Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fifty-Nine

Cartea lui Daniel - Numărul o sută cincizeci și nouă

Unveiling the Three Angelic Touches in Daniel’s Vision: A Prophetic Revelation

Dezvăluirea celor trei atingeri îngerești în vedenia lui Daniel: o revelație profetică

Author

Jeff Pippenger

Published

March 26, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In chapter ten Daniel is touched three times, and those three touches correspond to the three times Daniel personally experiences the “mareh,” vision. The first and last appearances were of Gabriel, the messenger of the Revelation of Jesus Christ. Gabriel is the one who takes the message from Christ, that was given Him by the Father, and delivers it to the prophet, who is to send it to the churches.

În capitolul zece, Daniel este atins de trei ori, iar aceste trei atingeri corespund celor trei dăți în care Daniel însuși experimentează „mareh”-ul, vedenia. Prima și ultima apariție au fost ale lui Gabriel, mesagerul Descoperirii lui Isus Hristos. Gabriel este cel care ia mesajul de la Hristos, care I-a fost dat de Tatăl, și îl transmite profetului, care urmează să-l trimită bisericilor.

> But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Daniel 10:21.

> Dar îți voi arăta ceea ce este scris în Scriptura adevărului; și nimeni nu mă sprijină în aceste lucruri, afară de Mihail, prințul vostru. Daniel 10:21.

Gabriel knows he is a created being, and this is why he straightly informed John not to worship him in the book of Revelation.

Gabriel știe că este o ființă creată, și de aceea i-a spus limpede lui Ioan să nu i se închine, în cartea Apocalipsei.

> And I fell at his feet to worship him. And he said unto me, See thou do it not: I am thy fellowservant, and of thy brethren that have the testimony of Jesus: worship God: for the testimony of Jesus is the spirit of prophecy. Revelation 19:10.

> I am sorry, but I do not know which language “rn” refers to. Please specify the target language.

The student of prophecy is therefore to understand that the reason Gabriel identifies that there is none above him in connection with what “is noted in the scripture of truth,” has a specific prophetic purpose. When he identifies the fact that only Christ understands the scriptures better than himself, he identifies Christ as “Michael your prince.” But Michael is not only a prince, he is the archangel.

Așadar, studentul profeției trebuie să înțeleagă că motivul pentru care Gabriel arată că nu este nimeni mai presus de el în legătură cu ceea ce „este scris în cartea adevărului” are un scop profetic precis. Când el indică faptul că numai Hristos înțelege Scripturile mai bine decât el însuși, Îl identifică pe Hristos drept „Mihail, voievodul vostru”. Dar Mihail nu este numai un voievod, ci este arhanghelul.

> Yet Michael the archangel, when contending with the devil he disputed about the body of Moses, durst not bring against him a railing accusation, but said, The Lord rebuke thee. Jude 7.

> Dar Mihail, arhanghelul, când se împotrivea diavolului și se certa cu el pentru trupul lui Moise, n-a îndrăznit să aducă împotriva lui o acuzație de hulă, ci a zis: „Domnul să te mustre.” Iuda 7.

All three touches are therefore angelic touches, and the three times Daniel experiences the “mareh,” vision it is angelic. The third time Daniel is touched it is to be strengthened, for previously, at the second touch he lost his strength.

Așadar, toate cele trei atingeri sunt atingeri îngerești, iar de toate cele trei dăți când Daniel experimentează „mareh”, vedenia, aceasta este îngerească. A treia oară când Daniel este atins, aceasta este spre a fi întărit, căci mai înainte, la a doua atingere, și-a pierdut puterea.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Then said he, Knowest thou wherefore I come unto thee? and now will I return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come. Daniel 10:18–20.

> Apoi a venit iarăşi şi m-a atins cineva care avea înfăţişarea unui om şi m-a întărit. Şi a zis: „Om preaiubit, nu te teme; pace ţie; fii tare, da, fii tare.” Şi când mi-a vorbit, am fost întărit şi am zis: „Să vorbească domnul meu, căci m-ai întărit.” Atunci el a zis: „Ştii tu pentru ce am venit la tine? Şi acum mă voi întoarce să lupt împotriva căpeteniei Persiei; şi când voi pleca, iată, va veni căpetenia Greciei.” Daniel 10:18–20.

Gabriel reminds Daniel that he had “come to make” Daniel “understand what shall befall thy people in the latter days,” when he asked Daniel if he “knowest thou wherefore I come unto thee?” In agreement with what he had taught Daniel of the latter days, Gabriel then states that he would then “return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come.” He then begins the prophetic narrative of chapter eleven, that describes what befalls the one hundred and forty-four thousand in the latter days. That prophetic narrative is placed in the context of the battle with “the prince of Persia” and “the prince of Grecia”.

