Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Five

Cartea lui Daniel - Numărul douăzeci și cinci

The Unveiling of Babylon’s Decline: A Prophetic Passage from Nebuchadnezzar to Belshazzar

Dezvăluirea declinului Babilonului: un pasaj profetic de la Nebucadnețar la Belșațar

Author

Jeff Pippenger

Published

December 20, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The fall of Belshazzar in chapter five had been typified by Nebuchadnezzar’s fall in chapter four.

Căderea lui Belșațar din capitolul cinci fusese prefigurată de căderea lui Nebucadnețar din capitolul patru.

> “To the last ruler of Babylon, as in type to its first, had come the sentence of the divine Watcher: ‘O king, . . . to thee it is spoken; The kingdom is departed from thee.’ Daniel 4:31.” Prophets and Kings, 533.

> „Ultimului conducător al Babilonului, după cum în chip simbolic și celui dintâi, îi venise sentința Străjerului divin: «Împărate, ... ție ți se vorbește; împărăția s-a depărtat de la tine.» Daniel 4:31.” Profeți și regi, 533.

Nebuchadnezzar represents the beginning and Belshazzar the end of the kingdom that ruled for seventy years, and thus symbolized the reign of the earth beast of Revelation chapter thirteen (the United States), that was to reign during the time when the whore of Tyre (the papacy), was forgotten.

Nebucadnețar reprezintă începutul, iar Belșațar sfârșitul împărăției care a stăpânit timp de șaptezeci de ani și, astfel, simboliza domnia fiarei pământului din Apocalipsa, capitolul treisprezece (Statele Unite), care urma să domnească în vremea când curva Tirului (papalitatea) era dată uitării.

> And it shall come to pass in that day, that Tyre shall be forgotten seventy years, according to the days of one king: after the end of seventy years shall Tyre sing as an harlot. Isaiah 23:15.

> Și va fi în ziua aceea că Tirul va fi uitat șaptezeci de ani, după zilele unui împărat; după sfârșitul a șaptezeci de ani, Tirul va cânta ca o desfrânată. Isaia 23:15.

Nebuchadnezzar therefore represents the beginning of the United States, and Belshazzar represents the end of the United States. Nebuchadnezzar represents the beginning of the Republican horn and the beginning of the Protestant horn. Belshazzar represents the ending of the Republican and Protestant horn.

Prin urmare, Nebucadnețar reprezintă începutul Statelor Unite, iar Belșațar reprezintă sfârșitul Statelor Unite. Nebucadnețar reprezintă începutul cornului republican și începutul cornului protestant. Belșațar reprezintă sfârșitul cornului republican și al cornului protestant.

The judgment brought upon Nebuchadnezzar was “seven times.” The story of Nebuchadnezzar’s living as a beast for twenty-five hundred and twenty days, was employed by William Miller in his application of the “seven times” of Leviticus twenty-six, though he did not address the twenty-five hundred and twenty, that is symbolized in Belshazzar’s judgment.

Urubanza rwazanywe kuri Nebukadinezari rwari “ibihe birindwi.” Inkuru ivuga ko Nebukadinezari yabayeho nk’inyamaswa mu gihe cy’iminsi ibihumbi bibiri magana atanu na makumyabiri, yakoreshejwe na William Miller mu gushyira mu bikorwa “ibihe birindwi” byo mu Balewi makumyabiri na gatandatu, nubwo atigeze agaragaza ibihumbi bibiri magana atanu na makumyabiri, ari byo bishushanyijwe mu rubanza rwa Belushazari.

> And this is the writing that was written, MENE, MENE, TEKEL, UPHARSIN. This is the interpretation of the thing: MENE; God hath numbered thy kingdom, and finished it. TEKEL; Thou art weighed in the balances, and art found wanting. PERES; Thy kingdom is divided, and given to the Medes and Persians. Daniel 5:25–28.

> Iar aceasta este scrierea care a fost scrisă: MENE, MENE, TEKEL, UPHARSIN. Aceasta este tâlcuirea lucrului: MENE; Dumnezeu a numărat împărăția ta și i-a pus capăt. TEKEL; Ai fost cântărit în cumpănă și ai fost găsit lipsit. PERES; Împărăția ta este împărțită și dată mezilor și perșilor. Daniel 5:25–28.

