Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Four

Cartea lui Daniel - Numărul Optzeci și Patru

Unveiling the Four Generations of Laodicean Adventism: A Journey Through Biblical Parallelism and Prophetic Testing

Àfihàn Àwọn Ìran Mẹ́rin ti Adventismu Laodicea: Ìrìnàjò kan Nípasẹ̀ Ìbámu Ìtẹ̀síwájú Bíbélì àti Ìdánwò Àsọtẹ́lẹ̀

Author

Jeff Pippenger

Published

February 17, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Truth is established upon the testimony of two or three, and the application of the four abominations of Ezekiel chapter eight, as the four generations of Laodicean Adventism, has several witnesses. In earlier articles it was identified that the seven churches of Revelation chapters two and three not only represented the history of modern Israel from the time of the apostles unto the end of the world, but also that those seven churches represented the history of ancient Israel from the time of Moses unto the time of Christ.

စစ်မှန်သောအမှန်တရားသည် သက်သေခံနှစ်ဦး သို့မဟုတ် သုံးဦး၏ သက်သေခံချက်အပေါ်၌ တည်ရှိရပြီး၊ ယေဇကျေလ အခန်း ၈ ထဲရှိ စက်ဆုပ်ရွံရှာဖွယ်ရာ လေးမျိုးကို လောဒိကေယ အက်ဒဗင်တစ်ဝါဒ၏ မျိုးဆက်လေးဆက်အဖြစ် အသုံးချခြင်း၌လည်း သက်သေခံများ အများအပြားရှိသည်။ ယခင်ဆောင်းပါးများတွင် ဗျာဒိတ်ကျမ်း အခန်း ၂ နှင့် ၃ ထဲရှိ အသင်းတော်ခုနစ်ပါးသည် တမန်တော်တို့ခေတ်မှ စ၍ ကမ္ဘာကုန်ချိန်တိုင်အောင် ခေတ်သစ်ဣသရေလ၏ သမိုင်းကို ကိုယ်စားပြုရုံသာမက၊ ထိုအသင်းတော်ခုနစ်ပါးသည် မောရှေခေတ်မှ စ၍ ခရစ်တော်၏ အချိန်တိုင်အောင် ရှေးဣသရေလ၏ သမိုင်းကိုလည်း ကိုယ်စားပြုကြောင်း သတ်မှတ်ဖော်ထုတ်ခဲ့သည်။

The church of Ephesus represented both the early Christian church, and also ancient Israel from Moses unto the time of the Judges. The church of Smyrna represented the period of persecution from the time of the disciples, unto the Roman emperor Constantine, and also the period of the Judges, when every man did what was right in his own eyes. The church of Pergamos represented the period of compromise from Constantine unto the papacy in 538, but also the period when ancient Israel rejected God and chose a king, and continually compromised with the pagan kingdoms they were surrounded by. The fourth church of Thyatira represented by Jezebel, is the period of papal rule from the year 538 unto 1798, and also the seventy-year captivity of ancient Israel in Babylon.

Biserica din Efes a reprezentat atât Biserica creștină timpurie, cât și Israelul antic de la Moise până în vremea Judecătorilor. Biserica din Smirna a reprezentat perioada persecuției de pe vremea ucenicilor până la împăratul roman Constantin, precum și perioada Judecătorilor, când fiecare om făcea ce era drept în ochii lui. Biserica din Pergam a reprezentat perioada compromisului de la Constantin până la papalitate în anul 538, dar și perioada în care Israelul antic L-a respins pe Dumnezeu și și-a ales un împărat și a făcut neîncetat compromisuri cu împărățiile păgâne de care era înconjurat. A patra biserică, Tiatira, reprezentată prin Izabela, este perioada dominației papale din anul 538 până în 1798 și, de asemenea, cei șaptezeci de ani ai captivității Israelului antic în Babilon.

Those four churches also represent the four generations of Adventism, and provide a witness to applying Ezekiel’s four abominations to the four generations. The rebellion of 1863, was represented by the first generation of ancient Israel as illustrated by the rebellion of Aaron’s golden calf. The first generation includes the counsel given to the church of Ephesus, which identifies that God’s people had left their first love, and needed to repent and return to their first love. In 1863, the first love, as represented by William Miller’s jewels (the foundational truths, especially the “seven times”), were set aside, and God’s people were counselled to return.

