Article

# Panium - Number Five

Panium - Numărul cinci

The Robbers of Thy People: Rome’s Exaltation and Fall in Prophecy

Jefuitorii poporului tău: Înălțarea și căderea Romei în profeție

Author

Jeff Pippenger

Published

March 5, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

The Book of Daniel unfolds a remarkable prophetic narrative, weaving a principle of repeat and enlarge which threads through its visions, from the metallic statue of chapter 2 to the intricate kingly conflicts of chapter 11. Within this framework, a compelling case emerges: the Battle of Actium in 31 BC, culminating in Egypt’s fall in 30 BC, stands as a pivotal fulfillment of Daniel 11:25, 26, marking the dawn of pagan Rome’s 360-year supremacy.

Cartea lui Daniel desfășoară o remarcabilă narațiune profetică, țesând principiul „repetă și lărgește”, care străbate viziunile sale, de la statuia metalică din capitolul 2 până la conflictele regale complexe din capitolul 11. În acest cadru, se conturează un argument convingător: Bătălia de la Actium din anul 31 î.Hr., culminând cu căderea Egiptului în anul 30 î.Hr., se înfățișează ca o împlinire decisivă a textului din Daniel 11:25, 26, marcând zorii supremației de 360 de ani a Romei păgâne.

Daniel 11 begins with the rise and fall of empires following Alexander the Great’s death in 323 BC. Yet, by verse 14, a shift occurs. Around 200 BC, as Antiochus III (Magnus) prepared for the Battle of Panium against the child-king Ptolemy V, Rome intervened, not as a mere bystander but as the “robbers of thy people.” Concerned about securing Egypt’s wheat supply amid Hellenistic turmoil, Rome flexed its influence during the Second Macedonian War (200–197 BC), setting the stage for its prophetic role.

Daniel 11 inaanza kwa kuinuka na kuanguka kwa milki zilizofuata baada ya kifo cha Aleksanda Mkuu mnamo mwaka wa 323 KK. Hata hivyo, kufikia aya ya 14, mabadiliko hutokea. Karibu mwaka wa 200 KK, Antiochus III (Magnus) alipokuwa akijiandaa kwa Vita vya Panium dhidi ya mfalme mtoto Ptolemy V, Roma iliingilia kati, si kama mtazamaji wa kawaida tu, bali kama “wanyang’anyi wa watu wako.” Ikiwa na wasiwasi juu ya kulinda upatikanaji wa ngano ya Misri katikati ya machafuko ya Kiyunani, Roma ilionyesha nguvu ya ushawishi wake wakati wa Vita vya Pili vya Makedonia (200–197 KK), na hivyo kuweka msingi kwa nafasi yake ya kinabii.

## Rome’s Dominance Over the Jews

Supremația Romei asupra iudeilor

Fast forward to 63 BC, and verse 16 finds fulfillment when Pompey storms Jerusalem, entering the Holy of Holies and asserting Roman dominion over the “glorious land.” From here, verses 17 through 22 trace a succession of Roman figures: Pompey’s eastern campaigns, Julius Caesar’s conquests and assassination in 44 BC, Augustus Caesar’s tax-raising reign (noted in Luke 2:1) ending in 14 AD, and Tiberius overseeing Christ’s crucifixion in the year 31 AD, when the “prince of the covenant” was broken. The prophetic line from Pompey in Jerusalem to Titus in Jerusalem in 70 AD, sets forth the line of Rome’s dominance over God’s people.

Trecând înainte până în anul 63 î.Hr., versetul 16 își găsește împlinirea atunci când Pompei ia cu asalt Ierusalimul, intră în Sfânta Sfintelor și afirmă stăpânirea romană asupra „țării celei slăvite”. De aici, versetele 17 până la 22 urmăresc o succesiune de personalități romane: campaniile orientale ale lui Pompei, cuceririle și asasinarea lui Iulius Cezar în anul 44 î.Hr., domnia lui Cezar Augustus, caracterizată prin strângerea de biruri (menționată în Luca 2:1), încheiată în anul 14 d.Hr., și pe Tiberiu, sub a cărui cârmuire a avut loc răstignirea lui Hristos în anul 31 d.Hr., când „domnul legământului” a fost frânt. Linia profetică de la Pompei în Ierusalim până la Titus în Ierusalim, în anul 70 d.Hr., înfățișează linia dominației Romei asupra poporului lui Dumnezeu.