Gabriel îi amintește lui Daniel că „a venit să-l facă” pe Daniel „să înțeleagă ce se va întâmpla poporului tău în zilele de pe urmă”, atunci când l-a întrebat pe Daniel dacă „știi pentru ce am venit la tine?” În acord cu ceea ce îl învățase pe Daniel despre zilele de pe urmă, Gabriel declară apoi că avea să „se întoarcă să lupte cu căpetenia Persiei: și când voi ieși, iată, căpetenia Greciei va veni”. El începe apoi narațiunea profetică a capitolului unsprezece, care descrie ce se întâmplă cu cei o sută patruzeci și patru de mii în zilele de pe urmă. Acea narațiune profetică este așezată în contextul luptei cu „căpetenia Persiei” și cu „căpetenia Greciei”.

The actual history between Cyrus the Great and Alexander the Great was over two hundred years. But in the great earthquake of Revelation chapter eleven, the final movements are rapid ones, and as soon as the sixth kingdom is conquered by the counterfeit king of the north, the seventh kingdom, the ten kings, represented by Greece, immediately agree to give their kingdom unto the beast.

Istoria propriu-zisă dintre Cirus cel Mare și Alexandru cel Mare a cuprins peste două sute de ani. Dar, în marele cutremur din Apocalipsa, capitolul unsprezece, mișcările finale sunt rapide și, de îndată ce a șasea împărăție este cucerită de împăratul contrafăcut de la miazănoapte, a șaptea împărăție, cei zece împărați, reprezentați prin Grecia, se învoiesc imediat să-și dea împărăția fiarei.

At one level the “mareh” vision is employed seven times in Daniel chapter ten. We have considered four of those seven times, and identified that the first reference is Daniel identifying that before the third year of Cyrus Daniel understood the vision. In the next three references the three touches at each vision identify the experience of Daniel as he awakens from the mourning of the twenty-one days. His awakening of revival is structured upon the three-step process of the everlasting gospel, and the three steps are represented by angel’s, though step number two is Michael the archangel, who is He who raised Moses out of death, and translated him into heaven.

Într-un anumit plan, viziunea „mareh” este folosită de șapte ori în capitolul zece din Daniel. Am analizat patru dintre aceste șapte ocurențe și am constatat că prima referință îl arată pe Daniel identificând faptul că, înainte de al treilea an al lui Cirus, Daniel înțelegea viziunea. În următoarele trei referințe, cele trei atingeri din cadrul fiecărei viziuni identifică experiența lui Daniel pe măsură ce se trezește din întristarea celor douăzeci și una de zile. Trezirea sa de înviorare este structurată pe procesul în trei pași al Evangheliei veșnice, iar cei trei pași sunt reprezentați prin îngeri, deși pasul al doilea este Mihail, arhanghelul, Cel care l-a ridicat pe Moise din moarte și l-a strămutat în cer.

The other three times the word “vision” is located in chapter ten, is not the “mareh,” it is the “marah.” “Marah” is the feminine of “mareh.” It means a vision, and causatively a “mirror” or “looking-glass”. The key to its definition is that it is “causative.” It is the vision of “the appearance”, but it is different in its gender, thus identifying a different prophetic message. As its definition the “mirror” implies that those who see the vision, see some type of reflection. This is the element of the word that is “causative.” The definition of a causative word in the context of “marah,” is profound.

Celelalte trei dăți în care cuvântul „vision” apare în capitolul zece nu este „mareh”, ci „marah”. „Marah” este forma feminină a lui „mareh”. Înseamnă o vedenie și, în sens cauzativ, o „oglindă” sau „sticlă de privit”. Cheia definiției sale este că este „cauzativ”. Este vedenia „înfățișării”, dar este diferită în genul său, identificând astfel un mesaj profetic diferit. După cum arată definiția sa, „oglinda” implică faptul că aceia care văd vedenia văd un anumit fel de reflecție. Acesta este elementul cuvântului care este „cauzativ”. Definiția unui cuvânt cauzativ în contextul lui „marah” este profundă.

The term “causative” relates to the concept of causation or the action of causing something to happen. In linguistics, specifically in verb morphology, the causative form is a grammatical construction that indicates that the subject of a verb is causing another person or thing to perform the action described by the verb. For example, in English, the verb “to read” becomes causative when we say “to make someone read.” Here, the subject is causing another person to perform the action of reading.

Termenul „cauzativ” se referă la conceptul de cauzalitate sau la acțiunea de a face ca ceva să se întâmple. În lingvistică, mai precis în morfologia verbală, forma cauzativă este o construcție gramaticală care indică faptul că subiectul unui verb determină o altă persoană sau un alt lucru să îndeplinească acțiunea descrisă de verb. De exemplu, în limba engleză, verbul „to read” devine cauzativ atunci când spunem „to make someone read”. Aici, subiectul determină o altă persoană să îndeplinească acțiunea de a citi.

The causative form indicates that the subject is responsible for bringing about the action described by the verb. “Causative” refers to the manner in which an action or event is caused to occur. The three times Daniel uses the Hebrew word “marah,” the vision that is looked upon causes the beholder to be changed into the image he is beholding.

