Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Four

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea Laodiceeană - Numărul Treizeci și Patru

Number Thirty-Four

Numărul treizeci și patru

Author

Jeff Pippenger

Published

January 27, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

In order for there to be a voice in the wilderness, there must be a wilderness. In July of 2023, a voice began to sound identifying that the Lion of the tribe of Judah was then unsealing the revelation of Himself as set forth in chapter one of the book of Revelation. The disappointment of Sabbath, July 18, 2020, began the three and a half days of Revelation eleven that ended on Sabbath, December 30, 2023. That Sabbath, for the first time since July 2020, Future for America spoke publicly on a zoom meeting.

Pentru ca să existe un glas în pustie, trebuie să existe o pustie. În iulie 2023, a început să se facă auzit un glas care identifica faptul că Leul din seminția lui Iuda descoperea atunci, prin ruperea peceților, revelația Sa despre Sine Însuși, așa cum este prezentată în capitolul întâi al cărții Apocalipsa. Dezamăgirea din Sabatul, 18 iulie 2020, a marcat începutul celor trei zile și jumătate din Apocalipsa unsprezece, care s-au încheiat în Sabatul, 30 decembrie 2023. În acel Sabat, pentru prima dată din iulie 2020, Future for America a vorbit public într-o întâlnire pe Zoom.

From that point on, the Revelation of Jesus Christ has been opening progressively. It started with a revelation of the word “truth,” that was then seen to represent a framework of three steps outlined by the first, thirteenth and twenty-second letters of the Hebrew alphabet, when brought together form the word “truth.” The three steps represented in the framework of the word “truth” was an old truth, placed in a new setting.

Kubva panguva iyoyo zvichienda mberi, Chizaruro chaJesu Kristu chave chichizarurwa zvishoma nezvishoma. Chakatanga nechizaruro cheshoko rokuti “chokwadi,” iro rakazoonekwa richimiririra hwaro hwematanho matatu anoratidzwa netsamba yokutanga, yegumi nenhatu, neyechimakumi maviri nembiri dzealfabheti yechiHebheru, idzo kana dzabatanidzwa pamwe chete dzinoita shoko rokuti “chokwadi.” Matanho matatu anomiririrwa muhwaro hweshoko rokuti “chokwadi” akanga ari chokwadi chekare, chakaiswa munzvimbo itsva.

For years we have shown the three steps of the courtyard, holy place and Most Holy Place, were parallel to the three works of the Holy Spirit as He convicts of sin in the courtyard, manifests righteousness in the holy place and judges in the Most Holy Place. We have identified these three steps are manifested throughout God’s Word, but all those understandings were magnified with the framework of “truth,” as of 2023. Taking an old truth and placing it in a new framework of truth is what Christ does as He progressively unseals His Word. The “wilderness” that ended in 2023, represents a prophetic “time of the end,” when a prophecy is unsealed. That prophecy is the revelation of Jesus Christ, who is the “Truth.”

多年にわたり、私たちは、外庭、聖所、至聖所という三つの段階が、聖霊の三つの働き、すなわち外庭において罪について責め、聖所において義を現し、至聖所においてさばきを行われることと並行していることを示してきた。私たちは、これら三つの段階が神の御言葉全体を通して現されていることを確認してきたが、2023年の時点で、それらすべての理解は「真理」という枠組みによって拡大された。古い真理を取り上げ、それを新しい真理の枠組みの中に置くことこそ、キリストがその御言葉を漸進的に開封されるときに行われることである。2023年に終わった「荒野」は、預言が開封される時、すなわち預言的な「終わりの時」を表している。その預言とは、「真理」であるイエス・キリストの黙示である。

> “In the time of the Savior, the Jews had so covered over the precious jewels of truth with the rubbish of tradition and fable, that it was impossible to distinguish the true from the false. The Savior came to clear away the rubbish of superstition and long-cherished errors, and to set the jewels of God’s word in the framework of truth. What would the Savior do if he should come to us now as he did to the Jews? He would have to do a similar work in clearing away the rubbish of tradition and ceremony. The Jews were greatly disturbed when he did this work. They had lost sight of the original truth of God, but Christ brought it again to view. It is our work to free the precious truths of God from superstition and error. What a work is committed to us in the gospel!” Review and Herald, June 4, 1889.

