Article

# The Book of Daniel - Number Ninety-Eight

Cartea lui Daniel - Numărul nouăzeci și opt

The Triple Application of Elijah and the Last Days’ Judgment: Understanding the Investigative and Executive Phases

Aplicarea triplă a lui Ilie și judecata din zilele de pe urmă: înțelegerea fazelor de cercetare și de executare

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The triple application of Elijah identified that in the last days there would be an Elijah at the beginning of the last days and at the ending of the last days. The “last days” are the days of judgment, which is progressive and divided into two types of judgment. The investigative judgment which began in the beginning of the last days, and the executive judgment which takes place in the ending of the last days. The triple application of Elijah is primarily representing the history of the executive judgment which begins at the soon-coming Sunday law.

Aplicarea întreită a lui Ilie a identificat că, în zilele de pe urmă, avea să existe un Ilie la începutul zilelor de pe urmă și la încheierea zilelor de pe urmă. „Zilele de pe urmă” sunt zilele judecății, care este progresivă și împărțită în două tipuri de judecată: judecata de cercetare, care a început la începutul zilelor de pe urmă, și judecata executivă, care are loc la încheierea zilelor de pe urmă. Aplicarea întreită a lui Ilie reprezintă în primul rând istoria judecății executive, care începe odată cu legea duminicală ce urmează să fie impusă în curând.

The investigative judgment is restricted to those who have made a profession to be a follower of God, primarily by direct profession, but also in a minority of occurrences by an indirect profession of lifestyle.

Judecata de cercetare este limitată la aceia care au făcut o mărturisire că sunt urmași ai lui Dumnezeu, în primul rând prin mărturisire directă, dar și, într-un număr mai mic de cazuri, printr-o mărturisire indirectă a modului de viață.

> (For not the hearers of the law are just before God, but the doers of the law shall be justified. For when the Gentiles, which have not the law, do by nature the things contained in the law, these, having not the law, are a law unto themselves: Which show the work of the law written in their hearts, their conscience also bearing witness, and their thoughts the mean while accusing or else excusing one another.) Romans 2:13–15.

> (Căci nu cei ce aud Legea sunt drepți înaintea lui Dumnezeu, ci cei ce împlinesc Legea vor fi socotiți neprihăniți. Fiindcă, atunci când Neamurile, care nu au Legea, fac din fire lucrurile cuprinse în Lege, acestea, neavând Legea, își sunt singure lege; și ei arată că lucrarea Legii este scrisă în inimile lor, fiindcă despre lucrarea aceasta mărturisește cugetul lor și gândurile lor, care sau se învinovățesc, sau se dezvinovățesc între ele.) Romani 2:13–15.

The investigative judgment has two primary divisions, for it began with the investigation of the lives of the dead (from the days of Adam onward), who had professed to believe in the true God, and on September 11, 2001, it began the process of the investigative “judgment of the living.” The investigative judgment has another division beyond dead to living, for judgment begins with God’s house, and in the last days God’s house is Laodicean Adventism. Once the judgment of God’s house concludes at the soon-coming Sunday law, then God’s other flock that are then in Babylon are judged.

Okucamanza okwiperereza kuli n'ebice bibiri eby'oku ntikko, kubanga kwatandika n'okupereza obulamu bw'abafu (okuviira ddala mu nnaku za Adamu n'okweyongerayo), abaali baatula nti bakkiriza Katonda ow'amazima, era nga ku Ssebutemba 11, 2001, kwatandika enkola ey'okupereza “omusango gw'abalamu.” Okucamanza okwiperereza kulina n'ekitundu ekirala okusukka ku bafu okutuuka ku balamu, kubanga omusango gutandikira ku nnyumba ya Katonda, era mu nnaku ez'oluvannyuma ennyumba ya Katonda kwe kuba Adventism ya Laodikea. Omusango gw'ennyumba ya Katonda bwe gunaamala ku mateeka ga Ssande agali kumpi okujja, olwo ekisibo kya Katonda ekirala, abaabanga bakyali mu Babulooni mu kiseera ekyo, ne balyoka bacamanyizibwa.