Forma cauzativă indică faptul că subiectul este responsabil pentru producerea acțiunii descrise de verb. „Cauzativ” se referă la modul în care o acțiune sau un eveniment este făcut să se producă. În toate cele trei ocazii în care Daniel folosește cuvântul ebraic „marah”, vedenia care este privită îl face pe privitor să fie schimbat în chipul a ceea ce privește.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz: His body also was like the beryl, and his face as the appearance (mareh) of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude. And I Daniel alone saw the vision (marah): for the men that were with me saw not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore I was left alone, and saw this great vision (marah), and there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength. Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. Daniel 10:4–9.

> Și în ziua a douăzeci și patra a lunii întâi, pe când eram lângă râul cel mare, care este Hidechel, mi-am ridicat ochii și m-am uitat, și iată că era un om îmbrăcat în in, ale cărui coapse erau încinsse cu aur curat din Ufaz. Trupul lui era ca berilul, fața lui avea înfățișarea (mareh) fulgerului, ochii lui erau ca niște făclii de foc, brațele și picioarele lui aveau culoarea aramei lustruite, iar glasul cuvintelor lui era ca vuietul unei mulțimi. Și numai eu, Daniel, am văzut vedenia (marah); oamenii care erau cu mine n-au văzut vedenia (marah), dar i-a apucat o mare spaimă și au fugit să se ascundă. Astfel am rămas singur și am văzut această mare vedenie (marah), și n-a mai rămas putere în mine; chipul meu s-a schimbat în mine până la desfigurare, și n-am mai avut nicio putere. Totuși am auzit glasul cuvintelor lui; și când am auzit glasul cuvintelor lui, am căzut într-un somn adânc cu fața la pământ, și cu fața spre pământ. Daniel 10:4–9.

At the end of the twenty-one days of mourning, which in the last days align with the three and a half days the two witnesses are dead in the street, Daniel was suddenly caused to see the appearance of Christ, and His appearance is “as the appearance (mareh) of lightning.” That event, at the end of the three and a half days of Revelation chapter eleven, produces a separation, for “the men that were with” Daniel were caused to “[see] not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore” Daniel “was left alone,” but “the men that were with me [were caused to see] not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves”.

La sfârșitul celor douăzeci și una de zile de jale, care în zilele de pe urmă corespund cu cele trei zile și jumătate în care cei doi martori sunt morți pe uliță, lui Daniel i s-a dat deodată să vadă arătarea lui Hristos, iar înfățișarea Lui este „ca înfățișarea (mareh) fulgerului”. Acel eveniment, la sfârșitul celor trei zile și jumătate din Apocalipsa, capitolul unsprezece, produce o despărțire, căci „oamenii care erau cu” Daniel au fost făcuți să „[vadă] nu vedenia (marah); ci i-a apucat un mare cutremur, astfel că au fugit să se ascundă. De aceea” Daniel „a rămas singur”, dar „oamenii care erau cu mine [au fost făcuți să vadă] nu vedenia (marah); ci i-a apucat un mare cutremur, astfel că au fugit să se ascundă”.

The vision that Daniel saw while he was alone was the feminine, causative vision that transformed Daniel into the image of the vision. The transformation was accomplished by Daniel’s human strength being removed, and his comeliness being turned into corruption.

Vedenia pe care Daniel a văzut-o când era singur a fost vedenia feminină, cauzatoare, care l-a transformat pe Daniel după chipul vedeniei. Transformarea s-a înfăptuit prin îndepărtarea puterii omenești a lui Daniel și prin prefacerea frumuseții lui în stricăciune.

> “The very flesh in which the soul tabernacles and through which it works is the Lord’s. We have no right to neglect any part of the living machinery. Every portion of the living organism is the Lord’s. The knowledge of our own physical organism should teach us that every member is to do God’s service, as an instrument of righteousness.

> Carnea însăși în care sufletul își are cortul și prin care lucrează este a Domnului. Nu avem niciun drept să neglijăm vreo parte a mecanismului viu. Fiecare parte a organismului viu este a Domnului. Cunoașterea propriului nostru organism fizic ar trebui să ne învețe că fiecare mădular trebuie să împlinească slujirea lui Dumnezeu, ca un instrument al neprihănirii.

> “None but God can subdue the pride of man’s heart. We cannot save ourselves. We cannot regenerate ourselves. In the heavenly courts there will be no song sung, To me that loved myself, and washed myself, redeemed myself, unto me be glory and honor, blessing and praise. But this is the keynote of the song that is sung by many here in this world. They do not know what it means to be meek and lowly in heart; and they do not mean to know this, if they can avoid it. The whole gospel is comprised in learning of Christ, His meekness and lowliness.