> „În vremea Mântuitorului, iudeii acoperiseră într-atât nestematele prețioase ale adevărului cu molozul tradiției și al fabulei, încât era cu neputință să se deosebească adevărul de fals. Mântuitorul a venit să îndepărteze molozul superstiției și al erorilor îndelung păstrate și să așeze nestematele Cuvântului lui Dumnezeu în cadrul adevărului. Ce ar face Mântuitorul dacă ar veni acum la noi, așa cum a venit la iudei? Ar trebui să facă o lucrare asemănătoare, înlăturând molozul tradiției și al ceremoniei. Iudeii au fost profund tulburați când El a făcut această lucrare. Ei pierduseră din vedere adevărul originar al lui Dumnezeu, dar Hristos l-a adus din nou înaintea lor. Lucrarea noastră este să eliberăm adevărurile prețioase ale lui Dumnezeu de superstiție și de eroare. Ce lucrare ne este încredințată nouă în Evanghelie!” Review and Herald, 4 iunie 1889.

It “is our work to free the precious truths of God from superstition and error,” and “set the jewels of God’s Word in the framework of truth.” In 2023 the Lord introduced the framework of truth, in the structure represented by the word “truth.” That framework brings to view the “original” truths “of God.”

„este lucrarea noastră să eliberăm prețioasele adevăruri ale lui Dumnezeu de superstiție și eroare” și „să așezăm nestematele Cuvântului lui Dumnezeu în cadrul adevărului”. În 2023, Domnul a introdus cadrul adevărului, în structura reprezentată de cuvântul „adevăr”. Acel cadru aduce în atenție adevărurile „originare” „ale lui Dumnezeu”.

> “The dust and rubbish of error have buried the precious jewels of truth, but the Lord’s workers can uncover these treasures, so that thousands will look upon them with delight and awe. Angels of God will be beside the humble worker, giving grace and divine enlightenment, and thousands will be led to pray with David, ‘Open thou mine eyes that I may behold wondrous things out of thy law.’ Truths that have been for ages unseen and unheeded, will blaze forth from the illuminated pages of God’s holy word. The churches generally that have heard, refused, and trampled upon the truth, will do more wickedly; but ‘the wise,’ those who are honest, will understand. The book is open, and the words of God reach the hearts of those who desire to know his will. At the loud cry of the angel from heaven who joins the third angel, thousands will awake from the stupor that has held the world for ages, and will see the beauty and value of the truth.” Review and Herald, December 15, 1885.

> „Praf și molozul rătăcirii au îngropat nestematele prețioase ale adevărului, dar lucrătorii Domnului pot scoate la iveală aceste comori, astfel încât mii de oameni le vor privi cu încântare și uimire. Îngerii lui Dumnezeu vor fi alături de lucrătorul smerit, dând har și luminare divină, iar mii vor fi conduși să se roage împreună cu David: «Deschide-mi ochii, ca să văd lucrurile minunate ale legii Tale.» Adevăruri care, de veacuri, au fost nevăzute și nebăgate în seamă vor străluci cu putere din paginile luminate ale sfântului Cuvânt al lui Dumnezeu. Bisericile, în general, care au auzit adevărul, l-au refuzat și l-au călcat în picioare, vor lucra și mai multă nelegiuire; dar «cei înțelepți», aceia care sunt cinstiți, vor înțelege. Cartea este deschisă, iar cuvintele lui Dumnezeu ajung la inimile celor care doresc să cunoască voia Sa. La marea strigare a îngerului din cer, care se unește cu al treilea înger, mii se vor trezi din amorțeala care a ținut lumea în starea aceasta timp de veacuri și vor vedea frumusețea și valoarea adevărului.” Review and Herald, 15 decembrie 1885.

The “Lord’s workers” who are “the wise” and “who are honest” “will understand,” and will “uncover” “treasures, so that thousands will look upon them with delight and awe.” Unfortunately for Laodicean Adventism it is not they who wake up from their stupor at the loud cry of the third angel, for that is the Sunday law, and that is much too late for Adventism to awaken. The eleventh-hour workers awaken from their “stupor” “at the loud cry of the angel who joins the third angel” at the soon-coming Sunday law. Since 2024, “Truths that have been for ages unseen and unheeded,” have been blazing “forth from the illuminated pages of God’s holy word.”

Muncitorii „Domnului”, care sunt „cei înțelepți” și „care sunt cinstiți”, „vor înțelege” și vor „descoperi” „comori, astfel încât mii de oameni le vor privi cu încântare și uimire”. Din nefericire pentru adventismul laodicean, nu ei se trezesc din amorțeala lor la marea strigare a celui de-al treilea înger, căci aceasta este legea duminicală, iar pentru adventism este mult prea târziu ca să se trezească atunci. Lucrătorii din ceasul al unsprezecelea se trezesc din „amorțeala” lor „la marea strigare a îngerului care se alătură celui de-al treilea înger” la legea duminicală care vine curând. Începând din 2024, „adevăruri care au fost timp de veacuri nevăzute și nebăgate în seamă” au strălucit „din paginile iluminate ale sfântului Cuvânt al lui Dumnezeu”.

