Article

# The Book of Daniel - Number Thirty-Three

Cartea lui Daniel - Numărul Treizeci și Trei

The “Seal” of God Impressed at the Sunday Law Decree: A Prophetic Analysis of Daniel Chapter 6

„Sigiliul” lui Dumnezeu aplicat la decretul Legii Duminicale: o analiză profetică a capitolului 6 din Daniel

Author

Jeff Pippenger

Published

December 28, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The “seal” of God that can be seen, is impressed at the Sunday law decree.

„Pecetea” lui Dumnezeu, care poate fi văzută, este imprimată la decretul legii duminicale.

> “Not one of us will ever receive the seal of God while our characters have one spot or stain upon them. It is left with us to remedy the defects in our characters, to cleanse the soul temple of every defilement. Then the latter rain will fall upon us as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost. . ..

> „Niciunul dintre noi nu va primi vreodată sigiliul lui Dumnezeu câtă vreme caracterul nostru poartă asupra lui vreo pată sau întinare. Ne revine nouă să îndreptăm defectele din caracterele noastre, să curățim templul sufletului de orice necurăție. Atunci ploaia târzie va cădea peste noi, așa cum ploaia timpurie a căzut peste ucenici în Ziua Cincizecimii....”

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.” Testimonies, volume 5, 214, 216.

> „Ce faceți, fraților, în marea lucrare de pregătire? Cei care se unesc cu lumea primesc tiparul lumesc și se pregătesc pentru semnul fiarei. Cei care nu se încred în sine, care se smeresc înaintea lui Dumnezeu și își curățesc sufletele prin ascultare de adevăr, aceștia primesc tiparul ceresc și se pregătesc pentru sigiliul lui Dumnezeu pe frunțile lor. Când decretul va fi dat și pecetea va fi aplicată, caracterul lor va rămâne curat și fără pată pentru veșnicie.” Testimonies, volumul 5, 214, 216.

Daniel receives the seal that can be seen, when he is thrown into the lion’s den, so the chapter is representing the Sunday law decree.

Daniel primește pecetea care poate fi văzută atunci când este aruncat în groapa cu lei; astfel, capitolul reprezintă decretul legii duminicale.

> Then these men assembled unto the king, and said unto the king, Know, O king, that the law of the Medes and Persians is, That no decree nor statute which the king establisheth may be changed. Then the king commanded, and they brought Daniel, and cast him into the den of lions. Now the king spake and said unto Daniel, Thy God whom thou servest continually, he will deliver thee. And a stone was brought, and laid upon the mouth of the den; and the king sealed it with his own signet, and with the signet of his lords; that the purpose might not be changed concerning Daniel. Daniel 6:15–17.

> Wtedy owi mężowie zgromadzili się u króla i rzekli do króla: Wiedz, królu, że prawem Medów i Persów jest, iż żadnego dekretu ani postanowienia, które król ustanawia, nie można zmienić. Wówczas król rozkazał, i przyprowadzono Daniela, i wrzucono go do jaskini lwów. Król zaś przemówił i rzekł do Daniela: Twój Bóg, któremu nieustannie służysz, On cię wybawi. I przyniesiono kamień, i położono go na otworze jaskini; a król zapieczętował go swoją pieczęcią oraz pieczęcią swoich dostojników, aby nic nie mogło być zmienione w sprawie Daniela. Daniela 6:15–17.

The story does not end there, but it does end where it starts. The line of Daniel chapter six illustrates the confederacy that was primarily led by the one hundred and twenty princes, and the two lesser presidents, but included the counselors, captains and governors. The five-fold alliance was formed to deceive the king into persecuting Daniel. The story ends with their judgment, for they are illustrating a special judgment that occurs at the Sunday law; a judgment that is not directed at those representing Daniel or the king, but at those who deceived the king.

Historia nu se încheie acolo, dar se încheie acolo unde începe. Linia capitolului șase din Daniel ilustrează confederația care a fost condusă în principal de cei o sută douăzeci de voievozi și de ceilalți doi președinți, dar care îi includea și pe sfetnici, căpitani și cârmuitori. Alianța întreită în cinci părți a fost formată pentru a-l înșela pe împărat, spre a-l determina să-l persecute pe Daniel. Istorisirea se încheie cu judecata lor, căci ei ilustrează o judecată specială care are loc la legea duminicală; o judecată care nu este îndreptată împotriva celor ce îl reprezintă pe Daniel sau pe împărat, ci împotriva celor care l-au înșelat pe împărat.

> And the king commanded, and they brought those men which had accused Daniel, and they cast them into the den of lions, them, their children, and their wives; and the lions had the mastery of them, and brake all their bones in pieces or ever they came at the bottom of the den. Daniel 6:24.

