi un cort pentru umbră ziua împotriva căldurii și pentru loc de scăpare și pentru adăpost împotriva furtunii și a ploii. Isaia 4:1–6.

The “day” which is the subject of Isaiah’s vision is the “hour” of the great earthquake of Revelation chapter eleven. The wise that have accepted the admonition to “return” from the disappointment of July 18, 2020, and met the requirements of Leviticus twenty-six, and who have been brought together by Ezekiel’s first prophecy, are sealed when they accept Ezekiel’s second message of the four winds of Islam. They are then lifted up into heaven as an ensign, and God’s other children in Babylon begin to respond to the call to come out of Babylon, that begins at the earthquake, which is the soon-coming Sunday law. God’s other flock hear the message to come out of Babylon, and they proclaim, “Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob.”

„Ziua” care constituie subiectul viziunii lui Isaia este „ceasul” marelui cutremur din Apocalipsa, capitolul unsprezece. Cei înțelepți, care au primit îndemnul de a „se întoarce” după dezamăgirea din 18 iulie 2020, au împlinit cerințele din Leviticul douăzeci și șase și au fost adunați laolaltă prin prima profeție a lui Ezechiel, sunt sigilați atunci când primesc a doua solie a lui Ezechiel despre cele patru vânturi ale Islamului. Apoi sunt înălțați la cer ca un steag, iar ceilalți copii ai lui Dumnezeu din Babilon încep să răspundă chemării de a ieși din Babilon, care începe la cutremur, care este legea duminicală ce va veni în curând. Cealaltă turmă a lui Dumnezeu aude solia de a ieși din Babilon și proclamă: „Veniți și să ne suim la muntele Domnului, la casa Dumnezeului lui Iacov.”

In that “hour” the great whore begins to sing her songs and commit fornication with the kings of the earth. Those who are not written in the Lamb’s book of life follow the whore, and their churches come under her authority. Those churches are represented by Isaiah as “seven women.” Those “seven women” are the “seven mountains” that the papacy shall rule over, as the United States forces the entire world to erect an image of the beast that will both speak and cause all to receive the mark of papal authority.

În acel „ceas”, marea curvă începe să-și cânte cântecele și să preacurvească împreună cu împărații pământului. Cei care nu sunt scriși în cartea vieții Mielului urmează curvei, iar bisericile lor ajung sub autoritatea ei. Aceste biserici sunt înfățișate de Isaia ca „șapte femei”. Aceste „șapte femei” sunt „șapte munți” peste care papalitatea va domni, pe măsură ce Statele Unite constrâng întreaga lume să ridice o icoană a fiarei, care va și vorbi, și va face ca toți să primească semnul autorității papale.

Those “seven women shall take hold of one man,” and that “man” is the “man” Paul identifies as “the man of sin.” In that testing period those who remain “in Jerusalem, shall be called holy, even every one that is written among the living in Jerusalem.” God’s people are those in the period of time whose names are written in the book of life, the book of the Lamb who was slain from the foundation of the world. The other class, who take hold of the “man of sin” are those in Revelation chapter thirteen that worship the man of sin.

Acele „șapte femei” vor apuca un singur bărbat, iar acel „bărbat” este „omul” pe care Pavel îl identifică drept „omul păcatului”. În acea perioadă de încercare, cei care rămân „în Ierusalim vor fi numiți sfinți, toți cei care vor fi scriși printre cei vii în Ierusalim”. Poporul lui Dumnezeu sunt aceia din acea perioadă de timp ale căror nume sunt scrise în cartea vieții, cartea Mielului care a fost înjunghiat de la întemeierea lumii. Cealaltă categorie, care se apucă de „omul păcatului”, sunt aceia din capitolul treisprezece al Apocalipsei care se închină omului păcatului.

> And all that dwell upon the earth shall worship him, whose names are not written in the book of life of the Lamb slain from the foundation of the world. If any man have an ear, let him hear. Revelation 13:8, 9.

> Și toți cei ce locuiesc pe pământ i se vor închina, toți aceia ale căror nume n-au fost scrise în cartea vieții Mielului înjunghiat de la întemeierea lumii. Dacă are cineva urechi, să audă. Apocalipsa 13:8, 9.

