Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Forty

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea Laodiceană - Numărul Patruzeci

Number Forty

Numărul Patruzeci

Author

Jeff Pippenger

Published

February 3, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

Peter was symbolically at Caesarea Philippi at the third hour, on his way to Caesarea Maritima and the ninth hour. According to Matthew and Mark, six days later, Peter, James and John were at the Mount of Transfiguration. Luke says eight days, between Panium and the Mount. From the gates of hell, at Caesarea Philippi to the death of the cross, with a stop along the way at the Mount of Transfiguration. Three steps from Panium to the Sunday law. Caesarea at the beginning, the Mount in the middle, and Caesarea at the end. Hell at the beginning, death at the end, with God’s glory in the middle. An alpha rebellion represented by the gates of hell and an omega rebellion represented by the death of the Son of God.

Petru se afla, în mod simbolic, la Cezareea lui Filip, la ceasul al treilea, în drumul său spre Cezareea Maritima și spre ceasul al nouălea. Potrivit lui Matei și Marcu, șase zile mai târziu, Petru, Iacov și Ioan se aflau pe Muntele Schimbării la Față. Luca spune opt zile, între Panium și Munte. De la porțile iadului, la Cezareea lui Filip, până la moartea crucii, cu un popas pe drum la Muntele Schimbării la Față. Trei pași de la Panium la legea duminicală. Cezareea la început, Muntele la mijloc și Cezareea la sfârșit. Iadul la început, moartea la sfârșit, cu slava lui Dumnezeu la mijloc. O răzvrătire alfa, reprezentată de porțile iadului, și o răzvrătire omega, reprezentată de moartea Fiului lui Dumnezeu.

Caesarea Philippi is the foundation, for it was there that Christ identified the Rock on which He would build His church. The Mount of Transfiguration is the second step, where the temple is finished and the capstone is placed. The third step of judgment at the cross followed after.

Cezareea lui Filip este temelia, căci acolo Hristos a identificat Stânca pe care Își va zidi Biserica. Muntele Schimbării la Față este al doilea pas, unde templul este desăvârșit și piatra din capul unghiului este pusă. Al treilea pas, al judecății, la cruce, a urmat după aceea.

> And he said unto them, Verily I say unto you, That there be some of them that stand here, which shall not taste of death, till they have seen the kingdom of God come with power. And after six days Jesus taketh with him Peter, and James, and John, and leadeth them up into an high mountain apart by themselves: and he was transfigured before them. And his raiment became shining, exceeding white as snow; so as no fuller on earth can white them. And there appeared unto them Elias with Moses: and they were talking with Jesus.

> Și le-a zis: Adevărat vă spun că sunt unii dintre cei ce stau aici care nicidecum nu vor gusta moartea până nu vor vedea Împărăția lui Dumnezeu venind cu putere. Și, după șase zile, Isus îi ia cu El pe Petru, pe Iacov și pe Ioan și îi duce singuri, deoparte, pe un munte înalt; și S-a schimbat la față înaintea lor. Și veșmintele Lui s-au făcut strălucitoare, foarte albe ca zăpada, așa cum niciun înălbitor de pe pământ nu le poate albi. Și li s-au arătat Ilie împreună cu Moise; și vorbeau cu Isus.

> And Peter answered and said to Jesus, Master, it is good for us to be here: and let us make three tabernacles; one for thee, and one for Moses, and one for Elias.

> Atunci Petru, luând cuvântul, I-a zis lui Isus: „Învăţătorule, este bine să fim aici; şi să facem trei colibe: una pentru Tine, una pentru Moise şi una pentru Ilie.”

> For he wist not what to say; for they were sore afraid. And there was a cloud that overshadowed them: and a voice came out of the cloud, saying, This is my beloved Son: hear him. And suddenly, when they had looked round about, they saw no man any more, save Jesus only with themselves. And as they came down from the mountain, he charged them that they should tell no man what things they had seen, till the Son of man were risen from the dead. And they kept that saying with themselves, questioning one with another what the rising from the dead should mean. Mark 9:1–10.

> Căci nu știa ce să spună; fiindcă erau cuprinși de o mare frică. Și s-a făcut un nor care i-a umbrit; iar din nor s-a auzit un glas, zicând: Acesta este Fiul Meu preaiubit: de El să ascultați. Și deodată, privind împrejur, n-au mai văzut pe nimeni, decât numai pe Isus cu ei. Și, pe când se coborau de pe munte, le-a poruncit să nu spună nimănui cele ce văzuseră, până când Fiul omului va fi înviat din morți. Și au păstrat în ei cuvântul acesta, întrebându-se unii pe alții ce ar putea să însemne învierea din morți. Marcu 9:1–10.

At the mount, Peter proposes to erect a tabernacle for Moses, Christ and Elijah.

Pe munte, Petru propune să ridice un cort pentru Moise, Hristos și Ilie.

> “Moses passed through death, but Michael came down and gave him life before his body had seen corruption. Satan tried to hold the body, claiming it as his; but Michael resurrected Moses and took him to heaven. Satan railed bitterly against God, denouncing Him as unjust in permitting his prey to be taken from him; but Christ did not rebuke His adversary, though it was through his temptation that the servant of God had fallen. He meekly referred him to His Father, saying, ‘The Lord rebuke thee.’

> „Moise a trecut prin moarte, dar Mihail S-a coborât și i-a dat viață înainte ca trupul lui să fi văzut putrezirea. Satana a încercat să țină trupul, pretinzându-l ca fiind al său; dar Mihail l-a înviat pe Moise și l-a dus la cer. Satana a tunat cu amărăciune împotriva lui Dumnezeu, denunțându-L ca nedrept pentru că a îngăduit ca prada lui să-i fie luată; dar Hristos nu Și-a mustrat potrivnicul, deși prin ispita lui căzuse slujitorul lui Dumnezeu. El l-a trimis cu blândețe la Tatăl Său, zicând: «Domnul să te mustre.»”

> “Jesus had told His disciples that there were some standing with Him who should not taste of death till they should see the kingdom of God come with power. At the transfiguration this promise was fulfilled. The countenance of Jesus was there changed and shone like the sun. His raiment was white and glistening. Moses was present to represent those who will be raised from the dead at the second appearing of Jesus. And Elijah, who was translated without seeing death, represented those who will be changed to immortality at Christ’s second coming and will be translated to heaven without seeing death. The disciples beheld with astonishment and fear the excellent majesty of Jesus and the cloud that overshadowed them, and heard the voice of God in terrible majesty, saying, ‘This is My beloved Son; hear Him.’” Early Writings, 164.