The executive judgment is God’s punishment upon those who rejected His offer of salvation. The executive judgment begins at the soon-coming Sunday law. The United States will then have filled up its cup of wrath, which is also the cup of its probationary time, and national apostasy will be followed by national ruin. Every nation on planet earth will follow the example of the United States in enforcing a Sunday law, and each of those nations will then fill up their cups and also suffer national ruin.

Judecata executorie este pedeapsa lui Dumnezeu asupra celor care au respins oferta Sa de mântuire. Judecata executorie începe la apropiata lege duminicală. Atunci Statele Unite își vor fi umplut paharul mâniei, care este totodată și paharul timpului lor de probă, iar apostazia națională va fi urmată de ruină națională. Fiecare națiune de pe planeta pământ va urma exemplul Statelor Unite în impunerea unei legi duminicale, iar fiecare dintre acele națiuni își va umple atunci paharul și va suferi, de asemenea, ruină națională.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> „Pe măsură ce America, țara libertății religioase, se va uni cu Papalitatea în constrângerea conștiinței și în silirea oamenilor să onoreze sabatul fals, popoarele din fiecare țară de pe glob vor fi conduse să urmeze exemplul ei.” Testimonies, volumul 6, p. 18.

The executive judgment is also divided into two parts. From the Sunday law in the United States until human probation closes when Michael stands up, God’s judgments are mixed with mercy, but when Michael stands up, God’s wrath, as represented by the pouring out of the seven last plagues, contains no mercy. During the period of the Sunday law crisis the executive judgments upon men and nations will be mixed with mercy, for there will still be some in Babylon that are then being given opportunity to understand the distinction between the worship of Sabbath and Sunday.

Judecata executivă este, de asemenea, împărțită în două părți. De la legea duminicală din Statele Unite până la încheierea timpului de probă al omenirii, când Mihail Se va ridica, judecățile lui Dumnezeu sunt amestecate cu milă; dar când Mihail Se va ridica, mânia lui Dumnezeu, așa cum este reprezentată prin revărsarea celor șapte plăgi de pe urmă, nu conține nicio milă. În timpul perioadei crizei legii duminicale, judecățile executive asupra oamenilor și națiunilor vor fi amestecate cu milă, căci încă vor mai fi unii în Babilon cărora li se va da atunci ocazia să înțeleagă deosebirea dintre închinarea de Sabat și cea de duminică.

> “Oh, that the people might know the time of their visitation! There are many who have not yet heard the testing truth for this time. There are many with whom the Spirit of God is striving. The time of God’s destructive judgments is the time of mercy for those who have had no opportunity to learn what is truth. Tenderly will the Lord look upon them. His heart of mercy is touched; His hand is still stretched out to save, while the door is closed to those who would not enter.

> „O, de ar cunoaște poporul vremea cercetării sale! Sunt mulți care încă nu au auzit adevărul de încercare pentru timpul acesta. Sunt mulți cu care Duhul lui Dumnezeu Se luptă. Timpul judecăților nimicitoare ale lui Dumnezeu este timpul milei pentru aceia care nu au avut nicio ocazie să afle ce este adevărul. Cu duioșie îi va privi Domnul. Inima Sa plină de milă este mișcată; mâna Sa este încă întinsă ca să mântuiască, în timp ce ușa este închisă pentru aceia care n-au vrut să intre.”

> “The mercy of God is shown in His long forbearance. He is holding back His judgments, waiting for the message of warning to be sounded to all. Oh, if our people would feel as they should the responsibility resting upon them to give the last message of mercy to the world, what a wonderful work would be done!” Testimonies, volume 9, 97.

> „Mila lui Dumnezeu se arată în îndelunga Sa răbdare. El Își reține judecățile, așteptând ca solia de avertizare să fie vestită tuturor. O, dacă poporul nostru ar simți, așa cum ar trebui, răspunderea care apasă asupra lui de a da lumii ultima solie de har, ce lucrare minunată s-ar face!” Testimonies, volumul 9, 97.

The “time of God’s destructive judgments is the time of mercy for those who have had no opportunity to learn what is truth.” Those two “times” begin together when “the door is closed” upon Laodicean Adventists “who would not enter.”