> Iar împăratul a poruncit, și au fost aduși oamenii aceia care îl pârâseră pe Daniel, și au fost aruncați în groapa cu lei, ei, copiii lor și soțiile lor; iar leii i-au biruit și le-au zdrobit toate oasele mai înainte ca ei să ajungă la fundul gropii. Daniel 6:24.

In the prophetic scenario it is always the church that deceives the state, and chapter six is identifying the deception carried out against the king. After Ahab had witnessed the mighty manifestation of God’s power on Mount Carmel, Elijah led him through the rain back to Jezebel. Ahab had no reason to think that Jezebel would not be impressed with the powerful testimony of God’s power, but Ahab had been deceived concerning Jezebel’s deep-seated hatred of Elijah. The story of Elijah in confrontation with Ahab and Jezebel is again repeated in the story of John the Baptist (who was Elijah), and Herod and Herodias.

W mantićkim widowisku to zawsze kościół zwodzi państwo, a rozdział szósty wskazuje na zwiedzenie dokonane wobec króla. Gdy Achab ujrzał potężne objawienie mocy Bożej na górze Karmel, Eliasz poprowadził go przez deszcz z powrotem do Jezabel. Achab nie miał powodu przypuszczać, że Jezabel nie zostanie poruszona potężnym świadectwem Bożej mocy, lecz Achab został zwiedziony co do głęboko zakorzenionej nienawiści Jezabel do Eliasza. Historia Eliasza w konfrontacji z Achabem i Jezabel zostaje ponownie powtórzona w historii Jana Chrzciciela (który był Eliaszem), Heroda i Herodiady.

When on his birthday, the drunken Herod promised half his kingdom to Salome, (Herodias’ daughter), he did not expect that Herodias would demand the head of John. The kings, whether it be Ahab, Herod or Darius are deceived by the impure woman through the dance of Jezebel’s false prophets, or the dance of Herodias’ daughter, or the five-fold confederacy in the story of Daniel. Pilate was also deceived by a corrupt priesthood, which represented the Jewish “church”, and a church symbolizes a woman.

Când, de ziua sa, Irod, aflat în stare de beție, i-a făgăduit Salomeei (fiica Irodiadei) jumătate din împărăția sa, nu se aștepta ca Irodiada să ceară capul lui Ioan. Împărații, fie că este vorba despre Ahab, Irod sau Darius, sunt înșelați de femeia necurată prin dansul prorocilor mincinoși ai Izabelei, sau prin dansul fiicei Irodiadei, sau prin confederația în cinci părți din istorisirea lui Daniel. Și Pilat a fost înșelat de o preoțime coruptă, care reprezenta „biserica” iudaică, iar o biserică simbolizează o femeie.

The deception is a characteristic of the prophetic scenario, and Islam of the third Woe is the lie that is employed to deceive the United Nations in the last days through fear. Both the “deception” and the “lie” that produces the deception, are identified in God’s prophetic Word. The role of Islam, and the papacy becoming the eighth head of the seven heads, have already been identified as part of the message that is unsealed in the last days, which is the Revelation of Jesus Christ. Therefore, exposing the deception of Darius in Daniel chapter six is part of the message that makes up the message of the Midnight Cry. The deception is the element that fully heals the deadly wound, thus resurrecting the papacy as the eighth and final kingdom. In the deception of Darius, the two apostate presidents and the one hundred and twenty princes are the representatives of the confederacy of deception who are contrasted with Daniel.

Înșelăciunea este o caracteristică a scenariului profetic, iar Islamul celei de-a treia Vai este minciuna folosită pentru a înșela Națiunile Unite în zilele din urmă prin frică. Atât „înșelăciunea”, cât și „minciuna” care produce înșelăciunea sunt identificate în Cuvântul profetic al lui Dumnezeu. Rolul Islamului și faptul că papalitatea devine al optulea cap dintre cele șapte capete au fost deja identificate ca parte a soliei care este descoperită în zilele din urmă, care este Descoperirea lui Isus Hristos. Prin urmare, demascarea înșelăciunii lui Darius din capitolul șase al cărții lui Daniel face parte din solia care alcătuiește mesajul Strigătului de la Miezul Nopții. Înșelăciunea este elementul care vindecă pe deplin rana de moarte, înviind astfel papalitatea ca al optulea și ultimul regat. În înșelăciunea lui Darius, cei doi președinți apostați și cei o sută douăzeci de prinți sunt reprezentanții confederației înșelăciunii, care sunt puși în contrast cu Daniel.

One hundred and twenty is a symbol of God’s disciples at Pentecost.