> „Nimeni în afară de Dumnezeu nu poate înfrânge mândria inimii omului. Nu ne putem mântui singuri. Nu ne putem regenera singuri. În curțile cerești nu se va cânta nicio cântare: Mie, care m-am iubit pe mine însumi, și m-am spălat pe mine însumi, m-am răscumpărat pe mine însumi, mie să-mi fie slava și cinstea, binecuvântarea și lauda. Dar aceasta este nota dominantă a cântării pe care mulți o cântă aici, în această lume. Ei nu știu ce înseamnă să fii blând și smerit cu inima; și nici nu vor să știe aceasta, dacă pot s-o evite. Întreaga Evanghelie este cuprinsă în a învăța de la Hristos blândețea și smerenia Sa.

> “What is justification by faith? It is the work of God in laying the glory of man in the dust, and doing for man that which it is not in his power to do for himself.” Testimonies to Ministers, 456.

> „Ce este îndreptățirea prin credință? Ea este lucrarea lui Dumnezeu de a culca în țărână slava omului și de a face pentru om ceea ce nu stă în puterea lui să facă pentru sine însuși.” Testimonies to Ministers, 456.

The experience of justification by faith is the work of God in laying the glory of man in the dust. The vision the men that were with Daniel were caused to flee from was the “causative” feminine vision of Christ’s appearance, and immediately after Daniel’s self-righteousness was laid in the dust, the three angelic touches were applied that ultimately empowered Daniel to carry the message.

Experiența îndreptățirii prin credință este lucrarea lui Dumnezeu de a coborî slava omului în țărână. Viziunea din pricina căreia bărbații care erau cu Daniel au fost făcuți să fugă a fost viziunea feminină „cauzativă” a arătării lui Hristos, iar imediat după ce neprihănirea de sine a lui Daniel a fost coborâtă în țărână, au fost aplicate cele trei atingeri îngerești care, în cele din urmă, l-au împuternicit pe Daniel să poarte solia.

In 1888, the mighty angel descended with the message of justification by faith, as presented by Elders Jones and Waggoner. That very same angel again descended on September 11, 2001, with the very same message of justification by faith. That marked the beginning of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. At the ending of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, the message at the beginning is repeated, for Jesus always illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing.

În 1888, îngerul cel puternic a coborât cu solia neprihănirii prin credință, așa cum a fost prezentată de frații Jones și Waggoner. Aceluiași înger a coborât din nou la 11 septembrie 2001, cu aceeași solie a neprihănirii prin credință. Aceasta a marcat începutul sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii. La încheierea sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii, solia de la început este repetată, căci Isus ilustrează întotdeauna sfârșitul unui lucru prin începutul acelui lucru.

On August 11, 1840 that very same angel descended and began the three-steps that were accomplished from 1840 to 1844. Those three steps began with the empowerment of the first angel on August 11, 1840, the arrival of the second angel on April 19, 1844, and the arrival of the third angel on October 22, 1844. That history prefigured the descent of the first of three angels on September 11, 2001, which was followed by the second angel at the disappointment of July 18, 2020, and that concludes with the arrival of the third angel at the soon coming Sunday law.

La 11 august 1840, chiar acel înger a coborât și a început cei trei pași care s-au împlinit din 1840 până în 1844. Acei trei pași au început cu împuternicirea primului înger la 11 august 1840, venirea celui de-al doilea înger la 19 aprilie 1844 și venirea celui de-al treilea înger la 22 octombrie 1844. Acea istorie a prefigurat coborârea primului dintre trei îngeri la 11 septembrie 2001, urmată de al doilea înger la dezamăgirea din 18 iulie 2020, iar aceasta se încheie cu venirea celui de-al treilea înger la legea duminicală care va veni în curând.

At the end of that history, when Michael descends to resurrect Moses and Elijah after the three and a half days of death in the streets, as represented in Revelation chapter eleven, and as also represented by Daniel’s twenty-one days of mourning, Christ again descends. He first presents the vision of His glory, the vision which lays the glory of man in the dust, and produces a separation. Once Daniel is in the dust, and after Daniel has become changed by beholding the “causative” feminine vision, he is touched by Gabriel the first time, and placed upon his trembling feet.

La sfârșitul acelei istorii, când Mihail coboară pentru a-i învia pe Moise și pe Ilie după cele trei zile și jumătate de moarte pe ulițe, așa cum este reprezentat în capitolul unsprezece din Apocalipsa și cum este de asemenea reprezentat prin cele douăzeci și una de zile de jale ale lui Daniel, Hristos coboară din nou. El prezintă mai întâi vedenia slavei Sale, vedenia care aruncă în țărână slava omului și produce o despărțire. Odată ce Daniel este în țărână și după ce Daniel a fost schimbat prin contemplarea vedeniei feminine „cauzative”, el este atins de Gabriel pentru prima dată și este așezat pe picioarele sale tremurânde.

Then Michael the archangel descends to “resurrect Moses” and touches Daniel the second time, leaving him powerless for being overwhelmed with the reality that he was actually speaking to his Lord. Then Gabriel comes and touches him the third time, and strengthens him for the work of being the ensign in the soon-coming Sunday law. The three touches are symbols of the three angels of Revelation fourteen, though they occur in a single day.