> „İsa le şagirdanwanê xwe gotibû ku hin ji wan ên ku li ba wî rawestabûn, heya ku Padîşahiya Xwedê bi hêz were, mirinê neçêşin. Di veguherîna rûmetê de ev soz hat bicihanîn. Li wir çehreyê Îsa hate guhartin û wekî rojê ronî bû. Cilên wî spî û birqok bûn. Mûsa amade bû da ku wan ên ku di dîsa xuya bûna Îsa ya duyemîn de ji miriyan werin raber kirin temsîl bike. Û Îlyas, yê ku bêyî dîtina mirinê hate guhastin, wan ên ku di hatina duyemîn a Mesîh de wê bêne guhertin bo nemirîtiyê û bêyî dîtina mirinê wê werin guhastin bo ezmanan temsîl kir. Şagird bi heyret û tirs mezinahiya bilind a Îsa û ew ewr a ku ser wan de siya dikir dîtin, û dengê Xwedê bi mezinahiya tirsnak bihîstin ku digot: ‘Ev Kurê Min ê hezkirî ye; guh bidin wî.’” Early Writings, 164.

The Mount of Transfiguration identifies three tabernacles. The tabernacle of Moses at the beginning of ancient Israel, the tabernacle of Christ as represented by His incarnation and the tabernacle that is the one hundred and forty-four thousand as represented by Elijah. The one hundred and forty-four thousand are those who do not taste of death, until they see the Second Coming of Christ. The Mount is identifying the point where the seal is impressed upon the one hundred and forty-four thousand.

Muntele Schimbării la Față identifică trei corturi. Cortul lui Moise, la începutul vechiului Israel; cortul lui Hristos, așa cum este reprezentat prin întruparea Sa; și cortul care este cel al celor o sută patruzeci și patru de mii, așa cum este reprezentat prin Ilie. Cei o sută patruzeci și patru de mii sunt aceia care nu gustă moartea până când văd a Doua Venire a lui Hristos. Muntele identifică punctul în care sigiliul este întipărit asupra celor o sută patruzeci și patru de mii.

The tabernacle of the one hundred and forty-four thousand is raised up in the antitypical feast of Tabernacles. The Mount identifies those who do not taste death, and sets forth three witnesses that when they see the glory of God in the mount, it is the antitypical feast of Tabernacles.

Tabernacolul celor o sută patruzeci și patru de mii este ridicat în sărbătoarea antitipică a Corturilor. Muntele îi identifică pe cei care nu gustă moartea și prezintă trei martori că, atunci când văd slava lui Dumnezeu în munte, este sărbătoarea antitipică a Corturilor.

They are raised up as the tabernacle of Elijah, that began to be reared up in 2023, when both Moses and Elijah were resurrected. First the foundation was laid, that is the only foundation that can be laid, and that foundation is Christ, the corner and foundation stone. Then the capstone is placed, which represents the sealing of the one hundred and forty-four thousand as represented at the Mount of Transfiguration. At the Mount Peter, James and John represent those who actually do not taste of death. Peter later recorded that the kingdom of priests is those who have tasted that the Lord is good, and who were a spiritual house. They tasted life, so they do not taste death.

Sunt ridicați ca tabernacolul lui Ilie, care a început să fie înălțat în 2023, când atât Moise, cât și Ilie au fost înviați. Mai întâi a fost pusă temelia, adică singura temelie care poate fi pusă, iar acea temelie este Hristos, piatra din capul unghiului și piatra de temelie. Apoi este așezată piatra din vârf, care reprezintă pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii, așa cum este reprezentată la Muntele Schimbării la Față. Pe Munte, Petru, Iacov și Ioan îi reprezintă pe aceia care, în fapt, nu gustă moartea. Petru a consemnat mai târziu că împărăția de preoți este alcătuită din cei care au gustat că Domnul este bun și care erau o casă duhovnicească. Ei au gustat viața, de aceea nu gustă moartea.

> If so be ye have tasted that the Lord is gracious. To whom coming, as unto a living stone, disallowed indeed of men, but chosen of God, and precious, Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. Wherefore also it is contained in the scripture, Behold, I lay in Sion a chief corner stone, elect, precious: and he that believeth on him shall not be confounded. 1 Peter 2:3–6.

> Dacă, într-adevăr, ați gustat că Domnul este plin de har. Venind la El, ca la o piatră vie, lepădată, ce-i drept, de oameni, dar aleasă de Dumnezeu și prețioasă, și voi, ca niște pietre vii, sunteți zidiți ca o casă duhovnicească, o preoție sfântă, ca să aduceți jertfe duhovnicești, plăcute lui Dumnezeu prin Isus Hristos. De aceea este cuprins și în Scriptură: „Iată, pun în Sion o Piatră din capul unghiului, aleasă, prețioasă; și cine crede în El nu va fi dat de rușine.” 1 Petru 2:3–6.

The word translated as “confounded” means “to be ashamed.” The remnant is represented by Peter, and their joy is contrasted with those who rejected the latter rain message. A key of the one hundred and forty-four thousand, for Peter was given the “keys” to the kingdom, is the “chief corner stone” that was laid in Sion. That stone is marvelous in the eyes of the righteous, and a stone of stumbling to the drunkards of Ephraim.

Cuvântul tradus prin „dați de rușine” înseamnă „a se rușina”. Rămășița este reprezentată prin Petru, iar bucuria lor este pusă în contrast cu aceia care au respins solia ploii târzii. O cheie a celor o sută patruzeci și patru de mii, căci lui Petru i-au fost date „cheile” Împărăției, este „piatra din capul unghiului” care a fost pusă în Sion. Acea piatră este minunată în ochii celor neprihăniți și o piatră de poticnire pentru bețivii lui Efraim.

> The stone which the builders refused is become the head stone of the corner. This is the Lord’s doing; it is marvellous in our eyes. Psalms 118:22, 23.

> Piatra pe care au lepădat-o zidarii a ajuns să fie piatra din capul unghiului. Acesta este lucrul Domnului; este minunat în ochii noștri. Psalmii 118:22, 23.

Jesus commented on these verses in the conclusion of the parable of the vineyard.

Isus a comentat aceste versete în încheierea parabolei viei.

> Jesus saith unto them, Did ye never read in the scriptures, The stone which the builders rejected, the same is become the head of the corner: this is the Lord’s doing, and it is marvellous in our eyes? Therefore say I unto you, The kingdom of God shall be taken from you, and given to a nation bringing forth the fruits thereof. And whosoever shall fall on this stone shall be broken: but on whomsoever it shall fall, it will grind him to powder. And when the chief priests and Pharisees had heard his parables, they perceived that he spake of them. But when they sought to lay hands on him, they feared the multitude, because they took him for a prophet. Matthew 21:42–46.