O sută douăzeci este un simbol al ucenicilor lui Dumnezeu la Cincizecime.

> And in those days Peter stood up in the midst of the disciples, and said, (the number of names together were about an hundred and twenty.) Acts 1:15.

> Și în zilele acelea, Petru s-a ridicat în mijlocul ucenicilor și a zis: (numărul celor adunați laolaltă era de aproape o sută douăzeci.) Faptele Apostolilor 1:15.

Pentecost typifies the Sunday law when the seal is impressed, and the one hundred and twenty princes who deceived Darius, are a symbol of false priesthood at the Sunday law. Two categories of those who deceive the king are presented by the two apostate presidents and the one hundred and twenty apostate princes. The two presidents are classed with Daniel, who is the prophet. The two classes that deceive Darius represent a group of false prophets and a group of corrupted priests.

Rusaliile prefigurează legea duminicală, atunci când sigiliul este aplicat, iar cei o sută douăzeci de prinți care l-au înșelat pe Darius sunt un simbol al unei preoții false la vremea legii duminicale. Două categorii dintre cei care îl înșală pe împărat sunt prezentate prin cei doi președinți apostați și cei o sută douăzeci de prinți apostați. Cei doi președinți sunt puși în aceeași categorie cu Daniel, care este profetul. Cele două clase care îl înșală pe Darius reprezintă un grup de profeți mincinoși și un grup de preoți corupți.

> Woe be unto the pastors that destroy and scatter the sheep of my pasture! saith the Lord. Therefore thus saith the Lord God of Israel against the pastors that feed my people; Ye have scattered my flock, and driven them away, and have not visited them: behold, I will visit upon you the evil of your doings, saith the Lord. And I will gather the remnant of my flock out of all countries whither I have driven them, and will bring them again to their folds; and they shall be fruitful and increase. And I will set up shepherds over them which shall feed them: and they shall fear no more, nor be dismayed, neither shall they be lacking, saith the Lord. Behold, the days come, saith the Lord, that I will raise unto David a righteous Branch, and a King shall reign and prosper, and shall execute judgment and justice in the earth. In his days Judah shall be saved, and Israel shall dwell safely: and this is his name whereby he shall be called, THE LORD OUR RIGHTEOUSNESS. Therefore, behold, the days come, saith the Lord, that they shall no more say, The Lord liveth, which brought up the children of Israel out of the land of Egypt; But, The Lord liveth, which brought up and which led the seed of the house of Israel out of the north country, and from all countries whither I had driven them; and they shall dwell in their own land. Mine heart within me is broken because of the prophets; all my bones shake; I am like a drunken man, and like a man whom wine hath overcome, because of the Lord, and because of the words of his holiness. For the land is full of adulterers; for because of swearing the land mourneth; the pleasant places of the wilderness are dried up, and their course is evil, and their force is not right. For both prophet and priest are profane; yea, in my house have I found their wickedness, saith the Lord. Wherefore their way shall be unto them as slippery ways in the darkness: they shall be driven on, and fall therein: for I will bring evil upon them, even the year of their visitation, saith the Lord. Jeremiah 23:1–12.

> 오, 내 목장의 양 떼를 멸하며 흩어 버리는 목자들에게 화가 있을지어다! 주께서 말씀하시느니라. 그러므로 이스라엘의 하나님 여호와께서 내 백성을 먹이는 목자들에게 이같이 말씀하시느니라. 너희가 내 양 떼를 흩으며 몰아내고 돌보지 아니하였도다. 보라, 내가 너희 행위의 악에 대하여 너희를 벌하리라. 주께서 말씀하시느니라. 그리고 내가 내 양 떼의 남은 자들을, 내가 그들을 쫓아 보냈던 모든 나라에서 모아 그들의 우리로 다시 데려오리니, 그들이 생육하며 번성하리라. 내가 또 그들 위에 목자들을 세우리니, 그들이 그들을 먹일 것이요, 그들은 다시는 두려워하지 아니하며 놀라지 아니하고, 하나도 잃어버림이 없으리라. 주께서 말씀하시느니라. 보라, 날이 이르리니, 주께서 말씀하시느니라, 내가 다윗에게 한 의로운 가지를 일으키리라. 한 왕이 왕노릇하며 형통할 것이요, 땅에서 공의와 정의를 시행하리라. 그의 날에 유다는 구원을 받겠고, 이스라엘은 평안히 거하리라. 그의 이름은 그들이 그를 일컬어 말하기를, 여호와 우리의 의라 하리라. 그러므로 보라, 날이 이르리니, 주께서 말씀하시느니라, 그들이 다시는 말하기를, 이스라엘 자손을 애굽 땅에서 인도하여 올라오게 하신 여호와께서 살아 계시느니라, 하지 아니하고, 오직 말하기를, 이스라엘 집의 씨를 북방 땅과 내가 그들을 쫓아 보냈던 모든 나라에서 인도하여 올리시고 이끄신 여호와께서 살아 계시느니라, 하리니, 그들이 자기들의 땅에 거하리라. 선지자들로 말미암아 내 마음이 내 속에서 상하였고, 내 모든 뼈가 떨리는도다. 내가 술 취한 사람 같고, 포도주에 압도된 사람 같으니, 이는 여호와 때문이요, 그의 거룩한 말씀들 때문이라. 이는 이 땅에 간음하는 자들이 가득함이라. 맹세함으로 말미암아 땅이 슬퍼하며, 광야의 아름다운 곳들이 마르고, 그들의 행로는 악하며, 그들의 힘은 바르지 아니하도다. 대저 선지자와 제사장이 다 사악하니라. 참으로 내 집에서조차 내가 그들의 악을 발견하였노라. 주께서 말씀하시느니라. 그러므로 그들의 길은 그들에게 어둠 속의 미끄러운 길 같아서, 그들이 몰려가다가 그 가운데서 넘어지리니, 이는 내가 그들에게 재앙을 내릴 것임이라, 곧 그들의 벌하심을 받는 해에 그러하리라. 주께서 말씀하시느니라. 예레미야 23:1–12.