Apoi, Mihail, arhanghelul, coboară pentru a-l „învia pe Moise” și îl atinge pe Daniel a doua oară, lăsându-l fără putere, copleșit fiind de realitatea că vorbea de fapt cu Domnul său. Apoi vine Gabriel și îl atinge a treia oară și îl întărește pentru lucrarea de a fi steagul în legea duminicală care va veni curând. Cele trei atingeri sunt simboluri ale celor trei îngeri din Apocalipsa paisprezece, deși ele au loc într-o singură zi.

The experience of the first angel includes the appearance of Christ as lightning, the “causative” vision that separates, and the first touch that raises Daniel out of the dust of his human glory. The first angel possesses all three steps included in the first, for it represents the first message. It is not an accident that the first touch is recorded in verses NINE to ELEVEN.

Experiența primului înger include apariția lui Hristos ca fulger, viziunea „cauzativă” care separă și prima atingere care îl ridică pe Daniel din țărâna slavei sale omenești. Primul înger posedă toate cele trei etape cuprinse în prima, căci el reprezintă prima solie. Nu este o întâmplare că prima atingere este consemnată în versetele NOUĂ până la UNSPREZECE.

> Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. And, behold, an hand touched me, which set me upon my knees and upon the palms of my hands. And he said unto me, O Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright: for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Daniel 10:9–11.

> Cu toate acestea, am auzit glasul cuvintelor lui; și, când am auzit glasul cuvintelor lui, am căzut într-un somn adânc cu fața la pământ, cu fața îndreptată spre țărână. Și iată că o mână m-a atins și m-a pus pe genunchii mei și pe palmele mâinilor mele. Și el mi-a zis: „Daniele, om preaiubit, înțelege cuvintele pe care ți le spun și stai în picioare la locul tău, căci acum sunt trimis la tine.” Și, când mi-a rostit acest cuvânt, am stat în picioare tremurând. Daniel 10:9–11.

The experience of the second touch, which was administered by Christ Himself, changes Daniel from being unable to speak, to being able to speak with his Lord. In the second touch, Daniel has no breath, so he is here represented at the point of Ezekiel’s first message in chapter thirty-seven.

Experiența celei de-a doua atingeri, care a fost administrată de Hristos Însuși, îl schimbă pe Daniel din starea de a nu putea vorbi în aceea de a putea vorbi cu Domnul său. În a doua atingere, Daniel nu are suflare, astfel încât el este aici reprezentat în punctul primului mesaj al lui Ezechiel din capitolul treizeci și șapte.

> And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips: then I opened my mouth, and spake, and said unto him that stood before me, O my lord, by the vision my sorrows are turned upon me, and I have retained no strength. For how can the servant of this my lord talk with this my lord? for as for me, straightway there remained no strength in me, neither is there breath left in me. Daniel 10:15–17.

> Și, când mi-a rostit asemenea cuvinte, mi-am plecat fața la pământ și am rămas mut. Și iată că unul, asemenea fiilor oamenilor, s-a atins de buzele mele; atunci mi-am deschis gura și am vorbit și am zis către cel ce stătea înaintea mea: O, domnul meu, prin vedenie m-au cuprins durerile și nu mi-a mai rămas nicio putere. Căci cum ar putea slujitorul acestui domn al meu să vorbească cu acest domn al meu? Cât despre mine, îndată nu a mai rămas în mine nicio putere și nici suflare nu a mai rămas în mine. Daniel 10:15–17.

In the second message of Ezekiel, a message from the four winds is to be breathed upon the bones, that they might live and stand up as a mighty army. The empowerment of that army is represented by the third touch.

În cea de-a doua solie a lui Ezechiel, o solie din cele patru vânturi trebuie să fie suflată peste oase, pentru ca ele să trăiască și să se ridice ca o oaste mare. Împuternicirea acelei oști este reprezentată prin a treia atingere.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Then said he, Knowest thou wherefore I come unto thee? and now will I return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come. But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Also I in the first year of Darius the Mede, even I, stood to confirm and to strengthen him. And now will I show thee the truth. Behold, there shall stand up yet three kings in Persia; and the fourth shall be far richer than they all: and by his strength through his riches he shall stir up all against the realm of Grecia. Daniel 10:18–11:2.

> Apoi a venit din nou și m-a atins unul care avea înfățișarea unui om și m-a întărit. Și a zis: „Om prea iubit, nu te teme; pace ție; fii tare, da, fii tare.” Și când mi-a vorbit, am fost întărit și am zis: „Să vorbească domnul meu, căci tu m-ai întărit.” Apoi a zis: „Știi pentru ce am venit la tine? Și acum mă voi întoarce să lupt cu căpetenia Persiei; și când voi ieși, iată, va veni căpetenia Greciei. Dar îți voi arăta ceea ce este scris în scriptura adevărului; și nu este nimeni care să stea împreună cu mine în aceste lucruri, afară de Mihail, căpetenia voastră. Și eu, în anul întâi al lui Darius Medul, chiar eu, am stat ca să-l sprijin și să-l întăresc. Și acum îți voi arăta adevărul. Iată, se vor mai ridica încă trei împărați în Persia; iar al patrulea va fi cu mult mai bogat decât toți aceștia; și prin puterea lui, prin bogățiile lui, va stârni pe toți împotriva împărăției Greciei.” Daniel 10:18–11:2.