The “hour” of the great earthquake, which is the Sunday law crisis, is the conclusion of the investigative judgment, and the judgment is based upon whether your name is found or not found entered within the book of life, thus in that time the two classes represented by the relation to the book of life is identifying the very closing scenes of judgment. Those who take hold of the “man of sin,” proclaim that they will “eat” their “own bread, and wear” their “own apparel,” but their primary desire is to “be called by thy name”.

„Ceasul” marelui cutremur, care este criza legii duminicale, constituie încheierea judecății de cercetare, iar judecata se întemeiază pe faptul dacă numele tău este găsit sau nu este găsit înscris în cartea vieții; astfel, în acel timp, cele două clase reprezentate prin raportarea la cartea vieții identifică însăși scenele finale ale judecății. Cei care se alipesc de „omul fărădelegii” declară că își vor „mânca” „pâinea lor și se vor îmbrăca” cu „veșmintele lor”, dar dorința lor principală este „să fie chemați după numele tău”.

They will retain their own doctrinal statement of beliefs (eat their own bread), and retain their denominational profession (their own apparel), but accept the name of the “man of sin.” The name of the “man of sin,” is “catholic”, which means “universal”. Those who take hold of the “man of sin,” wish to become part of the “universal church”, which is the Catholic church. They desire that relationship in order to “take away” their “reproach.”

Vor păstra propria lor declarație doctrinară de credință (vor mânca din propria lor pâine) și își vor păstra mărturisirea denominațională (propria lor îmbrăcăminte), dar vor accepta numele „omului fărădelegii”. Numele „omului fărădelegii” este „catolic”, care înseamnă „universal”. Cei care se alipesc de „omul fărădelegii” doresc să devină parte a „bisericii universale”, care este Biserica Catolică. Ei doresc această relație pentru a-și „înlătura” „ocara”.

The “reproach” addresses two significant elements of the beast that reigns over all the churches and all the nations in the last days. In the “hour of the great earthquake” in Revelation eleven, “the third woe cometh quickly”. The “third woe” is Islam. In the “hour of the great earthquake” in Revelation eleven, the Seventh Trumpet sounds. The Seventh Trumpet is Islam. Islam strikes in the “hour of the great earthquake,” for all of the Trumpets are the prophetic tools God has employed in judgment upon forced Sunday worship throughout world history.

„Mustrarea” vizează două elemente semnificative ale fiarei care domnește peste toate bisericile și peste toate neamurile în zilele de pe urmă. În „ceasul marelui cutremur” din Apocalipsa unsprezece, „vaiul al treilea vine degrabă”. „Vaiul al treilea” este Islamul. În „ceasul marelui cutremur” din Apocalipsa unsprezece, răsună Trâmbița a Șaptea. Trâmbița a Șaptea este Islamul. Islamul lovește în „ceasul marelui cutremur”, căci toate Trâmbițele sunt uneltele profetice pe care Dumnezeu le-a folosit în judecata împotriva închinării silite de duminică de-a lungul întregii istorii a lumii.

When the “national ruin” of the United States is brought about, at the soon-coming Sunday law, the “nations will be angry.” It is Islam that angers the nations in Bible prophecy, as represented by the first reference to Islam in the book of Genesis.

Când „ruina națională” a Statelor Unite va fi adusă la îndeplinire, prin legea duminicală care va veni în curând, „neamurile se vor mânia”. În profeția biblică, Islamul este acela care mânie neamurile, așa cum este reprezentat prin prima referire la Islam din cartea Geneza.

> And the angel of the Lord said unto her, Behold, thou art with child, and shalt bear a son, and shalt call his name Ishmael; because the Lord hath heard thy affliction. And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:11, 12.

> Și îngerul Domnului i-a zis: „Iată, ești însărcinată și vei naște un fiu, căruia îi vei pune numele Ismael, pentru că Domnul a auzit necazul tău. El va fi un om sălbatic; mâna lui va fi împotriva fiecărui om și mâna fiecărui om împotriva lui; și va locui în prezența tuturor fraților săi.” Geneza 16:11, 12.

The “reproach” of the last days is the religion of Islam. The churches and the nations of the world will come under the authority of the New World Order of a United Nations, which is ruled over by the Catholic church. The pope will be seated upon the one-world system, just as Constantine gave the papacy its seat in the year 330. The nations will determine that their ability to deal with the warfare being brought against mankind by Islam, can only be accomplished by a united effort, which will require a subjection to some moral authority, which the United States will insist is the Roman church. Just as Justinian gave the Catholic church its great authority in the year 533, history is repeated. The United States will force the world through its military might to obey, just as Clovis did for the Catholic church in the year 496. The history of verse two of Revelation thirteen will be repeated.