Jeremiah’s “year of visitation” is the judgment of the conspirators that deceived Darius. The judgment of the false prophets and priests is a subject of the prophetic Word. And just as a corrupt priesthood led out and deceived the Roman authorities against Christ, the conspiracy in Daniel six is addressing that very prophetic truth.

„Anul cercetării” al lui Ieremia este judecata complotiștilor care l-au înșelat pe Darius. Judecata prorocilor și preoților mincinoși este un subiect al Cuvântului profetic. Și, după cum o preoțime coruptă a condus și a înșelat autoritățile romane împotriva lui Hristos, complotul din Daniel șase abordează tocmai acel adevăr profetic.

The prophetic lines of chapter five of Daniel, set forth the executive judgment carried out upon the Republican horn and the nation of the United States at the Sunday law. That judgment is accomplished by Islam of the third Woe, that has snuck into the kingdom through the unguarded southern wall. The line of the Sunday law in chapter three of Daniel, identifies God’s people being lifted up as an ensign to the entire world at that very time. Chapter six is focusing upon the judgment carried out upon the false prophets in that very same history.

Liniile profetice ale capitolului cinci din Daniel înfățișează judecata executivă adusă asupra cornului republican și asupra națiunii Statelor Unite la legea duminicală. Acea judecată este împlinită prin Islamul celei de-a treia Vai, care s-a strecurat în împărăție prin zidul nevegheat de la miazăzi. Linia legii duminicale din capitolul trei din Daniel identifică poporul lui Dumnezeu ca fiind înălțat ca un steag pentru întreaga lume chiar în acel timp. Capitolul șase se concentrează asupra judecății aduse asupra prorocilor mincinoși în aceeași istorie.

At the Sunday law in the United States the apostate Protestant horn is made up of two classes, one that upholds Sunday as the day of worship, and the other that vainly professes to uphold Sabbath as the day of worship. Their counterparts within the Republican horn are the Democrat and Republican parties. Each of the two apostate horns were typified by the Sadducees and Pharisees in the time of Christ. The two apostate presidents and one hundred and twenty priests in the deception of Darius also represent the two categories of the apostate horn of Protestantism. Though they were actually political figures in the time when the story took place, the prophetic context identifies that it is the apostate religious power that deceives the state.

La legea duminicală din Statele Unite, cornul protestant apostat este alcătuit din două clase: una care susține duminica drept ziua de închinare, și cealaltă care pretinde în zadar că susține Sabatul drept ziua de închinare. Corespondenții lor din cadrul cornului republican sunt partidele Democrat și Republican. Fiecare dintre cele două coarne apostate a fost prefigurat de saduchei și farisei în vremea lui Hristos. Cei doi președinți apostați și cei o sută douăzeci de preoți din înșelăciunea lui Darius reprezintă, de asemenea, cele două categorii ale cornului apostat al protestantismului. Deși, în vremea în care s-a petrecut istoria, ei erau în realitate figuri politice, contextul profetic arată că puterea religioasă apostată este aceea care înșală statul.