> Иисус им каза: Не сте ли никога чели в Писанията: „Камъкът, който зидарите отхвърлиха, той стана глава на ъгъла; от Господа е това, и чудно е в нашите очи“? Затова ви казвам, че Божието царство ще бъде отнето от вас и дадено на народ, който принася плодовете му. И всеки, който падне върху този камък, ще се строши; а върху когото той падне, ще го смаже на прах. И когато главните свещеници и фарисеите чуха притчите Му, разбраха, че за тях говори. Но като търсеха да Го хванат, побояха се от множеството, защото Го смятаха за пророк. Матей 21:42–46.

Whoever accepts the foundational message, shall be broken, for the Rock is Christ, and the work of the gospel is to humble the human into the dust.

Oricine primește mesajul fundamental va fi zdrobit, căci Stânca este Hristos, iar lucrarea Evangheliei este de a smeri omul până în țărână.

> “What is justification by faith? It is the work of God in laying the glory of man in the dust, and doing for man that which it is not in his power to do for himself. When men see their own nothingness, they are prepared to be clothed with the righteousness of Christ. When they begin to praise and exalt God all the day long, then by beholding they are becoming changed into the same image. What is regeneration? It is revealing to man what is his own real nature, that in himself he is worthless.” Manuscript Releases, volume 20, 117.

> „Ce este îndreptățirea prin credință? Este lucrarea lui Dumnezeu de a culca în țărână slava omului și de a face pentru om ceea ce nu stă în puterea lui să facă pentru sine. Când oamenii își văd propria nimicnicie, sunt pregătiți să fie îmbrăcați cu neprihănirea lui Hristos. Când încep să-L laude și să-L înalțe pe Dumnezeu toată ziua, atunci, privind, sunt schimbați în același chip. Ce este regenerarea? Este descoperirea către om a ceea ce este propria lui fire adevărată, că în sine însuși este fără valoare.” Manuscript Releases, volumul 20, 117.

Whoever rejects the foundation stone is destroyed, as was the case with ancient Israel in fulfillment of Jesus’ application of the parable of the vineyard. The Jews rejected Christ, they also rejected Moses, for if they had believed Moses, they would have also believed Christ. They rejected God’s law, teaching for doctrine the commandments of men. Christ, Moses and the Law are all symbols of foundations, and Christ is the only foundation that can be laid, but Christ as the foundation is represented with many symbols. Moses and the Law are both illustrations of this fact. Christ is the only foundation, but this only means that the other foundations in His prophetic Word are simply symbols of some aspect of His character.

Oricine respinge piatra de temelie este nimicit, aşa cum s-a întâmplat cu Israelul din vechime, în împlinirea aplicării de către Isus a parabolei viei. Iudeii L-au respins pe Hristos; de asemenea, ei l-au respins pe Moise, căci, dacă l-ar fi crezut pe Moise, L-ar fi crezut şi pe Hristos. Ei au respins Legea lui Dumnezeu, învăţând ca doctrină poruncile oamenilor. Hristos, Moise şi Legea sunt toate simboluri ale temeliei, iar Hristos este singura temelie care poate fi pusă; însă Hristos, ca temelie, este reprezentat prin multe simboluri. Moise şi Legea sunt amândouă ilustraţii ale acestui fapt. Hristos este singura temelie, dar aceasta înseamnă doar că celelalte temelii din Cuvântul Său profetic sunt pur şi simplu simboluri ale vreunui aspect al caracterului Său.

> For other foundation can no man lay than that is laid, which is Jesus Christ. 1 Corinthians 3:11.

> Căci nimeni nu poate pune o altă temelie decât cea care a fost pusă, care este Isus Hristos. 1 Corinteni 3:11.

Jesus is the Word, and as such the rules within His Word represent Himself. This is why Sister White records that the Ten Commandments are a transcript of Christ’s character. He is the First and the Last, and when represented in this fashion it identifies that Christ always illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing. As the Word, He is also “Truth,” and truth is a prophetic framework. He is the Lion of the tribe of Judah when He seals and unseals His Word. He is also the corner stone that becomes the cap stone. The corner stone is simply an illustration of Him as the foundation, or the first letter of the Hebrew word “truth.” The cap stone is the crowning work on the temple, and when aligned with the framework of truth, the cap stone is twenty-two times more powerful than the corner stone. What is marvelous in the eyes of those who have tasted that the Lord is good, is how the principles of the framework of truth aligned with the corner and cap stone identifies one of the prophetic keys that were given to Peter.

Isus est Verbum, et, eo ipso, regulæ quæ in Verbo Ipsius continentur, Ipsum repræsentant. Hac de causa Soror White tradit Decem Præcepta esse transcriptionem characteris Christi. Ipse est Primus et Novissimus, et, cum hoc modo exhibetur, ostenditur Christum semper finem rei una cum initio rei illustrare. Ut Verbum, Ipse etiam est “Veritas,” et veritas est compages prophetica. Ipse est Leo de tribu Juda, cum Verbum Suum obsignat et resignat. Ipse quoque est lapis angularis qui fit lapis summus. Lapis angularis simpliciter est illustratio Ipsius ut fundamenti, sive prima littera vocabuli Hebraici “veritas.” Lapis autem summus est opus coronans in templo, et, cum compagini veritatis aptatur, lapis summus viginti duobus vicibus potentior est quam lapis angularis. Quod mirabile est in oculis eorum qui gustaverunt quoniam suavis est Dominus, hoc est, quod principia compaginis veritatis, cum lapide angulari et lapide summo congruenter disposita, unam ex clavibus propheticis quæ Petro datæ sunt manifestant.

The alpha first letter is one, but the omega last letter is twenty-two. Miller’s jewels shine as the sun, but when the dirt brush man assembled the jewels, they were ten times brighter. The recognition that the end of a prophetic line is the same, but more powerful than the beginning of a prophetic lines is “marvelous.” It is an element of Christ’s character; it is one of the keys given to Peter to bind the one hundred and forty-four thousand.

Alfa, prva črka, je ena, toda omega, zadnja črka, je dvaindvajset. Millerjevi dragulji sijejo kakor sonce, toda ko je mož s krtačo za prah sestavil dragulje, so bili desetkrat svetlejši. Spoznanje, da je konec preroške črte enak začetku preroških črt, vendar mogočnejši od njega, je »čudovito«. To je prvina Kristusovega značaja; to je eden izmed ključev, danih Petru, da zveže sto štiriinštirideset tisoč.

Peter’s “spiritual house” is the casket of William Miller’s dream and also Malachi’s storehouse of tithes and offerings. When the windows of heaven are opened; one class is cast out of the room, and the other class is cast into the casket and given the white linen uniforms of God’s triumphant church.

