Article

# The Book of Daniel - Number Fifty-Six

Cartea lui Daniel — Numărul cincizeci și șase

Unlocking the Mystery of Revelation 17: The Final Prophecy of the Great Whore and the Beast

Dezvăluirea tainei din Apocalipsa 17: profeția finală despre Marea Curvă și Fiara

Author

Jeff Pippenger

Published

January 20, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The last representation of the kingdoms of Bible prophecy is found in Revelation chapter seventeen. In that chapter, in verse three, John is carried into the “wilderness”, so that the angel can show John the judgment of the “great whore” of prophecy, who sits upon “many waters” and who committed “fornication” with the “kings of the earth.”

Ultima reprezentare a împărățiilor din profeția biblică se găsește în Apocalipsa, capitolul șaptesprezece. În acel capitol, în versetul trei, Ioan este dus în „pustie”, pentru ca îngerul să-i poată arăta lui Ioan judecata „marii curve” din profeție, care șade pe „ape multe” și care a săvârșit „curvie” cu „împărații pământului”.

> And there came one of the seven angels which had the seven vials, and talked with me, saying unto me, Come hither; I will show unto thee the judgment of the great whore that sitteth upon many waters: With whom the kings of the earth have committed fornication, and the inhabitants of the earth have been made drunk with the wine of her fornication. So he carried me away in the spirit into the wilderness: and I saw a woman sit upon a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns. Revelation 17:1–3.

> Și a venit unul dintre cei șapte îngeri care aveau cele șapte potire și a vorbit cu mine, zicându-mi: Vino aici; îți voi arăta judecata marii curve, care șade pe ape multe, cu care au desfrânat împărații pământului, iar locuitorii pământului s-au îmbătat de vinul desfrânării ei. Și m-a dus, în duh, într-un pustiu; și am văzut o femeie șezând pe o fiară de culoare stacojie, plină de nume de hulă, având șapte capete și zece coarne. Apocalipsa 17:1–3.

By John’s own words the “wilderness” represents the twelve hundred and sixty years of papal rule from the year 538, unto the time of the end in 1798.

Prin chiar cuvintele lui Ioan, „pustia” reprezintă cei o mie două sute șaizeci de ani ai dominației papale, de la anul 538 până la vremea sfârșitului, în 1798.

> And the woman fled into the wilderness, where she hath a place prepared of God, that they should feed her there a thousand two hundred and threescore days. … And to the woman were given two wings of a great eagle, that she might fly into the wilderness, into her place, where she is nourished for a time, and times, and half a time, from the face of the serpent. Revelation 12:6, 14.

> Iar femeia a fugit în pustie, unde are un loc pregătit de Dumnezeu, ca să fie hrănită acolo o mie două sute șaizeci de zile. … Și femeii i s-au dat două aripi ale vulturului celui mare, ca să zboare în pustie, în locul ei, unde este hrănită o vreme, vremi și jumătatea unei vremi, departe de fața șarpelui. Apocalipsa 12:6, 14.

In the spirit, John was transported into the twelve hundred and sixty years of papal rule. Those years had been typified by the three and a half years of drought during the history of Jezebel, Ahab and Elijah. Those years were to continue until the papacy received its deadly wound in 1798, for that had been “determined” to occur at the end of the first indignation, which was the end of the war brought upon the sanctuary and host through the two desolating powers of paganism and papalism. All of these facts have been set forth in recent articles.

În duh, Ioan a fost purtat în cei o mie două sute șaizeci de ani ai stăpânirii papale. Acei ani fuseseră prefigurați prin cei trei ani și jumătate de secetă din istoria Izabelei, a lui Ahab și a lui Ilie. Acei ani urmau să continue până când papalitatea avea să primească rana ei de moarte în 1798, căci fusese „hotărât” ca aceasta să aibă loc la sfârșitul primei indignări, care era sfârșitul războiului adus asupra sanctuarului și oștirii prin cele două puteri pustiitoare ale păgânismului și papalismului. Toate aceste fapte au fost expuse în articole recente.

The “great whore,” is Isaiah’s whore of Tyre, who was to be forgotten for seventy symbolic years, which were the “days of one king.” The history of the United States, is the history of the symbolic seventy years, which had been typified by the seventy years of captivity during the reign of Babylon, the first kingdom of Bible prophecy. During that history the great whore of Tyre was to be forgotten. At the end of that history she was to be remembered and once again to go forth and sing her songs, thus committing fornication with the kings of the earth. John was spiritually conveyed into the history of papal rule in order to see the judgment of the papal power. The judgment of a daughter of a priest who committed fornication was that she was to be burnt with fire.