The story, as illustrated at Mount Carmel, identifies two classes of false prophets; the prophets of Baal and the prophets of the grove (Ashtaroth). Together they typify the combination of church and state, for Baal is a male deity and Ashtaroth is a female deity. Elijah ultimately executed the false prophets of Mount Carmel, just as the confederacy of Daniel chapter six were thrown into the lion’s den.

Episodul, așa cum este ilustrat la Muntele Carmel, identifică două categorii de proroci mincinoși: prorocii lui Baal și prorocii dumbrăvii (Aștarot). Împreună, ei preînchipuie unirea dintre biserică și stat, căci Baal este o zeitate de parte bărbătească, iar Aștarot este o zeitate de parte femeiască. În cele din urmă, Ilie i-a executat pe prorocii mincinoși de la Muntele Carmel, după cum și confederația din Daniel capitolul șase a fost aruncată în groapa cu lei.

> And Elijah said unto them, Take the prophets of Baal; let not one of them escape. And they took them: and Elijah brought them down to the brook Kishon, and slew them there. 1 Kings 18:40.

> Și Ilie le-a zis: „Prindeți pe prorocii lui Baal; să nu scape niciunul dintre ei.” Și i-au prins; iar Ilie i-a coborât la pârâul Chișon și i-a înjunghiat acolo. 1 Împărați 18:40.

In the same Mount Carmel story, represented by John the Baptist, the power that deceives is the daughter. Both stories identify the deceivers as dancing, whether around their offering on Mount Carmel, or at Herod’s drunken birthday party, where Salome did her dance of deception. Together the two lines identify the combination of church and state that is fully formed at the Sunday law, and that the apostate churches of the United States are the daughters of Herodias, who is Jezebel, who both represent Catholicism. Herod’s birthday marks the end of the sixth kingdom of the earth beast, but simultaneously marks the birthday of the seventh kingdom of Bible prophecy (the United Nations).

În aceeași istorie a Muntelui Carmel, reprezentată de Ioan Botezătorul, puterea care înșală este fiica. Ambele istorii îi identifică pe înșelători ca dansând, fie în jurul jertfei lor pe Muntele Carmel, fie la petrecerea de aniversare, în beția lui Irod, unde Salome și-a făcut dansul înșelăciunii. Împreună, cele două linii identifică unirea dintre biserică și stat care este pe deplin formată la legea duminicală și faptul că bisericile apostaziate ale Statelor Unite sunt fiicele Irodiadei, care este Izabela, amândouă reprezentând catolicismul. Ziua de naștere a lui Irod marchează sfârșitul celei de-a șasea împărății a fiarei pământului, dar, simultan, marchează ziua de naștere a celei de-a șaptea împărății a profeției biblice (Națiunile Unite).

In the very promise to Salome, Herod agrees to give half his kingdom to Salome, identifying the seventh kingdom represents a combination of one-half church and one-half state. The kingdom begins when John’s head is delivered to Herodias. For this reason, the seventh kingdom is represented in Revelation chapter seventeen, as continuing but a short space. It is at the Sunday law that the three-fold union is put in place, for there the ten kings agree to give their short-lived kingdom unto the beast for one “hour.” The one “hour,” is the “hour” of the Sunday law crisis, that begins in the United States and ends when Michael stands up.

În însăși făgăduința făcută Salomeei, Irod este de acord să-i dea Salomeei jumătate din împărăția sa, identificând astfel cea de-a șaptea împărăție ca reprezentând o combinație de o jumătate biserică și o jumătate stat. Împărăția începe atunci când capul lui Ioan este dat Irodiadei. Din acest motiv, cea de-a șaptea împărăție este reprezentată în Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, ca dăinuind doar puțină vreme. La legea duminicală este instituită uniunea întreită, căci acolo cei zece împărați sunt de acord să-și dea împărăția lor de scurtă durată fiarei pentru un „ceas”. Acest „ceas” este „ceasul” crizei legii duminicale, care începe în Statele Unite și se încheie atunci când Mihail Se ridică.

> And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. These have one mind, and shall give their power and strength unto the beast. These shall make war with the Lamb, and the Lamb shall overcome them: for he is Lord of lords, and King of kings: and they that are with him are called, and chosen, and faithful. Revelation 17:12–14.

> Şi cele zece coarne pe care le-ai văzut sunt zece împăraţi, care încă n-au primit împărăţie; ci primesc putere ca împăraţi, timp de un ceas, împreună cu fiara. Aceştia au un singur gând şi îşi vor da puterea şi tăria lor fiarei. Ei se vor război cu Mielul, iar Mielul îi va birui; pentru că El este Domnul domnilor şi Împăratul împăraţilor; şi cei ce sunt cu El sunt chemaţi, aleşi şi credincioşi. Apocalipsa 17:12–14.