Cele patru biserici reprezintă, de asemenea, cele patru generații ale adventismului și oferă o mărturie pentru aplicarea celor patru urâciuni din Ezechiel la cele patru generații. Răzvrătirea din 1863 a fost reprezentată de prima generație a Israelului antic, așa cum este ilustrată prin răzvrătirea vițelului de aur al lui Aaron. Prima generație include sfatul dat bisericii din Efes, care arată că poporul lui Dumnezeu își părăsise dragostea dintâi și avea nevoie să se pocăiască și să se întoarcă la dragostea sa dintâi. În 1863, dragostea dintâi, așa cum era reprezentată de nestematele lui William Miller (adevărurile fundamentale, în special „cele șapte vremi”), a fost pusă deoparte, iar poporul lui Dumnezeu a fost sfătuit să se întoarcă.

> Nevertheless I have somewhat against thee, because thou hast left thy first love. Remember therefore from whence thou art fallen, and repent, and do the first works; or else I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent. Revelation 2:4, 5.

> Dar tot am împotriva ta faptul că ți-ai părăsit dragostea dintâi. Adu-ți aminte, deci, de unde ai căzut, și pocăiește-te, și fă lucrările dintâi; altfel, voi veni la tine curând și-ți voi muta sfeșnicul din locul lui, dacă nu te pocăiești. Apocalipsa 2:4, 5.

The Millerites had struggled with apostate Protestantism, who Jeremiah called the “assembly of mockers,” and waited patiently for the vision to arrive, for when it did arrive it would not lie. The “assembly of mockers” were represented by the old prophet that lied to the prophet of Judah, who had presented the rebuke upon Jeroboam’s counterfeit worship.

Milleriții se luptaseră cu protestantismul apostat, pe care Ieremia îl numea „adunarea batjocoritorilor”, și așteptaseră cu răbdare ca vedenia să se împlinească, căci, atunci când avea să vină, nu avea să mintă. „Adunarea batjocoritorilor” era reprezentată de prorocul cel bătrân care l-a mințit pe prorocul lui Iuda, cel care vestise mustrarea împotriva închinării contrafăcute a lui Ieroboam.

> I know thy works, and thy labour, and thy patience, and how thou canst not bear them which are evil: and thou hast tried them which say they are apostles, and are not, and hast found them liars: And hast borne, and hast patience, and for my name’s sake hast laboured, and hast not fainted. Revelation 2:2, 3.

> Știu faptele tale, și osteneala ta, și răbdarea ta, și cum nu poți suferi pe cei ce sunt răi; și ai pus la încercare pe cei ce zic că sunt apostoli, și nu sunt, și i-ai găsit mincinoși: Și ai suferit, și ai răbdare, și pentru Numele Meu te-ai ostenit, și n-ai slăbit. Apocalipsa 2:2, 3.

The second church of Smyrna represented the period of persecution in the early Christian church, that consisted of genuine martyrs and some who brought persecution upon themselves for less than holy motivations. It also represented the time of the Judges when every man in ancient Israel did whatever seemed right in his own eyes. The generation of rebellion that began in 1888, identified a period of persecution against the Spirit of Prophecy, the chosen messengers of the hour, and the Holy Spirit. It introduced a period when the ancient men of Laodicean Adventism chose to do whatever seemed right in their own eyes, as witnessed by men such as Kellogg, Prescott and Daniells.

Biserica a doua, Smirna, a reprezentat perioada de persecuție din biserica creștină timpurie, care era alcătuită din martiri autentici și din unii care și-au atras persecuția asupra lor înșiși din motivații mai puțin decât sfinte. Ea a reprezentat, de asemenea, vremea Judecătorilor, când fiecare om din vechiul Israel făcea tot ce i se părea drept în propriii săi ochi. Generația de răzvrătire care a început în 1888 a identificat o perioadă de persecuție împotriva Spiritului Profeției, a solilor aleși ai ceasului și a Duhului Sfânt. Ea a introdus o perioadă în care bărbații de odinioară ai adventismului laodicean au ales să facă tot ce li se părea drept în propriii lor ochi, după cum se vede în oameni precum Kellogg, Prescott și Daniells.