Beyond the interpretation Daniel assigned to the mysterious handwriting on the wall, the words “mene” and “tekel,” represent a measurement of weight, and those words also represent a specific value of coinage (Exodus 30:13, Ezekiel 45:12). A “mene” is fifty shekels, or one thousand gerahs. “Mene, mene” therefore equates to two thousand gerahs. A “tekel” is twenty gerahs. Therefore “mene, mene, tekel” equates to two thousand and twenty gerahs. “Upharsin” means “to divide” and therefore means is one-half of a “mene,” and represents five hundred gerahs. Combined they represent the sum of twenty-five hundred and twenty.

În afara interpretării pe care Daniel a dat-o misterioasei scrieri de pe zid, cuvintele „mene” și „tekel” reprezintă o unitate de măsură a greutății, iar aceste cuvinte desemnează, de asemenea, o anumită valoare monetară (Exodul 30:13, Ezechiel 45:12). Un „mene” este cincizeci de sicli, sau o mie de ghere. „Mene, mene” este, prin urmare, echivalent cu două mii de ghere. Un „tekel” este douăzeci de ghere. Prin urmare, „mene, mene, tekel” este echivalent cu două mii douăzeci de ghere. „Upharsin” înseamnă „a împărți” și, prin urmare, înseamnă jumătatea unui „mene” și reprezintă cinci sute de ghere. Împreună, ele reprezintă suma de două mii cinci sute douăzeci.

The last reference of Sister White identifies that Belshazzar was typified by Nebuchadnezzar, but more specifically she emphasized their mutual judgment, and both judgments are represented as a symbol of the “seven times” of Leviticus twenty-six. There are a few terms that the Scriptures employ to represent the “seven times” of Leviticus twenty-six. Jeremiah represents it as God’s indignation.

Referința finală a sorei White arată că Belșațar a fost prefigurat de Nebucadnețar, însă, mai specific, ea a subliniat judecata lor comună, iar ambele judecăți sunt reprezentate ca un simbol al „celor șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase. Există câțiva termeni pe care Scripturile îi folosesc pentru a reprezenta „cele șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase. Ieremia le prezintă ca indignarea lui Dumnezeu.

> How hath the Lord covered the daughter of Zion with a cloud in his anger, and cast down from heaven unto the earth the beauty of Israel, and remembered not his footstool in the day of his anger! The Lord hath swallowed up all the habitations of Jacob, and hath not pitied: he hath thrown down in his wrath the strong holds of the daughter of Judah; he hath brought them down to the ground: he hath polluted the kingdom and the princes thereof. He hath cut off in his fierce anger all the horn of Israel: he hath drawn back his right hand from before the enemy, and he burned against Jacob like a flaming fire, which devoureth round about. He hath bent his bow like an enemy: he stood with his right hand as an adversary, and slew all that were pleasant to the eye in the tabernacle of the daughter of Zion: he poured out his fury like fire. The Lord was as an enemy: he hath swallowed up Israel, he hath swallowed up all her palaces: he hath destroyed his strong holds, and hath increased in the daughter of Judah mourning and lamentation. And he hath violently taken away his tabernacle, as if it were of a garden: he hath destroyed his places of the assembly: the Lord hath caused the solemn feasts and sabbaths to be forgotten in Zion, and hath despised in the indignation of his anger the king and the priest. The Lord hath cast off his altar, he hath abhorred his sanctuary, he hath given up into the hand of the enemy the walls of her palaces; they have made a noise in the house of the Lord, as in the day of a solemn feast. The Lord hath purposed to destroy the wall of the daughter of Zion: he hath stretched out a line, he hath not withdrawn his hand from destroying: therefore he made the rampart and the wall to lament; they languished together. Lamentations 2:1–8.