„Duhovna hiša“ pri Petru je skrinja iz sanj Williama Millerja in tudi Malahijeva shramba desetine in darov. Ko se odpro nebeška okna, je en razred vržen iz sobe, drugi razred pa je vržen v skrinjo in prejme bele lanene obleke Božje zmagoslavne cerkve.

> “Solemnly and publicly the people of Judah had pledged themselves to obey the law of God. But when the influence of Ezra and Nehemiah was for a time withdrawn, there were many who departed from the Lord. Nehemiah had returned to Persia. During his absence from Jerusalem, evils crept in that threatened to pervert the nation. Idolaters not only gained a foothold in the city, but contaminated by their presence the very precincts of the temple. Through intermarriage, a friendship had been brought about between Eliashib the high priest and Tobiah the Ammonite, Israel’s bitter enemy. As a result of this unhallowed alliance, Eliashib had permitted Tobiah to occupy an apartment connected with the temple, which heretofore had been used as a storeroom for tithes and offerings of the people.

> „Cu solemnitate și în mod public, poporul lui Iuda se legase prin făgăduință să asculte de Legea lui Dumnezeu. Dar, când influența lui Ezra și a lui Neemia a fost pentru o vreme înlăturată, au fost mulți care s-au depărtat de Domnul. Neemia se întorsese în Persia. În timpul absenței sale din Ierusalim, s-au strecurat rele care amenințau să pervertească națiunea. Nu numai că idolatrii au prins rădăcini în cetate, dar au pângărit prin prezența lor chiar și curțile templului. Prin căsătorii mixte se legase o prietenie între marele-preot Eliașib și Tobia, amonitul, vrăjmașul de moarte al lui Israel. Ca urmare a acestei alianțe nelegiuite, Eliașib îngăduise ca Tobia să ocupe o încăpere legată de templu, care până atunci fusese folosită ca magazie pentru zeciuielile și darurile poporului.”

> “Because of the cruelty and treachery of the Ammonites and Moabites toward Israel, God had declared through Moses that they should be forever shut out from the congregation of His people. See Deuteronomy 23:3–6. In defiance of this word, the high priest had cast out the offerings stored in the chamber of God’s house, to make a place for this representative of a proscribed race. Greater contempt for God could not have been shown than to confer such a favor on this enemy of God and His truth.

> „Din pricina cruzimii și vicleniei amoniților și moabiților față de Israel, Dumnezeu declarase prin Moise că ei trebuiau să fie pentru totdeauna excluși din adunarea poporului Său. Vezi Deuteronomul 23:3–6. Sf idând acest cuvânt, marele-preot alungase darurile păstrate în cămara Casei lui Dumnezeu, pentru a face loc acestui reprezentant al unei rase proscrise. Un dispreț mai mare față de Dumnezeu nu s-ar fi putut arăta decât acordând o asemenea favoare acestui vrăjmaș al lui Dumnezeu și al adevărului Său.”

> “On returning from Persia, Nehemiah learned of the bold profanation and took prompt measures to expel the intruder. ‘It grieved me sore,’ he declares; ‘therefore I cast forth all the household stuff of Tobiah out of the chamber. Then I commanded, and they cleansed the chambers: and thither brought I again the vessels of the house of God, with the meat offering and the frankincense.’

> „La întoarcerea din Persia, Neemia a aflat despre această profanare îndrăzneață și a luat fără întârziere măsuri pentru a-l izgoni pe intrus. «M-am mâhnit foarte», declară el; «de aceea am aruncat afară din odaie toate lucrurile casei lui Tobia. Apoi am poruncit, și au curățit odăile; și am adus iarăși acolo vasele Casei lui Dumnezeu, împreună cu darul de mâncare și tămâia.»”

> “Not only had the temple been profaned, but the offerings had been misapplied. This had tended to discourage the liberalities of the people. They had lost their zeal and fervor, and were reluctant to pay their tithes. The treasuries of the Lord’s house were poorly supplied; many of the singers and others employed in the temple service, not receiving sufficient support, had left the work of God to labor elsewhere.

> „Nu numai că templul fusese profanat, ci și darurile fuseseră folosite în mod necuvenit. Aceasta a avut tendința de a descuraja dărnicia poporului. Ei își pierduseră zelul și ardoarea și erau reticenți în a-și aduce zecimile. Visteriile Casei Domnului erau slab aprovizionate; mulți dintre cântăreți și alții implicați în slujirea templului, neprimind sprijin suficient, părăsiseră lucrarea lui Dumnezeu pentru a munci în altă parte.

> “Nehemiah set to work to correct these abuses. He gathered together those who had left the service of the Lord’s house, ‘and set them in their place.’ This inspired the people with confidence, and all Judah brought ‘the tithe of the corn and the new wine and the oil.’ Men who ‘were counted faithful’ were made ‘treasurers over the treasuries,’ ‘and their office was to distribute unto their brethren.’” Prophets and Kings, 669, 670.

> „Neemia s-a apucat să îndrepte aceste abuzuri. El i-a adunat pe cei care părăsiseră slujba Casei Domnului „și i-a pus iarăși la locul lor”. Lucrul acesta a inspirat încredere poporului, iar tot Iuda a adus „zeciuiala din grâu, din must și din untdelemn”. Bărbați care „erau socotiți credincioși” au fost puși „vistiernici peste vistierii”, „iar datoria lor era să împartă fraților lor.”” Profeți și regi, 669, 670.

When Nehemiah “cast out Tobiah,” he was prefiguring Christ casting the money-changers out of the very same temple. It wasn’t simply the temple, but the very room in the temple where the tithes were stored. When Eliakim the Philadelphian replaced Shebna the Laodicean, Shebna was the treasurer that was cast into a far field.

Коли Неємія «вигнав Товію», він цим прообразово передвіщав Христа, Який виганяє міняйлів із того самого храму. Це був не просто храм, а саме та кімната в храмі, де зберігалися десятини. Коли Єліяким, філадельфієць, замінив Шевну, лаодикійця, Шевна був тим скарбником, якого було викинуто на далеке поле.

> Thus saith the Lord God of hosts, Go, get thee unto this treasurer, even unto Shebna, which is over the house, and say, What hast thou here? and whom hast thou here, that thou hast hewed thee out a sepulchre here, as he that heweth him out a sepulchre on high, and that graveth an habitation for himself in a rock? Behold, the Lord will carry thee away with a mighty captivity, and will surely cover thee. He will surely violently turn and toss thee like a ball into a large country: there shalt thou die, and there the chariots of thy glory shall be the shame of thy lord’s house. And I will drive thee from thy station, and from thy state shall he pull thee down.

