Article

# The Book of Daniel - Number Thirty-Six

Cartea lui Daniel - Numărul treizeci și șase

Nebuchadnezzar’s Prophetic Symbolism: Unveiling the Millerite Movement’s Historic Waymarks and the Sealed Vision of the Ulai River

Simbolismul profetic al lui Nebucadnețar: Dezvăluirea reperelor istorice ale Mișcării Millerite și a viziunii pecetluite a râului Ulai

Author

Jeff Pippenger

Published

December 31, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Daniel chapter one represents the history of the first and second angels from August 11, 1840, until October 22, 1844. Daniel chapter four also addresses the history of the first and second angels from 723 BC, until October 22, 1844. Of course, this is impossible to see without the latter rain methodology of “line upon line.”

Capitolul unu din Daniel reprezintă istoria primului și celui de-al doilea înger, de la 11 august 1840 până la 22 octombrie 1844. Capitolul patru din Daniel tratează, de asemenea, istoria primului și celui de-al doilea înger, de la 723 î.Hr. până la 22 octombrie 1844. Desigur, acest lucru este imposibil de văzut fără metodologia ploii târzii a principiului „linie peste linie”.

Nebuchadnezzar, in chapter four, is a very complex prophetic symbol. It is important to remind ourselves of what he represents as we begin to consider the unsealing of the Ulai River vision in the history of William Miller. Nebuchadnezzar’s second dream, not unlike William Miller’s second dream, represented the “seven times,” of Leviticus twenty-six, which is the prophetic thread that weaves the entire book of Daniel together. When Daniel interpreted Nebuchadnezzar’s dream of chapter four, he warned him of a coming judgment, and in so doing typified the first angel’s message that arrived into history at the “time of the end” in 1798.

Nebucadnețar, în capitolul patru, este un simbol profetic foarte complex. Este important să ne reamintim ce reprezintă el pe măsură ce începem să luăm în considerare desigilarea viziunii Râului Ulai în istoria lui William Miller. Al doilea vis al lui Nebucadnețar, nu spre deosebire de al doilea vis al lui William Miller, reprezenta „șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase, care este firul profetic ce țese împreună întreaga carte a lui Daniel. Când Daniel a interpretat visul lui Nebucadnețar din capitolul patru, l-a avertizat cu privire la o judecată viitoare și, făcând astfel, a prefigurat solia primului înger care a intrat în istorie la „vremea sfârșitului”, în 1798.

When the judgment that Nebuchadnezzar was warned was to come arrived, the arrival typified October 22, 1844, when the investigative judgment began. In chapter four, both the warning message provided by Daniel, and the arrival of the judgment connected with the warning message were represented by the word “hour”. The “hour” of Nebuchadnezzar’s judgment represented the “hour” of God’s judgment in the first angel’s message. It also typified the “hour” of the Sunday law, when God’s executive judgment begins. The portion of Daniel chapter four that represents the arrival of the first angel’s message in 1798, and the arrival of the third angel on October 22, 1844, which is symbolized by the word “hour,” is then repeated and enlarged upon. The technique of repeat and enlarge is a prophetic technique that occurs repeatedly in prophecy, but especially in the book of Daniel.

Când a sosit judecata despre care Nebucadnețar fusese avertizat că avea să vină, sosirea ei a prefigurat data de 22 octombrie 1844, când a început judecata de cercetare. În capitolul patru, atât solia de avertizare transmisă de Daniel, cât și sosirea judecății legate de această solie de avertizare au fost reprezentate prin cuvântul „ceas”. „Ceasul” judecății lui Nebucadnețar a reprezentat „ceasul” judecății lui Dumnezeu din solia primului înger. El a prefigurat, de asemenea, „ceasul” legii duminicale, când începe judecata executivă a lui Dumnezeu. Partea din capitolul patru al cărții lui Daniel care reprezintă sosirea soliei primului înger în 1798 și sosirea celui de-al treilea înger la 22 octombrie 1844, care este simbolizată prin cuvântul „ceas”, este apoi repetată și amplificată. Tehnica repetării și amplificării este o tehnică profetică ce apare în mod repetat în profeție, dar mai ales în cartea lui Daniel.

Once Nebuchadnezzar arrived at the “hour” of judgment, the “seven times,” that was his judgment, began, and as the king of the north, he then represented the judgment brought upon the northern kingdom of Israel in 723 BC. He was given the heart of a beast, and a beast is a kingdom in Bible prophecy, and from 723 BC, through to 1798, he represented the two forms of paganism that are so often the subject of the book of Daniel.

Odată ce Nebucadnețar a ajuns la „ceasul” judecății, au început „șapte vremi”, care au constituit judecata lui, iar el, ca împărat al miazănoaptei, a reprezentat atunci judecata adusă asupra împărăției de nord a lui Israel în anul 723 î.Hr. I s-a dat inima unei fiare, iar o fiară este o împărăție în profeția biblică, și, din anul 723 î.Hr. până în 1798, el a reprezentat cele două forme de păgânism care sunt atât de adesea subiectul cărții lui Daniel.

For twelve hundred and sixty days, representing twelve hundred and sixty years, he represented the pagan desolating power, and then for another twelve hundred and sixty days, symbolizing twelve hundred and sixty years, he represented the papal desolating power. The heart of both desolating powers was the same, for papalism is simply paganism wearing the profession of Christianity.