The faithful few in that time were to be in mortal spiritual combat with a class that claimed to be Jews, but were not. Despite the positions of leadership, they were of the synagogue of Satan, as testified to by Sister White identifying that some were being directed “by angels that had been expelled from heaven.” They claimed to be wise, but were foolish. There was no condemnation placed upon the wise in that period of time, but an encouragement to be faithful unto death. In 1915, the last words Sister White ever spoke was, “I know in whom I have believed,” for she had been faithful unto death.

Puținii credincioși din acel timp trebuiau să se afle într-un război spiritual de moarte cu o categorie care pretindea că este iudei, dar nu era. În pofida pozițiilor de conducere, ei erau din sinagoga Satanei, așa cum a fost mărturisit de sora White, identificând faptul că unii erau îndrumați „de îngeri care fuseseră izgoniți din cer”. Ei pretindeau că sunt înțelepți, dar erau nebuni. Asupra celor înțelepți nu a fost pusă nicio condamnare în acea perioadă de timp, ci o încurajare de a fi credincioși până la moarte. În 1915, ultimele cuvinte pe care le-a rostit vreodată sora White au fost: „Știu în cine am crezut”, căci ea fusese credincioasă până la moarte.

> I know thy works, and tribulation, and poverty, (but thou art rich) and I know the blasphemy of them which say they are Jews, and are not, but are the synagogue of Satan. Fear none of those things which thou shalt suffer: behold, the devil shall cast some of you into prison, that ye may be tried; and ye shall have tribulation ten days: be thou faithful unto death, and I will give thee a crown of life. Revelation 2:9, 10.

> Știu faptele tale, și necazul, și sărăcia, (dar ești bogat) și știu hula celor care zic că sunt iudei, și nu sunt, ci sunt sinagoga Satanei. Nu te teme nicidecum de lucrurile pe care le vei suferi: iată, diavolul va arunca pe unii dintre voi în temniță, ca să fiți încercați; și veți avea necaz zece zile: fii credincios până la moarte, și-ți voi da cununa vieții. Apocalipsa 2:9, 10.

The church of Pergamos represented the compromise between truth and error, between paganism and Christianity, in the time of the emperor Constantine, and also the compromise of ancient Israel that occurred during the history of the kings. It represented the mixture of truth and error, which can only produce error. It was represented by the 1919 Bible conference where the publication of the book, “The Doctrine of Christ”, was brought about in order to create an Adventist message that more closely represented the false gospel of apostate Protestantism. It was in the third generation of Adventism where the great compromises of truth occurred.

Biserica din Pergam reprezenta compromisul dintre adevăr și eroare, dintre păgânism și creștinism, în vremea împăratului Constantin, precum și compromisul Israelului din vechime care a avut loc în timpul istoriei regilor. Ea reprezenta amestecul dintre adevăr și eroare, care nu poate produce decât eroare. A fost reprezentată prin conferința biblică din 1919, în cadrul căreia a fost determinată publicarea cărții „Doctrina lui Hristos”, pentru a se crea un mesaj adventist care să reprezinte mai îndeaproape falsa evanghelie a protestantismului apostat. În cea de-a treia generație a adventismului au avut loc marile compromisuri ale adevărului.

It was in that generation, beginning in 1919, that the church began the compromise that produced the Church Manual. It was in that generation, beginning in 1919, that the church began the compromise that required accreditation in both the schools of health and religion. It was in that generation that the move to the modern Catholic-based Bibles was initiated. It was in that history that the willingness of the leadership to establish relationships with regimes that were openly anti-Christian occurred.

Byari mu gisekuru, guhera mu 1919, ni ho itorero ryatangiye ubwumvikane bwatumye habaho Church Manual. Byari mu gisekuru, guhera mu 1919, ni ho itorero ryatangiye ubwumvikane bwatumye kwemererwa ku mugaragaro kuba ngombwa mu mashuri y’ubuzima no mu y’iyobokamana. Byari muri icyo gisekuru ni ho hatangijwe icyerekezo cyo kujya kuri za Bibiliya zigezweho zishingiye kuri gatolika. Byari muri ayo mateka ni ho habonekeye ubushake bw’ubuyobozi bwo gushyiraho umubano n’ingoma zari ku mugaragaro zirwanya Ubukristo.