In Isaiah 22:22 Eliakim is given a key, and in Matthew 16 Peter is given the keys to the kingdom.

În Isaia 22:22, lui Eliakim i se dă o cheie, iar în Matei 16, lui Petru i se dau cheile Împărăției.

> And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open. Isaiah 22:22.

> Cheia casei lui David o voi pune pe umărul lui; el va deschide, și nimeni nu va închide; va închide, și nimeni nu va deschide. Isaia 22:22.

The “key” is given to Philadelphia, for that is the only other place in the Scriptures the key of opening and shutting is referenced.

„Cheia” este dată Filadelfiei, căci acesta este singurul alt loc din Scripturi în care este menționată cheia deschiderii și închiderii.

> And to the angel of the church in Philadelphia write; These things saith he that is holy, he that is true, he that hath the key of David, he that openeth, and no man shutteth; and shutteth, and no man openeth; I know thy works: behold, I have set before thee an open door, and no man can shut it: for thou hast a little strength, and hast kept my word, and hast not denied my name. Revelation 3:7, 8.

> အဖိလဒေလဖိမြို့ရှိ အသင်းတော်၏ ကောင်းကင်တမန်ထံသို့ ရေးလော့။ သန့်ရှင်းတော်မူသောသူ၊ သစ္စာမှန်ကန်တော်မူသောသူ၊ ဒါဝိဒ်၏ သော့ကို ကိုင်ဆောင်တော်မူသောသူ၊ ဖွင့်တော်မူလျှင် အဘယ်သူမျှ မပိတ်နိုင်သောသူ၊ ပိတ်တော်မူလျှင် အဘယ်သူမျှ မဖွင့်နိုင်သောသူက ဤသို့ မိန့်တော်မူ၏။ သင်၏ အကျင့်တို့ကို ငါသိ၏။ ကြည့်ရှုလော့၊ သင့်ရှေ့၌ ပွင့်လင်းသော တံခါးတစ်ပေါက်ကို ငါထားပြီ၊ အဘယ်သူမျှ ထိုတံခါးကို မပိတ်နိုင်။ အကြောင်းမူကား၊ သင်သည် အင်အားအနည်းငယ်သာ ရှိသော်လည်း ငါ၏ နှုတ်ကပတ်တော်ကို စောင့်ထိန်းခဲ့ပြီး၊ ငါ၏ နာမကိုလည်း မငြင်းပယ်ခဲ့။ ဗျာဒိတ် ၃း၇၊ ၈

At the last interaction with the quibbling Jews, Christ raised a question that the Jews could not answer.

În ultima confruntare cu iudeii cârtitori, Hristos a ridicat o întrebare la care iudeii nu au putut răspunde.

> While the Pharisees were gathered together, Jesus asked them, Saying, What think ye of Christ? whose son is he? They say unto him, The Son of David. He saith unto them, How then doth David in spirit call him Lord, saying, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, till I make thine enemies thy footstool? If David then call him Lord, how is he his son?

> Pe când fariseii erau adunați laolaltă, Isus i-a întrebat, zicând: Ce credeți despre Hristos? Al cui fiu este? Ei I-au răspuns: Fiul lui David. El le-a zis: Cum dar David, prin Duhul, Îl numește Domn, zicând: Domnul a zis Domnului meu: Șezi la dreapta Mea, până voi pune pe vrăjmașii Tăi așternut al picioarelor Tale? Dacă, dar, David Îl numește Domn, cum este El fiul lui?

> And no man was able to answer him a word, neither durst any man from that day forth ask him any more questions. Matthew 22:41–46.

> Și nimeni nu a putut să-I răspundă un cuvânt; și din ziua aceea nimeni nu a mai îndrăznit să-I pună întrebări. Matei 22:41–46.

The Jews were unable to understand the prophetic relationship of David and Christ, for they lacked the prophetic keys to understand the biblical language of line upon line. Christ ended His interaction with the Jews by identifying their blindness was based upon their inability to correctly divide the Word of truth. He had identified that if you understood Moses, you would understand Christ, but they did not understand the Scriptures they claimed to uphold and defend.

