Article

# Parallel Warnings - Number Three

Avertismente paralele - Numărul trei

The Empowerment of Prophetic Messages: The Sequential Testing Process of Revelation’s Angels

Puternicirea mesajelor profetice: procesul secvențial de punere la probă al îngerilor din Apocalipsa

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

We closed the last article identifying that all three of the angels of Revelation fourteen have a message in their hands. The second and third angel are identified as having a “parchment,” with them as they descend with their message. Each angel represents a message, and the arrival of each message causes an effect. The first angel arrived in 1798. That message was unsealed and there was an increase of knowledge concerning the impending judgment. That increase of knowledge produced two classes of worshippers. When the second angel arrived the message of the Protestants’ fall was unsealed and there was an increase of knowledge and two classes were produced. When the Midnight Cry message arrived on October 22, 1844, it was unsealed at Exeter camp meeting and there was an increase of knowledge and two classes of virgins were produced. When the third angel arrived on October 22, 1844 the message of the third angel and all that it represents was unsealed and there was an increase of knowledge and two classes were produced.

Am încheiat articolul precedent arătând că toți cei trei îngeri din Apocalipsa paisprezece au în mâinile lor o solie. Al doilea și al treilea înger sunt prezentați ca având cu ei un „pergament” pe măsură ce coboară cu solia lor. Fiecare înger reprezintă o solie, iar sosirea fiecărei solii produce un efect. Primul înger a sosit în 1798. Acea solie a fost desigilată și a avut loc o sporire a cunoștinței cu privire la judecata iminentă. Acea sporire a cunoștinței a produs două clase de închinători. Când a sosit al doilea înger, solia despre căderea protestanților a fost desigilată și a avut loc o sporire a cunoștinței, iar două clase au fost produse. Când solia Strigătului de la Miezul Nopții a sosit la 22 octombrie 1844, ea a fost desigilată la adunarea de tabără de la Exeter și a avut loc o sporire a cunoștinței, iar două clase de fecioare au fost produse. Când al treilea înger a sosit la 22 octombrie 1844, solia celui de-al treilea înger și tot ceea ce ea reprezintă au fost desigilate și a avut loc o sporire a cunoștinței, iar două clase au fost produse.

Another characteristic that can be found in the angels has to do with the empowerment of the angel’s messages. The message of the second angel was empowered by the message of the Midnight Cry, as the previous article showed, but the Midnight Cry is not represented by a singular angel, it is represented by many angels. The history that corresponded to the second angel and the Midnight Cry shows that the second angel’s message was empowered when the Midnight cry joined with it. In the same book we are told:

O altă caracteristică ce poate fi găsită la îngeri are de-a face cu împuternicirea mesajelor îngerului. Mesajul celui de-al doilea înger a fost împuternicit de mesajul Strigătului de la Miezul Nopții, după cum a arătat articolul precedent, însă Strigătul de la Miezul Nopții nu este reprezentat de un singur înger, ci este reprezentat de mulți îngeri. Istoria care a corespuns celui de-al doilea înger și Strigătului de la Miezul Nopții arată că mesajul celui de-al doilea înger a fost împuternicit atunci când Strigătul de la Miezul Nopții s-a unit cu el. În aceeași carte ni se spune:

> “I saw angels hurrying to and fro in heaven. They were descending to earth, and again ascending to heaven, preparing for the fulfillment of some important event. Then I saw another mighty angel commissioned to descend to earth, and unite his voice with the third angel, and give power and force to his message. Great power and glory were imparted to the angel, and as he descended, the earth was lightened with his glory. The light which went before and followed after this angel, penetrated everywhere, as he cried mightily, with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. The message of the fall of Babylon, as given by the second angel, is again given, with the addition of the corruptions which have been entering the churches since 1844. The work of this angel comes in at the right time, and joins in the last great work of the third angel’s message, as it swells into a loud cry. And the people of God are fitted up everywhere to stand in the hour of temptation which they are soon to meet. I saw a great light resting upon them, and they united in the message, and fearlessly proclaimed with great power the third angel’s message.