„Vremea judecăților nimicitoare ale lui Dumnezeu este vremea îndurării pentru aceia care nu au avut nicio ocazie să afle ce este adevărul.” Aceste două „vremi” încep împreună atunci când „ușa se închide” pentru adventiștii laodiceeni „care nu au vrut să intre”.

> “I saw that the holy Sabbath is, and will be, the separating wall between the true Israel of God and unbelievers; and that the Sabbath is the great question, to unite the hearts of God’s dear waiting saints. And if one believed, and kept the Sabbath, and received the blessing attending it, and then gave it up, and broke the holy commandment, they would shut the gates of the Holy City against themselves, as sure as there was a God that rules in heaven above. I saw that God had children, who do not see and keep the Sabbath. They had not rejected the light on it. And at the commencement of the time of trouble, we were f illed with the Holy Ghost as we went forth and proclaimed the Sabbath more fully. This enraged the church, and nominal Adventists, as they could not refute the Sabbath truth. And at this time, God’s chosen, all saw clearly that we had the truth, and they came out and endured the persecution with us.” A Word to the Little Flock, 18, 19.

> „Am văzut că sfântul Sabat este și va fi zidul despărțitor dintre adevăratul Israel al lui Dumnezeu și necredincioși; și că Sabatul este marea chestiune menită să unească inimile scumpilor sfinți ai lui Dumnezeu care așteaptă. Și dacă cineva ar crede, ar păzi Sabatul și ar primi binecuvântarea care îl însoțește, iar apoi ar renunța la el și ar călca porunca cea sfântă, și-ar închide singur porțile Cetății Sfinte, tot atât de sigur pe cât există un Dumnezeu care domnește în cerul de sus. Am văzut că Dumnezeu are copii care nu văd și nu păzesc Sabatul. Ei nu respinseseră lumina privitoare la el. Și la începutul timpului de strâmtorare, am fost umpluți cu Duhul Sfânt când am ieșit și am proclamat Sabatul mai pe deplin. Aceasta a înfuriat biserica și pe adventiștii cu numele, deoarece nu puteau combate adevărul Sabatului. Și în acest timp, toți aleșii lui Dumnezeu au văzut limpede că noi aveam adevărul, și ei au ieșit și au îndurat împreună cu noi persecuția.” A Word to the Little Flock, 18, 19.

The door is closed at the soon-coming Sunday law, making the period which precedes the Sunday law “the time” of God’s people’s “visitation.”

Ușa se închide la apropiata lege duminicală, făcând din perioada care precedă legea duminicală „timpul” „cercetării” poporului lui Dumnezeu.

> How do ye say, We are wise, and the law of the Lord is with us? Lo, certainly in vain made he it; the pen of the scribes is in vain. The wise men are ashamed, they are dismayed and taken: lo, they have rejected the word of the Lord; and what wisdom is in them? Therefore will I give their wives unto others, and their fields to them that shall inherit them: for everyone from the least even unto the greatest is given to covetousness, from the prophet even unto the priest every one dealeth falsely. For they have healed the hurt of the daughter of my people slightly, saying, Peace, peace; when there is no peace. Were they ashamed when they had committed abomination? nay, they were not at all ashamed, neither could they blush: therefore shall they fall among them that fall: in the time of their visitation they shall be cast down, saith the Lord. Jeremiah 8:8–12.

> Cum puteți spune: „Suntem înțelepți, și Legea Domnului este cu noi”? Iată, cu adevărat, în zadar a făcut-o; pana cărturarilor este în zadar. Cei înțelepți sunt dați de rușine, sunt înspăimântați și prinși; iată, au lepădat cuvântul Domnului; și ce înțelepciune este în ei? De aceea le voi da nevestele altora și ogoarele lor celor ce le vor moșteni; căci fiecare, de la cel mai mic până la cel mai mare, este dat lăcomiei; de la proroc până la preot, fiecare lucrează cu falsitate. Căci au vindecat în chip ușuratic rana fiicei poporului Meu, zicând: „Pace, pace!”, când nu este pace. Le-a fost rușine când au săvârșit urâciune? Nu, nicidecum nu le-a fost rușine și nici n-au putut să roșească; de aceea vor cădea printre cei ce cad; la vremea cercetării lor vor fi doborâți, zice Domnul. Ieremia 8:8–12.