Ivyo Abayuda ntibashoboye gutahura isano y’ubuhanuzi iri hagati ya Dawidi na Kristo, kuko babuze imfunguruzo z’ubuhanuzi zo gutahura ururimi rwa Bibiliya rw’umurongo ku wundi murongo. Kristo yarangije uguhura kwiwe n’Abayuda yerekana ko ubuhumyi bwabo bwari bushingiye ku kudashobora kugabanya neza Ijambo ry’ukuri. Yari yaragaragaje ko iyo mutahura Mose, mwotahura Kristo, ariko ntibatahura Ivyanditswe bavugaga ko bashigikiye kandi barwanira.

The “key” of the “house of David” was given to the Millerites, who were the church of Philadelphia. The “key” was a reformatory movement that was represented by open and shut doors. From 1798 unto 1863 the Millerite movement went from the experience of Philadelphia unto the experience of Laodicea, while going from a movement unto a church. A door opened and a door closed on April 19, 1844, as a door opened and a door closed on October 22, 1844, as a door opened and a door closed in 1863.

„Cheia” „casei lui David” le-a fost dată milleriților, care erau biserica din Filadelfia. „Cheia” era o mișcare de reformă, reprezentată prin uși deschise și închise. Din 1798 până în 1863, mișcarea millerită a trecut de la experiența Filadelfiei la experiența Laodiceei, în timp ce trecea de la o mișcare la o biserică. O ușă s-a deschis și o ușă s-a închis la 19 aprilie 1844, după cum o ușă s-a deschis și o ușă s-a închis la 22 octombrie 1844, după cum o ușă s-a deschis și o ușă s-a închis în 1863.

Eliakim had a key, but Peter was given “keys.” The key in the singular was the shut door of 1844.

Eliakim a avut o cheie, dar lui Petru i s-au dat „chei”. Cheia la singular era ușa închisă din 1844.

> “The subject of the sanctuary was the key which unlocked the mystery of the disappointment of 1844. It opened to view a complete system of truth, connected and harmonious, showing that God’s hand had directed the great advent movement and revealing present duty as it brought to light the position and work of His people.” The Great Controversy, 423.

> „Predmet Svetišča je bil ključ, ki je odklenil skrivnost razočaranja leta 1844. Razprl je pogled na celovit sistem resnice, med seboj povezan in skladen, ter pokazal, da je Božja roka vodila veliko adventno gibanje, obenem pa razodel sedanjo dolžnost, ko je osvetlil položaj in delo njegovega ljudstva.“ The Great Controversy, 423.

The subject of the sanctuary was the key that unlocked the shut door of 1844, but Peter was also given the keys of the kingdom.

Subiectul sanctuarului a fost cheia care a descuiat ușa închisă din 1844, dar și lui Petru i-au fost date cheile Împărăției.

> And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:17–19.

> I Isus odgovori i reče mu: Blažen si ti, Simone Barjona, jer ti to ne otkri tijelo i krv, nego Otac moj koji je na nebesima. A i ja tebi kažem: ti si Petar, i na ovoj stijeni sazidaću Crkvu svoju, i vrata pakla neće je nadvladati. I daću ti ključeve Carstva nebeskoga; i što god svežeš na zemlji, biće svezano na nebesima; i što god razriješiš na zemlji, biće razriješeno na nebesima. Matej 16:17–19.

Line upon line, Philadelphia, the last covenant bride as represented by Peter, is given the key of the house of David as well as the keys to the kingdom of heaven. The key of the house of David is the last subject Jesus interacted with the Pharisees over.

Treptat, pas cu pas, Filadelfiei, mireasa ultimului legământ, așa cum este reprezentată de Petru, îi este dată cheia casei lui David, precum și cheile Împărăției cerurilor. Cheia casei lui David este ultimul subiect asupra căruia Isus a intrat în dialog cu fariseii.

> While the Pharisees were gathered together, Jesus asked them, Saying, What think ye of Christ? whose son is he? They say unto him, The Son of David. He saith unto them, How then doth David in spirit call him Lord, saying, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, till I make thine enemies thy footstool? If David then call him Lord, how is he his son?

> În timp ce fariseii erau adunați laolaltă, Isus i-a întrebat, zicând: Ce credeți despre Hristos? Al cui Fiu este? Ei I-au răspuns: Fiul lui David. El le-a zis: Cum dar David, în Duhul, Îl numește Domn, zicând: Domnul a zis Domnului meu: Șezi la dreapta Mea, până voi pune pe vrăjmașii Tăi sub picioarele Tale? Deci, dacă David Îl numește Domn, cum este El fiul lui?

> And no man was able to answer him a word, neither durst any man from that day forth ask him any more questions. Matthew 22:41–46.

> Și nimeni nu a putut să-I răspundă vreun cuvânt; și din ziua aceea nimeni nu a mai îndrăznit să-I pună vreo întrebare. Matei 22:41–46.