Pentru o mie două sute șaizeci de zile, reprezentând o mie două sute șaizeci de ani, el a reprezentat puterea pustiitoare păgână, iar apoi, pentru alte o mie două sute șaizeci de zile, simbolizând o mie două sute șaizeci de ani, el a reprezentat puterea pustiitoare papală. Inima ambelor puteri pustiitoare a fost aceeași, căci papalismul nu este decât păgânismul purtând profesiunea creștinismului.

At the “end of the days,” which is a symbol identified in Daniel chapter twelve, that represents the “time of the end” in 1798, his kingdom was restored unto him. The testimony of Daniel four, and the Spirit of Prophecy, identifies that when his kingdom was restored at the “end of the days,” he was a converted man. He then becomes a prophetic symbol of four significant truths. He becomes the prophetic link between the dragon power of paganism, which he represented in the first half of his “seven times,” and of the beast power, which he represented in the last half of his “seven times.” As a symbol of those two powers, standing as a restored kingdom in 1798, he then represents the third desolating power (the false prophet), which was to reign for seventy symbolic years, while the whore of Tyre was forgotten. As the king of Babylon, Nebuchadnezzar represents the prophetic link between the three powers that would become modern Babylon in the last days, which then leads the world to Armageddon.

„La sfârşitul zilelor”, care este un simbol identificat în Daniel capitolul doisprezece, şi care reprezintă „vremea sfârşitului” din 1798, împărăţia i-a fost restaurată. Mărturia din Daniel patru şi Spiritul Profetic arată că, atunci când împărăţia i-a fost restaurată la „sfârşitul zilelor”, el era un om convertit. El devine apoi un simbol profetic al patru adevăruri semnificative. El devine legătura profetică dintre puterea balaurului a păgânismului, pe care a reprezentat-o în prima jumătate a „şapte vremi” ale sale, şi puterea fiarei, pe care a reprezentat-o în a doua jumătate a „şapte vremi” ale sale. Ca simbol al acestor două puteri, stând ca o împărăţie restaurată în 1798, el reprezintă atunci a treia putere pustiitoare (profetul mincinos), care urma să domnească timp de şaptezeci de ani simbolici, în timp ce curva din Tir era uitată. Ca împărat al Babilonului, Nebucadneţar reprezintă legătura profetică dintre cele trei puteri care aveau să devină Babilonul modern în zilele din urmă, care apoi conduce lumea la Armaghedon.

He also represented the birth of the United States as the earth beast, which began in 1798 as a lamb, symbolized by his converted experience. He would simultaneously represent the two horns on the earth beast, which as Republicanism and Protestantism representing the strength of the United States, which was what allowed it to become the most favored nation in the world. Yet at the end of the seventy symbolic years those two horns would then be represented as apostate Republicanism and apostate Protestantism, with both horns divided into two classes. Republicanism’s horn would consist of the Democratic party that openly disregarded the sacred principles of the Constitution, and the Republican party that professed to be the defenders and champions of the Constitution, but in actuality denying the sacred principles of the Constitution, while choosing traditions and customs to supersede the principles within that sacred document.

El a mai reprezentat și nașterea Statelor Unite ca fiara din pământ, care a început în 1798 ca un miel, simbolizată prin experiența sa de convertire. El avea să reprezinte, în același timp, și cele două coarne ale fiarei din pământ, care, ca Republicanism și Protestantism, reprezentau puterea Statelor Unite, ceea ce i-a îngăduit să devină națiunea cea mai favorizată din lume. Totuși, la sfârșitul celor șaptezeci de ani simbolici, acele două coarne aveau apoi să fie reprezentate ca Republicanism apostat și Protestantism apostat, ambele coarne fiind împărțite în două clase. Cornul Republicanismului avea să fie alcătuit din Partidul Democrat, care nesocotea pe față principiile sacre ale Constituției, și din Partidul Republican, care pretindea că este apărătorul și campionul Constituției, dar care, în realitate, tăgăduia principiile sacre ale Constituției, alegând tradițiile și obiceiurile să ia locul principiilor cuprinse în acel document sacru.

The two parties were typified by the Sadducees and Pharisees in the time of Christ. The spirit of the Sadducees and Pharisees would also be manifested in the horn of apostate Protestantism, with one class upholding Sunday worship and the other Sabbath worship. Nebuchadnezzar’s converted condition at the “end of the days,” in 1798, fitly represents the United States, and both horns of the earth beast. All three symbols—the earth beast and its two horns, were destined to change from a lamb unto a dragon.

Cele două partide au fost preînchipuite de saduchei și farisei în vremea lui Hristos. Spiritul saducheilor și al fariseilor avea să se manifeste, de asemenea, în coarnele protestantismului apostat, o clasă susținând închinarea de duminică, iar cealaltă păzirea Sabatului. Starea convertită a lui Nebucadnețar la „sfârșitul zilelor”, în 1798, reprezintă în mod potrivit Statele Unite și ambele coarne ale fiarei care se ridică din pământ. Toate cele trei simboluri — fiara ieșită din pământ și cele două coarne ale ei — erau sortite să se schimbe din miel în dragon.