> Așa zice Domnul Dumnezeu al oștirilor: „Du-te, mergi la acest vistiernic, la Șebna, care este mai-mare peste casă, și spune-i: «Ce ai tu aici? Și pe cine ai tu aici, de ți-ai săpat aici un mormânt, ca unul care își sapă un mormânt sus, și își cioplește o locuință în stâncă?» Iată, Domnul te va arunca departe printr-o robie puternică și te va înveli negreșit. Te va răsuci și te va azvârli cu putere ca pe o minge într-o țară întinsă; acolo vei muri, și acolo carele slavei tale vor fi rușinea casei stăpânului tău. Și te voi izgoni din dregătoria ta, și din starea ta te va doborî.”

> And it shall come to pass in that day, that I will call my servant Eliakim the son of Hilkiah: And I will clothe him with thy robe, and strengthen him with thy girdle, and I will commit thy government into his hand: and he shall be a father to the inhabitants of Jerusalem, and to the house of Judah. And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open.

> Și va fi în ziua aceea că voi chema pe robul Meu, Eliakim, fiul lui Hilchia; îl voi îmbrăca cu haina ta și îl voi întări cu brâul tău, iar stăpânirea ta o voi încredința în mâna lui; și el va fi un tată pentru locuitorii Ierusalimului și pentru casa lui Iuda. Și voi pune pe umărul lui cheia casei lui David; el va deschide, și nimeni nu va închide; și va închide, și nimeni nu va deschide.

> And I will fasten him as a nail in a sure place; and he shall be for a glorious throne to his father’s house. And they shall hang upon him all the glory of his father’s house, the offspring and the issue, all vessels of small quantity, from the vessels of cups, even to all the vessels of flagons. In that day, saith the Lord of hosts, shall the nail that is fastened in the sure place be removed, and be cut down, and fall; and the burden that was upon it shall be cut off: for the Lord hath spoken it. Isaiah 22:15–22.

> Şi-l voi înfinge ca pe un ţăruş într-un loc sigur; şi el va fi un tron de slavă pentru casa tatălui său. Şi de el vor atârna toată slava casei tatălui său, odraslele şi vlăstarele, toate vasele de mică însemnătate, de la vasele pentru ceşti până la toate vasele pentru ulcioare. În ziua aceea, zice Domnul oştirilor, ţăruşul care este înfipt în locul sigur va fi scos, va fi tăiat şi va cădea; şi povara care era asupra lui va fi nimicită, căci Domnul a rostit aceasta. Isaia 22:15–22.

In the day that Shebna the foolish Laodicean is cast out, Eliakim is given the government of the church triumphant. When Christ cleanses the temple of the one hundred and forty-four thousand, from the rubbish that has covered up the precious jewels, He identifies that He would “cover” those represented by Shebna. Before the windows of heaven were opened the jewels were covered with rubbish, and when the rubbish is cast out, the rubbish is then covered with shame. William Miller’s dream is identifying the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

În ziua în care Șebna, laodiceanul neînțelept, este aruncat afară, lui Eliakim îi este dată cârmuirea bisericii triumfătoare. Când Hristos curăță templul celor o sută patruzeci și patru de mii de gunoiul care a acoperit pietrele prețioase, El arată că avea să-i „acopere” pe cei reprezentați de Șebna. Înainte ca ferestrele cerului să fie deschise, pietrele prețioase erau acoperite cu gunoi, iar când gunoiul este aruncat afară, gunoiul este apoi acoperit cu rușine. Visul lui William Miller identifică sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii.

The casket, is Malachi’s storehouse, Peter’s spiritual house and the tabernacle of Elijah that Peter wished to build. The dirt brush man illustrates the sealing of the one hundred and forty-four thousand when He casts the jewels into the box. Malachi identifies the test that proves that God’s people have truly returned unto Him.

Caseta este vistieria lui Maleahi, casa duhovnicească a lui Petru și cortul lui Ilie pe care Petru a dorit să-l ridice. Omul cu peria de praf ilustrează pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii atunci când El aruncă nestematele în cutie. Maleahi identifică proba care dovedește că poporul lui Dumnezeu s-a întors cu adevărat la El.

> Then they that feared the Lord spake often one to another: and the Lord hearkened, and heard it, and a book of remembrance was written before him for them that feared the Lord, and that thought upon his name. And they shall be mine, saith the Lord of hosts, in that day when I make up my jewels; and I will spare them, as a man spareth his own son that serveth him. Then shall ye return, and discern between the righteous and the wicked, between him that serveth God and him that serveth him not. Malachi 3:16–18.

> Atunci cei ce se tem de Domnul au vorbit adesea unul cu altul; și Domnul a luat aminte și a ascultat, și o carte de aducere-aminte a fost scrisă înaintea Lui pentru cei ce se tem de Domnul și care cugetă la Numele Lui. Și ei vor fi ai Mei, zice Domnul oștirilor, în ziua aceea când Îmi voi alcătui comoara Mea deosebită; și îi voi cruța, cum cruță un om pe fiul său care-i slujește. Atunci vă veți întoarce și veți vedea deosebirea dintre cel neprihănit și cel rău, dintre cel ce slujește lui Dumnezeu și cel ce nu-I slujește. Maleahi 3:16–18.

Return is a key word in the passage, for God calls on His people to return unto Him, but He also challenges those people to test Him, by returning tithes and offerings, and there is also a time when the righteous will “return,” and in so doing, they will “discern” between the wise and the foolish. Those who feared the Lord, and who thought upon His name are those that are to be the ensign of the one hundred and forty-four thousand.

Tornați-vă este un cuvânt-cheie în acest pasaj, căci Dumnezeu Își cheamă poporul să se întoarcă la El, dar totodată îi provoacă pe acei oameni să-L pună la încercare, aducând zeciuielile și darurile, și va veni de asemenea un timp când cei neprihăniți se vor „întoarce”, iar făcând astfel, vor „deosebi” între cei înțelepți și cei nechibzuiți. Cei care s-au temut de Domnul și care au cugetat la Numele Lui sunt aceia care trebuie să fie steagul celor o sută patruzeci și patru de mii.

The fear of the Lord is the first test, so when verse sixteen says, “then” they that feared the Lord, it is pointing back into the prophetic narrative.

Frica de Domnul este prima probă; astfel, când versetul șaisprezece spune: „Atunci” cei ce se temeau de Domnul, el face trimitere înapoi, în cadrul narațiunii profetice.