The subject of David and his Lord is exactly where Peter begins at Pentecost in the upper room at the third hour. The subject that closed the door of interaction between the Pharisees and Christ is the key Peter used to open the door of the upper room at Pentecost.

Subiectul lui David și al Domnului său este tocmai punctul de la care începe Petru la Cincizecime, în camera de sus, la ceasul al treilea. Subiectul care a închis ușa oricărei interacțiuni dintre farisei și Hristos este cheia pe care Petru a folosit-o pentru a deschide ușa camerei de sus la Cincizecime.

> For David is not ascended into the heavens: but he saith himself, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, Until I make thy foes thy footstool. Therefore let all the house of Israel know assuredly, that God hath made that same Jesus, whom ye have crucified, both Lord and Christ.

> Căci David nu s-a suit în ceruri; ci el însuși zice: „Domnul a zis Domnului meu: Șezi la dreapta Mea, până voi pune pe vrăjmașii Tăi așternut al picioarelor Tale.” De aceea, să știe bine toată casa lui Israel că Dumnezeu a făcut Domn și Hristos pe acest Isus, pe care voi L-ați răstignit.

> Now when they heard this, they were pricked in their heart, and said unto Peter and to the rest of the apostles, Men and brethren, what shall we do?

> Când au auzit ei aceasta, au fost străpunși în inimă și au zis către Petru și către ceilalți apostoli: Bărbați și frați, ce să facem?

> Then Peter said unto them, Repent, and be baptized every one of you in the name of Jesus Christ for the remission of sins, and ye shall receive the gift of the Holy Ghost. For the promise is unto you, and to your children, and to all that are afar off, even as many as the Lord our God shall call. And with many other words did he testify and exhort, saying, Save yourselves from this untoward generation. Then they that gladly received his word were baptized: and the same day there were added unto them about three thousand souls. Acts 2:34–41.

> Apoi Petru le-a zis: „Pocăiți-vă și fiecare dintre voi să fie botezat în Numele lui Isus Hristos, spre iertarea păcatelor, și veți primi darul Duhului Sfânt. Căci făgăduința este pentru voi, pentru copiii voștri și pentru toți cei ce sunt departe acum, în oricât de mare număr îi va chema Domnul Dumnezeul nostru.” Și, prin multe alte cuvinte, mărturisea și îi îndemna, zicând: „Mântuiți-vă din mijlocul acestui neam stricat.” Atunci cei ce au primit cu bucurie cuvântul lui au fost botezați; și în aceeași zi s-au adăugat la ei aproape trei mii de suflete. Faptele Apostolilor 2:34–41.

Peter had the keys to bind or loose, and when he did so, heaven was in agreement with Peter’s action. Peter represents Divinity and humanity working together to unseal the truths of God’s Word. When those truths are unsealed, they are represented as knowledge.

Petru avea cheile pentru a lega sau a dezlega, iar când făcea aceasta, cerul era în acord cu acțiunea lui Petru. Petru reprezintă Divinitatea și umanitatea lucrând împreună pentru a desigila adevărurile Cuvântului lui Dumnezeu. Când aceste adevăruri sunt desigilate, ele sunt reprezentate ca fiind cunoștință.

> “The key of knowledge in Christ’s day had been taken away by those who should have held it to unlock the treasure house of wisdom in the Old Testament Scriptures. The rabbis and teachers had virtually shut up the kingdom of heaven from the poor and the afflicted, and left them to perish. In His discourses Christ did not bring many things before them at once, lest He might confuse their minds. He made every point clear and distinct. He did not disdain the repetition of old and familiar truths in prophecies if they would serve His purpose to inculcate ideas.

> „Cheia cunoașterii, în zilele lui Hristos, fusese luată de aceia care ar fi trebuit s-o dețină pentru a descuia vistieria înțelepciunii din Scripturile Vechiului Testament. Rabinii și învățătorii închiseseră, în fapt, Împărăția cerurilor înaintea celor săraci și năpăstuiți și îi lăsaseră să piară. În cuvântările Sale, Hristos nu le-a adus înainte multe lucruri deodată, ca nu cumva să le tulbure mintea. El făcea fiecare punct clar și distinct. Nu Se dădea înapoi de la repetarea vechilor și cunoscutelor adevăruri din profeții, dacă acestea slujeau scopului Său de a întipări idei.”