Beginning with a Roman General desecrating the temple on to the ending when a Roman General destroyed the temple provides the signature of Alpha and Omega. Beginning with desecrating and ending with destruction the historical line also contains the desecration and the destruction of the One who said of Himself, “Destroy this temple and in three days I will raise it up.” Truth is made up of the first, thirteenth and last letter of the Hebrew alphabet, and the line beginning with Pompey and ending with Titus includes a middle temple destruction that is represented by the middle of three crosses, that were erected at the very middle of the week Christ came to confirm the covenant. Verses sixteen through twenty-two represent a prophetic line that bears the signature of truth. There are a handful of important prophetic lines within the history represented by the verses, but the primary theme of the line is Rome’s dominance over the Jews.

Începând cu un general roman care a pângărit templul și până la încheierea când un general roman a distrus templul se află semnătura lui Alfa și Omega. Începând cu pângărirea și încheind cu distrugerea, linia istorică cuprinde, de asemenea, pângărirea și distrugerea Aceluia care a spus despre Sine: „Stricați templul acesta și în trei zile îl voi ridica.” Adevărul este alcătuit din prima, a treisprezecea și ultima literă a alfabetului ebraic, iar linia care începe cu Pompei și se încheie cu Titus include o distrugere a templului la mijloc, reprezentată prin crucea din mijloc dintre cele trei cruci, care au fost ridicate chiar la mijlocul săptămânii în care Hristos a venit să întărească legământul. Versetele șaisprezece până la douăzeci și doi reprezintă o linie profetică ce poartă semnătura adevărului. Există câteva linii profetice importante în cadrul istoriei reprezentate de aceste versete, dar tema principală a acestei linii este dominația Romei asupra iudeilor.

## Leagues and Treaties

Ligi și tratate

Verse 23 “repeats and enlarges” by looping back to 161–158 BC, when the Jews under Judas Maccabeus forged a league with Rome (1 Maccabees 8). This highlights Rome’s unique empire-building strategy—conquest through treaties and alliances, a method distinct from its predecessors. Verse 24 concludes this phase, noting Rome would “forecast its devices from the strongholds, even for a time.”

Versetul 23 „reia și dezvoltă” prin revenirea la anii 161–158 î.Hr., când iudeii sub Iuda Macabeul au încheiat o alianță cu Roma (1 Macabei 8). Aceasta evidențiază strategia unică a Romei de construire a imperiului — cucerirea prin tratate și alianțe, o metodă distinctă de cea a înaintașilor săi. Versetul 24 încheie această fază, arătând că Roma avea să „urzească planurile sale împotriva fortărețelor, dar numai până la o vreme.”

> And after the league made with him he shall work deceitfully: for he shall come up, and shall become strong with a small people. He shall enter peaceably even upon the fattest places of the province; and he shall do that which his fathers have not done, nor his fathers’ fathers; he shall scatter among them the prey, and spoil, and riches: yea, and he shall forecast his devices against the strong holds, even for a time. Daniel 11:23, 24.

> Și, după legământul făcut cu el, va lucra cu înșelăciune; căci se va ridica și va deveni puternic cu un popor mic. Va intra în pace chiar și în cele mai roditoare ținuturi ale provinciei; și va face ceea ce părinții lui n-au făcut, nici părinții părinților lui; va împărți între ei prada, jaful și bogățiile; da, își va urzi planurile împotriva cetățuilor, însă numai pentru o vreme. Daniel 11:23, 24.

## For a Time

Kwa ajili ya Wakati Fulani

The word translated “against” can be understood as the word “from”. Rome forecasts its devices “from”. The word “from” in the verse points to the city of Rome, the empire’s political and military heart, as the base of its strategies. The “time” is prophetically 360 years, beginning when Egypt falls in 30 BC after Actium, and ending in the year 330 when Constantine abandons Rome for Constantinople.

Cuvântul tradus „împotriva” poate fi înțeles ca fiind cuvântul „din”. Roma își prefigurează uneltirile „din”. Cuvântul „din” din verset indică cetatea Romei, inima politică și militară a imperiului, ca bază a strategiilor sale. „Timpul” este, în sens profetic, de 360 de ani, începând atunci când Egiptul cade în anul 30 î.Hr. după Actium și încheindu-se în anul 330, când Constantin părăsește Roma pentru Constantinopol.

Verses 25 and 26 zero in on Actium itself.

Versetele 25 și 26 se concentrează asupra Actiumului însuși.

> And he shall stir up his power and his courage against the king of the south with a great army; and the king of the south shall be stirred up to battle with a very great and mighty army; but he shall not stand: for they shall forecast devices against him. Yea, they that feed of the portion of his meat shall destroy him, and his army shall overflow: and many shall fall down slain. Daniel 11:25, 26.

> I on će podići svoju silu i svoju hrabrost protiv kralja juga s velikom vojskom; a kralj juga bit će podignut na boj s vojskom vrlo velikom i silnom; ali neće opstati, jer će kovati zamisli protiv njega. Da, oni koji jedu od dijela njegove hrane uništit će ga, i njegova će se vojska razliti; i mnogi će pasti pobijeni. Daniel 11:25, 26.