Nebuchadnezzar, at the end of his “seven times,” represented the link which identified his literal kingdom of Babylon as the symbol of modern Babylon in the last days, which is made up of the dragon, the beast and the false prophet. He also represented the three prophetic entities represented by the earth beast with two horns, that changes from a lamb unto a dragon during the seventy symbolic years that the whore of Tyre is forgotten. It is profound that his literal kingdom is the very kingdom that typifies the kingdom that reigns for seventy symbolic years.

Nebucadnețar, la sfârșitul celor „șapte vremi” ale sale, a reprezentat legătura care a identificat împărăția sa literală, Babilonul, ca simbol al Babilonului modern din zilele de pe urmă, care este alcătuit din balaurul, fiara și prorocul mincinos. El a reprezentat, de asemenea, cele trei entități profetice reprezentate de fiara pământului cu două coarne, care se schimbă dintr-un miel într-un balaur în timpul celor șaptezeci de ani simbolici în care curva din Tir este uitată. Este profund că împărăția sa literală este tocmai împărăția care prefigurează împărăția ce domnește timp de șaptezeci de ani simbolici.

Nebuchadnezzar’s symbolism of chapter four, is to be laid over the top of chapter one. When that application is made, it brings together the waymarks of Millerite history, and confirms several truths of the Ulai River vision that were unsealed at that time. The foundation and central pillar of the Millerite movement was the question and answer of Daniel chapter eight, and verses thirteen and fourteen. The question was, “How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot?”

Simbolismul lui Nebucadnețar din capitolul patru trebuie suprapus peste capitolul unu. Când se face această aplicare, ea reunește jaloanele istoriei millerite și confirmă mai multe adevăruri ale viziunii râului Ulai, care au fost desigilate în acel timp. Temelia și stâlpul central al mișcării millerite au fost întrebarea și răspunsul din Daniel capitolul opt, versetele treisprezece și paisprezece. Întrebarea era: „Până când va ține vedenia cu privire la jertfa necurmată și la fărădelegea pustiirii, pentru ca atât sanctuarul, cât și oștirea să fie călcate în picioare?”

Of the hundreds, if not thousands of added words in the Bible, it is only the added word “sacrifice” that inspiration identifies as not belonging to the text. When the word is properly removed it clearly identifies that “the daily and the transgression” are two distinct desolating powers. Sister White specifically identifies the word “sacrifice” was added by human wisdom and does not apply to the text, and in the same passage she also identifies that the Millerites were correct in identifying “the daily” as paganism. The grammatical terms within the question of verse thirteen, were carefully identified by Christ through the writings of Sister White, and when governed by the texts and the added inspired instructions, the question is, “How long shall be the vision concerning the two desolating powers of paganism and papalism, that were to trample down both the sanctuary and God’s people?”

Din sutele, dacă nu miile, de cuvinte adăugate în Biblie, numai cuvântul adăugat „jertfă” este identificat de inspirație ca neaparținând textului. Când cuvântul este îndepărtat în mod corespunzător, se arată limpede că „necurmata și fărădelegea” sunt două puteri pustiitoare distincte. Sora White arată în mod specific că termenul „jertfă” a fost adăugat de înțelepciunea omenească și nu se aplică textului, iar în același pasaj ea arată, de asemenea, că milleriții au avut dreptate când au identificat „necurmata” ca fiind păgânismul. Termenii gramaticali din cadrul întrebării din versetul treisprezece au fost identificați cu grijă de Hristos prin scrierile Sorei White, iar atunci când sunt guvernați de texte și de instrucțiunile inspirate adăugate, întrebarea este: „Până când va ține vedenia privitoare la cele două puteri pustiitoare, păgânismul și papalitatea, care urmau să calce în picioare atât sanctuarul, cât și poporul lui Dumnezeu?”

Therefore, when Nebuchadnezzar is located at the “time of the end,” in 1798, he is representing a converted man and therefore represents the “wise” that would understand the central pillar and foundation of Adventism. His conversion identifies the “wise” that understand the “increase of knowledge” which was unsealed at that time, but his own prophetic symbolism directly illustrates the history that is the subject of the question of, “how long would be the vision of the desolating power of paganism and papalism which would trample down God’s people (the host), and God’s sanctuary?” As a symbol of a “wise virgin” who understands the “increase of knowledge,” he represents William Miller, for Miller is the symbol of those who were “wise” in the history that began at the “time of the end,” in 1798.

De aceea, atunci când Nebucadnețar este plasat la „vremea sfârșitului”, în 1798, el reprezintă un om convertit și, prin urmare, îi reprezintă pe cei „înțelepți” care aveau să înțeleagă stâlpul central și temelia adventismului. Convertirea lui îi identifică pe cei „înțelepți” care înțeleg „creșterea cunoștinței” care a fost desigilată la acel timp, însă propriul său simbolism profetic ilustrează în mod direct istoria care constituie subiectul întrebării: „până când va fi vedenia despre puterea pustiitoare a păgânismului și a papalității, care îi va călca în picioare pe poporul lui Dumnezeu (oștirea) și sanctuarul lui Dumnezeu?” Ca simbol al unei „fecioare înțelepte” care înțelege „creșterea cunoștinței”, el îl reprezintă pe William Miller, căci Miller este simbolul acelora care au fost „înțelepți” în istoria care a început la „vremea sfârșitului”, în 1798.