> „Am văzut îngeri grăbindu-se încoace și încolo în cer. Ei coborau pe pământ și apoi se înălțau din nou la cer, pregătindu-se pentru împlinirea unui eveniment important. Apoi am văzut un alt înger puternic însărcinat să coboare pe pământ, să-și unească glasul cu al celui de-al treilea înger și să dea putere și tărie soliei lui. Îngerului i-au fost împărtășite mare putere și slavă, iar, pe măsură ce cobora, pământul a fost luminat de slava lui. Lumina care mergea înaintea acestui înger și îi urma în urmă pătrundea pretutindeni, pe când el striga cu putere, cu glas tare, zicând: A căzut, a căzut Babilonul cel mare și a ajuns locaș al demonilor, temniță a oricărui duh necurat și colivie a oricărei păsări necurate și urâte. Solia despre căderea Babilonului, așa cum a fost dată de al doilea înger, este vestită din nou, cu adăugarea stricăciunilor care au pătruns în biserici din 1844 încoace. Lucrarea acestui înger vine la timpul potrivit și se unește cu ultima mare lucrare a soliei celui de-al treilea înger, pe măsură ce aceasta se amplifică într-o mare strigare. Și poporul lui Dumnezeu este pregătit pretutindeni ca să stea în ceasul ispitei cu care urmează curând să se confrunte. Am văzut o mare lumină odihnindu-se asupra lor, iar ei s-au unit în vestirea soliei și au proclamat fără teamă, cu mare putere, solia celui de-al treilea înger.

> “Angels were sent to aid the mighty angel from heaven, and I heard voices which seemed to sound every where, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues; for her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. This message seemed to be an addition to the third message, and joined it, as the midnight cry joined the second angel’s message in 1844. The glory of God rested upon the patient, waiting saints, and they fearlessly gave the last solemn warning, proclaiming the fall of Babylon, and calling upon God’s people to come out of her; that they might escape her fearful doom.” Spiritual Gifts, volume 1, 193, 194.

> „Îngeri au fost trimiși să-l ajute pe îngerul cel puternic din cer, și am auzit glasuri care păreau să răsune pretutindeni: Ieșiți din ea, poporul Meu, ca să nu vă faceți părtași păcatelor ei și să nu primiți din plăgile ei; căci păcatele ei au ajuns până la cer, și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei. Acest mesaj părea să fie un adaos la a treia solie și s-a unit cu ea, așa cum strigătul de la miezul nopții s-a unit cu solia celui de-al doilea înger în 1844. Slava lui Dumnezeu se odihnea asupra sfinților răbdători, care așteptau, iar ei au dat fără teamă ultima avertizare solemnă, vestind căderea Babilonului și chemând poporul lui Dumnezeu să iasă din ea, pentru ca să poată scăpa de înfricoșătoarea ei osândă.” Spiritual Gifts, volumul 1, 193, 194.

The Midnight Cry joined the second angel, and the angel of Revelation eighteen joins the third angel, and when he joins the third angel, he is repeating the joining of the Midnight Cry and the second angel in the beginning of Adventism. Based upon two witnesses, the second and third angel, every angel’s message has a secondary message that empowers it. These two witnesses teach that when the first angel’s message arrived in history, there had to come a point thereafter where that message was empowered by a secondary message. This was of course also true of the first angel. In the first paragraph of the long passage, we just set forth, Sister White identifies the same characteristics to the first angel as John assigns to the angel of Revelation eighteen when she states, “I was told that his mission was to lighten the earth with his glory, and warn man of the coming wrath of God.” It is clear in the passage she is referring to the first angel.