The ten kings, represented by Herod, agree at the birthday of the seventh kingdom to give half their kingdom unto the beast during the Sunday law crisis, which is represented as “one hour.” In that “hour,” the handwriting is written on Belshazzar’s wall. In that “hour,” Shadrach, Meshach and Abednego are cast into the furnace and are lifted up in a cloud as are the two witnesses of Revelation chapter eleven. The three-fold union is brought together by the deception carried out by the earth beast, who brings fire down out of heaven in sight of men.

Cei zece împărați, reprezentați de Irod, sunt de acord, la nașterea celei de-a șaptea împărății, să dea jumătate din împărăția lor fiarei în timpul crizei legii duminicale, care este reprezentată ca „un ceas”. În acel „ceas”, scrierea este trasată pe zidul lui Belșațar. În acel „ceas”, Șadrac, Meșac și Abed-Nego sunt aruncați în cuptor și sunt înălțați într-un nor, așa cum sunt cei doi martori din Apocalipsa, capitolul unsprezece. Întreita unire este adusă laolaltă prin amăgirea înfăptuită de fiara pământului, care face să coboare foc din cer înaintea oamenilor.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed. And he doeth great wonders, so that he maketh fire come down from heaven on the earth in the sight of men, And deceiveth them that dwell on the earth by the means of those miracles which he had power to do in the sight of the beast; saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live. Revelation 13:11–14.

> Și am văzut o altă fiară ridicându-se din pământ; și avea două coarne ca ale unui miel și vorbea ca un balaur. Și exercită toată puterea fiarei dintâi înaintea ei și face ca pământul și cei ce locuiesc pe el să se închine fiarei dintâi, a cărei rană de moarte fusese vindecată. Și face semne mari, până acolo încât coboară foc din cer pe pământ, înaintea oamenilor, și îi amăgește pe cei ce locuiesc pe pământ prin semnele pe care avea putere să le facă înaintea fiarei; spunând celor ce locuiesc pe pământ să facă un chip al fiarei, care avea rana făcută de sabie și trăise. Apocalipsa 13:11–14.

The world is deceived, not so much by the miracles, as it is by “the means of those miracles” which he had power to do. The expression “means of those miracles” is an added phrase, but it places the correct emphasis on the miracles, that should be carefully noted. The way in which the false message (fire from heaven), deceives the world is important to recognize, for we are now in the very history where the populations of planet earth are being hypnotized through an “information super-highway” that is controlled and manipulated by the globalist merchants of the earth. That subject we will leave off until later articles, but we are simply noting now that the deceit of the presidents and princes that was carried out upon Darius, is a specific prophetic subject, containing several connected elements that need to be recognized.

Lumea este înșelată, nu atât prin minunile în sine, cât prin „mijloacele acelor minuni” pe care el avea putere să le facă. Expresia „mijloacele acelor minuni” este o formulare adăugată, însă ea așază accentul corect asupra minunilor, fapt care trebuie observat cu grijă. Felul în care mesajul fals (foc din cer) înșală lumea este important de recunoscut, căci ne aflăm acum chiar în acea istorie în care populațiile planetei Pământ sunt hipnotizate printr-o „super-autostradă a informației”, controlată și manipulată de negustorii globaliști ai pământului. Acest subiect îl vom lăsa pentru articole ulterioare, însă observăm acum doar că înșelarea președinților și a prinților, care a fost săvârșită asupra lui Darius, este un subiect profetic specific, care conține câteva elemente conexe ce trebuie recunoscute.

The three-fold union is brought together by the deception of Salome’s sensuous dance before the rulers at Herod’s birthday party. The deception that was forced upon Pilate, that was two-fold in nature, which was the accusation that Christ was causing and promoting sedition against the state power, and also that He was blaspheming against the religious power. In that history three antagonists came together. The Roman power (the state), Barabbas, a false Christ (the false prophet), and the apostate Jewish church (the beast). The apostate church deceived the Roman authority (the state), with the two-fold lie of sedition and blasphemy.

Uniunea întreită este adusă împreună prin amăgirea dansului senzual al Salomeei înaintea mai-marilor la ospățul zilei de naștere a lui Irod. Amăgirea care a fost impusă lui Pilat, care era de natură dublă, și anume acuzația că Hristos provoca și încuraja răzvrătirea împotriva puterii de stat și, de asemenea, că blasfemia împotriva puterii religioase. În acea istorie, trei adversari s-au unit. Puterea romană (statul), Baraba, un Hristos fals (profetul mincinos), și biserica iudaică apostată (fiara). Biserica apostată a înșelat autoritatea romană (statul) prin minciuna dublă a răzvrătirii și a blasfemiei.