> Cum a acoperit Domnul cu un nor, în mânia Sa, pe fiica Sionului și a aruncat din cer pe pământ frumusețea lui Israel, și nu Și-a adus aminte de așternutul picioarelor Sale în ziua mâniei Sale! Domnul a înghițit toate locuințele lui Iacov și n-a avut milă; în urgia Sa a dărâmat întăriturile fiicei lui Iuda; le-a doborât până la pământ; a pângărit împărăția și pe căpeteniile ei. În mânia Lui aprinsă a tăiat orice corn al lui Israel; Și-a tras înapoi dreapta dinaintea vrăjmașului și a ars împotriva lui Iacov ca un foc mistuitor, care devorează de jur împrejur. Și-a încordat arcul ca un vrăjmaș; a stat cu dreapta Sa ca un potrivnic și a ucis tot ce era plăcut ochilor în cortul fiicei Sionului; Și-a vărsat furia ca pe un foc. Domnul a fost ca un vrăjmaș: a înghițit pe Israel, i-a înghițit toate palatele; i-a nimicit întăriturile și a înmulțit în fiica lui Iuda jalea și tânguirea. Și Și-a smuls cu violență cortul, ca pe o grădină; Și-a nimicit locurile de adunare; Domnul a făcut să fie uitate în Sion sărbătorile de solemnitate și sabatele și, în indignarea mâniei Sale, a disprețuit pe împărat și pe preot. Domnul Și-a lepădat altarul, Și-a urât sanctuarul, a dat în mâna vrăjmașului zidurile palatelor ei; ei au făcut să răsune strigăte în Casa Domnului, ca într-o zi de sărbătoare solemnă. Domnul a hotărât să nimicească zidul fiicei Sionului; a întins funia de măsurat, nu Și-a tras înapoi mâna de la nimicire; de aceea a făcut șanțul de apărare și zidul să jelească; s-au istovit împreună. Plângerile 2:1–8.

The Lord’s anger is represented as the “indignation of his anger,” and his anger was accomplished upon both the northern kingdom and southern kingdom of Israel. This is why the book of Daniel identifies a “first” and a “last” indignation. Jeremiah identifies a “line” that the Lord “hath stretched out,” when he exercised his anger towards his chosen people. That line is also referred to in second Kings.

Mânia Domnului este reprezentată ca „indignarea mâniei Sale”, iar mânia Sa s-a împlinit atât asupra împărăției de nord, cât și asupra împărăției de sud a lui Israel. De aceea, cartea lui Daniel identifică o indignare „dintâi” și una „de pe urmă”. Ieremia identifică o „linie” pe care Domnul „a întins-o” atunci când Și-a exercitat mânia față de poporul Său ales. Acea linie este menționată, de asemenea, și în a doua carte a Regilor.

> And the Lord spake by his servants the prophets, saying, Because Manasseh king of Judah hath done these abominations, and hath done wickedly above all that the Amorites did, which were before him, and hath made Judah also to sin with his idols: Therefore thus saith the Lord God of Israel, Behold, I am bringing such evil upon Jerusalem and Judah, that whosoever heareth of it, both his ears shall tingle. And I will stretch over Jerusalem the line of Samaria, and the plummet of the house of Ahab: and I will wipe Jerusalem as a man wipeth a dish, wiping it, and turning it upside down. And I will forsake the remnant of mine inheritance, and deliver them into the hand of their enemies; and they shall become a prey and a spoil to all their enemies. 2 Kings 21:10–14.

> Și Domnul a vorbit prin robii Săi, prorocii, zicând: „Pentru că Manase, împăratul lui Iuda, a săvârșit aceste urâciuni și a lucrat cu mai multă răutate decât tot ce au făcut amoriții care au fost înainte de el și a făcut și pe Iuda să păcătuiască prin idolii lui, de aceea așa zice Domnul Dumnezeul lui Israel: Iată, aduc asupra Ierusalimului și asupra lui Iuda un asemenea rău, încât oricui va auzi de el îi vor țiuia amândouă urechile. Voi întinde peste Ierusalim frânghia Samariei și firul cu plumb al casei lui Ahab; și voi șterge Ierusalimul cum șterge omul un blid, ștergându-l și întorcându-l cu gura în jos. Voi părăsi rămășița moștenirii Mele și o voi da în mâna vrăjmașilor ei; și va ajunge de pradă și de jaf pentru toți vrăjmașii ei.” 2 Împărați 21:10–14.