In 31 BC, Octavian, representing Rome as the “king of the north,” marshaled his forces against Cleopatra’s Egypt, the “king of the south,” in a monumental naval clash. Antony and Cleopatra’s “very great and mighty army” faltered, undone by strategic “devices” (Agrippa’s tactics) and betrayals—defections from Antony’s allies and Cleopatra’s mid-battle retreat. By 30 BC, Egypt was a Roman province, launching pagan Rome’s unchallenged rule. This 360-year span, from 30 BC to 330, aligns with Rome’s supremacy centered in its original stronghold, until Constantine’s shift “cast down” the stronghold, as Daniel 8:11 foretells.

ਅਜੋਕਤਾਵੀ ਪੂਰਵ 31 ਵਿੱਚ, ਔਕਟੇਵੀਅਨ ਨੇ, ਜੋ ਉੱਤਰ ਦੇ ਰਾਜੇ ਵਜੋਂ ਰੋਮ ਦੀ ਨੁਮਾਇੰਦਗੀ ਕਰਦਾ ਸੀ, ਕਲੀਓਪਾਤਰਾ ਦੇ ਮਿਸਰ—ਦੱਖਣ ਦੇ ਰਾਜੇ—ਦੇ ਵਿਰੁੱਧ ਇੱਕ ਵਿਸ਼ਾਲ ਸਮੁੰਦਰੀ ਟੱਕਰ ਵਿੱਚ ਆਪਣੀਆਂ ਸੈਨਾਵਾਂ ਇਕੱਠੀਆਂ ਕੀਤੀਆਂ। ਐਂਟਨੀ ਅਤੇ ਕਲੀਓਪਾਤਰਾ ਦੀ “ਬਹੁਤ ਵੱਡੀ ਅਤੇ ਸ਼ਕਤੀਸ਼ਾਲੀ ਸੈਨਾ” ਡਗਮਗਾ ਗਈ, ਰਣਨੀਤਿਕ “ਯੁਕਤੀਆਂ” (ਅਗ੍ਰਿੱਪਾ ਦੀਆਂ ਤਕਨੀਕਾਂ) ਅਤੇ ਵਿਸ਼ਵਾਸਘਾਤਾਂ ਕਰਕੇ ਪਰਾਜਿਤ ਹੋਈ—ਐਂਟਨੀ ਦੇ ਸਾਥੀਆਂ ਵੱਲੋਂ ਦਲ-ਬਦਲ ਅਤੇ ਯੁੱਧ ਦੇ ਵਿਚਕਾਰ ਕਲੀਓਪਾਤਰਾ ਦਾ ਪਿੱਛੇ ਹਟ ਜਾਣਾ। ਅਜੋਕਤਾਵੀ ਪੂਰਵ 30 ਤੱਕ, ਮਿਸਰ ਰੋਮ ਦਾ ਇੱਕ ਸੂਬਾ ਬਣ ਗਿਆ, ਜਿਸ ਨਾਲ ਮੂਰਤੀਪੂਜਕ ਰੋਮ ਦਾ ਬਿਨਾ ਚੁਣੌਤੀ ਵਾਲਾ ਰਾਜ ਆਰੰਭ ਹੋਇਆ। ਇਹ 360 ਸਾਲਾਂ ਦਾ ਅੰਤਰਾਲ, ਅਜੋਕਤਾਵੀ ਪੂਰਵ 30 ਤੋਂ ਲੈ ਕੇ 330 ਤੱਕ, ਆਪਣੇ ਮੂਲ ਗੜ੍ਹ ‘ਤੇ ਕੇਂਦ੍ਰਿਤ ਰੋਮ ਦੀ ਸਰਵੋਚਤਾ ਨਾਲ ਮਿਲਦਾ ਹੈ, ਜਦ ਤੱਕ ਕਿ ਕੌਂਸਟੈਂਟਾਈਨ ਦੇ ਸਥਾਨ-ਪਰਿਵਰਤਨ ਨੇ ਉਸ ਗੜ੍ਹ ਨੂੰ “ਢਾਹ ਦਿੱਤਾ,” ਜਿਵੇਂ ਦਾਨੀਏਲ 8:11 ਵਿੱਚ ਪਹਿਲਾਂ ਹੀ ਭਵਿੱਖਬਾਣੀ ਕੀਤੀ ਗਈ ਹੈ।

> Yea, he magnified himself even to the prince of the host, and by him the daily sacrifice was taken away, and the place of his sanctuary was cast down. Daniel 8:11.