> “Christ was the originator of all the ancient gems of truth. Through the work of the enemy these truths had been displaced. They had been disconnected from their true position, and placed in the framework of error. Christ’s work was to readjust and establish the precious gems in the framework of truth. The principles of truth which had been given by Himself to bless the world had, through Satan’s agency, been buried and had apparently become extinct. Christ rescued them from the rubbish of error, gave them a new, vital force, and commanded them to shine as precious jewels, and stand fast forever.

> „Hristos a fost inițiatorul tuturor nestematelor străvechi ale adevărului. Prin lucrarea vrăjmașului, aceste adevăruri fuseseră dislocate. Ele fuseseră desprinse din poziția lor adevărată și așezate în cadrul rătăcirii. Lucrarea lui Hristos a fost aceea de a reașeza și statornici nestematele prețioase în cadrul adevărului. Principiile adevărului care fuseseră date chiar de El pentru a binecuvânta lumea fuseseră, prin lucrarea lui Satana, îngropate și păreau să fi dispărut. Hristos le-a smuls din molozul rătăcirii, le-a dat o putere nouă, vitală, și le-a poruncit să strălucească asemenea unor bijuterii prețioase și să rămână neclintite pentru totdeauna.”

> “Christ Himself could use any of these old truths without borrowing the smallest particle, for He had originated them all. He had cast them into the minds and thoughts of each generation, and when He came to our world He rearranged and vitalized the truths which had become dead, making them more forcible for the benefit of future generations. It was Jesus Christ who had the power of rescuing the truths from the rubbish, and again giving them to the world with more than their original freshness and power.” Manuscript Releases, volume 13, 240, 241.

> „Însuși Hristos putea folosi oricare dintre aceste vechi adevăruri fără a împrumuta nici cea mai mică părticică, căci El le dăduse origine pe toate. El le sădise în mintea și în gândirea fiecărei generații, iar când a venit în lumea noastră, a reorânduit și a însuflețit adevărurile care deveniseră moarte, făcându-le mai puternice spre binele generațiilor viitoare. Isus Hristos era Cel care avea puterea de a salva adevărurile din mormanul de dărâmături și de a le da din nou lumii cu mai mult decât prospețimea și puterea lor originară.” Manuscript Releases, volumul 13, 240, 241.

Peter’s keys were to bind and to loose, and Peter represents the last Christian bride, who are the one hundred and forty-four thousand. The binding message of Peter represented in the witness of the one hundred and forty-four thousand is the sealing. The loosing message of Peter in the witness of the one hundred and forty-four thousand is Islam of the third woe.

Cheile lui Petru erau pentru a lega și a dezlega, iar Petru reprezintă ultima mireasă creștină, care sunt cei o sută patruzeci și patru de mii. Mesajul de legare al lui Petru, reprezentat în mărturia celor o sută patruzeci și patru de mii, este sigilarea. Mesajul de dezlegare al lui Petru, în mărturia celor o sută patruzeci și patru de mii, este Islamul celei de-a treia vai.

> “I then saw the third angel. Said my accompanying angel, ‘Fearful is his work. Awful is his mission. He is the angel that is to select the wheat from the tares, and seal, or bind, the wheat for the heavenly garner. These things should engross the whole mind, the whole attention.’” Early Writings, 119.

> „Apoi l-am văzut pe al treilea înger. Îngerul care mă însoțea a spus: «Înfricoșătoare este lucrarea lui. Cutremurătoare este misiunea lui. El este îngerul care trebuie să aleagă grâul dintre neghină și să sigileze, sau să lege, grâul pentru grânarul ceresc. Aceste lucruri ar trebui să cuprindă întreaga minte, întreaga atenție.»” Early Writings, 119.

The wheat that are bound are represented by the first fruit wheat offering of Pentecost, that as a wave offering would represent the lifting up of the ensign of the one hundred and forty-four thousand. The sealing of God’s people is Peter’s internal message, that occurs during the history of Islam of the third woe that is progressively loosed from 9/11 onward.

गांठों में बँधा हुआ गेहूँ पिन्तेकुस्त की पहिली उपज के गेहूँ की भेंट द्वारा निरूपित है, जो हिलाई जाने वाली भेंट के रूप में एक लाख चवालीस हजार की पताका के ऊँचे उठाए जाने का प्रतिनिधित्व करेगी। परमेश्वर की प्रजा पर लगाई जाने वाली मुहर पतरस का आंतरिक संदेश है, जो तीसरे हाय के इस्लाम के इतिहास के दौरान घटित होता है, जो 9/11 के पश्चात् क्रमशः छोड़ा जाता है।

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> Iar după acestea am văzut patru îngeri stând în cele patru colțuri ale pământului, ținând cele patru vânturi ale pământului, ca vântul să nu sufle peste pământ, nici peste mare, nici peste vreun copac. Și am văzut un alt înger ridicându-se dinspre răsărit, având sigiliul Dumnezeului celui viu; și a strigat cu glas tare către cei patru îngeri, cărora le fusese dat să vatăme pământul și marea, zicând: Nu vătămați pământul, nici marea, nici copacii, până nu vom pune sigiliul pe frunțile slujitorilor Dumnezeului nostru. Apocalipsa 7:1–3.