„Ocara” zilelor de pe urmă este religia islamului. Bisericile și națiunile lumii vor ajunge sub autoritatea Noii Ordini Mondiale a unor Națiuni Unite, asupra căreia domnește Biserica Catolică. Papa va ședea peste sistemul mondial unic, așa cum Constantin i-a dat papalității scaunul ei în anul 330. Națiunile vor stabili că putința lor de a face față războiului adus împotriva omenirii de islam nu poate fi realizată decât printr-un efort unit, care va cere o supunere față de o anumită autoritate morală, despre care Statele Unite vor insista că este Biserica Romei. Așa cum Iustinian a dat Bisericii Catolice marea ei autoritate în anul 533, istoria se repetă. Statele Unite vor constrânge lumea, prin puterea lor militară, să asculte, așa cum a făcut Clovis pentru Biserica Catolică în anul 496. Istoria versetului doi din Apocalipsa treisprezece se va repeta.

> And the beast which I saw was like unto a leopard, and his feet were as the feet of a bear, and his mouth as the mouth of a lion: and the dragon gave him his power, and his seat, and great authority. Revelation 13:2.

> Și fiara pe care am văzut-o era asemenea unui leopard, iar picioarele ei erau ca picioarele unui urs, și gura ei ca gura unui leu; și balaurul i-a dat puterea lui, și scaunul lui de domnie, și o mare autoritate. Apocalipsa 13:2.

Once the image is set up, then the kings of the earth, who have been angered by the attacks of Islam, will recognize that the universal “reproach” against Islam that has been used to bring the worldwide image of the beast into existence, was not the “reproach” that the “man of sin” (Jezebel) was actually concerned with. Too late, the world will find out that Jezebel cares nothing about Islam, but that her heart desires to kill Elijah, as Herodias killed John the Baptist.

Odată ce chipul va fi ridicat, atunci împărații pământului, care au fost mâniați de atacurile Islamului, vor recunoaște că „ocara” universală împotriva Islamului, care a fost folosită pentru a aduce la existență chipul fiarei la scară mondială, nu era „ocara” de care „omul fărădelegii” (Izabela) era în realitate preocupat. Prea târziu, lumea va afla că Izabela nu poartă nicio grijă Islamului, ci că inima ei dorește să-l omoare pe Ilie, așa cum Irodiada l-a ucis pe Ioan Botezătorul.

The “mind which hath wisdom,” is the “mind of the wise,” and the “wise” are those who understand the “increase of knowledge” that is produced when the Lion of the tribe of Judah, unseals the Revelation of Jesus Christ, just before probation closes.

„Mintea care are înțelepciune” este „mintea celor înțelepți”, iar „cei înțelepți” sunt aceia care înțeleg „creșterea cunoștinței” care este produsă atunci când Leul din seminția lui Iuda desigilează Descoperirea lui Isus Hristos, chiar înainte ca timpul de probă să se încheie.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

The “seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth,” represents the truth that the papacy will reign over both church and state. Symbols have more than one meaning, and the symbols are to be defined and understood by the context of the passage where the symbols are represented. The argument arises that the verse identifies that the heads are the mountains, so what would be the justification for identifying a distinction between the heads (statecraft) and the mountains (churchcraft)? The distinction is established in Daniel chapters seven and eight. In chapter seven both pagan Rome and papal Rome are identified as “diverse,” from the beasts that preceded them.

„Cei șapte capete sunt șapte munți, pe care șade femeia” reprezintă adevărul că papalitatea va domni atât asupra bisericii, cât și asupra statului. Simbolurile au mai mult decât o singură semnificație, iar simbolurile trebuie definite și înțelese după contextul pasajului în care sunt prezentate. Se ridică argumentul că versetul identifică faptul că acele capete sunt munții; prin urmare, care ar fi temeiul pentru a identifica o distincție între capete (arta guvernării statului) și munți (arta guvernării bisericești)? Distincția este stabilită în capitolele șapte și opt din Daniel. În capitolul șapte, atât Roma păgână, cât și Roma papală sunt identificate ca fiind „deosebite” de fiarele care le-au precedat.