When Darius is finally awakened to the motivation of his deceivers, he is forced to throw Daniel into the lion’s den. Daniel broke the law of the state by his obedience to the law of God. The lie presented to Darius, was accomplished by exalting Darius’ pride, thus preventing him from recognizing the motivation of his deceivers. The lie and the deception in the story of Daniel and the lion’s den, identifies obedience to God as blasphemy and sedition, which was the same two-fold deception of the cross, and the waymark of the cross aligns with the waymark of the Sunday law.

Când Darius este, în cele din urmă, trezit la motivația înșelătorilor săi, el este silit să-l arunce pe Daniel în groapa cu lei. Daniel a încălcat legea statului prin ascultarea sa de Legea lui Dumnezeu. Minciuna prezentată lui Darius a fost împlinită prin înălțarea mândriei lui Darius, împiedicându-l astfel să recunoască motivația înșelătorilor săi. Minciuna și înșelăciunea din istoria lui Daniel și a gropii cu lei identifică ascultarea de Dumnezeu drept blasfemie și răzvrătire, ceea ce a fost aceeași înșelăciune dublă de la cruce, iar waymark-ul crucii se aliniază cu waymark-ul legii duminicale.

The punishment of the religious deceiving power is a subject of Bible prophecy, as is the fact that the religious power deceives the state power.

Pedepsirea puterii religioase amăgitoare constituie un subiect al profeției biblice, după cum și faptul că puterea religioasă înșală puterea de stat.

> “The people see that they have been deluded. They accuse one another of having led them to destruction; but all unite in heaping their bitterest condemnation upon the ministers. Unfaithful pastors have prophesied smooth things; they have led their hearers to make void the law of God and to persecute those who would keep it holy. Now, in their despair, these teachers confess before the world their work of deception. The multitudes are filled with fury. ‘We are lost!’ they cry, ‘and you are the cause of our ruin;’ and they turn upon the false shepherds. The very ones that once admired them most will pronounce the most dreadful curses upon them. The very hands that once crowned them with laurels will be raised for their destruction. The swords which were to slay God’s people are now employed to destroy their enemies. Everywhere there is strife and bloodshed.” The Great Controversy, 655.

> „Ludul vede că a fost amăgit. Se acuză unul pe altul că i-au dus la pieire; dar toți se unesc în a revărsa cea mai amară osândă asupra slujitorilor. Păstori necredincioși au prorocit lucruri măgulitoare; ei i-au făcut pe ascultătorii lor să desființeze Legea lui Dumnezeu și să-i prigonească pe aceia care ar fi păzit-o ca sfântă. Acum, în deznădejdea lor, acești învățători își mărturisesc înaintea lumii lucrarea de amăgire. Mulțimile sunt cuprinse de furie. «Suntem pierduți!» strigă ei, «și voi sunteți pricina pieirii noastre»; și se întorc împotriva păstorilor mincinoși. Chiar aceia care odinioară îi admirau cel mai mult vor rosti asupra lor cele mai înfricoșătoare blesteme. Chiar mâinile care odinioară i-au încununat cu lauri se vor ridica pentru nimicirea lor. Săbiile care trebuiau să ucidă poporul lui Dumnezeu sunt folosite acum pentru a-i nimici pe vrăjmașii lor. Pretutindeni este ceartă și vărsare de sânge.” Tragedia veacurilor, 655.

The religious leaders are turned upon after probation closes, for their flocks recognize that they had been deceived by a lie propagated by the religious leaders. The presidents and princes, along with their families, all suffered the same retributive judgment for the lie they propagated. When Elijah slew the false prophets at Mount Carmel, that same retribution is represented at “the great earthquake” of Revelation chapter eleven, when “seven thousand” are overthrown.

Liderii religioși sunt atacați după încheierea timpului de probă, căci turmele lor recunosc că au fost înșelate printr-o minciună răspândită de conducătorii religioși. Președinții și prinții, împreună cu familiile lor, au suferit cu toții aceeași judecată retributivă pentru minciuna pe care au propagat-o. Când Ilie i-a ucis pe prorocii mincinoși la Muntele Carmel, aceeași retribuție este reprezentată la „marele cutremur” din capitolul unsprezece al cărții Apocalipsa, când „șapte mii” sunt răsturnați.

> And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. Revelation 11:13.

> Și în ceasul acela s-a făcut un mare cutremur de pământ, și a zecea parte a cetății a căzut, și în cutremur au fost uciși dintre oameni șapte mii; iar cei rămași s-au înfricoșat și au dat slavă Dumnezeului cerului. Apocalipsa 11:13.