The practice had been born into infancy in the Civil War, when the Laodicean leadership formed a legal relationship with the government of the United States, in order to have a better outcome for the young men in the church that were to be drafted into the deadliest war in American history, was repeated at the outset of the First World War when the General Conference president, A. G. Daniells, interacted with the German government, giving his approval for Germany to draft and force young men to serve in the military, and to bear arms, and to disregard the Sabbath. That action by Daniells brought about a separation that produced the various splinters of the Seventh-day Adventist Reform movement that exist to this very day.

Practica aceasta se născuse în faza ei de început în timpul Războiului Civil, când conducerea laodiceană a stabilit o relație juridică cu guvernul Statelor Unite, pentru a obține un rezultat mai favorabil pentru tinerii din biserică ce urmau să fie încorporați în cel mai sângeros război din istoria Americii; ea a fost repetată la începutul Primului Război Mondial, când președintele Conferinței Generale, A. G. Daniells, a intrat în legătură cu guvernul german, dându-și aprobarea ca Germania să recruteze și să oblige tinerii să slujească în armată, să poarte arme și să nesocotească Sabatul. Acea acțiune a lui Daniells a adus o despărțire care a produs diferitele ramificații ale mișcării de Reformă a Adventiștilor de Ziua a Șaptea care există până în ziua de astăzi.

That compromise continued with Hitler’s Nazi Germany, and thereafter with the nations that made up the Soviet Union, and it is still upheld today in regimes such as China. The compromise of the third generation in its relation to statecraft had been typified by the compromise of the ancient kings of Israel and Constantine as symbolized in the church of Pergamos. That period also represented the compromise of its churchcraft with the false gospel of peace and safety represented by Prescott’s “The Doctrine of Christ”.

Iyo kudahuzagurika kwakomeje no mu Budage bwa Nazi bwa Hitler, hanyuma biza gukomereza no mu mahanga yagize Umuryango w’Abasoviyeti, kandi na n’ubu biracyubahirizwa mu butegetsi nk’ubw’u Bushinwa. Kudahuzagurika kw’igisekuru cya gatatu mu isano yacyo n’imiyoborere ya leta kwari kwaragaragajwe mbere n’ukudahuzagurika kw’abami ba kera ba Isirayeli na Konisitantini nk’uko byashushanyijwe mu itorero rya Perugamo. Icyo gihe kandi cyagereranyaga kudahuzagurika kw’imikorere y’itorero ryacyo n’ubutumwa bwiza bw’ibinyoma bw’amahoro n’umutekano, bwagereranyijwe na “The Doctrine of Christ” ya Prescott.

> I know thy works and where thou dwellest, even where Satan’s seat is: and thou holdest fast my name, and hast not denied my faith, even in those days wherein Antipas was my faithful martyr, who was slain among you, where Satan dwelleth. But I have a few things against thee, because thou hast there them that hold the doctrine of Balaam, who taught Balac to cast a stumblingblock before the children of Israel, to eat things sacrificed unto idols, and to commit fornication. Revelation 2:13, 14.

> ฉันรู้จักการงานของเจ้า และรู้ว่าเจ้าอาศัยอยู่ที่ใด คือที่ซึ่งบัลลังก์ของซาตานตั้งอยู่ และเจ้ายึดมั่นในนามของเรา และไม่ได้ปฏิเสธความเชื่อในเรา แม้ในสมัยนั้นเมื่ออันทิปาส พยานผู้ซื่อสัตย์ของเรา ถูกฆ่าท่ามกลางพวกเจ้า ณ ที่ซึ่งซาตานอาศัยอยู่ แต่เรามีข้อความบางประการที่จะกล่าวโทษเจ้า คือว่าเจ้ายังมีคนบางพวกที่ยึดถือลัทธิของบาลาอัม ผู้ซึ่งสอนบาลาคให้วางสิ่งสะดุดต่อหน้าชนชาติอิสราเอล ให้กินของที่ถวายแก่รูปเคารพ และให้ล่วงประเวณี วิวรณ์ 2:13, 14

The fornication identifies the work of the General Conference in aligning themselves with nations such as Nazi Germany, and the Soviet Union under the pretext of maintaining necessary working relationships with the corrupt governments, while disregarding the faithful in those nations that suffered persecution from the various regimes they had joined with. The food sacrificed to idols represented the false methodology of apostate Protestantism and Catholicism that was then firmly established in universities of Laodicean Adventism, that had agreed to be governed by the guidelines of apostate methodologies, both in religion and health.