As with ancient Israel, so with modern Israel, they are both destroyed, for they knew not the time of their visitation. The time of God’s visitation for Laodicean Adventism began on September 11, 2001, and concludes at the soon coming Sunday law.

Așa cum s-a întâmplat cu Israelul din vechime, tot astfel se întâmplă și cu Israelul modern: amândouă sunt nimicite, pentru că n-au cunoscut vremea cercetării lor. Vremea cercetării lui Dumnezeu pentru adventismul laodicean a început la 11 septembrie 2001 și se încheie la legea duminicală care va veni în curând.

> And when he was come near, he beheld the city, and wept over it, Saying, If thou hadst known, even thou, at least in this thy day, the things which belong unto thy peace! but now they are hid from thine eyes. For the days shall come upon thee, that thine enemies shall cast a trench about thee, and compass thee round, and keep thee in on every side, And shall lay thee even with the ground, and thy children within thee; and they shall not leave in thee one stone upon another; because thou knewest not the time of thy visitation. Luke 19:41–44.

> Și, când S-a apropiat, a văzut cetatea și a plâns pentru ea, zicând: Dacă ai fi cunoscut, chiar tu, măcar în această zi a ta, lucrurile care țin de pacea ta! Dar acum ele sunt ascunse de ochii tăi. Căci vor veni peste tine zile când vrăjmașii tăi vor ridica împotriva ta un șanț, te vor înconjura și te vor strânge din toate părțile; te vor face una cu pământul, pe tine și pe copiii tăi din mijlocul tău; și nu vor lăsa în tine piatră pe piatră, pentru că n-ai cunoscut vremea cercetării tale. Luca 19:41–44.

At the time of God’s visitation the wise and foolish are forever separated.

În timpul cercetării lui Dumnezeu, cei înțelepți și cei neînțelepți sunt despărțiți pentru totdeauna.

> “We know that unconsecrated Seventh-day Adventists, who have a knowledge of the truth, but who have linked themselves with worldlings will depart entirely from the faith, giving heed to seducing spirits. The enemy will gladly hold out inducements to them, to lead them to carry on a warfare against the people of God. But those who are true and steadfast will have a strong and powerful defense in God.” Manuscript Releases, volume 7, 186.

> „Știm că adventiștii de ziua a șaptea nesfințiți, care au o cunoaștere a adevărului, dar care s-au unit cu cei lumești, se vor depărta cu totul de credință, dând ascultare duhurilor înșelătoare. Vrăjmașul le va pune cu bucurie înainte momeli, pentru a-i conduce să poarte război împotriva poporului lui Dumnezeu. Dar cei care sunt adevărați și statornici vor avea în Dumnezeu o apărare tare și puternică.” Manuscript Releases, volumul 7, p. 186.

Their time of visitation began on September 11, 2001, as typified by the time of visitation upon the Protestant churches on August 11, 1840, and as the time of visitation had begun for ancient Israel when the Holy Spirit descended at the baptism of Christ.

Igihe cyabo cyo gusurwa cyatangiye ku wa 11 Nzeri 2001, nk’uko cyashushanyijwe n’igihe cyo gusurwa kw’amatorero y’Abaporotesitanti ku wa 11 Kanama 1840, kandi nk’uko igihe cyo gusurwa cyari cyaratangiye kuri Isirayeli ya kera igihe Mwuka Wera yamanukaga mu mubatizo wa Kristo.

The executive judgment begins when the United States fills the cup of its probationary time at the soon coming Sunday law, which is also when the Laodicean Adventist church has filled their cup. Judgment begins with the house of God, and the cup of probationary time for both corrupted horns of the United States. The corrupted horn of Protestantism that has previously been represented by the Laodicean Adventist church then ceases, and the Philadelphian movement of the third angel is then the true horn of Protestantism, and spiritual Jerusalem that is lifted up as an ensign. At that point Jerusalem changes from the church militant into the church triumphant.