The “line” of God’s indignation that is Moses’ “seven times,” was first stretched over the northern kingdom (the house of Ahab), and then over Judah. Another biblical term for the “seven times” that is derived from Leviticus twenty-six is the term “scattered”.

„Linia” Bożego oburzenia, którą stanowi Mojżeszowe „siedem czasów”, została najpierw rozciągnięta nad królestwem północnym (domem Achaba), a następnie nad Judą. Innym biblijnym określeniem „siedmiu czasów”, wywodzącym się z Księgi Kapłańskiej, rozdział dwudziesty szósty, jest termin „rozproszeni”.

> Then I will walk contrary unto you also in fury; and I, even I, will chastise you seven times for your sins. And ye shall eat the flesh of your sons, and the flesh of your daughters shall ye eat. And I will destroy your high places, and cut down your images, and cast your carcases upon the carcases of your idols, and my soul shall abhor you. And I will make your cities waste, and bring your sanctuaries unto desolation, and I will not smell the savour of your sweet odours. And I will bring the land into desolation: and your enemies which dwell therein shall be astonished at it. And I will scatter you among the heathen, and will draw out a sword after you: and your land shall be desolate, and your cities waste. Then shall the land enjoy her sabbaths, as long as it lieth desolate, and ye be in your enemies’ land; even then shall the land rest, and enjoy her sabbaths. As long as it lieth desolate it shall rest; because it did not rest in your sabbaths, when ye dwelt upon it. Leviticus 26:28–35.

> Atunci voi umbla și Eu împotriva voastră cu furie; și Eu, chiar Eu, vă voi pedepsi de șapte ori pentru păcatele voastre. Veți mânca carnea fiilor voștri și veți mânca și carnea fiicelor voastre. Vă voi nimici înălțimile, vă voi doborî chipurile cioplite și voi arunca trupurile voastre moarte peste trupurile moarte ale idolilor voștri, iar sufletul Meu vă va urî. Voi preface cetățile voastre în pustiu, voi aduce locașurile voastre sfinte la pustiire și nu voi mirosi mireasma plăcută a tămâierilor voastre. Voi aduce țara la pustiire; și vrăjmașii voștri care vor locui în ea vor rămâne uimiți de ea. Vă voi risipi printre neamuri și voi scoate sabia după voi; țara voastră va fi pustiită, iar cetățile voastre vor fi prefăcute în pustiu. Atunci țara se va bucura de sabatele ei, câtă vreme va zăcea pustie și voi veți fi în țara vrăjmașilor voștri; atunci țara se va odihni și se va bucura de sabatele ei. Câtă vreme va zăcea pustie, se va odihni, pentru că nu s-a odihnit în sabatele voastre, când locuiați în ea. Leviticul 26:28–35.

The scattering among the heathen was fulfilled for Daniel when he was carried as a slave into Babylon, at the captivity of Jehoiakim. Then, while Daniel was in the “enemies’ land” the land rested and enjoyed “her sabbaths.” Second Chronicles informs us that the period of time was the seventy years of Jeremiah, which Daniel came to recognize in chapter nine.

Împrăștierea printre neamuri s-a împlinit pentru Daniel atunci când a fost dus ca rob în Babilon, la robia lui Ioiachim. Apoi, în timp ce Daniel se afla în „țara vrăjmașilor”, țara s-a odihnit și s-a bucurat de „sabatalele ei”. A Doua Carte a Cronicilor ne spune că această perioadă de timp a fost cei șaptezeci de ani ai lui Ieremia, pe care Daniel a ajuns să-i înțeleagă în capitolul nouă.

> And them that had escaped from the sword carried he away to Babylon; where they were servants to him and his sons until the reign of the kingdom of Persia: To fulfil the word of the Lord by the mouth of Jeremiah, until the land had enjoyed her sabbaths: for as long as she lay desolate she kept sabbath, to fulfil threescore and ten years. Now in the first year of Cyrus king of Persia, that the word of the Lord spoken by the mouth of Jeremiah might be accomplished, the Lord stirred up the spirit of Cyrus king of Persia, that he made a proclamation throughout all his kingdom, and put it also in writing, saying, Thus saith Cyrus king of Persia, All the kingdoms of the earth hath the Lord God of heaven given me; and he hath charged me to build him an house in Jerusalem, which is in Judah. Who is there among you of all his people? The Lord his God be with him, and let him go up. 2 Chronicles 36:20–23.