„Marea curvă” este curva Tirului din Isaia, care trebuia să fie uitată timp de șaptezeci de ani simbolici, care erau „zilele unui singur împărat”. Istoria Statelor Unite este istoria celor șaptezeci de ani simbolici, care fuseseră prefigurați prin cei șaptezeci de ani de robie din timpul domniei Babilonului, prima împărăție a profeției biblice. În cursul acelei istorii, marea curvă a Tirului trebuia să fie uitată. La sfârșitul acelei istorii, ea trebuia să fie adusă din nou în amintire și încă o dată să iasă și să-și cânte cântările, săvârșind astfel curvie cu împărații pământului. Ioan a fost purtat în duh în istoria stăpânirii papale pentru a vedea judecata puterii papale. Judecata unei fiice de preot care săvârșea curvie era să fie arsă cu foc.

> And the daughter of any priest, if she profane herself by playing the whore, she profaneth her father: she shall be burnt with fire. Leviticus 21:9.

> Și fiica oricărui preot, dacă se pângărește prin curvie, își pângărește tatăl; să fie arsă în foc. Leviticul 21:9.

In the vision of the judgment of the great whore that was given to John by one of the angels who poured out one of the seven last plagues was that she was burnt with fire.

În vedenia judecății marii curve, care i-a fost dată lui Ioan de către unul dintre îngerii care au vărsat una dintre cele șapte plăgi de pe urmă, se arăta că ea avea să fie arsă cu foc.

> And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. Revelation 17:16.

> Și cele zece coarne pe care le-ai văzut pe fiară, acestea o vor urî pe desfrânată și o vor pustii și o vor lăsa goală, și îi vor mânca trupul, și o vor arde în foc. Apocalipsa 17:16.

The waters that the great whore is sitting upon are the people of the world, who will be brought under her authority when the United States deceives the entire world to worship the beast, who is also the great whore. The United States then becomes the premier king of the ten kings who are represented in the prophecy of Revelation seventeen, and in this illustration the United States represents the first king to commit fornication with the whore, though she will accomplish that act with all the kings thereafter.

Apele peste care șade marea curvă sunt popoarele lumii, care vor fi aduse sub autoritatea ei atunci când Statele Unite vor înșela întreaga lume să se închine fiarei, care este, de asemenea, marea curvă. Statele Unite devin apoi împăratul de frunte al celor zece împărați reprezentați în profeția din Apocalipsa șaptesprezece, iar în această ilustrație Statele Unite îl reprezintă pe primul împărat care a curvit cu curva, deși ea va săvârși acel act cu toți împărații de după aceea.

The first king of many kings is represented by Ahab, who was married to the great whore, who is represented as Jezebel in the church of Thyatira. The judgment of Jezebel (the great whore), is accomplished by the ten kings, who will be forced into a church and state alliance by the power of the United States. Those kings will agree to allow the papacy to rule the world (sit upon the waters), in spite of their hatred for the whore.

Primul împărat dintre mulți împărați este reprezentat de Ahab, care a fost căsătorit cu marea curvă, reprezentată ca Izabela în biserica din Tiatira. Judecata Izabelei (marea curvă) este împlinită de cei zece împărați, care vor fi constrânși să intre într-o alianță între biserică și stat prin puterea Statelor Unite. Acei împărați vor fi de acord să îngăduie papalității să stăpânească lumea (să șadă peste ape), în pofida urii lor față de curvă.

> And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. These have one mind, and shall give their power and strength unto the beast. These shall make war with the Lamb, and the Lamb shall overcome them: for he is Lord of lords, and King of kings: and they that are with him are called, and chosen, and faithful. And he saith unto me, The waters which thou sawest, where the whore sitteth, are peoples, and multitudes, and nations, and tongues. And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:12–18.

> Iar cele zece coarne pe care le-ai văzut sunt zece împărați, care n-au primit încă împărăție; ci primesc putere ca împărați, un ceas împreună cu fiara. Aceștia au un singur gând și își vor da puterea și tăria lor fiarei. Ei se vor război cu Mielul, iar Mielul îi va birui; căci El este Domnul domnilor și Împăratul împăraților; și cei ce sunt cu El sunt chemați, aleși și credincioși. Apoi mi-a zis: Apele pe care le-ai văzut, unde șade curva, sunt popoare și mulțimi și neamuri și limbi. Și cele zece coarne pe care le-ai văzut pe fiară, acestea vor urî pe curvă și o vor pustii și o vor lăsa goală, și-i vor mânca carnea, și o vor arde cu foc. Căci Dumnezeu a pus în inimile lor să împlinească voia Lui, și să fie de un gând, și să dea împărăția lor fiarei, până se vor împlini cuvintele lui Dumnezeu. Iar femeia pe care ai văzut-o este cetatea cea mare, care împărățește peste împărații pământului. Apocalipsa 17:12–18.