Judecata executivă începe atunci când Statele Unite umplu cupa timpului lor de probă, la legea duminicală care va veni curând, moment în care și biserica adventistă laodiceană și-a umplut cupa. Judecata începe cu casa lui Dumnezeu și cu cupa timpului de probă pentru ambele coarne corupte ale Statelor Unite. Cornul corupt al protestantismului, care mai înainte a fost reprezentat de biserica adventistă laodiceană, încetează atunci, iar mișcarea filadelfiană a celui de-al treilea înger devine atunci adevăratul corn al protestantismului și Ierusalimul spiritual, care este înălțat ca un steag. În acel moment, Ierusalimul se schimbă din biserica luptătoare în biserica triumfătoare.

The executive judgment begins, with the time of God’s destructive judgments, which is also a time of mercy for God’s other flock that is still in Babylon. It begins when the time of God’s visitation upon Laodicean Adventism ends. The executive judgment progresses to the Seven Last Plagues where the judgments are no longer mixed with mercy, and then Jesus returns.

Judecata executivă începe odată cu timpul judecăților nimicitoare ale lui Dumnezeu, care este totodată și un timp de îndurare pentru cealaltă turmă a lui Dumnezeu, încă aflată în Babilon. Ea începe atunci când se încheie timpul cercetării lui Dumnezeu asupra adventismului laodicean. Judecata executivă înaintează până la Cele Șapte Urgii de pe Urmă, când judecățile nu mai sunt amestecate cu îndurare, iar apoi Isus Se întoarce.

When Jesus returns, the millennium (one thousand years), of Revelation chapter twenty, identifies that Satan is bound upon a desolated earth, alone with only the rebellious angels that participated in the attack against God.

Când Isus Se va întoarce, mileniul (o mie de ani) din capitolul douăzeci al Apocalipsei arată că Satana este legat pe un pământ pustiit, singur, având alături numai îngerii răzvrătiți care au luat parte la atacul împotriva lui Dumnezeu.

> And I saw an angel come down from heaven, having the key of the bottomless pit and a great chain in his hand. And he laid hold on the dragon, that old serpent, which is the Devil, and Satan, and bound him a thousand years, And cast him into the bottomless pit, and shut him up, and set a seal upon him, that he should deceive the nations no more, till the thousand years should be fulfilled: and after that he must be loosed a little season. Revelation 20:1–3.

> Iar am văzut un înger coborându-se din cer, având cheia adâncului și un lanț mare în mâna lui. El a pus mâna pe balaur, pe șarpele cel vechi, care este Diavolul și Satana, și l-a legat pentru o mie de ani. Apoi l-a aruncat în adânc, l-a închis acolo și a pus o pecete peste el, ca să nu mai înșele neamurile până se vor împlini cei o mie de ani; iar după aceea trebuie să fie dezlegat pentru puțină vreme. Apocalipsa 20:1–3.

During that thousand years the redeemed will perform an investigative judgment upon the lost who are still sleeping in their graves waiting for the conclusion of the individual judgments. The redeemed will consider the lives and circumstances of the lost, including Satan and his angels, in order to determine which deserves greater punishment at the end of the thousand years.

În timpul acelui mileniu, cei răscumpărați vor îndeplini o judecată de cercetare asupra celor pierduți, care încă dorm în mormintele lor, așteptând încheierea judecăților individuale. Cei răscumpărați vor cerceta viețile și împrejurările celor pierduți, inclusiv ale lui Satana și ale îngerilor săi, pentru a stabili cine merită o pedeapsă mai mare la sfârșitul celor o mie de ani.

> And I saw thrones, and they sat upon them, and judgment was given unto them: and I saw the souls of them that were beheaded for the witness of Jesus, and for the word of God, and which had not worshipped the beast, neither his image, neither had received his mark upon their foreheads, or in their hands; and they lived and reigned with Christ a thousand years. Revelation 20:4.