> Cei ce scăpaseră de sabie i-a dus în robie la Babilon; și au fost slujitori ai lui și ai fiilor lui până la domnia împărăției Persiei; ca să se împlinească cuvântul Domnului rostit prin gura lui Ieremia, până când țara și-a ținut sabatele; în tot timpul cât a rămas pustiită a ținut sabat, ca să se împlinească șaptezeci de ani. Iar în anul întâi al lui Cirus, împăratul Persiei, ca să se împlinească cuvântul Domnului rostit prin gura lui Ieremia, Domnul a trezit duhul lui Cirus, împăratul Persiei, și el a dat de veste în toată împărăția lui și a pus aceasta și în scris, zicând: „Așa vorbește Cirus, împăratul Persiei: «Domnul Dumnezeul cerurilor mi-a dat toate împărățiile pământului; și El mi-a poruncit să-I zidesc o Casă la Ierusalim, care este în Iuda. Cine este dintre voi din tot poporul Lui? Domnul Dumnezeul lui să fie cu el, și să se suie!»” 2 Cronici 36:20–23.

The term “scattering” is a symbol of the “seven times.” The judgment of Nebuchadnezzar of “seven times” living as a beast, typified the judgment of Belshazzar, as represented by the mystical words upon the wall, “mene, mene, tekel upharsin.” Belshazzar’s judgment was represented by the handwriting that equated to twenty-five hundred and twenty, the same number of days that Nebuchadnezzar lived like a beast, and the same number of years represented with the “seven times” of Leviticus twenty-six.

Cuvântul „împrăștiere” este un simbol al „celor șapte vremi”. Judecata lui Nebucadnețar, de „șapte vremi” trăite ca o fiară, a prefigurat judecata lui Belșațar, așa cum este reprezentată prin cuvintele mistice de pe perete: „mene, mene, tekel upharsin”. Judecata lui Belșațar a fost reprezentată prin scrierea de mână care echivala cu două mii cinci sute douăzeci, același număr de zile în care Nebucadnețar a trăit ca o fiară și același număr de ani reprezentați prin „cele șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase.

The judgment of Belshazzar, that was typified by the judgment of Nebuchadnezzar, was symbolically represented by the “seven times,” and both of those judgments represented a “fall of Babylon,” which is the symbol of the second angel’s message. The first fall of Babylon was when Nimrod’s tower was brought down.

Judecata lui Belșațar, care a fost prefigurată de judecata lui Nebucadnețar, a fost reprezentată simbolic prin „șapte vremi”, iar ambele judecăți au reprezentat o „cădere a Babilonului”, care este simbolul soliei celui de-al doilea înger. Prima cădere a Babilonului a avut loc atunci când turnul lui Nimrod a fost doborât.

> And the whole earth was of one language, and of one speech. And it came to pass, as they journeyed from the east, that they found a plain in the land of Shinar; and they dwelt there. And they said one to another, Go to, let us make brick, and burn them thoroughly. And they had brick for stone, and slime had they for mortar. And they said, Go to, let us build us a city and a tower, whose top may reach unto heaven; and let us make us a name, lest we be scattered abroad upon the face of the whole earth. And the Lord came down to see the city and the tower, which the children of men builded. And the Lord said, Behold, the people is one, and they have all one language; and this they begin to do: and now nothing will be restrained from them, which they have imagined to do. Go to, let us go down, and there confound their language, that they may not understand one another’s speech. So the Lord scattered them abroad from thence upon the face of all the earth: and they left off to build the city. Genesis 11:1–8.