Strigătul de la miezul nopții s-a unit cu al doilea înger, iar îngerul din Apocalipsa optsprezece se unește cu al treilea înger, iar atunci când se unește cu al treilea înger, el repetă unirea Strigătului de la miezul nopții cu al doilea înger la începutul adventismului. Pe temeiul a doi martori, al doilea și al treilea înger, fiecare solie îngerească are o solie secundară care îi dă putere. Acești doi martori învață că, atunci când solia primului înger a venit în istorie, trebuia să vină ulterior un moment în care acea solie să fie întărită printr-o solie secundară. Aceasta a fost, desigur, adevărat și în cazul primului înger. În primul paragraf al pasajului lung pe care tocmai l-am prezentat, sora White îi atribuie primului înger aceleași caracteristici pe care Ioan le atribuie îngerului din Apocalipsa optsprezece atunci când afirmă: „Mi s-a spus că misiunea lui era să lumineze pământul cu slava sa și să-l avertizeze pe om cu privire la mânia viitoare a lui Dumnezeu.” Este limpede că, în acest pasaj, ea se referă la primul înger.

The first angel’s message arrived in 1798, and it was thereafter empowered on August 11, 1840, when the Ottoman supremacy ceased. At that point the mighty angel of Revelation ten came down out of heaven and placed one foot on the land and one on the sea. He represents the empowerment of the first angel, and this is what identifies the work of the first angel as the same work as the angel of Revelation eighteen. Both were to lighten the earth with their glory, but the angel of Revelation eighteen joins the third angel, just as the Midnight Cry joined the second angel and just as the angel that descended in Revelation ten joined the first angel.

Mesajul primului înger a sosit în 1798, iar apoi a fost împuternicit la 11 august 1840, când supremația otomană a încetat. În acel moment, îngerul cel puternic din Apocalipsa 10 s-a coborât din cer și a pus un picior pe uscat și unul pe mare. El reprezintă împuternicirea primului înger, iar aceasta este ceea ce identifică lucrarea primului înger ca fiind aceeași lucrare cu a îngerului din Apocalipsa 18. Amândoi urmau să lumineze pământul cu slava lor, însă îngerul din Apocalipsa 18 se alătură celui de-al treilea înger, așa cum Strigătul de la Miezul Nopții s-a alăturat celui de-al doilea înger și așa cum îngerul care a coborât în Apocalipsa 10 s-a alăturat primului înger.

Therefore, when the first angel arrived, a message was unsealed that produced two classes of worshippers. When the first angel’s message was empowered by the angel of Revelation ten, he had in his hand a little book that he commanded John to eat, identifying that he brought a message, unsealed it and it produced two classes of worshippers. When the second angel, Midnight Cry and third angel arrived there was a message unsealed that tested and produced two classes of worshippers.

De aceea, când a sosit primul înger, a fost desigilat un mesaj care a produs două clase de închinători. Când mesajul primului înger a fost împuternicit de îngerul din Apocalipsa zece, el avea în mână o cărticică pe care i-a poruncit lui Ioan s-o mănânce, identificând astfel că aducea un mesaj, l-a desigilat și acesta a produs două clase de închinători. Când au sosit al doilea înger, Strigătul de la Miezul Nopții și al treilea înger, a fost desigilat un mesaj care a pus la probă și a produs două clase de închinători.

The passage we are addressing emphasizes by comparing the history of Christ with the history of the Millerites that the sequential testing process that took place in the Millerite history also took place in the days of Christ, which was the end of ancient Israel. If a sequential testing process took place at the beginning of spiritual Israel and at the end of ancient Israel, then there will be a sequential testing process at the end of spiritual Israel, as there was at the beginning of ancient Israel.

Pasajul pe care îl abordăm subliniază, prin compararea istoriei lui Hristos cu istoria milleriților, că procesul succesiv de punere la încercare care a avut loc în istoria milleriților a avut loc și în zilele lui Hristos, care au constituit sfârșitul Israelului antic. Dacă un proces succesiv de punere la încercare a avut loc la începutul Israelului spiritual și la sfârșitul Israelului antic, atunci va exista un proces succesiv de punere la încercare la sfârșitul Israelului spiritual, așa cum a fost la începutul Israelului antic.