> Your words have been stout against me, saith the Lord. Yet ye say, What have we spoken so much against thee? Ye have said, It is vain to serve God: and what profit is it that we have kept his ordinance, and that we have walked mournfully before the Lord of hosts? And now we call the proud happy; yea, they that work wickedness are set up; yea, they that tempt God are even delivered. Malachi 3:13–15.

> Cuvintele voastre au fost aspre împotriva Mea, zice Domnul. Totuşi voi ziceţi: „Ce am vorbit noi atât de mult împotriva Ta?” Aţi zis: „Degeaba este să slujim lui Dumnezeu; şi ce folos avem că am păzit porunca Lui şi că am umblat mâhniţi înaintea Domnului oştirilor?” Şi acum noi îi numim fericiţi pe cei trufaşi; da, cei ce săvârşesc răutatea sunt înălţaţi; da, cei ce ispitesc pe Dumnezeu sunt chiar izbăviţi. Maleahi 3:13–15.

Malachi says, “and now we call the proud happy.” The drunkards of Ephraim are called the “crown of pride” and they are happy when they think Moses and Elijah, the two prophets that tormented them were dead. They were so happy, that they sent gifts to one another.

મલાકી કહે છે, “અને હવે અમે ગર્વીલોને સુખી કહીએ છીએ.” એફ્રાયિમના દારૂડિયાઓને “અહંકારનો મુકુટ” કહેવામાં આવ્યા છે, અને જ્યારે તેઓ એવું માને છે કે મૂસા અને એલિયા—તે બે પ્રભુવક્તાઓ જેઓએ તેમને પીડા આપી હતી—મરી ગયા છે, ત્યારે તેઓ આનંદિત થાય છે. તેઓ એટલા આનંદિત થયા કે એકબીજાને ભેટો મોકલી.

> And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. Revelation 11:8–10.

> Iar trupurile lor moarte vor zăcea în ulița cetății celei mari, care, duhovnicește, se cheamă Sodoma și Egipt, unde a fost răstignit și Domnul nostru. Și oameni din popoare și seminții și limbi și neamuri vor privi trupurile lor moarte trei zile și jumătate și nu vor îngădui ca trupurile lor moarte să fie puse în morminte. Și cei ce locuiesc pe pământ se vor bucura de ei, se vor veseli și își vor trimite daruri unii altora, pentru că acești doi proroci îi chinuiau pe cei ce locuiesc pe pământ. Apocalipsa 11:8–10.

The proud are happy from July 18, 2020 on through 2023. On July 18, 2020 the message was “stout” against the “Lord.” On July 18, 2020 we did not recognize how terribly we had spoken against God and His Word. Disappointed we entered the tarrying time as represented by the lament of “It is vain to serve God: and what profit is it that we have kept his ordinance, and that we have walked mournfully before the Lord of hosts?” This is parallel to Jeremiah’s lament, when he illustrates the first disappointment.

Mândrii sunt fericiți din 18 iulie 2020 și până în 2023. La 18 iulie 2020, mesajul a fost „îndrăzneț” împotriva „Domnului”. La 18 iulie 2020, nu am recunoscut cât de cumplit vorbisem împotriva lui Dumnezeu și a Cuvântului Său. Dezamăgiți, am intrat în timpul de așteptare, așa cum este reprezentat prin lamentația: „Degeaba slujim lui Dumnezeu; și ce folos avem că am păzit porunca Lui și că am umblat mâhniți înaintea Domnului oștirilor?” Aceasta este paralelă cu lamentația lui Ieremia, atunci când el ilustrează prima dezamăgire.

> I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Jeremiah 15:17, 18.

> Nu m-am așezat în adunarea batjocoritorilor și nu m-am veselit; am șezut singur din pricina mâinii Tale, căci m-ai umplut de indignare. Pentru ce este durerea mea necurmată și rana mea de nevindecat, care nu voiește să se vindece? Îmi vei fi Tu oare cu totul ca un înșelător și ca niște ape care seacă? Ieremia 15:17, 18.

Our words were stout with the prediction of July 18, 2020, and we did not then know how badly we had rebelled. At the disappointment the tarrying time was underway, while one class mourned and the other class rejoiced. In that context Malachi states:

Cuvintele noastre au fost îndrăznețe prin predicția din 18 iulie 2020 și, la vremea aceea, nu știam cât de grav ne răzvrătiserăm. La dezamăgire, timpul de întârziere era în desfășurare, în timp ce o clasă se tânguia, iar cealaltă clasă se bucura. În acel context, Maleahi afirmă:

> Then they that feared the Lord spake often one to another: and the Lord hearkened, and heard it, and a book of remembrance was written before him for them that feared the Lord, and that thought upon his name. And they shall be mine, saith the Lord of hosts, in that day when I make up my jewels; and I will spare them, as a man spareth his own son that serveth him.

> Atunci cei ce se temeau de Domnul vorbeau adesea unul cu altul; iar Domnul a luat aminte și a auzit, și o carte de aducere-aminte a fost scrisă înaintea Lui pentru cei ce se tem de Domnul și care cugetă la Numele Lui. Și ei vor fi ai Mei, zice Domnul oștirilor, în ziua când Îmi voi alcătui nestematele; și îi voi cruța, cum cruță un om pe fiul său care îi slujește.

> Then shall ye return, and discern between the righteous and the wicked, between him that serveth God and him that serveth him not. Malachi 3:16–18.

> Apoi vă veți întoarce și veți deosebi între cel drept și cel rău, între cel ce slujește lui Dumnezeu și cel ce nu-I slujește. Maleahi 3:16–18.

In 2024, the foundational test represented as the fear of the Lord arrived. Two classes were manifested in that test, and the group that made up the two classes had been often talking to one another on regular zoom meetings, throughout the three and a half days. The Lord listened to their discussions. The class who feared the Lord thought upon His name; Palmoni, the Lion of the tribe of Judah, the Alpha and Omega, the Truth, the Word, the Wonderful Linguist, the corner and cap stone, the Lamb, the Heavenly High Priest, the Temple, the Rock. Those who made it into that book are to be jewels upon the crown representing the ensign of the kingdom of glory. When He makes up those jewels, then they return, and discern between the righteous and the wicked. When He casts the jewels into the casket, it is then discerned who is foolish and who is wise.

În 2024 a sosit testul fundamental, reprezentat ca frica de Domnul. În acel test s-au manifestat două clase, iar grupul care alcătuia cele două clase vorbise adesea unul cu altul în întâlniri regulate pe Zoom, de-a lungul celor trei zile și jumătate. Domnul a ascultat discuțiile lor. Clasa care se temea de Domnul a cugetat la Numele Lui: Palmoni, Leul din seminția lui Iuda, Alfa și Omega, Adevărul, Cuvântul, Minunatul Lingvist, Piatra din colț și Piatra de încheiere, Mielul, Marele Preot ceresc, Templul, Stânca. Cei care au intrat în acea carte trebuie să fie nestemate pe coroana ce reprezintă steagul împărăției slavei. Când Își alcătuiește acele nestemate, atunci ei se întorc și deosebesc între cel neprihănit și cel rău. Când aruncă nestematele în casetă, atunci se deosebește cine este nebun și cine este înțelept.