The “ten kings” (the United Nations), actually hate the papacy, but are forced by circumstances to turn their short-lived kingdom over to the papal power in a vain hope to save the world from its increasing calamities. When they realize her deception, they become the instrument to burn her with fire in fulfillment of the law in Leviticus.

Cei „zece împărați” (Organizația Națiunilor Unite) urăsc, în realitate, papalitatea, dar sunt constrânși de împrejurări să-și predea puterea lor de scurtă durată puterii papale, în zadarnica speranță de a salva lumea de calamitățile ei tot mai mari. Când își dau seama de înșelăciunea ei, ei devin instrumentul prin care ea este arsă cu foc, în împlinirea legii din Levitic.

The “ten kings” “make war with the Lamb” through the persecution they bring upon God’s last day people.

Cei „zece împărați” „se războiesc cu Mielul” prin persecuția pe care o aduc asupra poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă.

> Why do the heathen rage, and the people imagine a vain thing? The kings of the earth set themselves, and the rulers take counsel together, against the Lord, and against his anointed, saying, Let us break their bands asunder, and cast away their cords from us. He that sitteth in the heavens shall laugh: the Lord shall have them in derision. Then shall he speak unto them in his wrath, and vex them in his sore displeasure. Psalms 2:1–5.

> Kuki abanyamahanga barakaye, kandi abantu batekereza ikintu cy’ubusa? Abami bo mu isi bihagurutsa ubwabo, kandi abatware bajya inama hamwe, kurwanya Uwiteka no kurwanya Uwo yasize amavuta, bavuga bati: Ducagagure iminyururu yabo, kandi twikunkumureho imigozi yabo. Uwicaye mu ijuru azaseka: Uwiteka azabagira urwenya. Ni bwo azababwira ari mu burakari bwe, kandi azabahagarika umutima mu burakari bwe bukaze. Zaburi 2:1–5.

The persecution that is accomplished for the papacy by the kings of the earth, was also done against Christ at the cross.

Persecuția care este împlinită pentru papalitate de către împărații pământului a fost săvârșită și împotriva lui Hristos la cruce.

> Who by the mouth of thy servant David hast said, Why did the heathen rage, and the people imagine vain things? The kings of the earth stood up, and the rulers were gathered together against the Lord, and against his Christ. For of a truth against thy holy child Jesus, whom thou hast anointed, both Herod, and Pontius Pilate, with the Gentiles, and the people of Israel, were gathered together, For to do whatsoever thy hand and thy counsel determined before to be done. Acts 4:25–28.

> Care prin gura robului Tău David ai zis: „Pentru ce se întărâtă neamurile și cugetă popoarele lucruri deșarte? Împărații pământului s-au ridicat și domnitorii s-au adunat împreună împotriva Domnului și împotriva Unsului Său.” Căci, cu adevărat, împotriva Sfântului Tău Fiu Isus, pe care L-ai uns, s-au adunat împreună Irod și Ponțiu Pilat, cu neamurile și cu poporul lui Israel, ca să facă tot ceea ce mâna Ta și sfatul Tău hotărâseră mai dinainte să se întâmple. Faptele Apostolilor 4:25–28.

The “kings of the earth” that stood up against Christ at his crucifixion represents the “ten kings” of Revelation seventeen that make war with the Lamb again by persecuting his people. At the cross, those kings were the “assembly of the wicked” who “compassed” Christ, and who do so again with his last day people.

„Regii pământului” care s-au ridicat împotriva lui Hristos la răstignirea Sa îi reprezintă pe „cei zece regi” din Apocalipsa șaptesprezece, care poartă din nou război cu Mielul prin persecutarea poporului Său. La cruce, acei regi erau „adunarea celor răi” care L-au „înconjurat” pe Hristos și care fac din nou astfel cu poporul Său din zilele de pe urmă.

> For dogs have compassed me: the assembly of the wicked have enclosed me: they pierced my hands and my feet. I may tell all my bones: they look and stare upon me. They part my garments among them, and cast lots upon my vesture. Psalms 22:16–18.

> Căci câinii m-au înconjurat; adunarea celor răi m-a împresurat; mi-au străpuns mâinile și picioarele. Pot să-mi număr toate oasele; ei privesc și se uită țintă la mine. Își împart hainele mele între ei și trag la sorți pentru cămașa mea. Psalmii 22:16–18.