> Iar tot pământul avea o singură limbă și aceeași vorbire. Și s-a întâmplat că, pe când călătoreau dinspre răsărit, au găsit o câmpie în țara Șinear; și au locuit acolo. Și au zis unul către altul: Haideți să facem cărămizi și să le ardem bine. Și aveau cărămida în loc de piatră, iar smoala le slujea drept mortar. Și au zis: Haideți să ne zidim o cetate și un turn al cărui vârf să ajungă până la cer; și să ne facem un nume, ca să nu fim împrăștiați pe fața întregului pământ. Și Domnul S-a pogorât ca să vadă cetatea și turnul pe care le zideau fiii oamenilor. Și Domnul a zis: Iată, poporul este unul și toți au o singură limbă; și iată de ce s-au apucat: acum nimic din ceea ce și-au pus în gând să facă nu le va fi cu neputință. Haideți să Ne pogorâm și să le încurcăm acolo limba, ca să nu-și mai înțeleagă unul altuia vorbirea. Astfel Domnul i-a împrăștiat de acolo pe fața întregului pământ; și au încetat să mai zidească cetatea. Geneza 11:1–8.

At the judgment of Babel, which was the judgment of Nimrod, the Lord “scattered” Nimrod’s rebels across the “face of the whole earth.” Nimrod and his cohorts knew their rebellion would cause them to be scattered, for they had said the motivation for building the tower and city was to “make us a name, lest we be scattered abroad upon the face of the whole earth.”

La judecata Babelului, care a fost judecata lui Nimrod, Domnul i-a „împrăștiat” pe răzvrătiții lui Nimrod pe „fața întregului pământ”. Nimrod și tovarășii lui știau că răzvrătirea lor avea să-i facă să fie împrăștiați, căci spuseseră că motivul pentru zidirea turnului și a cetății era „să ne facem un nume, ca nu cumva să fim împrăștiați pe toată fața pământului”.

A “name” prophetically is a symbol of character. The character that Nimrod and his cohorts established is represented by their works, for by the fruits you shall know the character. The fruit of Nimrod’s rebellion, and therefore the symbol of his character, was the construction of the tower and the city. A “tower” is a symbol of a church, and a “city” is a symbol of a state. The name of Nimrod’s rebels, which represents their character, was the combination of church and state, which is also symbolically represented as the image of the beast.

Un „nume”, în sens profetic, este un simbol al caracterului. Caracterul pe care Nimrod și tovarășii săi l-au statornicit este reprezentat prin faptele lor, căci după roade veți cunoaște caracterul. Rodul răzvrătirii lui Nimrod și, prin urmare, simbolul caracterului său, a fost zidirea turnului și a cetății. Un „turn” este un simbol al unei biserici, iar o „cetate” este un simbol al unui stat. Numele răzvrătiților lui Nimrod, care le reprezintă caracterul, era unirea dintre biserică și stat, care este de asemenea reprezentată simbolic ca chipul fiarei.

The passage identifying the fall of Babel has the expression “go to” repeated three times. The third is when God brings the judgment of confounding their language, and scattering them abroad. The first “go to” was the preparation for the second “go to,” when they constructed their city and tower. When they had accomplished their work during the history of the second expression of “go to,” God came down to visually consider their rebellion. The third “go to,” was judgment, and the second “go to” was a visual test. The first “go to” represents their first failure, and prophetically the three times “go to” is expressed identifies the three-step testing process of the everlasting gospel. There is much more information in the testimony of Nimrod’s rebellion and fall, but we are simply identifying that the first time Babylon (Babel) fell, the symbol of “seven times,” as represented by the “scattering,” is identified. Nimrod’s judgment was represented by a scattering, Nebuchadnezzar’s by “seven times” and Belshazzar’s by “twenty-five hundred and twenty”.