> Da, s-a înălțat chiar până la Căpetenia oștirii, și prin el jertfa necurmată a fost înlăturată, iar locul sanctuarului Său a fost doborât. Daniel 8:11.

When Constantine cast down the city of Rome for the city of Constantinople, he left a power vacuum in the city of Rome open for the papal church to take the seat of authority represented by the city of Rome. The act fulfilled verse two of Revelation thirteen.

Când Constantin a părăsit cetatea Romei pentru cetatea Constantinopolului, el a lăsat în cetatea Romei un vid de putere, deschis pentru ca biserica papală să ocupe scaunul de autoritate reprezentat de cetatea Romei. Acest act a împlinit versetul doi din Apocalipsa treisprezece.

> And the beast which I saw was like unto a leopard, and his feet were as the feet of a bear, and his mouth as the mouth of a lion: and the dragon gave him his power, and his seat, and great authority. Revelation 13:2.

> Iar fiara pe care am văzut-o era asemenea unui leopard, picioarele ei erau ca ale unui urs, iar gura ei ca gura unui leu; și balaurul i-a dat puterea sa, scaunul său de domnie și o mare autoritate. Apocalipsa 13:2.

In Daniel 8, two different Hebrew words, both translated as “sanctuary” distinguish the story of the sanctuary in the book of Daniel. The book of Daniel represents a warfare between Christ and Satan as illustrated in the earthly representatives of Christ and Satan. Babylon, Satan’s earthly representative conquers Jerusalem in the opening of Daniel, and Jerusalem conquers Babylon in verse forty-five of chapter eleven. The kingdoms represented by the city of Jerusalem and the city of Babylon are “sanctuaries of strength.” The cities of Babylon and Jerusalem are both sanctuaries of strength, and they both have their own temples within the city. The Pantheon temple is in the city of Rome, and the temple in Jerusalem is the counterpart in the prophetic narrative. Babylon and the city of Rome are counterfeits of Jerusalem.

នៅក្នុង ដានីយ៉ែល ៨ មានពាក្យហេប្រ៊ូពីរផ្សេងគ្នា ដែលទាំងពីរត្រូវបានបកប្រែថា «ទីបរិសុទ្ធ» ហើយពាក្យទាំងនេះបានបែងចែកសាច់រឿងអំពីទីបរិសុទ្ធនៅក្នុងគម្ពីរ ដានីយ៉ែល។ គម្ពីរ ដានីយ៉ែល បង្ហាញអំពីសង្គ្រាមរវាងព្រះគ្រីស្ទ និងសាតាំង ដូចដែលត្រូវបានបង្ហាញតាមរយៈតំណាងនៅលើផែនដីរបស់ព្រះគ្រីស្ទ និងសាតាំង។ បាប៊ីឡូន ដែលជាតំណាងនៅលើផែនដីរបស់សាតាំង បានយកឈ្នះក្រុងយេរូសាឡឹមនៅដើមសៀវភៅ ដានីយ៉ែល ហើយក្រុងយេរូសាឡឹមវិញបានយកឈ្នះបាប៊ីឡូននៅខ៤៥ នៃជំពូក១១។ រាជាណាចក្រដែលត្រូវបានតំណាងដោយក្រុងយេរូសាឡឹម និងក្រុងបាប៊ីឡូន គឺជា «ទីបរិសុទ្ធនៃកម្លាំង»។ ក្រុងបាប៊ីឡូន និងក្រុងយេរូសាឡឹម សុទ្ធតែជាទីបរិសុទ្ធនៃកម្លាំង ហើយទាំងពីរនេះក៏មានព្រះវិហាររបស់ខ្លួននៅក្នុងក្រុងផងដែរ។ ព្រះវិហារ Pantheon ស្ថិតនៅក្នុងក្រុងរ៉ូម ហើយព្រះវិហារនៅក្រុងយេរូសាឡឹម គឺជាគូផ្ទឹមនៅក្នុងនិទានទំនាយ។ បាប៊ីឡូន និងក្រុងរ៉ូម គឺជារូបក្លែងបន្លំរបស់ក្រុងយេរូសាឡឹម។

In Daniel 8, the two Hebrew words are “miqdash” in verse 11, where the little horn (pagan Rome) casts down the “place of his sanctuary” (the city of Rome), when Constantine relocates in 330. The other word is “qodesh” in verses 13, 14, where God’s sanctuary awaits cleansing after 2300 days. Though both words are translated as sanctuary, “miqdash” can represent either God’s fortress or a pagan fortress, whereas “qodesh” is only used in the Bible to represent God’s sanctuary.