The message that brings the two witnesses to life in Ezekiel chapter thirty-seven is the message of Islam of the third woe, but line upon line, the message that Gabriel identifies in the illustration of Michael raising Moses up and taking him up into heaven as an ensign, is the message of the final president of the United States. It is the message of the sixth president (the Republican horn) who was slain in 2020, as had been the true Protestant horn. In Daniel’s narrative the resurrection from the days of mourning for the true Protestant horn, led into the identification of the resurrection of the Republican horn.

उत्पत्ति के अध्याय सैंतीस में जो सन्देश उन दो साक्षियों को जीवन प्रदान करता है, वह तीसरे हाय का इस्लाम का सन्देश है; परन्तु क्रमशः, वह सन्देश जिसे गब्रिएल उस दृष्टान्त में पहचानता है, जहाँ मीखाएल मूसा को उठाकर स्वर्ग में एक पताका के रूप में ले जाता है, वह संयुक्त राज्य के अन्तिम राष्ट्रपति का सन्देश है। वही छठे राष्ट्रपति (रिपब्लिकन सींग) का सन्देश है, जो 2020 में घात किया गया, जैसे कि सच्चा प्रोटेस्टेंट सींग किया गया था। दानिय्येल के वृत्तान्त में, सच्चे प्रोटेस्टेंट सींग के लिए शोक के दिनों से होने वाला पुनरुत्थान, रिपब्लिकन सींग के पुनरुत्थान की पहचान तक ले गया।

Seven times in Daniel chapter ten, the word “vision” or “appearance” is employed. Those seven references are identified by the same Hebrew word, with the exception that three of those times the word is in the feminine tense and the other four it is in the masculine tense. Seven being the number of perfection, and the three-four combination that equals seven is a primary characteristic of the book of Revelation where the last three of the seven churches, and the last three of the seven seals, and the last three of the seven trumpets are specifically distinguished from the first four.

În capitolul zece din Daniel, cuvântul „viziune” sau „înfățișare” este folosit de șapte ori. Aceste șapte referințe sunt indicate prin același cuvânt ebraic, cu excepția faptului că de trei ori cuvântul este la genul feminin, iar de celelalte patru ori este la genul masculin. Șapte fiind numărul desăvârșirii, iar combinația trei-patru, care este egală cu șapte, constituind o caracteristică fundamentală a cărții Apocalipsei, unde ultimele trei dintre cele șapte biserici, și ultimele trei dintre cele șapte peceți, și ultimele trei dintre cele șapte trâmbițe sunt deosebite în mod specific de primele patru.

The books of Daniel and Revelation are the same book, and in this sense Daniel and John are the same last day symbol. The vision of Christ in chapter ten, is the vision of Christ in Revelation chapter one.

Cărțile lui Daniel și Apocalipsa sunt aceeași carte, iar în acest sens Daniel și Ioan sunt același simbol al zilelor de pe urmă. Viziunea lui Hristos din capitolul zece este viziunea lui Hristos din Apocalipsa, capitolul unu.

In Revelation chapter one, John hears a voice behind him and turns to see the one who is speaking.

În capitolul întâi al Apocalipsei, Ioan aude un glas înapoia lui și se întoarce să-L vadă pe Cel care vorbește.

> I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet, Saying, I am Alpha and Omega, the first and the last: and, What thou seest, write in a book, and send it unto the seven churches which are in Asia; unto Ephesus, and unto Smyrna, and unto Pergamos, and unto Thyatira, and unto Sardis, and unto Philadelphia, and unto Laodicea. Revelation 1:10, 11.

> Niliingia katika Roho siku ya Bwana, nikasikia nyuma yangu sauti kuu, kama ya tarumbeta, ikisema, Mimi ni Alfa na Omega, wa kwanza na wa mwisho; na, Hayo uyaonayo, yaandike katika kitabu, ukawapelekee yale makanisa saba yaliyo katika Asia; kwa Efeso, na kwa Smirna, na kwa Pergamo, na kwa Thiatira, na kwa Sardisi, na kwa Filadelfia, na kwa Laodikia. Ufunuo 1:10, 11.

Whether it is the three touches in Daniel chapter ten, or the same vision in chapter one of Revelation, or the two messages of Ezekiel in chapter thirty-seven, or Isaiah being touched with a live coal from off the altar, the experience is identifying the empowering of the final warning message, and that message begins at the resurrection of the two witnesses in July of 2023. Daniel, John, Ezekiel and Isaiah all represent a messenger that hears the “voice” from the “old paths” behind him, which asks, “whom shall I send?” When that messenger responds, “here am I, send me,” he is strengthened and raises his voice, as one who is crying in the wilderness. “He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches.”