Malachi records:

Maleahi consemnează:

> Return unto me, and I will return unto you,

> Întoarceți-vă la Mine, și Mă voi întoarce la voi,

> But ye said, Wherein shall we return?

> Dar voi ați zis: „În ce să ne întoarcem?”

> Bring ye all the tithes into the storehouse, that there may be meat in mine house, and prove me now herewith, saith the Lord of hosts, if I will not open you the windows of heaven, and pour you out a blessing, that there shall not be room enough to receive it.

> Aduceți toate zeciuielile în vistierie, ca să fie hrană în casa Mea, și puneți-Mă astfel la încercare acum, zice Domnul oștirilor, dacă nu vă voi deschide ferestrele cerului și nu voi turna peste voi o binecuvântare, astfel încât să nu mai fie loc destul ca s-o primiți.

The storehouse is the casket and the tithes are the wise virgins. The storehouse is God’s Word placed into a new framework of truth. The jewels that get cast into that casket are the truths associated with the message of the Midnight Cry. The tithes were kept in a specific room in the temple, as identified in Nehemiah’s cleansing. The casket and the storehouse, or Peter spiritual house represents God’s temple and the jewels represent human temples who are joined with Divinity in the secret place of the Most High. The human messengers cannot be separated from the Divine message. The jewels are both God’s messengers and they are also the message they proclaim. Inspiration often identifies the message and the messenger combined.

Depozitul este caseta, iar zeciuielile sunt fecioarele înțelepte. Depozitul este Cuvântul lui Dumnezeu așezat într-un nou cadru al adevărului. Bijuteriile care sunt puse în acea casetă sunt adevărurile legate de solia Strigătului de la Miezul Nopții. Zeciuielile erau păstrate într-o încăpere anume a templului, așa cum este arătat în curățirea lui Neemia. Caseta și depozitul, sau casa duhovnicească a lui Petru, reprezintă templul lui Dumnezeu, iar bijuteriile reprezintă temple omenești care sunt unite cu Divinitatea în locul tainic al Celui Preaînalt. Solii omenești nu pot fi despărțiți de solia divină. Bijuteriile sunt atât solii lui Dumnezeu, cât și solia pe care o proclamă. Inspirația identifică adesea împreună solia și solul.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth. Christ declares to His followers: ‘Ye are the light of the world.’ To every soul that accepts Jesus the cross of Calvary speaks: ‘Behold the worth of the soul: “Go ye into all the world, and preach the gospel to every creature.’” Nothing is to be permitted to hinder this work. It is the all-important work for time; it is to be far-reaching as eternity. The love that Jesus manifested for the souls of men in the sacrifice which He made for their redemption, will actuate all His followers.” Testimonies, volume 5, 455.

> „Dumnezeu a chemat biserica Sa în acest timp, așa cum a chemat pe Israelul din vechime, să stea ca o lumină pe pământ. Prin puternicul satâr al adevărului, prin solile îngerului întâi, al doilea și al treilea, El i-a despărțit de biserici și de lume, pentru a-i aduce într-o apropiere sfântă de Sine. El i-a făcut depozitarii legii Sale și le-a încredințat marile adevăruri ale profeției pentru acest timp. Asemenea sfintelor oracole încredințate Israelului din vechime, acestea constituie un depozit sacru care trebuie comunicat lumii. Cei trei îngeri din Apocalipsa 14 îi reprezintă pe oamenii care primesc lumina soliilor lui Dumnezeu și pornesc ca agenți ai Săi pentru a face să răsune avertizarea de-a lungul și de-a latul pământului. Hristos le declară urmașilor Săi: „Voi sunteți lumina lumii.” Pentru fiecare suflet care Îl primește pe Isus, crucea de pe Calvar spune: „Iată valoarea sufletului: «Mergeți în toată lumea și propovăduiți Evanghelia la orice făptură.»” Nimic nu trebuie îngăduit să împiedice această lucrare. Ea este lucrarea de cea mai mare însemnătate pentru acest timp; ea trebuie să aibă o întindere largă ca veșnicia. Iubirea pe care a manifestat-o Isus pentru sufletele oamenilor, în jertfa pe care a adus-o pentru răscumpărarea lor, îi va însufleți pe toți urmașii Săi.” Mărturii, volumul 5, 455.

We will begin to draw together these concepts in the next article.

Vom începe să reunim aceste concepte în articolul următor.

> “During the last fifty years of my life, I have had precious opportunities to obtain an experience. I have had an experience in the first, second, and third angels’ messages. The angels are represented as flying in the midst of heaven, proclaiming to the world a message of warning, and having a direct bearing upon the people living in the last days of this earth’s history. No one hears the voice of these angels, for they are a symbol to represent the people of God who are working in harmony with the universe of heaven. Men and women, enlightened by the Spirit of God and sanctified through the truth, proclaim the three messages in their order.

> „În cursul ultimilor cincizeci de ani ai vieții mele, am avut prețioase ocazii de a dobândi o experiență. Am avut o experiență în mesajele primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger. Îngerii sunt înfățișați ca zburând prin mijlocul cerului, vestind lumii un mesaj de avertizare și având o legătură directă cu poporul care trăiește în ultimele zile ale istoriei acestui pământ. Nimeni nu aude glasul acestor îngeri, căci ei sunt un simbol menit să-i reprezinte pe oamenii lui Dumnezeu care lucrează în armonie cu universul cerului. Bărbați și femei, luminați de Duhul lui Dumnezeu și sfințiți prin adevăr, proclamă cele trei mesaje în ordinea lor.”

> “I have acted a part in this solemn work. Nearly all my Christian experience is interwoven with it. There are those now living who have an experience similar to my own. They have recognized the truth unfolding for this time; they have kept in step with the great Leader, the Captain of the Lord’s host.

> „Am avut o parte în această lucrare solemnă. Aproape întreaga mea experiență creștină este întrețesută cu ea. Există acum în viață unii care au o experiență asemănătoare cu a mea. Ei au recunoscut adevărul care se desfășoară pentru acest timp; au ținut pasul cu marele Conducător, Căpetenia oștirii Domnului.