Those four winds that are restrained during the binding of God’s people were released at 9/11, and then restrained by George Bush the lesser. The external message of Peter is Islam, and the loosening and the restraining if Islam is the external message that runs through the sealing time. Peter’s humanity is connected with Divinity, for the keys given to him represent agreement between heaven and earth.

Cele patru vânturi care sunt ținute în frâu în timpul sigilării poporului lui Dumnezeu au fost dezlănțuite la 11 septembrie, iar apoi au fost din nou ținute în frâu de George Bush cel tânăr. Mesajul exterior al lui Petru este islamul, iar dezlegarea și înfrânarea islamului constituie mesajul exterior care străbate timpul sigilării. Umanitatea lui Petru este unită cu Divinitatea, căci cheile care i-au fost date reprezintă acordul dintre cer și pământ.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “The darkness of the evil one encloses those who neglect to pray. The whispered temptations of the enemy entice them to sin; and it is all because they do not make use of the privileges that God has given them in the divine appointment of prayer. Why should the sons and daughters of God be reluctant to pray, when prayer is the key in the hand of faith to unlock heaven’s storehouse, where are treasured the boundless resources of Omnipotence? Without unceasing prayer and diligent watching we are in danger of growing careless and of deviating from the right path. The adversary seeks continually to obstruct the way to the mercy seat, that we may not by earnest supplication and faith obtain grace and power to resist temptation.

> „Întunericul celui rău îi învăluie pe cei care neglijează să se roage. Ispitele șoptite ale vrăjmașului îi ademnesc la păcat; și toate acestea pentru că nu folosesc privilegiile pe care Dumnezeu li le-a dat prin rânduiala divină a rugăciunii. De ce ar fi fiii și fiicele lui Dumnezeu reticenți în a se ruga, când rugăciunea este cheia din mâna credinței pentru a descuia vistieria cerului, unde sunt păstrate comorile fără margini ale Atotputerniciei? Fără rugăciune neîncetată și veghere stăruitoare, suntem în primejdia de a deveni nepăsători și de a ne abate de la calea cea dreaptă. Potrivnicul caută neîncetat să împiedice drumul către tronul harului, pentru ca, prin cerere stăruitoare și credință, să nu dobândim harul și puterea de a rezista ispitei.”

> “There are certain conditions upon which we may expect that God will hear and answer our prayers. One of the first of these is that we feel our need of help from Him. He has promised, ‘I will pour water upon him that is thirsty, and floods upon the dry ground.’ Isaiah 44:3. Those who hunger and thirst after righteousness, who long after God, may be sure that they will be filled. The heart must be open to the Spirit’s influence, or God’s blessing cannot be received.

> „Există anumite condiții în temeiul cărora putem aștepta ca Dumnezeu să asculte și să răspundă rugăciunilor noastre. Una dintre primele dintre acestea este să simțim nevoia noastră de ajutor din partea Lui. El a făgăduit: «Voi turna ape peste cel însetat și râuri peste pământul uscat.» Isaia 44:3. Cei care flămânzesc și însetează după neprihănire, care tânjesc după Dumnezeu, pot fi siguri că vor fi săturați. Inima trebuie să fie deschisă influenței Duhului, altminteri binecuvântarea lui Dumnezeu nu poate fi primită.

> “Our great need is itself an argument and pleads most eloquently in our behalf. But the Lord is to be sought unto to do these things for us. He says, ‘Ask, and it shall be given you.’ And ‘He that spared not His own Son, but delivered Him up for us all, how shall He not with Him also freely give us all things?’ Matthew 7:7; Romans 8:32.

> „Nevoia noastră cea mare este ea însăși un argument și pledează în modul cel mai elocvent în favoarea noastră. Dar Domnul trebuie să fie căutat ca să facă aceste lucruri pentru noi. El spune: „Cereți, și vi se va da.” Și: „El, care n-a cruțat nici chiar pe Fiul Său, ci L-a dat pentru noi toți, cum nu ne va da fără plată, împreună cu El, toate lucrurile?” Matei 7:7; Romani 8:32.