In Millerite history this would represent five unsealing’s that tested and produced two classes of worshippers from 1798 until October 22, 1844. The passage clearly teaches that if you fail a test, you will not pass the next test, for you wont even try. It is also clear that in the time of Christ the testing process concludes with the former chosen covenant people being in total darkness in regards to the plan of salvation. Daniel and John represent those who listen to the voice behind them, those who passed through a progressive testing process that required individual investigation of each new truth that was unsealed.

În istoria millerită, aceasta ar reprezenta cinci descoperiri ale peceților, care au pus la probă și au format două clase de închinători din 1798 până la 22 octombrie 1844. Pasajul învață în mod limpede că, dacă nu treci o probă, nu o vei trece nici pe următoarea, căci nici măcar nu vei încerca. De asemenea, este clar că, în timpul lui Hristos, procesul de punere la probă se încheie cu faptul că fostul popor ales al legământului se află într-un întuneric deplin cu privire la planul mântuirii. Daniel și Ioan îi reprezintă pe aceia care ascultă glasul dinapoia lor, pe aceia care au trecut printr-un proces progresiv de punere la probă, care a cerut cercetarea personală a fiecărui adevăr nou care a fost descoperit.

The books of Daniel and Revelation are one book, and Daniel and John are the two witnesses of that one book. One witness is the beginning of the book, and the other witness is the end of the book. Both witnesses suffered death and resurrection symbolically; one was persecuted by the Medo-Persian kingdom, (typifying the United States) and the other persecuted by Rome, (typifying the papacy). John is being persecuted because he is a Sabbath-keeper in agreement with Daniel being persecuted for refusing to change his worship practices. Together they represent those at the end of the world who are persecuted for refusing to accept the worship of Sunday in place of the seventh-day Sabbath.

Cărțile lui Daniel și Apocalipsa sunt o singură carte, iar Daniel și Ioan sunt cei doi martori ai acelei singure cărți. Un martor este începutul cărții, iar celălalt martor este sfârșitul cărții. Amândoi martorii au suferit, în mod simbolic, moarte și înviere; unul a fost persecutat de împărăția medo-persană (prefigurând Statele Unite), iar celălalt a fost persecutat de Roma (prefigurând papalitatea). Ioan este persecutat pentru că păzește Sabatul, în armonie cu Daniel, care este persecutat pentru că a refuzat să-și schimbe practicile de închinare. Împreună, ei îi reprezintă pe aceia de la sfârșitul lumii care sunt persecutați pentru că refuză să accepte închinarea de duminică în locul Sabatului zilei a șaptea.

The people represented by Daniel and John have been or will be those that are sealed, for when Daniel was placed in the lion’s den for not obeying the king’s “decree,” the king sealed the stone, in order that the purpose might not be changed. Daniel was sealed for eternity, because the king’s decree and also the authority of his seal could not be changed, according to the laws of the Medes and Persians. The king’s seal was placed upon a stone and the door was shut. The door is shut at the Sunday law, and no man can open that door, just as the door was shut on October 22, 1844. This was a simple illustration of the importance of considering not only the prophetic events that are set forth in a prophecy, but also the importance of applying the circumstances surrounding the prophet when he is illustrated within the story.

O povo representado por Daniel e João tem sido ou será daqueles que são selados, pois, quando Daniel foi lançado na cova dos leões por não obedecer ao “decreto” do rei, o rei selou a pedra, para que o propósito não fosse mudado. Daniel foi selado para a eternidade, porque o decreto do rei e também a autoridade do seu selo não podiam ser alterados, segundo as leis dos medos e dos persas. O selo do rei foi posto sobre uma pedra, e a porta foi fechada. A porta se fecha na lei dominical, e homem algum pode abrir essa porta, assim como a porta foi fechada em 22 de outubro de 1844. Esta foi uma ilustração simples da importância de considerar não somente os eventos proféticos apresentados em uma profecia, mas também a importância de aplicar as circunstâncias que cercam o profeta quando ele é ilustrado dentro da narrativa.