> “In the proclamation of the messages, every specification of prophecy has been fulfilled. Those who were privileged to act a part in proclaiming these messages have gained an experience which is of the highest value to them; and now when we are amid the perils of these last days, when voices will be heard on every side saying, ‘Here is Christ,’ ‘Here is truth’; while the burden of many is to unsettle the foundation of our faith which has led us from the churches and from the world to stand as a peculiar people in the world, like John our testimony will be borne:

> „În proclamarea soliilor, fiecare specificație a profeției a fost împlinită. Cei care au avut privilegiul de a lua parte la vestirea acestor solii au dobândit o experiență care este pentru ei de cea mai înaltă valoare; iar acum, când ne aflăm în mijlocul primejdiilor acestor zile de pe urmă, când se vor auzi glasuri din toate părțile, spunând: «Iată-L pe Hristos», «Iată adevărul»; în timp ce povara multora este să zdruncine temelia credinței noastre, care ne-a condus afară din biserici și din lume, ca să stăm ca un popor deosebit în lume, asemenea lui Ioan, mărturia noastră va fi adusă astfel:

> “‘That which was from the beginning, which we have heard, which we have seen with our eyes, which we have looked upon, and our hands have handled, of the Word of life;… that which we have seen and heard declare we unto you, that ye also may have fellowship with us.’

> „Ceea ce era de la început, ceea ce am auzit, ceea ce am văzut cu ochii noștri, ceea ce am privit și mâinile noastre au pipăit, cu privire la Cuvântul vieții; … ceea ce am văzut și am auzit vă vestim și vouă, pentru ca și voi să aveți părtășie cu noi.”

> “I testify the things which I have seen, the things which I have heard, the things which my hands have handled of the Word of life. And this testimony I know to be of the Father and the Son. We have seen and do testify that the power of the Holy Ghost has accompanied the presentation of the truth, warning with pen and voice, and giving the messages in their order. To deny this work would be to deny the Holy Ghost, and would place us in that company who have departed from the faith, giving heed to seducing spirits.

> „Mărturisesc lucrurile pe care le-am văzut, lucrurile pe care le-am auzit, lucrurile pe care mâinile mele le-au pipăit cu privire la Cuvântul vieții. Și știu că această mărturie este de la Tatăl și de la Fiul. Am văzut și mărturisim că puterea Duhului Sfânt a însoțit prezentarea adevărului, avertizând prin condei și prin glas și dând soliile în ordinea lor. A tăgădui această lucrare ar însemna a tăgădui pe Duhul Sfânt și ne-ar așeza în acea ceată a celor care s-au depărtat de la credință, dând ascultare duhurilor înșelătoare.

> “The enemy will set everything in operation to uproot the confidence of the believers in the pillars of our faith in the messages of the past, which have placed us upon the elevated platform of eternal truth, and which have established and given character to the work. The Lord God of Israel has led out His people, unfolding to them truth of heavenly origin. His voice has been heard, and is still heard, saying, Go forward from strength to strength, from grace to grace, from glory to glory. The work is strengthening and broadening, for the Lord God of Israel is the defense of His people.

> „Dușmanul va pune totul în mișcare pentru a smulge încrederea credincioșilor în stâlpii credinței noastre din soliiile trecutului, care ne-au așezat pe platforma înălțată a adevărului veșnic și care au întemeiat lucrarea și i-au dat caracter. Domnul Dumnezeul lui Israel Și-a condus poporul, descoperindu-i adevăr de origine cerească. Glasul Său a fost auzit și este încă auzit, zicând: Mergeți înainte din putere în putere, din har în har, din slavă în slavă. Lucrarea se întărește și se lărgește, căci Domnul Dumnezeul lui Israel este apărarea poporului Său.

> “Those who have a hold of the truth theoretically, with their fingertips as it were, who have not brought its principles into the inner sanctuary of the soul, but have kept the vital truth in the outer court, will see nothing sacred in the past history of this people which has made them what they are, and has established them as earnest, determined, missionary workers in the world.

> „Cei care se țin de adevăr doar la nivel teoretic, ca și cum l-ar apuca cu vârful degetelor, care nu i-au adus principiile în sanctuarul lăuntric al sufletului, ci au păstrat adevărul viu în curtea de afară, nu vor vedea nimic sacru în istoria trecută a acestui popor, care l-a făcut ceea ce este și l-a statornicit ca lucrător misionar serios, hotărât, în lume.

> “The truth for this time is precious, but those whose hearts have not been broken by falling on the rock Christ Jesus, will not see and understand what is truth. They will accept that which pleases their ideas, and will begin to manufacture another foundation than that which is laid. They will flatter their own vanity and esteem, thinking that they are capable of removing the pillars of our faith, and replacing them with pillars they have devised.

> „Adevărul pentru acest timp este prețios, dar aceia ale căror inimi nu au fost zdrobite prin căderea pe Stânca, Hristos Isus, nu vor vedea și nu vor înțelege ce este adevărul. Ei vor primi ceea ce este pe placul propriilor lor idei și vor începe să făurească o altă temelie decât cea care a fost pusă. Își vor măguli propria vanitate și propria prețuire de sine, socotind că sunt în stare să înlăture stâlpii credinței noastre și să-i înlocuiască cu stâlpi pe care ei înșiși i-au născocit.”

> “This will continue to be as long as time shall last. Anyone who has been a close student of the Bible will see and understand the solemn position of those who are living in the closing scenes of this earth’s history. They will feel their own inefficiency and weakness, and will make it their first business to have not merely a form of godliness, but a vital connection with God. They will not dare to rest until Christ is formed within, the hope of glory. Self will die; pride will be expelled from the soul, and they will have the meekness and gentleness of Christ.” Notebook Leaflets, 60, 61.

> «Սա պիտի շարունակվի այնքան ժամանակ, որքան ժամանակը կտևի։ Ամեն ոք, ով Աստվածաշնչի ջանադիր ուսումնասեր է եղել, կտեսնի և կհասկանա նրանց լուրջ դրությունը, ովքեր ապրում են այս երկրի պատմության վերջին տեսարաններում։ Նրանք պիտի զգան իրենց իսկ անբավարարությունն ու տկարությունը և իրենց առաջնահերթ գործը պիտի դարձնեն ոչ թե պարզապես աստվածապաշտության կերպարանք ունենալը, այլ Աստծու հետ կենսական կապ ունենալը։ Նրանք չեն համարձակվի հանգստանալ, մինչև Քրիստոսը ձևավորվի իրենց ներսում՝ փառքի հույսը։ Եսը պիտի մեռնի, հպարտությունը պիտի վտարվի հոգուց, և նրանք պիտի ունենան Քրիստոսի հեզությունն ու քաղցրությունը»։ Notebook Leaflets, 60, 61.

Back to Articles