Nebuchadnezzar is a symbol of the waymark of the “time of the end,” and when laid over chapter one, he also represents the arrival of the first angel at that time, because in chapter four, the “hour” in which Daniel provides Nebuchadnezzar with the warning message, marks when the first angel arrived, and that was 1798. The “hour” when Nebuchadnezzar’s judgment arrived, represented the “hour” of the beginning of God’s investigative judgment on October 22, 1844. The waymarks produced by the symbolism of Nebuchadnezzar in chapter four, are 723 BC, 538, 1798 (the time of the end) and October 22, 1844.

Nabucodonosor este un simbol al reperului profetic al „vremii sfârșitului”, iar, suprapus peste capitolul întâi, el reprezintă, de asemenea, sosirea primului înger în acel timp, deoarece, în capitolul patru, „ceasul” în care Daniel îi transmite lui Nabucodonosor mesajul de avertizare marchează momentul în care a sosit primul înger, iar acela a fost 1798. „Ceasul” în care a venit judecata lui Nabucodonosor a reprezentat „ceasul” începerii judecății de cercetare a lui Dumnezeu la 22 octombrie 1844. Reperele profetice produse de simbolismul lui Nabucodonosor din capitolul patru sunt 723 î.Hr., 538, 1798 (vremea sfârșitului) și 22 octombrie 1844.

The waymarks of Millerite history in Daniel chapter one, begin with Jehoiakim, who is a symbol of the empowerment of the first message which had arrived at the “time of the end,” in 1798. The empowerment of the first message, represented by Jehoiakim, marks August 11, 1840. The conquering of Jehoiakim begins the seventy years of Babylon’s reign, that ends with the decree of Cyrus. Chapter one of Daniel identifies a three-step testing process, represented as a dietary test, followed by a visual test that concludes with a litmus test. Those three tests represent August 11, 1840, when the mighty angel that was no less a personage than Jesus Christ, came down out of heaven with a little book that God’s people were then to “eat”, just as Daniel and the three worthies chose to eat the diet of pulse, rather than the diet of Babylon.

Reperele istoriei milerite din capitolul întâi al cărții Daniel încep cu Ioiachim, care este un simbol al împuternicirii primei solii care sosise la „vremea sfârșitului”, în 1798. Împuternicirea primei solii, reprezentată prin Ioiachim, marchează 11 august 1840. Cucerirea lui Ioiachim inaugurează cei șaptezeci de ani ai domniei Babilonului, care se încheie cu decretul lui Cir. Capitolul întâi din Daniel identifică un proces de încercare în trei pași, reprezentat ca o probă alimentară, urmată de o probă vizuală, care se încheie cu un test decisiv. Aceste trei probe reprezintă 11 august 1840, când îngerul puternic, care nu era mai puțin decât însuși Isus Hristos, S-a coborât din cer cu o cărticică pe care poporul lui Dumnezeu trebuia atunci s-o „mănânce”, după cum Daniel și cei trei tineri de seamă au ales să mănânce hrana de legume, mai degrabă decât hrana Babilonului.

The second test of that process represented the manifestation of the Protestant churches’ rejection of Miller’s message (the first angel’s message), when a distinction could then be seen between the Millerite movement, and the Protestant churches that then began their prophetic role as apostate Protestantism. The distinction between those two classes was as marked as was Daniel and the three worthies’ flesh appearing fairer and fatter for eating the heavenly food, instead of the Babylonian diet. That distinction was marked at the end of the biblical year of 1843 (April 19, 1844), when the tarrying time of the parable of the ten virgins arrived.

Al doilea test al acelui proces a reprezentat manifestarea respingerii de către bisericile protestante a mesajului lui Miller (mesajul primului înger), când s-a putut vedea atunci o distincție între mișcarea millerită și bisericile protestante care au început atunci rolul lor profetic ca protestantism apostat. Distincția dintre aceste două clase a fost la fel de evidentă cum era înfățișarea lui Daniel și a celor trei tineri, al căror trup părea mai frumos și mai bine hrănit datorită faptului că mâncau hrana cerească, în locul dietei babiloniene. Acea distincție a fost marcată la sfârșitul anului biblic 1843 (19 aprilie 1844), când a sosit timpul de întârziere din parabola celor zece fecioare.

The third test, which was the litmus test, represented October 22, 1844 when, after three years, the “hour” came when Nebuchadnezzar himself judged and pronounced Daniel and the three worthies “ten times” better than the Babylonian wise men. Placing Daniel chapter four, over chapter one, produces the waymarks of Millerite history beginning with the “time of the end” in 1798; the empowerment of the first angel’s message on August 11, 1840; the first disappointment on April 19, 1844; and the great disappointment of October 22, 1844.

Al treilea test, care a fost piatra de încercare, a reprezentat 22 octombrie 1844, când, după trei ani, a venit „ceasul” în care Nebucadnețar însuși i-a cercetat și i-a declarat pe Daniel și pe cei trei vrednici „de zece ori” mai buni decât înțelepții Babilonului. Așezarea capitolului patru din Daniel peste capitolul unu produce jaloanele istoriei millerite, începând cu „vremea sfârșitului” din 1798; împuternicirea soliei primului înger la 11 august 1840; prima dezamăgire la 19 aprilie 1844; și marea dezamăgire din 22 octombrie 1844.