> Și am văzut niște tronuri; și au șezut pe ele, și li s-a dat judecata; și am văzut sufletele celor ce fuseseră decapitați pentru mărturia lui Isus și pentru Cuvântul lui Dumnezeu și care nu se închinaseră fiarei, nici chipului ei, și nu primiseră semnul ei pe frunțile lor sau pe mâinile lor; și au înviat și au împărățit cu Hristos o mie de ani. Apocalipsa 20:4

The millennium therefore contains an investigative judgment, that when finished brings the final executive judgment when the wicked dead are raised, and Satan who then has entire control over them convinces the wicked to attack Jerusalem which at the end of the thousand years comes down out of heaven. As the wicked mount their attack, fire comes down out of heaven and the final executive judgment is accomplished.

Așadar, mileniul cuprinde o judecată de cercetare, care, odată încheiată, aduce judecata executivă finală, atunci când morții cei răi sunt înviați, iar Satana, care atunci are control deplin asupra lor, îi convinge pe cei răi să atace Ierusalimul, care, la sfârșitul celor o mie de ani, coboară din cer. Pe când cei răi își dezlănțuie atacul, foc se coboară din cer și judecata executivă finală este adusă la îndeplinire.

> And when the thousand years are expired, Satan shall be loosed out of his prison, And shall go out to deceive the nations which are in the four quarters of the earth, Gog and Magog, to gather them together to battle: the number of whom is as the sand of the sea. And they went up on the breadth of the earth, and compassed the camp of the saints about, and the beloved city: and fire came down from God out of heaven, and devoured them. Revelation 20:7–9.

> Iar când se vor împlini cei o mie de ani, Satana va fi dezlegat din închisoarea lui și va ieși să înșele neamurile care sunt în cele patru colțuri ale pământului, pe Gog și pe Magog, ca să-i adune pentru război; numărul lor este ca nisipul mării. Și ei s-au suit pe întinderea pământului și au înconjurat tabăra sfinților și cetatea preaiubită; iar foc s-a coborât din cer, de la Dumnezeu, și i-a mistuit. Apocalipsa 20:7–9.

Though the triple applications of Elijah and the messenger that prepares for the Messenger of the Covenant to suddenly come to His temple are closely related, a distinction of their work can be noted in that Elijah is primarily identifying the work of the messenger, and the movement associated with the message of the messenger, that is accomplished during the executive judgment that begins at the soon-coming Sunday law. The messenger that prepares the way for the Messenger of the Covenant primarily identifies a work that is accomplished during the investigative judgment. Laodicean Adventism does not know the time of their visitation, which represents a specific time period of judgment.

Deși întreita aplicare a lui Ilie și a solului care pregătește calea pentru ca Solul Legământului să vină deodată la templul Său sunt strâns legate, se poate observa o distincție între lucrarea lor, în aceea că Ilie identifică în principal lucrarea solului și mișcarea asociată cu mesajul solului, care se împlinește în timpul judecății executive ce începe odată cu legea duminicală care urmează să vină în curând. Solul care pregătește calea pentru Solul Legământului identifică în principal o lucrare care se împlinește în timpul judecății de cercetare. Adventismul laodicean nu cunoaște vremea cercetării sale, care reprezintă o perioadă specifică de judecată.

Neither do they understand the “present truth” message that is proclaimed during the time of their visitation. They were required to know both the judgment, and the message of those days. They were also required to know the messenger of that period of time. In their Laodicean blindness they oppose the message of the hour, deny the time of their visitation with a message of “peace and safety,” and are uncertain who the chosen messenger of that period is. This truth was clearly identified in the witness of the second Elijah, who was John the Baptist.

Nici ei nu înțeleg mesajul „adevărului prezent” care este proclamat în timpul cercetării lor. Li se cerea să cunoască atât judecata, cât și mesajul acelor zile. De asemenea, li se cerea să cunoască solul acelei perioade de timp. În orbirea lor laodiceană, ei se împotrivesc mesajului ceasului, tăgăduiesc vremea cercetării lor printr-un mesaj de „pace și liniște” și sunt nesiguri cine este solul ales al acelei perioade. Acest adevăr a fost identificat în mod clar în mărturia celui de-al doilea Ilie, care a fost Ioan Botezătorul.

The Jews knew that prophecy identified a messenger to come, and Jesus directly taught that John was that messenger who was to come.