The ten kings, who bring judgment upon the great whore burn her with fire, for she is a whore that professes to be a priest’s daughter. Those kings are also represented as “dogs,” and the ten kings will not only burn the great whore with fire, but will “eat her flesh.” The death of Jezebel was brought about when she was thrown from the wall and splattered on the ground, and then the dogs came and ate her flesh.

Cei zece împărați, care aduc judecata asupra marii curve, o ard cu foc, căci ea este o curvă care mărturisește că este fiica unui preot. Acei împărați sunt înfățișați și ca „câini”, iar cei zece împărați nu numai că vor arde cu foc pe marea curvă, ci îi vor și „mânca carnea”. Moartea Izabelei a fost adusă la îndeplinire atunci când a fost aruncată de pe zid și zdrobită pe pământ, iar apoi au venit câinii și i-au mâncat carnea.

> And when Jehu was come to Jezreel, Jezebel heard of it; and she painted her face, and tired her head, and looked out at a window. And as Jehu entered in at the gate, she said, Had Zimri peace, who slew his master? And he lifted up his face to the window, and said, Who is on my side? who? And there looked out to him two or three eunuchs. And he said, Throw her down. So they threw her down: and some of her blood was sprinkled on the wall, and on the horses: and he trode her under foot. And when he was come in, he did eat and drink, and said, Go, see now this cursed woman, and bury her: for she is a king’s daughter. And they went to bury her: but they found no more of her than the skull, and the feet, and the palms of her hands. Wherefore they came again, and told him. And he said, This is the word of the Lord, which he spake by his servant Elijah the Tishbite, saying, In the portion of Jezreel shall dogs eat the flesh of Jezebel: And the carcase of Jezebel shall be as dung upon the face of the field in the portion of Jezreel; so that they shall not say, This is Jezebel. 2 Kings 9:30–37.

> Când a ajuns Iehu la Izreel, Izabela a auzit lucrul acesta; și și-a sulemenit fața, și și-a împodobit capul, și s-a uitat pe fereastră. Și, pe când intra Iehu pe poartă, ea a zis: „A avut Zimri pace, el care și-a ucis stăpânul?” Dar el și-a ridicat fața spre fereastră și a zis: „Cine este de partea mea? cine?” Și doi sau trei fameni s-au plecat spre el. El a zis: „Aruncați-o jos.” Și au aruncat-o jos; și o parte din sângele ei a stropit pe zid și pe cai; și el a călcat-o în picioare. După ce a intrat, a mâncat și a băut, apoi a zis: „Duceți-vă acum, vedeți de femeia aceasta blestemată și îngropați-o; căci este fiică de împărat.” Ei s-au dus s-o îngroape; dar n-au mai găsit din ea decât țeasta, picioarele și palmele mâinilor. De aceea s-au întors și i-au spus. Iar el a zis: „Acesta este cuvântul Domnului, pe care l-a rostit prin robul Său Ilie Tișbitul, zicând: «În ogorul lui Izreel câinii vor mânca carnea Izabelei; și trupul Izabelei va fi ca gunoiul pe fața ogorului, în ogorul lui Izreel, așa încât nu se va mai putea zice: ‘Aceasta este Izabela.’»” 2 Împărați 9:30–37.

The ten kings, who are the United Nations, whose premier king is the United States, will bring judgment upon the papacy by burning her with fire and eating her flesh. That judgment is what the angel came to show to John, and in order to do so he carried John into the history of the wilderness, but not simply a random point in the history of the wilderness, but to the very end of the period. It is evident that John was placed at the end of the twelve hundred and sixty years, for when he sees the woman she was already drunk with the blood of persecution and already identified as the mother of harlots.

Cei zece împărați, care sunt Națiunile Unite, al căror împărat principal este Statele Unite, vor aduce judecată asupra papalității, arzând-o cu foc și mâncându-i carnea. Acea judecată este ceea ce îngerul a venit să-i arate lui Ioan și, pentru a face aceasta, l-a purtat pe Ioan în istoria pustiei, însă nu pur și simplu într-un punct oarecare din istoria pustiei, ci chiar la sfârșitul perioadei. Este evident că Ioan a fost așezat la sfârșitul celor o mie două sute șaizeci de ani, căci atunci când vede femeia, ea era deja îmbătată de sângele persecuției și deja identificată ca mama curvelor.

> So he carried me away in the spirit into the wilderness: and I saw a woman sit upon a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns. And the woman was arrayed in purple and scarlet colour, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness of her fornication: And upon her forehead was a name written, MYSTERY, BABYLON THE GREAT, THE MOTHER OF HARLOTS AND ABOMINATIONS OF THE EARTH. And I saw the woman drunken with the blood of the saints, and with the blood of the martyrs of Jesus: and when I saw her, I wondered with great admiration. Revelation 17:3–6.