Beyond identifying the specific waymarks of Millerite history, the two chapters, when brought together “line upon line,” illustrate the message of the first angel, identify the two desolating powers that are the subject of the foundational doctrine of the twenty-three hundred days, and also the three-step testing process of Daniel twelve which always occurs when the book of Daniel is unsealed.

Pe lângă identificarea reperelor specifice ale istoriei millerite, cele două capitole, atunci când sunt aduse împreună „linie peste linie”, ilustrează solia primului înger, identifică cele două puteri pustiitoare care constituie subiectul doctrinei fundamentale a celor două mii trei sute de zile și, de asemenea, procesul de încercare în trei pași din Daniel douăsprezece, care are loc întotdeauna atunci când cartea lui Daniel este desigilată.

They also identify that Nebuchadnezzar, as the symbol of the wise in 1798, in conjunction with his second dream in chapter four, represents William Miller, whose movement was to become the true Protestant horn. The work of William Miller, that represents the foundational truths of Adventism, are represented upon Habakkuk’s two tables, and God directed in the production of both those sacred tables.

De asemenea, ei identifică faptul că Nebucadnețar, ca simbol al celor înțelepți în 1798, în legătură cu al doilea său vis din capitolul patru, îl reprezintă pe William Miller, a cărui mișcare urma să devină adevăratul corn protestant. Lucrarea lui William Miller, care reprezintă adevărurile fundamentale ale adventismului, este reprezentată pe cele două table ale lui Habacuc, iar Dumnezeu a călăuzit în realizarea ambelor acele table sacre.

There were several prophetic truths that Miller did not see correctly because his vantage point of prophetic history disallowed him from recognizing that there are three desolating powers; not only paganism (the dragon), papalism (the beast), but also apostate Protestantism (the false prophet). In God’s providence those prophetic understandings of Miller, that were limited by his vantage point in history, were not represented upon the two sacred tables of Habakkuk.

A existat mai multe adevăruri profetice pe care Miller nu le-a înțeles corect, deoarece perspectiva sa asupra istoriei profetice nu i-a îngăduit să recunoască faptul că există trei puteri pustiitoare: nu numai păgânismul (balaurul), papalitatea (fiara), ci și protestantismul apostat (proorocul mincinos). În providența lui Dumnezeu, acele înțelegeri profetice ale lui Miller, care erau limitate de perspectiva sa în istorie, nu au fost reprezentate pe cele două table sacre ale lui Habacuc.

Nebuchadnezzar’s second dream in chapter four of Daniel, represents William Miller’s second dream. Both dreams address the “seven times,” and Miller’s dream identifies the rejection of his work that began in 1863, and escalates until the Midnight Cry. Both dreams end with a kingdom restored after a period of scattering. For this reason, we will consider Miller’s second dream, before we consider directly the vision of the Ulai River that was unsealed in 1798.

Muroto wa kabiri wa Nebukadinezari uvugwa mu gice cya kane cya Daniyeli, ushushanya muroto wa kabiri wa William Miller. Izo nzozi zombi zivuga ku “bihe birindwi,” kandi muroto wa Miller uranga ukwanganwa kw’umurimo we kwatangiye mu 1863, kukagenda gukomera kugeza ku Midorari ya Saa Sita z’ijoro. Izo nzozi zombi zirangirana n’ubwami busubijweho nyuma y’igihe cyo gutatanywa. Ni yo mpamvu tugiye kubanza gusuzuma muroto wa kabiri wa Miller, mbere y’uko dusuzuma mu buryo butaziguye iyerekwa ry’Umugezi wa Ulai ryafunguwe mu 1798.

> “I dreamed that God, by an unseen hand, sent me a curiously wrought casket about ten inches long by six square, made of ebony and pearls curiously inlaid. To the casket there was a key attached. I immediately took the key and opened the casket, when, to my wonder and surprise, I found it filled with all sorts and sizes of jewels, diamonds, precious stones, and gold and silver coin of every dimension and value, beautifully arranged in their several places in the casket; and thus arranged they reflected a light and glory equaled only to the sun.

> “Am visat că Dumnezeu, printr-o mână nevăzută, mi-a trimis o casetă lucrată cu migală, de vreo zece țoli lungime și șase lățime, făcută din abanos și perle ingenios încrustate. De casetă era atașată o cheie. Am luat îndată cheia și am deschis caseta, când, spre uimirea și surprinderea mea, am aflat-o plină cu tot felul și toate mărimile de bijuterii, diamante, pietre prețioase și monede de aur și de argint de orice dimensiune și valoare, frumos așezate fiecare la locul său în casetă; și astfel rânduite, ele răspândeau o lumină și o slavă întrecute numai de soare.

> “I thought it was not my duty to enjoy this wonderful sight alone, although my heart was overjoyed at the brilliancy, beauty, and value of its contents. I therefore placed it on a center table in my room and gave out word that all who had a desire might come and see the most glorious and brilliant sight ever seen by man in this life.