බාබෙල්ගේ වැටීම හඳුන්වා දෙන ඡේදය තුළ “යමු” යන ප්‍රකාශය තුන් වරක් නැවත නැවතත් භාවිත කර ඇත. තුන්වැනි වර එය පෙනී සිටින්නේ දෙවියන් වහන්සේ ඔවුන්ගේ භාෂාව ගොඩගස්වා අවුල් කර, ඔවුන් සියල්ලන්ම විසුරුවා හැරීමේ විනිශ්චය ගෙන ආ විටය. පළමු “යමු” යන්න දෙවැනි “යමු” සඳහා සූදානම විය; එනම් ඔවුන් තම නගරයත් කුළුණත් ගොඩනැගූ අවස්ථාවේදීය. “යමු” යන දෙවැනි ප්‍රකාශනයේ ඉතිහාසය තුළ ඔවුන් තම කාර්යය සම්පූර්ණ කළ පසු, දෙවියන් වහන්සේ ඔවුන්ගේ කැරැල්ල දෘශ්‍යමය ලෙස විමසා බැලීමට බැස ආවහ. තුන්වැනි “යමු” විනිශ්චය වූ අතර, දෙවැනි “යමු” දෘශ්‍යමය පරීක්ෂණයක් විය. පළමු “යමු” ඔවුන්ගේ පළමු අසමත් වීම නියෝජනය කරයි; ප්‍රවාදමය අර්ථයෙන් “යමු” යන්න තුන් වරක් ප්‍රකාශ කර තිබීම සදාකාල සුභාරංචියේ පියවර තුනක පරීක්ෂණ ක්‍රියාවලිය හඳුන්වා දෙයි. නිම්රෝද්ගේ කැරැල්ල හා වැටීම පිළිබඳ සාක්ෂියේ තවත් බොහෝ තොරතුරු ඇත; එහෙත් අපි මෙහි සරලව හඳුනා දක්වන්නේ බාබිලෝනිය (බාබෙල්) ප්‍රථම වරට වැටුණු අවස්ථාවේදී, “විසුරුම” මගින් නිරූපිත “සත් වරක්” යන සංකේතය හඳුනා දෙනු ලැබීමයි. නිම්රෝද්ගේ විනිශ්චය විසුරුමකින් නිරූපණය විය, නෙබුකද්නේසර්ගේ විනිශ්චය “සත් වරක්” මගින්ද, බෙල්ෂසර්ගේ විනිශ්චය “දෙදහස් පන්සිය විසි” මගින්ද නිරූපණය විය.

The signature of the Alpha and Omega identifies that the line of prophecy represented by chapters four and five, is the latter rain message of the second angel and Midnight Cry. The line begins with the fall of Babylon represented by Nebuchadnezzar, identifying 1798, which is when spiritual Babylon (the papacy) fell the first time. Then at the end of the line, Belshazzar’s Babylon falls, marking the beginning of the progressive fall of spiritual Babylon (the papacy again), beginning at the Sunday law crisis. There are two witnesses of the fall of Babylon at the beginning of the line and two witnesses at the end of the line. Prophetic logic recognizes the signature of the great Beginning and Ending, while seeing the subject of Babylon’s fall testified to by four witnesses in the line represented by Daniel chapters four and five.

Semnătura Alfa și Omega identifică faptul că linia profetică reprezentată de capitolele patru și cinci este solia ploii târzii a celui de-al doilea înger și Strigătul de la Miezul Nopții. Linia începe cu căderea Babilonului reprezentată de Nebucadnețar, identificând anul 1798, când Babilonul spiritual (papalitatea) a căzut pentru prima dată. Apoi, la capătul liniei, Babilonul lui Belșațar cade, marcând începutul căderii progresive a Babilonului spiritual (din nou papalitatea), începând cu criza legii duminicale. Există doi martori ai căderii Babilonului la începutul liniei și doi martori la sfârșitul ei. Logica profetică recunoaște semnătura marelui Început și Sfârșit, văzând totodată subiectul căderii Babilonului mărturisit de patru martori în linia reprezentată de Daniel capitolele patru și cinci.

In the type and antitype relationship of Nebuchadnezzar and Belshazzar, when aligned with the last days, we find the earth beast in its lamblike condition represented by Nebuchadnezzar, and then, when it speaks as a dragon, we see Belshazzar. We see in the prophetic relationship, the Republican horn being led by the Constitution of the United States represented by Nebuchadnezzar, and the overturning of the Constitution represented by Belshazzar. We will also see Nebuchadnezzar as a wise virgin and Belshazzar as a foolish virgin.

În relația dintre tip și antitip a lui Nebucadnețar și Belșațar, atunci când este pusă în legătură cu zilele de pe urmă, găsim fiara pământului în starea ei asemenea unui miel, reprezentată prin Nebucadnețar, iar apoi, când vorbește ca un balaur, îl vedem pe Belșațar. Vedem, în relația profetică, cornul republican, condus de Constituția Statelor Unite, reprezentat prin Nebucadnețar, iar răsturnarea Constituției, reprezentată prin Belșațar. De asemenea, îl vom vedea pe Nebucadnețar ca pe o fecioară înțeleaptă, iar pe Belșațar ca pe o fecioară neînțeleaptă.