Curvia identifică lucrarea Conferinței Generale de a se alinia cu națiuni precum Germania nazistă și Uniunea Sovietică, sub pretextul menținerii unor relații de lucru necesare cu guvernele corupte, în timp ce îi nesocotea pe cei credincioși din acele națiuni care au suferit persecuție din partea diferitelor regimuri cu care ea se asociase. Hrana jertfită idolilor reprezenta metodologia falsă a protestantismului apostat și a catolicismului, care era atunci statornicită în universitățile adventismului laodicean, care consimțiseră să fie guvernate de liniile directoare ale unor metodologii apostate, atât în religie, cât și în sănătate.

Jesus illustrated the end of the third generation as he did with the beginning, for He marked the arrival of the fourth generation with the publication of the book, Questions on Doctrine published in 1957, which fully rejected the primary salvation distinction that exists between truth and the erroneous ideas of apostate Protestantism and Catholicism. The book of course has several erroneous teachings, but essentially it teaches that it is impossible to live victorious in Christ, until after a person is miraculously changed at the Second Coming. The book marked the beginning of the generation where the twenty-five ancient men were to bow down to the sun. The political and religious elements necessary to allow the Laodicean Adventist church to accept the worship of Sunday at the soon coming Sunday law had arrived.

Իսուսը երրորդ սերնդի ավարտը նկարագրեց այնպես, ինչպես նկարագրել էր նրա սկիզբը, որովհետև Նա չորրորդ սերնդի գալուստը նշանավորեց 1957 թվականին հրատարակված *Questions on Doctrine* գրքի հրատարակությամբ, որը լիովին մերժեց այն հիմնական փրկարարական տարբերությունը, որ գոյություն ունի ճշմարտության և ուխտադրուժ բողոքականության ու կաթոլիկության մոլոր գաղափարների միջև։ Գիրքը, իհարկե, պարունակում է մի շարք սխալ ուսմունքներ, բայց էապես այն ուսուցանում է, որ անհնար է հաղթական ապրել Քրիստոսում, մինչև մարդը հրաշքով չփոխվի Երկրորդ Գալստյան ժամանակ։ Այդ գիրքը նշանավորեց այն սերնդի սկիզբը, երբ քսանհինգ հին մարդիկ պիտի երկրպագությամբ խոնարհվեին արևի առաջ։ Քաղաքական և կրոնական այն տարրերը, որոնք անհրաժեշտ էին, որպեսզի Լաոդիկիայի Ադվենտիստական եկեղեցին ընդուներ կիրակիի պաշտամունքը շուտով գալիք կիրակնօրյա օրենքի ժամանակ, արդեն հասել էին։

The fourth abomination of Ezekiel occurs when the faithful few in chapter nine are receiving a seal upon their foreheads, just before the destroying angels begin their work. The vision begins in verse one, of chapter eight on the fifth day, of the sixth month, of the sixth year. The vision begins the day before the execution of the judgment upon those who bow down to the sun, which is the mark of papal authority, and the number of his name is “666.”

A patra urâciune din Ezechiel are loc în timp ce puținii credincioși din capitolul nouă primesc un semn pe frunțile lor, chiar înainte ca îngerii nimicitori să-și înceapă lucrarea. Viziunea începe în versetul unu al capitolului opt, în ziua a cincea, a lunii a șasea, a anului al șaselea. Viziunea începe cu o zi înainte de executarea judecății asupra celor care se închină soarelui, care este semnul autorității papale, iar numărul numelui lui este „666”.

The work of the sealing of the one hundred and forty-four thousand began on September 11, 2001 with the attack upon the earth beast carried out by the third woe of Islam. That attack made the nations angry, and marked the arrival of the latter rain. But the latter rain would only be recognized by those who would be led back to the foundations of Adventism to see that the three Woes of Islam are a foundational truth. At that point in time, those who were led back to the old paths that Jeremiah identifies as “the rest” (which is the latter rain), would either become watchmen that blew the trumpet of the third Woe, or they would be those who refused to hearken to the sound of the trumpet, and thus refusing to walk in the old paths.