> „M-am gândit că nu era datoria mea să mă bucur singur de această priveliște minunată, deși inima îmi era copleșită de bucurie la vederea strălucirii, frumuseții și valorii conținutului ei. De aceea, am așezat-o pe o masă din mijlocul camerei mele și am dat de veste că toți cei care doreau puteau veni să vadă cea mai glorioasă și mai strălucită priveliște văzută vreodată de om în această viață.״

> “The people began to come in, at first few in number, but increasing to a crowd. When they first looked into the casket, they would wonder and shout for joy. But when the spectators increased, everyone would begin to trouble the jewels, taking them out of the casket and scattering them on the table. I began to think that the owner would require the casket and the jewels again at my hand; and if I suffered them to be scattered, I could never place them in their places in the casket again as before; and felt I should never be able to meet the accountability, for it would be immense. I then began to plead with the people not to handle them, nor to take them out of the casket; but the more I pleaded, the more they scattered; and now they seemed to scatter them all over the room, on the floor and on every piece of furniture in the room.

> „Oamenii au început să vină, la început puțini la număr, dar sporind până au ajuns o mulțime. Când priveau pentru prima dată în casetă, se mirau și strigau de bucurie. Dar, pe măsură ce numărul privitorilor creștea, fiecare începea să tulbure bijuteriile, scoțându-le din casetă și împrăștiindu-le pe masă. Am început să mă gândesc că stăpânul îmi va cere din nou caseta și bijuteriile din mâna mea; iar dacă aș îngădui să fie împrăștiate, n-aș mai putea niciodată să le așez la locurile lor în casetă, așa cum fuseseră mai înainte; și simțeam că nu voi fi niciodată în stare să dau socoteală, căci aceasta ar fi fost copleșitoare. Atunci am început să mă rog de oameni să nu le atingă și să nu le scoată din casetă; dar cu cât mă rugam mai mult, cu atât le împrăștiau mai mult; iar acum păreau să le împrăștie prin toată încăperea, pe podea și pe fiecare piesă de mobilier din cameră.

> “I then saw that among the genuine jewels and coin they had scattered an innumerable quantity of spurious jewels and counterfeit coin. I was highly incensed at their base conduct and ingratitude, and reproved and reproached them for it; but the more I reproved, the more they scattered the spurious jewels and false coin among the genuine.

> „Apoi am văzut că printre nestematele și monedele adevărate ei împrăștiaseră o cantitate nenumărată de nestemate false și monede contrafăcute. M-am aprins de mare indignare din pricina purtării lor josnice și a nerecunoștinței lor și i-am mustrat și dojenit pentru aceasta; dar cu cât îi mustram mai mult, cu atât împrăștiau mai mult nestematele false și monedele contrafăcute printre cele adevărate.״

> “I then became vexed in my physical soul and began to use physical force to push them out of the room; but while I was pushing out one, three more would enter and bring in dirt and shavings and sand and all manner of rubbish, until they covered every one of the true jewels, diamonds, and coins, which were all excluded from sight. They also tore in pieces my casket and scattered it among the rubbish. I thought no man regarded my sorrow or my anger. I became wholly discouraged and disheartened, and sat down and wept.

> „Apoi m-am tulburat în sufletul meu firesc și am început să folosesc forța trupească pentru a-i împinge afară din încăpere; dar, în timp ce îl scoteam afară pe unul, alți trei intrau și aduceau murdărie și așchii și nisip și tot felul de gunoaie, până când au acoperit fiecare dintre adevăratele bijuterii, diamante și monede, care au fost toate ascunse privirii. De asemenea, mi-au sfâșiat caseta și au împrăștiat-o printre gunoaie. Mi se părea că niciun om nu lua seama la durerea sau la mânia mea. Am ajuns cu totul descurajată și deznădăjduită și m-am așezat și am plâns.

> “While I was thus weeping and mourning for my great loss and accountability, I remembered God, and earnestly prayed that He would send me help. Immediately the door opened, and a man entered the room, when the people all left it; and he, having a dirt brush in his hand, opened the windows, and began to brush the dirt and rubbish from the room.

> „În timp ce plângeam și mă tânguiam astfel din pricina marii mele pierderi și a răspunderii mele, mi-am adus aminte de Dumnezeu și m-am rugat cu stăruință ca El să-mi trimită ajutor. Îndată s-a deschis ușa și a intrat în cameră un om, iar atunci toți oamenii au ieșit din ea; și el, având în mână o perie de praf, a deschis ferestrele și a început să măture din cameră praful și gunoaiele.

> “I cried to him to forbear, for there were some precious jewels scattered among the rubbish.

> „Am strigat către el să se oprească, căci printre dărâmături erau împrăștiate câteva nestemate prețioase.״

> “He told me to ‘fear not,’ for he would ‘take care of them.’

> „Mi-a spus să «nu mă tem», căci El «va avea grijă de ei».”

> “Then, while he brushed the dirt and rubbish, false jewels and counterfeit coin, all rose and went out of the window like a cloud, and the wind carried them away. In the bustle I closed my eyes for a moment; when I opened them, the rubbish was all gone. The precious jewels, the diamonds, the gold and silver coins, lay scattered in profusion all over the room.