> “If we regard iniquity in our hearts, if we cling to any known sin, the Lord will not hear us; but the prayer of the penitent, contrite soul is always accepted. When all known wrongs are righted, we may believe that God will answer our petitions. Our own merit will never commend us to the favor of God; it is the worthiness of Jesus that will save us, His blood that will cleanse us; yet we have a work to do in complying with the conditions of acceptance.

> „Dacă păstrăm nelegiuirea în inimile noastre, dacă ne alipim de vreun păcat cunoscut, Domnul nu ne va asculta; dar rugăciunea sufletului pocăit și zdrobit este întotdeauna primită. Când toate relele cunoscute au fost îndreptate, putem crede că Dumnezeu va răspunde cererilor noastre. Meritul nostru propriu nu ne va recomanda niciodată bunăvoinței lui Dumnezeu; vrednicia lui Isus este aceea care ne va mântui, sângele Său este acela care ne va curăți; totuși, avem și noi o lucrare de făcut în împlinirea condițiilor primirii.”

> “Another element of prevailing prayer is faith. ‘He that cometh to God must believe that He is, and that He is a rewarder of them that diligently seek Him.’ Hebrews 11:6. Jesus said to His disciples, ‘What things soever ye desire, when ye pray, believe that ye receive them, and ye shall have them.’ Mark 11:24. Do we take Him at His word?” Steps to Christ, 94–96.

> „Un alt element al rugăciunii stăruitoare este credința. «Cine se apropie de Dumnezeu trebuie să creadă că El este și că îi răsplătește pe cei care Îl caută cu stăruință.» Evrei 11:6. Isus le-a spus ucenicilor Săi: «De aceea vă spun că orice lucru veți cere, când vă rugați, să credeți că l-ați primit și îl veți avea.» Marcu 11:24. Îl luăm noi pe cuvânt?” Calea către Hristos, 94–96.

> “Here is a lesson for young men who profess to be servants of God, bearing His message, who are exalted in their own estimation. They can trace nothing remarkable in their experience, as could Elijah, yet they feel above performing duties which to them appear menial. They will not come down from their ministerial dignity to do needful service, fearing that they will be doing the work of a servant. All such should learn from the example of Elijah. His word locked the treasures of heaven, the dew and rain, from the earth three years. His word alone was the key to unlock heaven and bring showers of rain. He was honored of God as he offered his simple prayer in the presence of the king and the thousands of Israel, in answer to which fire flashed from heaven and kindled the fire upon the altar of sacrifice. His hand executed the judgment of God in slaying eight hundred and fifty priests of Baal; and yet, after the exhausting toil and most signal triumph of the day, he who could bring clouds and rain and fire from heaven was willing to perform the service of a menial and run before the chariot of Ahab in the darkness and in the wind and rain to serve the sovereign whom he had not feared to rebuke to his face because of his sins and crimes. The king passed within the gates. Elijah wrapped himself in his mantle and lay upon the bare earth.” Testimonies, volume 3, 287.

> „Aici este o lecție pentru tinerii care mărturisesc că sunt slujitori ai lui Dumnezeu, purtând solia Sa, și care sunt înălțați în propria lor apreciere. Ei nu pot arăta nimic remarcabil în experiența lor, așa cum putea Ilie, și totuși se socotesc mai presus de îndeplinirea unor îndatoriri care lor li se par umile. Ei nu vor să coboare de la demnitatea lor pastorală pentru a face o slujire necesară, temându-se că ar face lucrarea unui slujitor. Toți aceștia ar trebui să învețe din exemplul lui Ilie. Cuvântul lui a închis comorile cerului, roua și ploaia, deasupra pământului timp de trei ani. Numai cuvântul lui era cheia care descuia cerul și aducea revărsări de ploaie. El a fost onorat de Dumnezeu când și-a înălțat rugăciunea sa simplă în prezența împăratului și a miilor lui Israel, ca răspuns la care focul a fulgerat din cer și a aprins focul de pe altarul jertfei. Mâna lui a adus la îndeplinire judecata lui Dumnezeu prin uciderea a opt sute cincizeci de preoți ai lui Baal; și totuși, după truda istovitoare și biruința cea mai semnificativă a zilei, el, care putea aduce nori și ploaie și foc din cer, a fost dispus să facă slujba unui om de rând și să alerge înaintea carului lui Ahab în întuneric și în vânt și ploaie, pentru a-l sluji pe suveranul pe care nu se temuse să-l mustre în față din pricina păcatelor și nelegiuirilor lui. Împăratul a trecut pe dinăuntrul porților. Ilie s-a înfășurat în mantaua lui și s-a culcat pe pământul gol.” Testimonies, volumul 3, 287.

Back to Articles