Lucrarea sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii a început la 11 septembrie 2001, odată cu atacul asupra fiarei pământului, dus la îndeplinire de cea de-a treia nenorocire a islamului. Acel atac a mâniat neamurile și a marcat sosirea ploii târzii. Dar ploaia târzie avea să fie recunoscută numai de aceia care urmau să fie conduși înapoi la temeliile adventismului, pentru a vedea că cele trei nenorociri ale islamului sunt un adevăr fundamental. În acel moment, aceia care au fost conduși înapoi la cărările cele vechi, pe care Ieremia le identifică drept „odihna” (care este ploaia târzie), aveau fie să devină străjeri care suflau din trâmbiță vestind cea de-a treia nenorocire, fie aveau să fie dintre aceia care refuzau să asculte sunetul trâmbiței și astfel refuzau să umble pe cărările cele vechi.

They were then tested by the sin of their father’s rebellion of 1863. At the very same point in time, a message arrived of the righteousness of Christ, which is “justification by faith in verity”. It was the Laodicean message of Jones and Waggoner, and it was the message of Ezekiel to the dead dry bones that came from the “four winds”, which are a symbol of Islam of the third woe (the “angry horse” seeking to break loose). Those faithful few were then tested by the sin of their father’s rebellion of 1888, as the mighty angel of Revelation eighteen descended when the great buildings of New York City were thrown down, and Revelation chapter eighteen, verses one through three was fulfilled.

Atunci ei au fost puși la încercare prin păcatul răzvrătirii tatălui lor din 1863. Chiar în același moment, a sosit o solie despre neprihănirea lui Hristos, care este „îndreptățirea prin credință în adevăr”. Aceasta era solia laodiceană a lui Jones și Waggoner și era solia lui Ezechiel către oasele uscate și moarte, care venea din „cele patru vânturi”, care sunt un simbol al islamului celei de-a treia vai (al „calului mânios” care caută să se dezlănțuie). Acei puțini credincioși au fost apoi puși la încercare prin păcatul răzvrătirii tatălui lor din 1888, când îngerul puternic din Apocalipsa optsprezece a coborât atunci când marile clădiri ale orașului New York au fost dărâmate, iar Apocalipsa capitolul optsprezece, versetele unu până la trei, s-a împlinit.

They were then tested by the identification of the message of the latter rain. Was the latter rain a manifestation of the power of God as in past ages, or were the manifestations of God’s power only in the past? The faithful few were then tested by the rebellion of their father’s rebellion in 1919. How the faithful few navigate through those three tests determines whether they will receive the seal of God in their foreheads, or find themselves bowing down to the sun with the twenty-five elders of Laodicean Adventism.

그들은 그 후 늦은 비의 기별에 대한 식별로 시험을 받았다. 늦은 비는 지난 시대들과 같이 하나님의 능력이 나타나는 현현이었는가, 아니면 하나님의 능력의 현현은 오직 과거에만 있었는가? 그때 신실한 소수는 1919년에 그들의 조상들의 반역의 반역으로 시험을 받았다. 그 신실한 소수가 그 세 가지 시험을 어떻게 통과하느냐에 따라, 그들이 이마에 하나님의 인을 받게 될지, 아니면 라오디게아 재림교회의 스물다섯 장로와 함께 태양에게 절하게 될지가 결정된다.

All the rebellions of the four generations of Laodicean Adventism find their counterpart in September 11, 2001. That date, which Isaiah identified as the “day of the east wind,” marks the beginning of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, and the sealing time is a period of time. The ending of the period has been illustrated by the beginning, for Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing. In the final movements of the sealing process the tests that were represented at the beginning of the period are once again repeated.

Toate răzvrătirile celor patru generații ale adventismului laodicean își găsesc corespondentul în 11 septembrie 2001. Acea dată, pe care Isaia a identificat-o drept „ziua vântului de răsărit”, marchează începutul timpului de sigilare a celor o sută patruzeci și patru de mii, iar timpul de sigilare este o perioadă de timp. Încheierea perioadei a fost ilustrată prin început, căci Isus ilustrează întotdeauna sfârșitul unui lucru prin începutul unui lucru. În mișcările finale ale procesului de sigilare, încercările care au fost reprezentate la începutul perioadei sunt din nou repetate.