AbaYuda bari bazi ko ubuhanuzi bwerekanye intumwa yagombaga kuza, kandi Yesu ubwe yigishije yeruye ko Yohana ari yo ntumwa yagombaga kuza.

> For all the prophets and the law prophesied until John. And if ye will receive it, this is Elias, which was for to come. He that hath ears to hear, let him hear. Matthew 11:13–15.

> Căci toți prorocii și Legea au prorocit până la Ioan. Și, dacă vreți să primiți, acesta este Ilie, care trebuia să vină. Cine are urechi de auzit, să audă. Matei 11:13–15.

At the very conclusion of the period of their visitation (the time in the history of Christ that typifies the soon-coming Sunday law), as Christ hung upon the cross the Jews conjectured whether Elijah would then come to save Jesus. If they did not recognize the messenger that was to prepare for the Messenger of the Covenant, that was then confirming the covenant with His own blood, they could not recognize their Messiah. Laodicean Adventism in the last days is required to know their judgment, which is the time of their visitation. They are required to recognize the message of that period of time, and they are required to recognize the chosen messenger of that time. The rebellion of 1888, represented September 11, 2001, when the angel of Revelation chapter eighteen descended. The rebels of 1888, refused to acknowledge the chosen messengers of the history that was typifying the last days.

La chiar la încheierea perioadei cercetării lor (timpul din istoria lui Hristos care prefigurează legea duminicală ce urmează să vină curând), pe când Hristos atârna pe cruce, iudeii presupuneau că Ilie avea să vină atunci ca să-L salveze pe Isus. Dacă nu l-au recunoscut pe solul care trebuia să pregătească calea pentru Solul legământului, care atunci întărea legământul cu însuși sângele Său, ei nu-L puteau recunoaște pe Mesia lor. Adventismului laodicean din zilele de pe urmă i se cere să-și cunoască judecata, care este timpul cercetării sale. I se cere să recunoască solia acelei perioade de timp și i se cere să recunoască solul ales al acelui timp. Răzvrătirea din 1888 a fost reprezentată de 11 septembrie 2001, când a coborât îngerul din capitolul al optsprezecelea al Apocalipsei. Răzvrătiții din 1888 au refuzat să-i recunoască pe solii aleși ai istoriei care prefigura zilele de pe urmă.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> For thus saith the Lord God of Israel unto me; Take the wine cup of this fury at my hand, and cause all the nations, to whom I send thee, to drink it. And they shall drink, and be moved, and be mad, because of the sword that I will send among them. Then took I the cup at the Lord’s hand, and made all the nations to drink, unto whom the Lord had sent me: To wit, Jerusalem, and the cities of Judah, and the kings thereof, and the princes thereof, to make them a desolation, an astonishment, an hissing, and a curse; as it is this day; Pharaoh king of Egypt, and his servants, and his princes, and all his people; And all the mingled people, and all the kings of the land of Uz, and all the kings of the land of the Philistines, and Ashkelon, and Azzah, and Ekron, and the remnant of Ashdod, Edom, and Moab, and the children of Ammon, And all the kings of Tyrus, and all the kings of Zidon, and the kings of the isles which are beyond the sea, Dedan, and Tema, and Buz, and all that are in the utmost corners, And all the kings of Arabia, and all the kings of the mingled people that dwell in the desert, And all the kings of Zimri, and all the kings of Elam, and all the kings of the Medes, And all the kings of the north, far and near, one with another, and all the kingdoms of the world, which are upon the face of the earth: and the king of Sheshach shall drink after them. Therefore thou shalt say unto them, Thus saith the Lord of hosts, the God of Israel; Drink ye, and be drunken, and spue, and fall, and rise no more, because of the sword which I will send among you. And it shall be, if they refuse to take the cup at thine hand to drink, then shalt thou say unto them, Thus saith the Lord of hosts; Ye shall certainly drink. For, lo, I begin to bring evil on the city which is called by my name, and should ye be utterly unpunished? Ye shall not be unpunished: for I will call for a sword upon all the inhabitants of the earth, saith the Lord of hosts. Therefore prophesy thou against them all these words, and say unto them, The Lord shall roar from on high, and utter his voice from his holy habitation; he shall mightily roar upon his habitation; he shall give a shout, as they that tread the grapes, against all the inhabitants of the earth. A noise shall come even to the ends of the earth; for the Lord hath a controversy with the nations, he will plead with all flesh; he will give them that are wicked to the sword, saith the Lord. Thus saith the Lord of hosts, Behold, evil shall go forth from nation to nation, and a great whirlwind shall be raised up from the coasts of the earth. And the slain of the Lord shall be at that day from one end of the earth even unto the other end of the earth: they shall not be lamented, neither gathered, nor buried; they shall be dung upon the ground. Jeremiah 25:15–33.