We will continue our consideration of Daniel chapters four and five in the next article.

Vom continua analiza capitolelor patru și cinci din Daniel în articolul următor.

> “Belshazzar had been given many opportunities for knowing and doing the will of God. He had seen his grandfather Nebuchadnezzar banished from the society of men. He had seen the intellect in which the proud monarch gloried taken away by the One who gave it. He had seen the king driven from his kingdom, and made the companion of the beasts of the field. But Belshazzar’s love of amusement and self-glorification effaced the lessons he should never have forgotten; and he committed sins similar to those that brought signal judgments on Nebuchadnezzar. He wasted the opportunities graciously granted him, neglecting to use the opportunities within his reach for becoming acquainted with truth. ‘What must I do to be saved?’ was a question that the great but foolish king passed by indifferently.

> “Belshatsar a primit multe ocazii de a cunoaște și de a împlini voia lui Dumnezeu. El îl văzuse pe bunicul său, Nebucadnețar, izgonit din societatea oamenilor. Văzuse cum mintea cu care se fălea monarhul cel mândru i-a fost luată de Acela care i-o dăduse. Văzuse cum împăratul a fost alungat din împărăția sa și făcut tovarăș al fiarelor câmpului. Dar iubirea de petreceri și de proslăvire de sine a lui Belshatsar a șters lecțiile pe care n-ar fi trebuit să le uite niciodată; și el a săvârșit păcate asemănătoare acelora care au adus judecăți vădite asupra lui Nebucadnețar. El a risipit ocaziile care i-au fost acordate cu îndurare, neglijând să folosească prilejurile aflate la îndemâna sa pentru a ajunge să cunoască adevărul. «Ce trebuie să fac ca să fiu mântuit?» a fost o întrebare pe care marele, dar nechibzuitul împărat a trecut-o cu nepăsare cu vederea.”

> “This is the danger of heedless, reckless youth today. The hand of God will awaken the sinner as it did Belshazzar, but with many it will be too late to repent.

> „Acesta este pericolul tinereții nechibzuite și nesocotite de astăzi. Mâna lui Dumnezeu îl va trezi pe păcătos, așa cum a făcut cu Belșațar, dar pentru mulți va fi prea târziu să se pocăiască.‟

> “The ruler of Babylon had riches and honour, and in his haughty self-indulgence he had lifted himself up against the God of heaven and earth. He had trusted in his own arm, not supposing that any would dare to say, ‘Why doest thou this?’ But as the mysterious hand traced letters on the wall of his palace, Belshazzar was awed and silenced. In a moment he was completely shorn of his strength and humbled as a child. He realized that he was at the mercy of One greater than Belshazzar. He had been making sport of sacred things. Now his conscience was awakened. He realized that he had had the privilege of knowing and doing the will of God. The history of his grandfather stood out as vividly before him as the writing on the wall.” Bible Echo, April 25, 1898.

> “Stăpânitorul Babilonului avea bogății și cinste, iar în trufașa lui dedare la sine se înălțase împotriva Dumnezeului cerului și al pământului. Se încrezuse în propriul său braț, fără să-și închipuie că cineva ar îndrăzni să spună: «De ce faci aceasta?» Dar, când mâna tainică a trasat litere pe peretele palatului său, Belșațar a fost cuprins de teamă și redus la tăcere. Într-o clipă a fost cu totul lipsit de puterea lui și smerit ca un copil. Și-a dat seama că se afla la bunul plac al Unuia mai mare decât Belșațar. Își bătuse joc de lucrurile sfinte. Acum conștiința îi fusese trezită. Și-a dat seama că avusese privilegiul de a cunoaște și de a face voia lui Dumnezeu. Istoria bunicului său i-a stat înainte cu aceeași claritate vie ca scrierea de pe perete.” Bible Echo, 25 aprilie 1898.

Back to Articles