When chapter seven is brought upon chapter eight (line upon line), we find in chapter eight the little horn of Rome, oscillating between man, woman, man, woman. One symbol (the little horn) that represents two powers. In those chapters, a horn is a kingdom, and a kingdom is also a head. In chapter eight, the little horn represents two kingdoms, the fourth and fifth kingdom of Bible prophecy. The little horn symbolically represents two kingdoms, and the two kingdoms it represents are kingdoms that identify the union of statecraft and churchcraft. The seven heads, which are also seven mountains, represent two kingdoms, and the one kingdom is churchcraft and the other is statecraft.

عندما يُوضَع الإصحاح السابع على الإصحاح الثامن (سطرًا على سطر)، نجد في الإصحاح الثامن القرن الصغير الخاص بروما، متذبذبًا بين رجل، امرأة، رجل، امرأة. رمز واحد (القرن الصغير) يمثّل قوّتَين. في هذين الإصحاحين، القرن هو مملكة، والمملكة هي أيضًا رأس. في الإصحاح الثامن، يمثّل القرن الصغير مملكتين، المملكة الرابعة والمملكة الخامسة في نبوءة الكتاب المقدس. والقرن الصغير يمثّل رمزيًا مملكتين، والمملكتان اللتان يمثّلهما هما مملكتان تحدّدان اتحاد سياسة الدولة وسلطة الكنيسة. والرؤوس السبعة، التي هي أيضًا سبعة جبال، تمثّل مملكتين، فإحداهما سلطة الكنيسة والأخرى سياسة الدولة.

In Daniel chapter two, there is another witness to this prophetic symbolism, for there the last kingdom, which the Millerites understood to be the fourth kingdom of Rome, is represented by iron and clay. The iron and clay are combined, though in reality iron does not combine with clay. Yet when Sister White comments upon the “iron and clay,” she identifies it as a symbol of churchcraft and statecraft, as is represented by chapter eight’s little horn, and the Revelation seventeen heads that are also mountains.

În capitolul al doilea din Daniel, există o altă mărturie cu privire la acest simbolism profetic, căci acolo ultima împărăție, pe care milleriții au înțeles-o a fi a patra împărăție, Roma, este reprezentată prin fier și lut. Fierul și lutul sunt combinate, deși în realitate fierul nu se combină cu lutul. Totuși, când sora White comentează asupra „fierului și lutului”, ea îl identifică drept un simbol al meșteșugului religios și al meșteșugului statal, așa cum este reprezentat de cornul cel mic din capitolul opt și de capetele din Apocalipsa șaptesprezece, care sunt de asemenea munți.

> “We have come to a time when God’s sacred work is represented by the feet of the image in which the iron was mixed with the miry clay. God has a people, a chosen people, whose discernment must be sanctified, who must not become unholy by laying upon the foundation wood, hay, and stubble. Every soul who is loyal to the commandments of God will see that the distinguishing feature of our faith is the seventh-day Sabbath. If the government would honor the Sabbath as God has commanded, it would stand in the strength of God and in defense of the faith once delivered to the saints. But statesmen will uphold the spurious sabbath, and will mingle their religious faith with the observance of this child of the papacy, placing it above the Sabbath which the Lord has sanctified and blessed, setting it apart for man to keep holy, as a sign between Him and His people to a thousand generations. The mingling of churchcraft and statecraft is represented by the iron and the clay. This union is weakening all the power of the churches. This investing the church with the power of the state will bring evil results. Men have almost passed the point of God’s forbearance. They have invested their strength in politics, and have united with the papacy. But the time will come when God will punish those who have made void His law, and their evil work will recoil upon themselves.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1168, 1169.