Yet this is also an illustration of the power of considering the beginning (the book of Daniel) with the end (the book of Revelation) together as two witnesses of the same prophecy, for two witnesses are what is required to establish a biblical fact. The predicted events and the illustration of the prophets’ activities in connection with the prophecy are both inspired.

Însă aceasta este, de asemenea, o ilustrare a puterii de a considera începutul (cartea lui Daniel) împreună cu sfârșitul (cartea Apocalipsa) ca doi martori ai aceleiași profeții, căci doi martori sunt ceea ce se cere pentru a stabili un fapt biblic. Evenimentele prezise și ilustrarea activităților profeților în legătură cu profeția sunt ambele inspirate.

> All scripture is given by inspiration of God, and is profitable for doctrine, for reproof, for correction, for instruction in righteousness: That the man of God may be perfect, thoroughly furnished unto all good works. 2 Timothy 3:16, 17.

> Toţi Pismaji este dată prin inspiraţia lui Dumnezeu şi este de folos pentru învăţătură, pentru mustrare, pentru îndreptare, pentru instruire în neprihănire; pentru ca omul lui Dumnezeu să fie desăvârșit, pe deplin pregătit pentru orice lucrare bună. 2 Timotei 3:16, 17.

If the predicted events of the Bible are illustrating the end of the world, then the illustration of the prophet and his surroundings when he receives and testifies of the prediction are an illustration of the end of the world. Therefore, when a prophet’s surroundings and activities are prophetically illustrated—the prophet is an illustration of God’s people at the end of the world. With that understanding in place, when we bring the line of Malachi’s Elijah prediction together with the lines of Revelation fourteen and eighteen, they all testify of the history of the final warning message—but their testimony is two-fold.

Niba ibyabaye byahanuwe muri Bibiliya bishushanya imperuka y’isi, noneho igishushanyo cy’umuhanuzi n’ibimukikije igihe yakira kandi ahamya ubwo buhanuzi na cyo ni igishushanyo cy’imperuka y’isi. Bityo rero, igihe ibimukikije by’umuhanuzi n’ibikorwa bye bishushanyijwe mu buryo bw’ubuhanuzi, uwo muhanuzi aba ari igishushanyo cy’ubwoko bw’Imana ku mperuka y’isi. Dufite uko gusobanukirwa, iyo duhuje umurongo w’ubuhanuzi bwa Eliya bwa Malaki n’imirongo yo mu Byahishuwe cumi na bine na cumi n’umunani, byose bihamya amateka y’ubutumwa bwa nyuma bw’imbuzi—ariko ubuhamya bwabyo bufite impande ebyiri.

The message consists of predicted events that are external to God’s people and a secondary testimony consists of the prophet’s experience while receiving and proclaiming the message. The prophetic concept of two prophetic lines representing the external and internal of the same history was recognized and put into the public record by the pioneers of Adventism. The classic example of this application by the pioneers, in my mind, is when they identify that the seven churches of Revelation and the seven seals of Revelation are parallel histories that identify the internal and external history of the church. The seals represent the external history the churches the internal.

Ubutumwa bugizwe n’ibintu byahanuwe bizabera hanze y’ubwoko bw’Imana, kandi ubuhamya bwa kabiri bugizwe n’ibyabaye ku muhanuzi mu gihe yakiraga kandi atangaza ubutumwa. Igitekerezo cy’ubuhanuzi cy’imirongo ibiri y’ubuhanuzi ihagarariye inyuma n’imbere by’amateka amwe cyamenyekanye kandi gishyirwa mu nyandiko zigaragara na ba pionnieri b’Abadivantisiti. Urugero rwa kera rw’uku gukoresha kwakozwe na ba pionnieri, nk’uko mbibona, ni igihe bagaragazaga ko amatorero arindwi yo mu Byahishuwe n’ibimenyetso birindwi byo mu Byahishuwe ari amateka abangikanye agaragaza amateka y’imbere n’ay’inyuma y’itorero. Ibimenyetso bihagarariye amateka y’inyuma, amatorero akagaragaza ay’imbere.