> Deci m-a dus, în Duhul, într-un pustiu. Și am văzut o femeie șezând pe o fiară de culoare stacojie, plină de nume de hulă, având șapte capete și zece coarne. Femeia era îmbrăcată în purpură și stacojiu și împodobită cu aur, cu pietre prețioase și cu perle; și avea în mână un potir de aur, plin de urâciunile și necurăția desfrânării ei. Pe frunte purta scris un nume: TAINĂ, BABILONUL CEL MARE, MAMA CURVELOR ȘI A URÂCIUNILOR PĂMÂNTULUI. Și am văzut pe femeia aceasta îmbătată de sângele sfinților și de sângele martirilor lui Isus. Când am văzut-o, m-am mirat cu mare uimire. Apocalipsa 17:3–6.

The whore of Tyre, who is also the “great whore” that is represented in Revelation seventeen, was to be forgotten until the time when she would once again sing her songs and commit fornication with the kings of the earth.

Curva din Tir, care este de asemenea „marea curvă” reprezentată în Apocalipsa șaptesprezece, urma să fie uitată până la vremea când avea să-și cânte din nou cântările și să curvească împreună cu împărații pământului.

Any reputable dictionary that was published before 1950 identifies that the woman arrayed in scarlet in Revelation seventeen is a symbol of the Roman Catholic church, but today the world thinks the Catholic church is a Christian church. The world has forgotten who she really is.

Orice dicționar de încredere publicat înainte de 1950 arată că femeia îmbrăcată în purpură din Apocalipsa șaptesprezece este un simbol al Bisericii Romano-Catolice, dar astăzi lumea consideră că Biserica Catolică este o biserică creștină. Lumea a uitat cine este ea cu adevărat.

When John saw her the persecution of the Dark Ages was at its end, for she was already drunk with the blood of the saints. The natural illustrates the spiritual, and a person gets drunk after they drink, not before.

Când Ioan a văzut-o, persecuția din Evul Întunecat ajunsese la sfârșit, căci ea era deja îmbătată de sângele sfinților. Naturalul ilustrează spiritualul, iar o persoană se îmbată după ce bea, nu înainte.

The Protestants that broke from Catholicism centuries before 1798, had already begun their journey back to the Catholic communion by 1798, for she was identified as the “MOTHER OF HARLOTS.” When John saw her and wondered, the churches that had formerly separated from her fellowship had already returned. Thus John was carried to 1798, when the great whore already had murdered millions of Christians, and who had already seduced the former Protestant churches to accept her presumptuous claim that she was the head of the churches, as Justinian had identified her in the year 533.

Protestanții care s-au rupt de Catolicism cu secole înainte de 1798 începuseră deja, până în 1798, călătoria lor de întoarcere la comuniunea catolică, căci ea era identificată drept „MAMA CURVELOR”. Când Ioan a văzut-o și s-a mirat, bisericile care se despărțiseră odinioară de părtășia ei se întorseseră deja. Astfel, Ioan a fost dus în anul 1798, când marea curvă ucisese deja milioane de creștini și când îi sedusese deja pe foștii protestanți să accepte pretenția ei obraznică potrivit căreia ea era capul bisericilor, așa cum Iustinian o identificase în anul 533.

From the prophetic vantage point of 1798, the angel then presented John with the last representation of the kingdoms of Bible prophecy.

Din punctul de vedere profetic al anului 1798, îngerul i-a prezentat apoi lui Ioan ultima reprezentare a împărățiilor profeției biblice.

> And the angel said unto me, Wherefore didst thou marvel? I will tell thee the mystery of the woman, and of the beast that carrieth her, which hath the seven heads and ten horns. The beast that thou sawest was, and is not; and shall ascend out of the bottomless pit, and go into perdition: and they that dwell on the earth shall wonder, whose names were not written in the book of life from the foundation of the world, when they behold the beast that was, and is not, and yet is. And here is the mind which hath wisdom. The seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth. And there are seven kings: five are fallen, and one is, and the other is not yet come; and when he cometh, he must continue a short space. And the beast that was, and is not, even he is the eighth, and is of the seven, and goeth into perdition. And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. Revelation 17:7–12.