> Căci aşa mi-a zis Domnul Dumnezeul lui Israel: „Ia din mâna Mea potirul vinului acestei urgii şi dă-l să-l bea toate neamurile la care te trimit. Vor bea, se vor clătina şi vor înnebuni din pricina sabiei pe care o voi trimite în mijlocul lor.” Atunci am luat potirul din mâna Domnului şi l-am dat să-l bea tuturor neamurilor la care mă trimisese Domnul: anume Ierusalimului şi cetăţilor lui Iuda, împăraţilor lui şi căpeteniilor lui, ca să-i fac o pustietate, o uimire, un şuierat şi un blestem, cum se vede în ziua aceasta; lui Faraon, împăratul Egiptului, slujitorilor lui, căpeteniilor lui şi întregului lui popor; tuturor celor de neam amestecat, tuturor împăraţilor ţării Uţ, tuturor împăraţilor ţării filistenilor, Ascalonului, Azei, Ecronului şi rămăşiţei Asdodului; Edomului, Moabului şi fiilor lui Amon; tuturor împăraţilor Tirului, tuturor împăraţilor Sidonului şi împăraţilor ostroavelor care sunt dincolo de mare; Dedanului, Temei, Buzului şi tuturor celor ce locuiesc în cele mai depărtate colţuri; tuturor împăraţilor Arabiei şi tuturor împăraţilor popoarelor de neam amestecat care locuiesc în pustiu; tuturor împăraţilor lui Zimri, tuturor împăraţilor Elamului şi tuturor împăraţilor mezilor; tuturor împăraţilor de la miazănoapte, de aproape şi de departe, unul după altul, şi tuturor împărăţiilor lumii care sunt pe faţa pământului; iar împăratul Şeşacului va bea după ei. „De aceea să le spui: Aşa vorbeşte Domnul oştirilor, Dumnezeul lui Israel: «Beţi, îmbătaţi-vă, vărsaţi şi cădeţi fără să vă mai ridicaţi, din pricina sabiei pe care o trimit în mijlocul vostru.» Şi dacă vor refuza să ia potirul din mâna ta ca să bea, să le spui: «Aşa vorbeşte Domnul oştirilor: Veţi bea negreşit! Căci iată, încep să aduc nenorocirea peste cetatea care este chemată după Numele Meu, şi voi să rămâneţi cu totul nepedepsiţi? Nu veţi rămâne nepedepsiţi; căci voi chema sabia peste toţi locuitorii pământului», zice Domnul oştirilor. „Şi tu să proroceşti împotriva lor toate cuvintele acestea şi să le spui: «Domnul va răcni de sus şi din locaşul Lui cel sfânt Îşi va face auzit glasul; va răcni cu putere împotriva locuinţei Sale; va scoate un strigăt ca cei ce calcă strugurii, împotriva tuturor locuitorilor pământului. Vuietul va ajunge până la marginile pământului; căci Domnul are o pricină cu neamurile, va intra la judecată cu orice făptură şi îi va da sabiei pe cei răi», zice Domnul. Aşa vorbeşte Domnul oştirilor: «Iată, nenorocirea va merge din neam în neam şi o mare furtună se va ridica de la marginile pământului. Cei ucişi de Domnul vor fi în ziua aceea de la o margine a pământului până la cealaltă margine a pământului; nu vor fi plânşi, nici strânşi, nici îngropaţi; vor fi ca gunoiul pe faţa pământului.» Ieremia 25:15–33.

Back to Articles