În Daniel 8, cele două cuvinte ebraice sunt „miqdash” în versetul 11, unde cornul cel mic (Roma păgână) aruncă la pământ „locul sanctuarului său” (cetatea Romei), atunci când Constantin se mută în anul 330. Celălalt cuvânt este „qodesh” în versetele 13, 14, unde sanctuarul lui Dumnezeu așteaptă curățirea după 2300 de zile. Deși ambele cuvinte sunt traduse prin sanctuar, „miqdash” poate reprezenta fie fortăreața lui Dumnezeu, fie o fortăreață păgână, pe când „qodesh” este folosit în Biblie numai pentru a reprezenta sanctuarul lui Dumnezeu.

In Daniel 11:31, the “sanctuary of strength” (the city of Rome) is polluted as the Barbarians and Vandals bring warfare to the city of Rome. The “arms” in the verse started with Clovis in 496 and continued until papal Rome, was fully ascendant by 538, when the Ostrogoths are expelled from the city.

În Daniel 11:31, „sanctuarul tăriei” (cetatea Romei) este pângărit, deoarece barbarii și vandalii aduc războiul asupra cetății Romei. „Brațele” din verset au început cu Clovis în anul 496 și au continuat până când Roma papală a ajuns pe deplin la putere în anul 538, când ostrogoții au fost izgoniți din cetate.

The prophetic line from Actium extends beyond 330. Verse 30’s “ships of Chittim” identify the Vandals under Genseric, who sacked Rome in 455, signaling Western Rome’s collapse. Papal Rome then rises, ruling from 538 until 1798; for 1260 years until Napoleon’s General Berthier delivered the “deadly wound” by capturing Pius VI. The 360 years of pagan Rome, from 30 BC to 330, mirrors the 1260 years of papal Rome, each beginning when a third obstacle (Egypt, Ostrogoths) falls.

Linia prorocza de la Actium se extinde dincolo de 330. „Corăbiile din Chitim” din versetul 30 îi identifică pe vandalii conduși de Genseric, care au jefuit Roma în 455, semnalând prăbușirea Romei de Apus. Roma papală se ridică apoi, domnind din 538 până în 1798; timp de 1260 de ani, până când generalul lui Napoleon, Berthier, a aplicat „rana de moarte” prin capturarea lui Pius al VI-lea. Cei 360 de ani ai Romei păgâne, de la 30 î.Hr. până la 330, reflectă cei 1260 de ani ai Romei papale, fiecare începând atunci când cade un al treilea obstacol (Egiptul, ostrogoții).

The modern “king of the north” emerges in verse 40. In 1989, the papacy, allied secretly with Reagan’s USA (symbolized as chariots, ships, and horsemen), topples the USSR, the “king of the south” (atheism/Communism). Verse 41 identifies the papacy conquering the “glorious land”—turning the Protestant USA into the Catholic USA—while verses 42, 43 identify the United Nations represented by Egypt yielding to a threefold union consisting of the United Nations (the dragon) the Vatican (the beast) and the United States (the false prophet), steering the world to Armageddon. Verse 45 predicts this power’s end, “with none to help,” its wound healed in verse forty-one, but its fate sealed by verse forty-five.

Nykungubami wa kisasa wa kaskazini anaibuka katika aya ya 40. Katika mwaka wa 1989, upapa, ukiwa umefanya muungano wa siri na Marekani ya Reagan (iliyofananishwa na magari ya vita, meli, na wapanda farasi), huiangusha USSR, “mfalme wa kusini” (ukana-Mungu/Ukomunisti). Aya ya 41 hutambulisha upapa akilishinda “nchi ya utukufu”—akiigeuza Marekani ya Kiprotestanti kuwa Marekani ya Kikatoliki—wakati aya ya 42 na ya 43 hutambulisha Umoja wa Mataifa unaowakilishwa na Misri ukijisalimisha kwa muungano wa aina tatu unaojumuisha Umoja wa Mataifa (joka), Vatikani (mnyama) na Marekani (nabii wa uongo), ukiuongoza ulimwengu kuelekea Har-Magedoni. Aya ya 45 hutabiri mwisho wa mamlaka hii, “wala hapana atakayemsaidia,” jeraha lake likiwa limeponywa katika aya ya arobaini na moja, lakini hatima yake ikiwa imetiwa muhuri kufikia aya ya arobaini na tano.

Actium in 31 BC is the focus of verses 25, 26, launching Rome’s 360-year reign from its sanctuary-stronghold. With verse fourteen as a caveat, the story of pagan Rome from verse sixteen unto the transition to papal Rome in verse thirty-one is the complete line of pagan Rome. That line is divided into three parts. Verse sixteen to twenty-two is the line of Rome’s dominance over ancient Israel. Verse twenty-three and twenty-four identifies that work of empire building which Rome employed when conquering through leagues and treaties in conjunction with military might. Verse twenty-four through to the last expression in verse thirty-one is a two-part line representing a period when Rome exalted itself, followed by a fall.