On September 11, 2001, the tests which were failed by the rebels of Laodicean Adventism as represented by the four abominations of Ezekiel, and by the first four churches of Revelation chapters two and three, arrived, marking the beginning of a testing process that leads either to the mark of the beast, or the seal of God, for those who profess to be Seventh-day Adventists.

Pe 11 septembrie 2001, au sosit probele pe care le-au căzut răzvrătiții adventismului laodiceean, așa cum sunt reprezentați prin cele patru urâciuni din Ezechiel și prin primele patru biserici din capitolele doi și trei ale Apocalipsei, marcând începutul unui proces de încercare care conduce fie la semnul fiarei, fie la sigiliul lui Dumnezeu, pentru cei care mărturisesc că sunt adventiști de ziua a șaptea.

The leadership of Laodicean Adventism has been trapped by the cords of their own deceits, and it is virtually impossible for them to “recognize” a repetition of the manifestation of the power of God as represented by previous reformatory movements, including the reform movement that brought Adventism into existence. The ancient men scattered and covered up the doctrines that are represented by Miller’s jewels with counterfeit coins and jewels. The casket of the King James Bible has been relegated to the times of archaic language and replaced with modern language Bibles that are expressed in the terminology of the man of sin.

Conducerea adventismului laodicean a fost prinsă în funiile propriilor înșelăciuni și le este practic imposibil să „recunoască” o repetare a manifestării puterii lui Dumnezeu, așa cum este reprezentată de mișcările reformatoare anterioare, inclusiv de mișcarea de reformă care a adus adventismul la existență. Bătrânii din vechime au împrăștiat și au acoperit doctrinele reprezentate de nestematele lui Miller cu monede și pietre prețioase contrafăcute. Cufărul Bibliei King James a fost relegat vremurilor limbajului arhaic și înlocuit cu Biblii în limbaj modern, exprimate în terminologia omului fărădelegii.

Were any of the ancient men willing to consider the possibility that the latter rain message is not a peace and safety message, it would be virtually impossible for them to recognize that the manifestations of the power of God in past sacred histories are what specifically identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand. More difficult yet for them to recognize is that the sacred histories that most directly identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand are the sacred histories that fulfill Malachi chapter three, for Malachi chapter three establishes that there is always a messenger who prepares the way for the sudden arrival of the Messenger of the Covenant. That messenger was represented by the prophet Elijah who boldly proclaimed that there would be no rain in his history, except if it comes through his ministry.

Dacă vreunul dintre oamenii de odinioară ar fi dispus să ia în considerare posibilitatea că solia ploii târzii nu este o solie de pace și siguranță, le-ar fi practic imposibil să recunoască faptul că manifestările puterii lui Dumnezeu din istoriile sacre trecute sunt cele care identifică în mod specific sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii. Și mai greu le este să recunoască faptul că istoriile sacre care identifică cel mai direct sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii sunt acele istorii sacre care împlinesc capitolul trei din Maleahi, căci capitolul trei din Maleahi stabilește că există întotdeauna un sol care pregătește calea pentru sosirea neașteptată a Solului Legământului. Acel sol a fost reprezentat de profetul Ilie, care a proclamat cu îndrăzneală că în istoria sa nu va fi ploaie, decât dacă vine prin lucrarea sa.

Ezekiel’s seventy elders would find it ridiculous to accept that their claim to be the temple of the Lord, was unfounded, and actually represented the claim of a people who were being passed by, just as the vineyard was given to those who bear the fruits worthy of the vineyard. The message of the third Woe, the messenger that prepares the way, the song of the vineyard, all testify against the traditions and customs which they had placed their confidence in, and represents an almost insurmountable obstacle to recognizing the latter rain.

Cei șaptezeci de bătrâni ai lui Ezechiel ar fi socotit ridicol să accepte că pretenția lor de a fi templul Domnului era neîntemeiată și că, în realitate, reprezenta pretenția unui popor care era trecut cu vederea, întocmai cum via a fost dată celor ce aduc roade vrednice de vie. Solia celei de-a treia Vai, solul care pregătește calea, cântarea viei, toate mărturisesc împotriva tradițiilor și obiceiurilor în care își puseseră încrederea și reprezintă o piedică aproape de netrecut în recunoașterea ploii târzii.