> „Atunci, pe când mătura praful și gunoaiele, pietrele false și moneda contrafăcută, toate s-au ridicat și au ieșit pe fereastră ca un nor, iar vântul le-a purtat departe. În acea învălmășeală, mi-am închis ochii pentru o clipă; când i-am deschis, toate gunoaiele dispăruseră. Pietrele prețioase, diamantele, monedele de aur și de argint zăceau risipite din belșug în toată încăperea.

> “He then placed on the table a casket, much larger and more beautiful than the former, and gathered up the jewels, the diamonds, the coins, by the handful, and cast them into the casket, till not one was left, although some of the diamonds were not bigger than the point of a pin.

> „Apoi a așezat pe masă o casetă, cu mult mai mare și mai frumoasă decât cea dintâi, și a adunat cu mâinile pline bijuteriile, diamantele, monedele și le-a aruncat în casetă, până când nu a mai rămas nici unul, deși unele dintre diamante nu erau mai mari decât vârful unui ac.‟

> “He then called upon me to ‘come and see.’

> „Apoi m-a chemat să «vin și să văd».”

> “I looked into the casket, but my eyes were dazzled with the sight. They shone with ten times their former glory. I thought they had been scoured in the sand by the feet of those wicked persons who had scattered and trod them in the dust. They were arranged in beautiful order in the casket, everyone in its place, without any visible pains of the man who cast them in. I shouted with very joy, and that shout awoke me.” Early Writings, 81–83.

> „Am privit în sicriaș, dar ochii mi-au fost orbiți de priveliște. Ei străluceau cu o slavă de zece ori mai mare decât cea dintâi. M-am gândit că fuseseră frecați în nisip de picioarele acelor persoane nelegiuite care îi împrăștiaseră și îi călcaseră în pulbere. Erau așezați într-o ordine minunată în sicriaș, fiecare la locul lui, fără niciun semn vizibil al mâinilor omului care îi aruncase înăuntru. Am strigat de bucurie, iar strigătul acela m-a trezit.” Early Writings, 81–83.

We will address Miller’s dream in the next article.

Vom aborda visul lui Miller în articolul următor.

The following is an introduction of William Miller’s second dream, written by James White when he published Miller’s dream in the Advent Herald.

Următorul text este o introducere la cel de-al doilea vis al lui William Miller, scrisă de James White atunci când a publicat visul lui Miller în Advent Herald.

> “The following dream was published in the Advent Herald, more than two years since. I then saw that it clearly marked out our past Second Advent experience, and that God gave the dream for the benefit of the scattered flock.

> „Următorul vis a fost publicat în Advent Herald, cu mai bine de doi ani în urmă. Atunci am văzut că el înfățișa în mod limpede experiența noastră trecută legată de a Doua Venire și că Dumnezeu a dat acest vis spre binele turmei risipite.״

> “Among the signs of the near approach of the great and the terrible day of the Lord, God has placed dreams. See Joel 2:28–31; Acts 2:17–20. Dreams may come in three ways; first, ‘through the multitude of business.’ See Ecclesiastics 5:3. Second, those who are under the foul spirit and deception of Satan, may have dreams through his influence. See Deuteronomy 8:1–5; Jeremiah 23:25–28; 27:9; 29:8; Zechariah 10:2; Jude 8. And third, God has always taught, and still teaches his people more or less by dreams, which come through the agency of angels and the Holy Spirit. Those who stand in the clear light of truth will know when God gives them a dream; and such will not be deceived and led astray by false dreams.

> „Mezi znamení blízkého příchodu velikého a strašného dne Hospodinova Bůh zařadil sny. Viz Joel 2:28–31; Skutky 2:17–20. Sny mohou přicházet trojím způsobem: zaprvé „skrze množství zaměstnání“. Viz Kazatel 5:3. Zadruhé, ti, kteří jsou pod nečistým duchem a podvodem satana, mohou mít sny skrze jeho vliv. Viz Deuteronomium 8:1–5; Jeremjáš 23:25–28; 27:9; 29:8; Zacharjáš 10:2; Juda 8. A zatřetí, Bůh vždy učil a dosud více či méně učí svůj lid skrze sny, které přicházejí prostřednictvím andělů a Ducha svatého. Ti, kdo stojí v jasném světle pravdy, poznají, když jim Bůh dává sen; a takoví nebudou svedeni ani odvedeni na scestí falešnými sny.“

> “‘And he said, Hear now my words; if there be a prophet among you, I the Lord will make myself known unto him in a vision, and will speak unto him in a dream.’ Numbers 12:6. Said Jacob, ‘The angel of the Lord spake unto me in a dream.’ Genesis 31:2. ‘And God came to Laban the Syrian in a dream by night.’ Genesis 31:24. Read the dreams of Joseph, [Genesis 37:5–9], and then the interesting story of their fulfilment in Egypt. ‘In Gibeon the Lord appeared to Solomon in a dream by night.’ 1 Kings 3:5. The great important image of the second chapter of Daniel was given in a dream, also the four beasts, etc. of the seventh chapter. When Herod sought to destroy the infant Saviour Joseph was warned in a dream to flee into Egypt. Matthew 2:13.