Fie că este vorba despre cele trei atingeri din Daniel, capitolul zece, fie despre aceeași viziune din capitolul întâi al Apocalipsei, fie despre cele două solii ale lui Ezechiel din capitolul treizeci și șapte, fie despre Isaia, atins cu un cărbune aprins luat de pe altar, experiența aceasta identifică împuternicirea soliei finale de avertizare, iar acea solie începe la învierea celor doi martori, în iulie 2023. Daniel, Ioan, Ezechiel și Isaia îl reprezintă toți pe un sol care aude „glasul” din „căile cele vechi” înapoia lui, care întreabă: „Pe cine să trimit?” Când acel sol răspunde: „Iată-mă, trimite-mă”, el este întărit și își înalță glasul, ca unul care strigă în pustie. „Cine are urechi, să audă ce zice bisericilor Duhul.”

We will continue this study in our next article.

Vom continua acest studiu în articolul nostru următor.

> “Upon the occasion just described, the angel Gabriel imparted to Daniel all the instruction which he was then able to receive. A few years afterward, however, the prophet desired to learn more of subjects not yet fully explained, and again set himself to seek light and wisdom from God. ‘In those days I Daniel was mourning three full weeks. I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all…. Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz. His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude’ (Daniel 10:2–6).

> „Cu prilejul tocmai descris, îngerul Gabriel i-a împărtășit lui Daniel toată învățătura pe care el era atunci în stare să o primească. Câțiva ani mai târziu însă, profetul a dorit să afle mai mult despre subiecte care nu fuseseră încă pe deplin lămurite și s-a pus din nou să caute lumină și înțelepciune de la Dumnezeu. «În vremea aceea, eu, Daniel, am fost în jale trei săptămâni întregi. N-am mâncat deloc bucate alese, nici carne, nici vin n-au intrat în gura mea și nu m-am uns deloc cu untdelemn…. Apoi mi-am ridicat ochii și m-am uitat, și iată că acolo stătea un om îmbrăcat în haine de in, și mijlocul îi era încins cu aur curat din Ufaz. Trupul lui era ca hrisolitul, fața lui strălucea ca fulgerul, ochii îi erau ca niște flăcări de foc, brațele și picioarele lui semănau cu niște aramă lustruită, și glasul lui tuna ca vuietul unei mari mulțimi» (Daniel 10:2–6).”

> “This description is similar to that given by John when Christ was revealed to him upon the Isle of Patmos. No less a personage than the Son of God appeared to Daniel. Our Lord comes with another heavenly messenger to teach Daniel what would take place in the latter days.

> „Această descriere este asemănătoare cu aceea dată de Ioan atunci când Hristos i S-a descoperit pe insula Patmos. Nici o persoană mai prejos decât Fiul lui Dumnezeu nu i S-a arătat lui Daniel. Domnul nostru vine împreună cu un alt sol ceresc pentru a-l învăța pe Daniel ce avea să aibă loc în zilele din urmă.״

> “The great truths revealed by the world’s Redeemer are for those who search for truth as for hid treasures. Daniel was an aged man. His life had been passed amid the fascinations of a heathen court, his mind cumbered with the affairs of a great empire. Yet he turns aside from all these to afflict his soul before God, and seek a knowledge of the purposes of the Most High. And in response to his supplications, light from the heavenly courts was communicated for those who should live in the latter days. With what earnestness, then, should we seek God, that He may open our understanding to comprehend the truths brought to us from heaven.

> „Marile adevăruri descoperite de Răscumpărătorul lumii sunt pentru aceia care caută adevărul ca pe niște comori ascunse. Daniel era un om în vârstă. Viața lui se scursese în mijlocul fascinațiilor unei curți păgâne, iar mintea lui era împovărată de treburile unui mare imperiu. Totuși, el se abate de la toate acestea pentru a-și smeri sufletul înaintea lui Dumnezeu și a căuta cunoașterea planurilor Celui Preaînalt. Iar ca răspuns la cererile lui stăruitoare, lumină din curțile cerești a fost împărtășită pentru aceia care aveau să trăiască în zilele de pe urmă. Cu câtă stăruință, așadar, ar trebui să-L căutăm pe Dumnezeu, ca El să ne deschidă înțelegerea spre a cuprinde adevărurile aduse nouă din cer.”

> “‘I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves…. And there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength’ (verses 7, 8). All who are truly sanctified will have a similar experience. The clearer their views of the greatness, glory, and perfection of Christ, the more vividly will they see their own weakness and imperfection. They will have no disposition to claim a sinless character; that which has appeared right and comely in themselves will, in contrast with Christ’s purity and glory, appear only as unworthy and corruptible. It is when men are separated from God, when they have very indistinct views of Christ, that they say, ‘I am sinless; I am sanctified.’