> „Am ajuns într-un timp în care lucrarea sfântă a lui Dumnezeu este reprezentată prin picioarele chipului, în care fierul era amestecat cu lutul mocirlos. Dumnezeu are un popor, un popor ales, a cărui putere de discernământ trebuie sfințită, care nu trebuie să devină nesfânt prin așezarea pe temelie a lemnului, fânului și miriștii. Orice suflet care este loial poruncilor lui Dumnezeu va vedea că trăsătura distinctivă a credinței noastre este Sabatul zilei a șaptea. Dacă guvernarea ar cinsti Sabatul așa cum a poruncit Dumnezeu, ea ar sta în puterea lui Dumnezeu și în apărarea credinței date sfinților o dată pentru totdeauna. Dar oamenii de stat vor susține sabatul contrafăcut și își vor amesteca credința religioasă cu păzirea acestui copil al papalității, așezându-l mai presus de Sabatul pe care Domnul l-a sfințit și l-a binecuvântat, punându-l deoparte ca omul să-l păzească sfânt, ca semn între El și poporul Său pentru o mie de generații. Amestecul dintre meșteșugul bisericesc și meșteșugul statal este reprezentat prin fier și lut. Această unire slăbește toată puterea bisericilor. Această învestire a bisericii cu puterea statului va aduce rezultate rele. Oamenii aproape au trecut dincolo de punctul îndelungii-răbdări a lui Dumnezeu. Ei și-au investit puterea în politică și s-au unit cu papalitatea. Dar va veni vremea când Dumnezeu îi va pedepsi pe cei care au desființat Legea Sa, iar lucrarea lor rea se va întoarce asupra lor înșiși.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volumul 4, 1168, 1169.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “In the scene representing the work of Christ for us, and the determined accusation of Satan against us, Joshua stands as the high priest, and makes request in behalf of God’s commandment-keeping people. At the same time Satan represents the people of God as great sinners, and presents before God the list of sins he has tempted them to commit through their lifetime, and urges that because of their transgressions, they be given into his hands to destroy. He urges that they should not be protected by ministering angels against the confederacy of evil. He is full of anger because he cannot bind the people of God into bundles with the world, to render to him complete allegiance. Kings and rulers and governors have placed upon themselves the brand of antichrist, and are represented as the dragon who goes to make war with the saints—with those who keep the commandments of God and who have the faith of Jesus. In their enmity against the people of God, they show themselves guilty also of the choice of Barabbas instead of Christ.

> „În scena care reprezintă lucrarea lui Hristos pentru noi și acuzația hotărâtă a lui Satana împotriva noastră, Iosua stă ca mare-preot și face cerere în favoarea poporului păzitor al poruncilor lui Dumnezeu. În același timp, Satana îl reprezintă pe poporul lui Dumnezeu ca pe niște mari păcătoși și înfățișează înaintea lui Dumnezeu lista păcatelor pe care i-a ispitit să le săvârșească de-a lungul vieții lor și stăruie ca, din pricina fărădelegilor lor, să fie dați în mâinile lui spre nimicire. El susține că nu ar trebui să fie ocrotiți de îngerii slujitori împotriva confederației răului. Este plin de mânie pentru că nu poate lega pe poporul lui Dumnezeu în mănunchiuri împreună cu lumea, spre a-i aduce lui o deplină supunere. Regii, conducătorii și guvernatorii și-au pus asupra lor înșiși semnul anticristului și sunt reprezentați ca balaurul care merge să facă război cu sfinții — cu aceia care păzesc poruncile lui Dumnezeu și au credința lui Isus. În vrăjmășia lor împotriva poporului lui Dumnezeu, ei se arată, de asemenea, vinovați și de alegerea lui Baraba în locul lui Hristos.”

> “God has a controversy with the world. When the judgment shall sit, and the books shall be opened, He has an awful account to settle, which would now make the world fear and tremble were men not blinded and bewitched by satanic delusions and deceptions. God will call the world to account for the death of His only-begotten Son, whom to all intents and purposes the world has crucified afresh, and put to open shame in the persecution of His people. The world has rejected Christ in the person of His saints, has refused His messages in the refusal of the messages of prophets, apostles, and messengers. They have rejected those who have been colaborers with Christ, and for this they will have to render an account.” Testimonies to Ministers, 38, 39.

> „Dumnezeu are o pricină împotriva lumii. Când se va așeza judecata și se vor deschide cărțile, El are de încheiat un socoteli înfricoșătoare, care ar face chiar acum lumea să se teamă și să tremure, dacă oamenii n-ar fi orbiți și vrăjiți de amăgirile și înșelăciunile satanice. Dumnezeu va cere lumii socoteală pentru moartea singurului Său Fiu născut, pe care, în toate privințele, lumea L-a răstignit din nou și L-a dat unei rușini publice prin prigonirea poporului Său. Lumea L-a respins pe Hristos în persoana sfinților Săi, a refuzat mesajele Sale prin refuzul mesajelor profeților, apostolilor și solilor. Ei i-au respins pe aceia care au fost împreună-lucrători cu Hristos, iar pentru aceasta vor trebui să dea socoteală.” Testimonies to Ministers, 38, 39.

Back to Articles