> Și îngerul mi-a zis: „Pentru ce te-ai mirat? Îți voi spune taina femeii și a fiarei care o poartă, care are cele șapte capete și zece coarne. Fiara pe care ai văzut-o era, și nu mai este; și se va ridica din adânc și va merge la pierzare. Și cei ce locuiesc pe pământ se vor mira, ale căror nume n-au fost scrise în cartea vieții de la întemeierea lumii, când vor vedea fiara care era, și nu mai este, și totuși este. Și aici este mintea care are înțelepciune. Cele șapte capete sunt șapte munți pe care șade femeia. Și sunt șapte împărați: cinci au căzut, unul este, iar celălalt încă n-a venit; și când va veni, trebuie să rămână puțină vreme. Și fiara care era, și nu mai este, chiar ea este al optulea, și este dintre cei șapte, și merge la pierzare. Și cele zece coarne pe care le-ai văzut sunt zece împărați, care încă n-au primit împărăție; ci primesc putere ca împărați, un ceas, împreună cu fiara.” Apocalipsa 17:7–12.

A beast is a kingdom in Bible prophecy as easily identified in chapters seven and eight of Daniel, and the mystery that the angel is presenting to John is the mystery of the beast and the woman that rides upon the beast. The woman on the beast is the great whore who commits fornication with the kings of the earth. She is Jezebel and her husband is Ahab.

Fiara este o împărăție în profeția biblică, așa cum se poate identifica cu ușurință în capitolele șapte și opt din Daniel, iar taina pe care îngerul i-o prezintă lui Ioan este taina fiarei și a femeii care călărește pe fiară. Femeia de pe fiară este marea curvă care săvârșește desfrânare cu împărații pământului. Ea este Izabela, iar soțul ei este Ahab.

> Therefore shall a man leave his father and his mother, and shall cleave unto his wife: and they shall be one flesh. Genesis 2:24.

> De aceea va lăsa omul pe tatăl său și pe mama sa și se va lipi de soția sa; și cei doi vor fi un singur trup. Geneza 2:24.

A man is a man and a woman is a woman, but together they are one flesh. The mystery of the beast is that it is a combination of church and state, the combination of woman (church) and beast (kings) that are one kingdom, which consists of two parts. Statecraft and churchcraft combined, with the woman in control of the relationship, is the “image of the beast.” John is shown the woman being carried by the beast, for she is the one in control of the relationship.

Un bărbat este bărbat și o femeie este femeie, dar împreună sunt un singur trup. Taina fiarei este că ea este o combinație de biserică și stat, combinația dintre femeie (biserica) și fiară (împărații), care sunt o singură împărăție, alcătuită din două părți. Conducerea de stat și conducerea bisericească unite, cu femeia în controlul relației, este „chipul fiarei”. Lui Ioan i se arată femeia purtată de fiară, căci ea este cea care deține controlul asupra relației.

> And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:18.

> I žena koju si vidio jest onaj veliki grad, koji kraljuje nad kraljevima zemaljskim. Otkrivenje 17:18.

Together the beast and the woman represent one kingdom (one flesh), but the angel is emphasizing the relationship of the great whore with the kings of the earth. “The beast that” “was, and is not”, which “shall ascend out of the bottomless pit, and go into perdition,” that “they that dwell on the earth shall wonder” after is the papacy when the great whore’s deadly wound is healed. She “was” the fifth kingdom of Bible prophecy, but it was “determined” that she would receive a deadly wound in 1798.

Împreună, fiara și femeia reprezintă o singură împărăție (un singur trup), însă îngerul subliniază relația curvei celei mari cu împărații pământului. „Fiara care” „era și nu este”, care „are să se ridice din adânc și să meargă la pierzare”, după care „se vor mira locuitorii pământului”, este papalitatea atunci când rana de moarte a curvei celei mari este vindecată. Ea „era” a cincea împărăție a profeției biblice, dar fusese „hotărât” că va primi o rană de moarte în 1798.

When John was spiritually transported to 1798, she was “not” a beast, and “yet” when her deadly wound is healed at the end of the seventy symbolic years that conclude at the soon-coming Sunday law, she “is” again alive, singing her songs, committing fornication and murdering Christians.

Când Ioan a fost transportat în duh în anul 1798, ea „nu era” o fiară; și totuși, când rana ei de moarte este vindecată la sfârșitul celor șaptezeci de ani simbolici care se încheie odată cu legea duminicală ce urmează să vină în curând, ea „este” din nou vie, cântându-și cântecele, săvârșind curvie și ucigând creștini.

Chapter seventeen is the last presentation of the kingdoms of Bible prophecy, and as such it must agree with the first mention of the kingdoms of Bible prophecy. The first mention of those kingdoms is found in Daniel chapter two, which is represented upon both of the charts that were a fulfillment of Habakkuk’s command to write the vision and make it plain upon tables.

Capitolul șaptesprezece este ultima prezentare a împărățiilor profeției biblice și, ca atare, trebuie să fie în acord cu prima menționare a împărățiilor profeției biblice. Prima menționare a acelor împărății se găsește în capitolul doi din Daniel, care este reprezentat pe ambele diagrame ce au constituit o împlinire a poruncii din Habacuc de a scrie vedenia și de a o face lămurită pe table.