> „«Eu, Daniel, singur am văzut vedenia; iar oamenii care erau cu mine n-au văzut vedenia; dar i-a apucat un mare cutremur, aşa încât au fugit să se ascundă…. Şi n-a mai rămas putere în mine; căci frumuseţea mea s-a prefăcut în mine în stricăciune şi n-am mai păstrat nicio putere» (versetele 7, 8). Toţi cei care sunt cu adevărat sfinţiţi vor avea o experienţă asemănătoare. Cu cât mai clare le sunt privirile asupra măreţiei, slavei şi desăvârşirii lui Hristos, cu atât mai viu îşi vor vedea propria slăbiciune şi nedesăvârşire. Ei nu vor avea nicio înclinaţie să pretindă un caracter fără păcat; ceea ce li s-a părut drept şi frumos în ei înşişi va apărea, în contrast cu curăţia şi slava lui Hristos, doar ca nevrednic şi supus stricăciunii. Atunci când oamenii sunt despărţiţi de Dumnezeu, când au vederi foarte neclare despre Hristos, atunci spun: «Sunt fără păcat; sunt sfinţit.»”

> “Gabriel now appeared to the prophet, and thus addressed him: ‘Oh Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright: for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Then said he unto me, Fear not, Daniel: for from the first day that thou didst set thine heart to understand, and to chasten thyself before thy God, thy words were heard, and I am come for thy words’ (verses 11, 12).

> „Gabriel i-a apărut atunci profetului și i-a vorbit astfel: «Daniele, om preaiubit, înțelege cuvintele pe care ți le spun și stai drept în picioare, căci acum sunt trimis la tine.» Și când mi-a spus aceste cuvinte, am stat în picioare tremurând. Apoi mi-a zis: «Nu te teme, Daniele, căci din cea dintâi zi în care ți-ai pus inima ca să înțelegi și să te smerești înaintea Dumnezeului tău, cuvintele tale au fost auzite, iar eu am venit din pricina cuvintelor tale» (versetele 11, 12).

> “What great honor is shown to Daniel by the Majesty of heaven! He comforts His trembling servant and assures him that his prayer has been heard in heaven. In answer to that fervent petition the angel Gabriel was sent to affect the heart of the Persian king. The monarch had resisted the impressions of the Spirit of God during the three weeks while Daniel was fasting and praying, but heaven’s Prince, the Archangel, Michael, was sent to turn the heart of the stubborn king to take some decided action to answer the prayer of Daniel.

> „Quam mare cinste i se acordă lui Daniel de către Maiestatea cerului! El Își mângâie slujitorul tremurând și îl asigură că rugăciunea lui a fost auzită în cer. Ca răspuns la acea cerere fierbinte, îngerul Gabriel a fost trimis să influențeze inima împăratului Persiei. Monarhul se împotrivise impresiilor Duhului lui Dumnezeu în timpul celor trei săptămâni cât Daniel postise și se rugase, dar Prințul cerului, Arhanghelul Mihail, a fost trimis să întoarcă inima împăratului încăpățânat, spre a întreprinde o acțiune hotărâtă pentru a răspunde rugăciunii lui Daniel.”

> “‘And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips…. And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my Lord speak; for thou hast strengthened me’ (verses 15–19). So great was the divine glory revealed to Daniel that he could not endure the sight. Then the messenger of heaven veiled the brightness of his presence and appeared to the prophet as ‘one like the similitude of the sons of men’ (verse 16). By his divine power he strengthened this man of integrity and of faith, to hear the message sent to him from God.

> „Și, când mi-a spus astfel de cuvinte, mi-am plecat fața la pământ și am rămas mut. Și, iată, unul care avea înfățișarea asemenea fiilor oamenilor mi-a atins buzele…. Și a zis: «Om preaiubit, nu te teme; pace ție, fii tare, da, fii tare.» Și, când mi-a vorbit, am fost întărit și am zis: «Să vorbească domnul meu, căci m-ai întărit»” (versetele 15–19). Atât de mare era slava dumnezeiască descoperită lui Daniel, încât el nu putea îndura priveliștea. Atunci solul cerului a acoperit strălucirea prezenței sale și i S-a arătat profetului ca „unul care avea înfățișarea asemenea fiilor oamenilor” (versetul 16). Prin puterea Sa dumnezeiască, El l-a întărit pe acest om al integrității și al credinței, ca să asculte solia trimisă lui de Dumnezeu.

> “Daniel was a devoted servant of the Most High. His long life was filled up with noble deeds of service for his Master. His purity of character and unwavering fidelity are equaled only by his humility of heart and his contrition before God. We repeat, The life of Daniel is an inspired illustration of true sanctification.” Sanctified Life, 49–52.

> „Daniel a fost un slujitor devotat al Celui Preaînalt. Viața lui îndelungată a fost plină de fapte nobile de slujire pentru Stăpânul său. Curăția caracterului său și fidelitatea sa neclintită sunt egalate numai de smerenia inimii sale și de pocăința sa înaintea lui Dumnezeu. Repetăm: Viața lui Daniel este o ilustrare inspirată a adevăratei sfințiri.” Viața sfințită, 49–52.

Back to Articles