Actium, în anul 31 î.Hr., constituie punctul central al versetelor 25 și 26, inaugurând domnia de 360 de ani a Romei din sanctuarul-fortăreață al acesteia. Cu versetul paisprezece ca avertisment, relatarea despre Roma păgână, de la versetul șaisprezece până la tranziția către Roma papală din versetul treizeci și unu, reprezintă întreaga linie a Romei păgâne. Acea linie este împărțită în trei părți. Versetele șaisprezece până la douăzeci și doi alcătuiesc linia dominației Romei asupra Israelului antic. Versetele douăzeci și trei și douăzeci și patru identifică acea lucrare de edificare a imperiului pe care Roma a folosit-o atunci când cucerea prin alianțe și tratate, în conjuncție cu puterea militară. De la versetul douăzeci și patru până la ultima expresie din versetul treizeci și unu se întinde o linie în două părți, reprezentând o perioadă în care Roma s-a înălțat pe sine, urmată de o cădere.

The “time appointed” is the conclusion of the 360 years in the year 330. Verses twenty-seven unto the last phrase of verse thirty-one, which identifies when the papal power, represented as the abomination that maketh desolate was placed on the throne in 538 is the history of pagan Rome in the context of the period of three hundred and sixty years of supreme rule, which is then followed by two hundred and eight years of a progressive fall.

“timpul hotărât” este încheierea celor 360 de ani, în anul 330. Versetele douăzeci și șapte până la ultima expresie a versetului treizeci și unu, care identifică momentul când puterea papală, reprezentată ca urâciunea pustiirii, a fost așezată pe tron în 538, constituie istoria Romei păgâne în contextul perioadei de trei sute șaizeci de ani de stăpânire supremă, urmată apoi de două sute opt ani de cădere progresivă.

Therefore the “time” of verse twenty-four begins in 31 BC with an addition of the king of the south to the domain of the king of the north, and it ends in 330 with a division of the king of the north into east and west. From 330 unto 538 pagan Rome progressively falls apart. The various prophetic identifications associated with the various steps of demise of pagan Rome are the prophetic anchors that allow the student of prophecy to recognize God’s prophetic Word. In fulfillment of verse fourteen of Daniel eleven, Rome establishes the vision, and one of the ways that it does that very thing is through its fall. The verse states, “also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall.”

De aceea, „vremea” din versetul douăzeci și patru începe în anul 31 î.Hr., prin adăugarea împăratului de la miazăzi la domeniul împăratului de la miazănoapte, și se încheie în anul 330, prin împărțirea împăratului de la miazănoapte în răsărit și apus. Din anul 330 până în 538, Roma păgână se destramă în mod progresiv. Diferitele identificări profetice asociate cu diferitele etape ale pieirii Romei păgâne sunt reperele profetice care îi îngăduie studentului profeției să recunoască Cuvântul profetic al lui Dumnezeu. În împlinirea versetului paisprezece din Daniel unsprezece, Roma întemeiază vedenia, iar una dintre căile prin care face chiar acest lucru este prin căderea ei. Versetul spune: „și niște jefuitori ai poporului tău se vor înălța ca să împlinească vedenia; dar vor cădea.”

When Rome is attacked by the ships of Chittim, and thereafter attacks the south, it was not as the either the former or the latter, for from here onward the fall of the Roman power is being portrayed. The first four trumpets of the seven trumpets of Revelation found in chapter eight specifically describe the four major powers that ultimately brought Western Rome to a conclusion by 476. The vision is established when the robbers of thy people exalt themselves and fall. The prophetic vision is illustrated upon the framework of Rome’s fall. Western pagan Rome fell from 330 unto 538. Papal Rome fell in 1798. In the history of the fifth and sixth trumpet Eastern Rome fell to the Ottoman Turks in 1453. Those three falls are part of the vision that is established by the robbers of thy people.

Atunci când Roma este atacată de corăbiile din Chitim și, după aceea, atacă miazăziua, nu a fost nici ca cea dintâi, nici ca cea de pe urmă, căci de aici înainte este înfățișată căderea puterii romane. Primele patru trâmbițe din cele șapte trâmbițe ale Apocalipsei, aflate în capitolul opt, descriu în mod specific cele patru puteri majore care, în cele din urmă, au adus Roma Apuseană la sfârșit până în anul 476. Viziunea este întărită atunci când tâlharii poporului tău se înalță și cad. Viziunea profetică este ilustrată pe cadrul căderii Romei. Roma păgână apuseană a căzut din 330 până în 538. Roma papală a căzut în 1798. În istoria trâmbiței a cincea și a șasea, Roma Răsăriteană a căzut în mâinile turcilor otomani în 1453. Aceste trei căderi fac parte din viziunea care este întărită de tâlharii poporului tău.