> „Iar El a zis: Ascultați acum cuvintele Mele: dacă este între voi un proroc, Eu, Domnul, Mă voi face cunoscut lui într-o vedenie și îi voi vorbi într-un vis.” Numeri 12:6. A spus Iacov: „Îngerul Domnului mi-a vorbit într-un vis.” Geneza 31:2. „Și Dumnezeu a venit la Laban, sirianul, într-un vis de noapte.” Geneza 31:24. Citiți visele lui Iosif [Geneza 37:5–9] și apoi istoria interesantă a împlinirii lor în Egipt. „La Gabaon, Domnul S-a arătat lui Solomon într-un vis noaptea.” 1 Împărați 3:5. Marea și însemnata imagine din capitolul al doilea din Daniel a fost dată într-un vis, de asemenea cele patru fiare etc. din capitolul al șaptelea. Când Irod a căutat să-L nimicească pe Pruncul Mântuitor, Iosif a fost avertizat într-un vis să fugă în Egipt. Matei 2:13.

> “‘And it shall come to pass in the LAST DAYS, saith God, I will pour out of my Spirit upon all flesh: and your sons and your daughters shall prophesy, and your young men shall see visions, and your old men shall dream dreams.’ Acts 2:17.

> „Și va fi în ZILELE DE PE URMĂ, zice Dumnezeu, că voi turna din Duhul Meu peste orice făptură; fiii voștri și fiicele voastre vor proroci, tinerii voștri vor vedea vedenii, iar bătrânii voștri vor visa visuri.” Faptele Apostolilor 2:17.

> “The gift of prophecy, by dreams and visions, is here the fruit of the Holy Spirit, and in the last days is to be manifested sufficiently to constitute a sign. It is one of the gifts of the gospel church.

> „Darul prorociei, prin vise și vedenii, este aici rodul Duhului Sfânt și, în zilele de pe urmă, trebuie să se manifeste îndeajuns pentru a constitui un semn. El este unul dintre darurile bisericii Evangheliei.״

> “‘And he gave some apostles; and some PROPHETS; and some evangelists; and some pastors and teachers; For the perfecting of the saints, for the work of the ministry, for the edifying of the body of Christ.’ Ephesians 4:11–12.

> „Și El a dat pe unii apostoli; pe alții PROOROCI; pe alții evangheliști; și pe alții păstori și învățători; pentru desăvârșirea sfinților, pentru lucrarea slujirii, pentru zidirea trupului lui Hristos.” Efeseni 4:11–12.

> “‘And God hath set some in the church, first apostles, secondarily PROPHETS,’ etc. 1 Corinthians 12:28. ‘Despise not PROPHESYINGS.’ 1 Thessalonians 5:20. See also Acts 13:1; 21:9; Romans 7:6; 1 Corinthians 14:1, 24, 39. Prophets or prophesyings are for the edification of the church of Christ; and there is no evidence that can be produced from the word of God, that they were to cease before evangelists, pastors and teachers were to cease. But says the objector, ‘There has been so many false visions and dreams that I cannot have confidence in anything of the kind.’ It is true that Satan has his counterfeit. He always had false prophets, and certainly we may expect them now in this his last hour of deception and triumph. Those who reject such special revelations because the counterfeit exists, may with equal propriety go a little farther and deny that God ever revealed himself to man in a dream or a vision, for the counterfeit always existed.

> „Și Dumnezeu a rânduit în Biserică, întâi apostoli, al doilea PROOROCI”, etc. 1 Corinteni 12:28. „Nu disprețuiți PROOROCIILE.” 1 Tesaloniceni 5:20. Vezi de asemenea Faptele Apostolilor 13:1; 21:9; Romani 7:6; 1 Corinteni 14:1, 24, 39. Proorocii sau proorociile sunt pentru zidirea Bisericii lui Hristos; și nu se poate aduce nicio dovadă din Cuvântul lui Dumnezeu că ele aveau să înceteze înainte ca evangheliștii, păstorii și învățătorii să înceteze. Dar, spune obiectantul, „Au fost atât de multe vedenii și vise false, încât nu pot avea încredere în nimic de felul acesta.” Este adevărat că Satana are contrafacerea sa. El a avut întotdeauna prooroci mincinoși și, desigur, îi putem aștepta și acum, în acest ultim ceas al său de amăgire și triumf. Cei care resping astfel de descoperiri speciale pentru că există contrafacerea ar putea, cu aceeași îndreptățire, să meargă puțin mai departe și să tăgăduiască faptul că Dumnezeu S-a descoperit vreodată omului într-un vis sau într-o vedenie, căci contrafacerea a existat întotdeauna.

> “Dreams and visions are the medium through which God has revealed himself to man. Through this medium he spake to the prophets; he has placed the gift of prophecy among the gifts of the gospel church, and has classed dreams and visions with the other signs of the ‘LAST DAYS.’ Amen.

> „Visele și viziunile sunt mijlocul prin care Dumnezeu S-a descoperit omului. Prin acest mijloc El a vorbit profeților; a așezat darul profeției printre darurile bisericii Evangheliei și a încadrat visele și viziunile între celelalte semne ale „ZILELOR DE PE URMĂ”. Amin.

> “My object in the above remarks has been to remove objections in a scriptural manner, and prepare the mind of the reader for the following.” James White.

> „Obiectivul meu în observațiile de mai sus a fost să înlătur obiecțiile într-un mod scriptural și să pregătesc mintea cititorului pentru cele ce urmează.” James White.

Back to Articles