The Millerites were correct in their understanding of Daniel’s kingdoms of Bible prophecy as represented in chapters two, seven and eight, but their understanding was incomplete. Miller’s jewels of Daniel chapter two, shines ten times brighter in the last days, for it is recognized as identifying the first reference, not only of the kingdoms of Bible prophecy, but also of the first reference of the revelation that the eighth is of the seven. Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing.

Milleriții au avut dreptate în înțelegerea lor cu privire la împărățiile lui Daniel din profeția biblică, așa cum sunt reprezentate în capitolele doi, șapte și opt, însă înțelegerea lor a fost incompletă. Giuvaerurile lui Miller din capitolul doi al cărții lui Daniel strălucesc de zece ori mai puternic în zilele din urmă, căci se recunoaște că ele identifică prima referire nu numai la împărățiile profeției biblice, ci și la prima referire a descoperirii că al optulea este din cei șapte. Isus ilustrează întotdeauna sfârșitul unui lucru prin începutul unui lucru.

All the prophets are speaking of the last days, and John, in Revelation seventeen is identifying the last earthly kingdom when he presents “the beast that” “was, and is not; and shall ascend out of the bottomless pit, and go into perdition.” The beast ascends out of “the bottomless pit,” which is a symbol of a “new manifestation of satanic power.”

Profeții vorbesc cu toții despre zilele de pe urmă, iar Ioan, în Apocalipsa șaptesprezece, identifică ultima împărăție pământească atunci când prezintă „fiara care” „era, și nu mai este; și se va ridica din Adânc și se va duce la pierzare”. Fiara se ridică din „Adânc”, care este un simbol al unei „noi manifestări a puterii satanice”.

> “‘When they shall have finished [are finishing] their testimony.’ The period when the two witnesses were to prophesy clothed in sackcloth ended in 1798. As they were approaching the termination of their work in obscurity, war was to be made upon them by the power represented as ‘the beast that ascendeth out of the bottomless pit.’ In many of the nations of Europe the powers that ruled in Church and State had for centuries been controlled by Satan, through the medium of the papacy. But here is brought to view a new manifestation of Satanic power.” The Great Controversy, 268.

> «Когда они кончат [оканчивают] свидетельство своё». Период, в течение которого двум свидетелям надлежало пророчествовать, облечённым во вретище, завершился в 1798 году. Когда они приближались к завершению своего труда в безвестности, против них должна была быть воздвигнута война той силой, которая представлена как «зверь, выходящий из бездны». Во многих народах Европы власти, господствовавшие в Церкви и государстве, на протяжении столетий находились под контролем сатаны через посредство папства. Но здесь перед нами открывается новое проявление сатанинской силы». Великая борьба, 268.

Some of the theologians will argue that because the “beast that ascendeth out of the bottomless pit” in Revelation eleven, is identified in the passage as the atheism of the French Revolution, that the expression “bottomless pit” is a symbol of atheism. But Islam ascended out of the “bottomless pit” in Revelation nine, and Islam is not atheism. The bottomless pit represents a satanic manifestation.

Unii dintre teologi vor susține că, deoarece „fiara care se ridică din adânc” din Apocalipsa unsprezece este identificată în pasaj ca fiind ateismul Revoluției Franceze, expresia „adânc” este un simbol al ateismului. Dar Islamul s-a ridicat din „adânc” în Apocalipsa nouă, iar Islamul nu este ateism. Adâncul reprezintă o manifestare satanică.

> “I told him that the Lord had shown me in vision that mesmerism was from the Devil, from the bottomless pit, and that it would soon go there, with those who continued to use it.” Review and Herald, July 21, 1851.

> „I-am spus că Domnul îmi arătase în viziune că mesmerismul era de la Diavolul, din adânc, și că avea să meargă curând acolo, împreună cu cei care continuau să-l folosească.” Review and Herald, 21 iulie 1851.

Something from “the Devil,” is something from “the bottomless pit.” In Revelation seventeen the beast that ascends out of the bottomless pit is the power that goes into perdition and those whose names are not written in the book shall wonder after. “Perdition” means eternal damnation and is represented in Revelation as the “lake of fire,” which is where the beast is cast into.

Ceea ce vine de la „Diavolul” este ceva din „adânc”. În Apocalipsa șaptesprezece, fiara care se ridică din adânc este puterea care merge la pieire și după care se vor mira cei ale căror nume nu sunt scrise în carte. „Pieire” înseamnă osândă veșnică și este reprezentată în Apocalipsa ca „iazul de foc”, în care este aruncată fiara.