The verse states, “also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall.” From 31 BC to 330 pagan Rome “exalted themselves” in their supremacy over the world. From 330 to 538 pagan Rome fell away to prepare for the man of sin to be seated in the temple of God, proclaiming himself to be God. From 538 unto 1798 the papal power “exalted themselves,” and in 1798 they fell. From 31 BC to 330 Western Rome “exalted” that it was the center of the Roman empire, and from 330 unto 476 it fell. In 330 Constantine exalted that Constantinople was the center of Eastern Rome and in 1453 Eastern Rome fell. The periods of the various representations of Rome, each possess a period where Rome exalts, followed by a period illustrating its fall, for “the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall.”

Versele spune: „și jefuitorii poporului tău se vor înălța ca să împlinească vedenia; dar vor cădea.” Din anul 31 î.Hr. până în 330, Roma păgână „s-a înălțat” în supremația ei asupra lumii. Din 330 până în 538, Roma păgână a decăzut pentru a pregăti așezarea omului fărădelegii în templul lui Dumnezeu, proclamându-se pe sine a fi Dumnezeu. Din 538 până în 1798, puterea papală „s-a înălțat”, iar în 1798 a căzut. Din anul 31 î.Hr. până în 330, Roma de Apus „s-a înălțat” prin aceea că era centrul imperiului roman, iar din 330 până în 476 a căzut. În 330, Constantin a înălțat Constantinopolul ca centru al Romei de Răsărit, iar în 1453 Roma de Răsărit a căzut. Perioadele diferitelor reprezentări ale Romei au fiecare o vreme în care Roma se înalță, urmată de o perioadă care ilustrează căderea ei, căci „jefuitorii poporului tău se vor înălța ca să împlinească vedenia; dar vor cădea.”

The Hebrew word translated as “robbers” is better translated as “breakers” for it aligns more closely with the root’s primary sense—to break through or disrupt—rather than strictly “robbers” (which implies theft). The term suggests those who fracture boundaries, laws, or covenants, not just steal goods. Rome is the breaker in Bible prophecy, though it is translated as “robbers” in verse fourteen. In Daniel chapter two Rome is the iron kingdom, and then in chapter seven the fourth beast is also Rome.

Cuvântul ebraic tradus prin „tâlhari” este redat mai bine prin „spărgători”, căci se armonizează mai îndeaproape cu sensul primar al rădăcinii — a străpunge sau a tulbura — decât strict cu „tâlhari” (care implică furtul). Termenul îi desemnează pe aceia care sfărâmă hotare, legi sau legăminte, nu doar fură bunuri. Roma este spărgătorul în profeția biblică, deși în versetul paisprezece este tradus prin „tâlhari”. În Daniel capitolul doi, Roma este împărăția de fier, iar apoi, în capitolul șapte, a patra fiară este tot Roma.

> After this I saw in the night visions, and behold a fourth beast, dreadful and terrible, and strong exceedingly; and it had great iron teeth: it devoured and brake in pieces, and stamped the residue with the feet of it: and it was diverse from all the beasts that were before it; and it had ten horns. Daniel 7:7.

> După aceasta m-am uitat în vedeniile de noapte și iată că era o a patra fiară, înfricoșătoare, grozavă și nespus de puternică; avea niște dinți mari de fier: mânca, sfărâma și călca în picioare rămășița; și era deosebită de toate fiarele care fuseseră înaintea ei; și avea zece coarne. Daniel 7:7.

The fourth beast–which is Rome–has “iron” teeth, for it is the same fourth kingdom represented as iron in chapter two. In verse seven the fourth beast of Rome “breaks in pieces,” and when it breaks in pieces it “stamped the residue with the feet of it.” The beast of Rome is the iron kingdom and the characteristic of braking in pieces and stamping the residue represents the act of persecution. The persecution brought upon ancient Israel was a “sign.”

A patra fiară — care este Roma — are dinți „de fier”, căci este aceeași a patra împărăție reprezentată ca fier în capitolul doi. În versetul șapte, a patra fiară, Roma, „sfărâmă”, iar când sfărâmă, „călca în picioare rămășița”. Fiara Romei este împărăția de fier, iar caracteristica de a sfărâma și de a călca în picioare rămășița reprezintă actul persecuției. Persecuția adusă asupra Israelului din vechime a fost un „semn”.