The conclusion of the sealing of the one hundred and forty-four thousand manifests the same tests for those who have claimed to “recognize” the role of Islam of the third Woe. The “increase of knowledge” which launched the movement of the Millerites began at the end of “seven times” in 1798. The “increase of knowledge” which launched the movement of the one hundred and forty-four thousand began at the end of a symbolic “seven times” (one hundred and twenty-six years) in 1989. During those one hundred and twenty-six years of escalating apostasy, Laodicean Adventism has reached its fourth and final generation.

Conclusion de la mise sous scellés des cent quarante-quatre mille manifeste les mêmes épreuves pour ceux qui ont prétendu « reconnaître » le rôle de l’islam du troisième Malheur. L’« accroissement de la connaissance », qui a lancé le mouvement des millérites, commença à la fin des « sept temps » en 1798. L’« accroissement de la connaissance » qui a lancé le mouvement des cent quarante-quatre mille commença à la fin d’un « sept temps » symbolique (cent vingt-six ans) en 1989. Au cours de ces cent vingt-six années d’apostasie croissante, l’adventisme laodicéen est parvenu à sa quatrième et dernière génération.

It is the third and fourth generation that a nation or people fill their cup of probationary time, and that time has now arrived. The “increase of knowledge” from the book of Daniel that is represented by the Hiddekel River is also the knowledge that is increased, when the Revelation of Jesus Christ is unsealed just before probation closes.

То је у трећем и четвртом покољењу када један народ или племе навршава чашу свога времена пробе, и то време је сада дошло. „Умножавање знања“ из књиге пророка Данила, које је представљено реком Хидекел, јесте исто оно знање које се умножава када се Откривење Исуса Христа отпечати непосредно пре затварања времена пробе.

We will take up the last three chapters of the book of Daniel in the next article.

Vom aborda ultimele trei capitole ale cărții lui Daniel în articolul următor.

> “The days are fast approaching when there will be great perplexity and confusion. Satan, clothed in angel robes, will deceive, if possible, the very elect. There will be gods many and lords many. Every wind of doctrine will be blowing. Those who have rendered supreme homage to ‘science falsely so called’ will not be the leaders then. Those who have trusted to intellect, genius, or talent will not then stand at the head of rank and file. They did not keep pace with the light. Those who have proved themselves unfaithful will not then be entrusted with the flock. In the last solemn work few great men will be engaged. They are self-sufficient, independent of God, and He cannot use them. The Lord has faithful servants, who in the shaking, testing time will be disclosed to view. There are precious ones now hidden who have not bowed the knee to Baal. They have not had the light which has been shining in a concentrated blaze upon you. But it may be under a rough and uninviting exterior the pure brightness of a genuine Christian character will be revealed. In the day time we look toward heaven but do not see the stars. They are there, fixed in the firmament, but the eye cannot distinguish them. In the night we behold their genuine luster.” Testimonies, volume 5, 80, 81.

> „Zilele se apropie cu repeziciune când vor fi mare nedumerire și confuzie. Satana, îmbrăcat în veșminte îngerești, îi va înșela, dacă va fi cu putință, chiar pe cei aleși. Vor fi dumnezei mulți și domni mulți. Va sufla orice vânt de învățătură. Cei care au adus omagiu suprem «științei numite pe nedrept astfel» nu vor fi atunci conducătorii. Cei care s-au încrezut în intelect, geniu sau talent nu vor sta atunci în fruntea șirurilor. Ei nu au ținut pasul cu lumina. Cei care s-au dovedit necredincioși nu vor fi atunci însărcinați cu turma. În ultima lucrare solemnă puțini oameni mari vor fi angajați. Ei sunt mulțumiți de sine, independenți de Dumnezeu, iar El nu-i poate folosi. Domnul are slujitori credincioși, care, în timpul de cernere și încercare, vor fi făcuți văzuți. Există acum suflete prețioase ascunse, care nu și-au plecat genunchiul înaintea lui Baal. Ei nu au avut lumina care a strălucit asupra voastră într-o flacără concentrată. Dar s-ar putea ca sub un exterior aspru și neatrăgător să fie descoperită strălucirea curată a unui caracter creștin autentic. Ziua privim spre cer, dar nu vedem stelele. Ele sunt acolo, statornicite pe firmament, însă ochiul nu le poate deosebi. În timpul nopții le privim adevărata strălucire.” Mărturii, volumul 5, 80, 81.

Back to Articles