> And the beast was taken, and with him the false prophet that wrought miracles before him, with which he deceived them that had received the mark of the beast, and them that worshipped his image. These both were cast alive into a lake of fire burning with brimstone. Revelation 19:20.

> Și fiara a fost prinsă, și împreună cu ea prorocul mincinos, care făcuse înaintea ei semnele prin care i-a înșelat pe cei ce primiseră semnul fiarei și pe cei ce se închinau icoanei ei. Amândoi au fost aruncați de vii în iazul de foc, care arde cu pucioasă. Apocalipsa 19:20.

In chapter thirteen the first beast that comes from the sea, which Sister White directly identifies as the papacy is identified. In that passage the world wonders after the papal beast.

În capitolul treisprezece este identificată prima fiară care se ridică din mare, pe care sora White o identifică în mod direct ca fiind papalitatea. În acel pasaj, lumea se miră după fiara papală.

> And I saw one of his heads as it were wounded to death; and his deadly wound was healed: and all the world wondered after the beast. Revelation 13:13.

> Și am văzut unul dintre capetele lui ca și cum ar fi fost rănit de moarte; și rana lui de moarte a fost vindecată: și tot pământul s-a mirat după fiară. Apocalipsa 13:13.

The beast of Revelation seventeen that “they that dwell on the earth shall wonder” after is the final manifestation of satanic power that occurs when the deadly wound of the papacy is healed at the soon-coming Sunday law. Every prophetic characteristic of the woman and the beast she rides upon in chapter seventeen, identifies the church of Rome, just as the dictionaries published before 1950 identified.

Fiara din Apocalipsa șaptesprezece, după care „se vor mira cei ce locuiesc pe pământ”, este manifestarea finală a puterii satanice care are loc atunci când rana de moarte a papalității este vindecată prin legea duminicală ce va veni în curând. Fiecare caracteristică profetică a femeii și a fiarei pe care ea călărește în capitolul șaptesprezece identifică Biserica Romei, așa cum au identificat și dicționarele publicate înainte de 1950.

The beast of Revelation seventeen, is a symbol of the combination of church and state, which is the image of the beast. The beast with seven heads and ten horns is the kingdom that is composed of the ten kings (the United Nations), which the woman rides upon and rules over. The woman is the papacy, who is identified as Babylon the great, the mother of harlots. After the symbols are identified we can return to 1798; the point in history where John was carried to in order to receive the last representation of the kingdoms of Bible prophecy.

Fiara din Apocalipsa șaptesprezece este un simbol al combinației dintre biserică și stat, care este chipul fiarei. Fiara cu șapte capete și zece coarne este împărăția alcătuită din cei zece împărați (Națiunile Unite), pe care femeia o călărește și peste care domnește. Femeia este papalitatea, care este identificată drept Babilonul cel mare, mama desfrânatelor. După ce simbolurile sunt identificate, ne putem întoarce la 1798, punctul din istorie la care Ioan a fost dus pentru a primi ultima reprezentare a împărățiilor profeției biblice.

We shall address those kingdoms, and their representation in Daniel chapter two, in the next article.

Vom aborda acele împărății și reprezentarea lor în capitolul doi din Daniel, în articolul următor.

> “Every nation that has come upon the stage of action has been permitted to occupy its place on the earth, that it might be seen whether it would fulfill the purpose of ‘the Watcher and the Holy One.’ Prophecy has traced the rise and fall of the world’s great empires—Babylon, Medo-Persia, Greece, and Rome. With each of these, as with nations of less power, history repeated itself. Each had its period of test, each failed, its glory faded, its power departed, and its place was occupied by another.

> „Pobwyne naroda, katory z’javaŭsja na scenu dzėjnaści, bylo dazvolena zajmać svajo miesca na ziamli, kab stala vijadna, ci vykanae jano namier «Nasciarožnika i Svjatoga». Praraoctva prasledzili uznikniennie i padziennie vialikich susvietnych imperyj — Vavilon, Midija-Persija, Hrecyja i Rym. Z kožnaj z ich, jak i z narodami mienšaj magutnaści, historyja paŭtaralasja. Kožnaja miala svoj čas vyprabavannia, kožnaja nie ŭdala, jaje slava zblahla, jaje mahutnaść adyšla, i jaje miesca zajmala inšaja.

> “While the nations rejected God’s principles, and in this rejection wrought their own ruin, it was still manifest that the divine, overruling purpose was working through all their movements.” Education, 177.

> „În timp ce neamurile au respins principiile lui Dumnezeu și, prin această respingere, și-au pricinuit propria ruină, era totuși limpede că scopul divin, suveran, se împlinea prin toate mișcările lor.” Educație, 177.

Back to Articles