> Moreover all these curses shall come upon thee, and shall pursue thee, and overtake thee, till thou be destroyed; because thou hearkenedst not unto the voice of the Lord thy God, to keep his commandments and his statutes which he commanded thee: And they shall be upon thee for a sign and for a wonder, and upon thy seed forever. Because thou servedst not the Lord thy God with joyfulness, and with gladness of heart, for the abundance of all things; Therefore shalt thou serve thine enemies which the Lord shall send against thee, in hunger, and in thirst, and in nakedness, and in want of all things: and he shall put a yoke of iron upon thy neck, until he have destroyed thee. The Lord shall bring a nation against thee from far, from the end of the earth, as swift as the eagle flieth; a nation whose tongue thou shalt not understand; A nation of fierce countenance, which shall not regard the person of the old, nor shew favour to the young. Deuteronomy 28:45–50.

> Nga ana tjetër, të gjitha këto mallkime do të vijnë mbi ty, do të të ndjekin dhe do të të arrijnë, derisa të shkatërrohesh; sepse nuk e dëgjove zërin e Zotit, Perëndisë tënd, për të ruajtur urdhërimet e tij dhe statutet e tij që ai të urdhëroi; dhe ato do të jenë mbi ty si shenjë dhe si mrekulli, dhe mbi farën tënde përjetë. Sepse nuk i shërbeve Zotit, Perëndisë tënd, me gëzim dhe me hare zemre, për shkak të bollëkut të të gjitha gjërave; prandaj do t’u shërbesh armiqve të tu, të cilët Zoti do t’i dërgojë kundër teje, në uri, në etje, në lakuriqësi dhe në mungesë të të gjitha gjërave; dhe ai do të vërë një zgjedhë prej hekuri mbi qafën tënde, derisa të të ketë shkatërruar. Zoti do të sjellë kundër teje një komb nga larg, nga skaji i dheut, të shpejtë si shqiponja që fluturon; një komb gjuhën e të cilit ti nuk do ta kuptosh; një komb me pamje të egër, që nuk do të ketë respekt për plakun, as do të tregojë hir ndaj të riut. Ligji i Përtërirë 28:45–50.

The curses upon ancient Israel brought about by their rebellion are a “sign and a wonder, and upon thy seed forever.” The curse was to be brought upon them with “a nation of fierce countenance.” The beast with iron teeth that “breaks in pieces and stamps the residue” in chapter seven is also the fourth kingdom which proceeds from the division of Alexander’s kingdom, and just as with Moses in Deuteronomy, that kingdom is a nation whose tongue ancient Israel would not understand. The kingdom of Rome in Daniel chapter eight is a nation of fierce countenance and a nation who speaks a different language.

Blestemele asupra Israelului din vechime, aduse asupra lui prin răzvrătirea sa, sunt „un semn și o minune, și asupra seminței tale pentru totdeauna”. Blestemul trebuia să fie adus asupra lor prin „un neam cu înfățișare aprigă”. Fiara cu dinți de fier, care „sfărâmă și calcă în picioare rămășița”, din capitolul șapte, este de asemenea a patra împărăție care se ridică din împărțirea împărăției lui Alexandru și, întocmai ca în cazul lui Moise în Deuteronomul, acea împărăție este un neam a cărui limbă Israelul din vechime nu avea să o înțeleagă. Împărăția Romei din Daniel capitolul opt este un neam cu înfățișare aprigă și un neam care vorbește o altă limbă.

> Now that being broken, whereas four stood up for it, four kingdoms shall stand up out of the nation, but not in his power. And in the latter time of their kingdom, when the transgressors are come to the full, a king of fierce countenance, and understanding dark sentences, shall stand up. Daniel 8:22, 23.

> Acum, faptul că a fost frânt, iar în locul lui s-au ridicat patru, înseamnă că patru împărății se vor ridica din neamul acela, dar nu cu puterea lui. Și, în partea de pe urmă a împărăției lor, când nelegiuiții vor fi ajuns la culme, se va ridica un împărat cu înfățișare aprigă și priceput în vorbe întunecoase. Daniel 8:22, 23.

The “robbers (breakers) of thy people” establish the vision, they exalt themselves and they fall. The fourth iron kingdom was pagan Rome who ruled supremely when exalting themselves, but whose ultimate fall became a prophetic characteristic which establishes the vision. They are breakers for they trample down God’s people through persecution.

„Tâlharii (sfărâmătorii) poporului tău” întăresc vedenia; ei se înalță pe ei înșiși și cad. A patra împărăție de fier a fost Roma păgână, care a domnit în chip suprem atunci când se înălța pe sine, dar a cărei cădere finală a devenit o trăsătură profetică ce întărește vedenia. Ei sunt sfărâmători, căci calcă în picioare poporul lui Dumnezeu prin persecuție.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

Back to Articles