The Elijah message of Malachi, Revelation chapters fourteen and eighteen identify the same final warning message that is also addressed as “the Revelation of Jesus Christ” in chapter one of Revelation. In chapter one God the Father gave the message to Christ, who then gave it to Gabriel, who then gave it to John who then sent it to the churches. Elijah’s message, as well as the messages represented in Revelation chapters one, fourteen and eighteen are the very same message.

Mesajul lui Ilie din Maleahi, capitolele paisprezece și optsprezece din Apocalipsa identifică aceeași solie finală de avertizare, care este de asemenea numită „Descoperirea lui Isus Hristos” în capitolul întâi al Apocalipsei. În capitolul întâi, Dumnezeu Tatăl a dat mesajul lui Hristos, care apoi l-a dat lui Gabriel, care apoi l-a dat lui Ioan, care apoi l-a trimis bisericilor. Solia lui Ilie, precum și soliile reprezentate în capitolele întâi, paisprezece și optsprezece din Apocalipsa sunt una și aceeași solie.

> And the spirits of the prophets are subject to the prophets. For God is not the author of confusion, but of peace, as in all churches of the saints. 1 Corinthians 14:32, 33.

> Și duhurile prorocilor sunt supuse prorocilor. Căci Dumnezeu nu este un Dumnezeu al neorânduielii, ci al păcii, ca în toate bisericile sfinților. 1 Corinteni 14:32, 33.

It is always the same message, for the “prophets are subject to the prophets.” The word translated as “subject” in the verses means, “to subordinate; reflexively to obey: – be under obedience (obedient), put under, subdue unto, (be, make) subject (to, unto), be (put) in subjection (to, under), submit self unto.” All the prophets agree with each other and are in subjection to one another or the message they gave would produce confusion.

Este întotdeauna același mesaj, căci „proorocii sunt supuși proorocilor”. Cuvântul tradus prin „supuși” în aceste versete înseamnă: „a subordona; la reflexiv, a asculta: – a fi sub ascultare (ascultător), a pune sub, a supune, a face (a fi) supus (față de, înaintea), a fi (a fi pus) în supunere (față de, sub), a se supune pe sine.” Toți proorocii sunt în acord unii cu alții și sunt în supunere unii față de alții, altminteri mesajul pe care l-au dat ar produce confuzie.

All the prophetic illustrations of the final warning message represent the same message. It is the Lord’s design that those who are considered the “wise” in the parable of the ten virgins, who are also called the “wise” that “understand” “the increase of knowledge” when the book of Daniel is unsealed; it is the Lord’s will that the “wise” recognize the special message when it is unsealed. That recognition is accomplished by applying the methodology of biblical study that is specifically identified within the Bible itself. That methodology is accomplished in agreement with Isaiah twenty-eight through the process of bringing the various prophetic lines that address a biblical subject together in parallel to one another in order to establish the correct prophetic events.

Toate ilustrațiile profetice ale mesajului final de avertizare reprezintă același mesaj. Este planul Domnului ca aceia care sunt socotiți „înțelepți” în parabola celor zece fecioare, care sunt numiți de asemenea „cei înțelepți” care „înțeleg” „sporirea cunoștinței” atunci când cartea lui Daniel este desigilată; este voia Domnului ca „cei înțelepți” să recunoască mesajul special atunci când acesta este desigilat. Această recunoaștere se realizează prin aplicarea metodologiei de studiu biblic care este identificată în mod specific în cadrul Bibliei însăși. Acea metodologie este împlinită în armonie cu Isaia douăzeci și opt, prin procesul aducerii împreună, în paralel una cu alta, a diferitelor linii profetice care tratează un subiect biblic, pentru a stabili evenimentele profetice corecte.

I solicit your patience as we conclude this article here and will continue these thoughts in the next article.

Vă solicit răbdarea în timp ce încheiem aici acest articol și vom continua aceste gânduri în articolul următor.

Back to Articles