In the fulfillment of the great earthquake of the French Revolution the seven thousand that were slain represented the royalty of France. At the “hour” of the great earthquake that is the Sunday law, the seven thousand that are slain represent Seventh-day Adventists who bow to Rome, for only those that understand the accountability of the Seventh-day Sabbath receive the mark of the beast when the Sunday law arrives.

En la consumación del gran terremoto de la Revolución Francesa, los siete mil que fueron muertos representaban a la realeza de Francia. En la “hora” del gran terremoto, es decir, la ley dominical, los siete mil que son muertos representan a los Adventistas del Séptimo Día que se inclinan ante Roma, pues únicamente aquellos que comprenden la responsabilidad del sábado del séptimo día reciben la marca de la bestia cuando llega la ley dominical.

> “The change of the Sabbath is the sign or mark of the authority of the Roman church. Those who, understanding the claims of the fourth commandment, choose to observe the false Sabbath in the place of the true, are thereby paying homage to that power by which alone it is commanded. The mark of the beast is the papal Sabbath, which has been accepted by the world in the place of the day of God’s appointment.

> „Schimbarea Sabatului este semnul sau marca autorității Bisericii Romei. Cei care, înțelegând pretențiile poruncii a patra, aleg să păzească sabatul fals în locul celui adevărat, aduc prin aceasta omagiu acelei puteri prin care singură el este poruncit. Semnul fiarei este sabatul papal, care a fost acceptat de lume în locul zilei rânduite de Dumnezeu.״

> “But the time to receive the mark of the beast, as designated in prophecy, has not yet come. The testing time has not yet come. There are true Christians in every church, not excepting the Roman Catholic communion. None are condemned until they have had the light and have seen the obligation of the fourth commandment. But when the decree shall go forth enforcing the counterfeit Sabbath, and when the loud cry of the third angel shall warn men against the worship of the beast and his image, the line will be clearly drawn between the false and the true. Then those who still continue in transgression will receive the mark of the beast in their foreheads or in their hands.

> „Dar vremea pentru a primi semnul fiarei, aşa cum este desemnată în profeţie, încă nu a sosit. Timpul de încercare încă nu a venit. Există creştini adevăraţi în fiecare biserică, fără a o excepta pe cea romano-catolică. Nimeni nu este condamnat până când nu a primit lumina şi nu a văzut obligativitatea poruncii a patra. Dar când va fi dat decretul care va impune sabatul contrafăcut şi când strigătul cel puternic al celui de-al treilea înger îi va avertiza pe oameni împotriva închinării la fiară şi la chipul ei, linia de demarcaţie dintre fals şi adevărat va fi trasată limpede. Atunci aceia care vor continua încă în călcare de lege vor primi semnul fiarei pe frunţile lor sau pe mâinile lor.

> “With rapid steps we are approaching this period. When Protestant churches shall unite with the secular power to sustain a false religion, for opposing which their ancestors endured the fiercest persecution, then will the papal Sabbath be enforced by the combined authority of church and state. There will be a national apostasy, which will end only in national ruin.” Bible Training School, February 2, 1913.

> „Cu pași repezi ne apropiem de această perioadă. Când bisericile protestante se vor uni cu puterea seculară pentru a susține o religie falsă, pentru împotrivirea față de care strămoșii lor au îndurat cea mai aprigă persecuție, atunci Sabatul papal va fi impus prin autoritatea combinată a bisericii și a statului. Va avea loc o apostazie națională, care se va încheia numai în ruină națională.” Bible Training School, 2 februarie 1913.

The “seven thousand” who are overthrown at the “hour” of the great earthquake, that is the Sunday law, are also paralleled by the “seven thousand” who refused to bow to Jezebel in the time of Elijah.

Cei „șapte mii” care sunt doborâți în „ceasul” marelui cutremur, adică legea duminicală, sunt de asemenea puși în paralel cu cei „șapte mii” care au refuzat să se plece înaintea Izabelei în vremea lui Ilie.

> Yet I have left me seven thousand in Israel, all the knees which have not bowed unto Baal, and every mouth which hath not kissed him. 1 Kings 19:18.

> Dar Eu Mi-am lăsat în Israel șapte mii, și anume pe toți cei ale căror genunchi nu s-au plecat înaintea lui Baal și pe toți cei a căror gură nu l-a sărutat. 1 Împărați 19:18.

The first reference to seven thousand identifies a faithful group that refused to bow to Jezebel, and the last reference represents a remnant that do bow to Jezebel. When the papacy conquers the glorious land (the earth beast of Revelation thirteen), at the Sunday law, one class is “overthrown” and another class escapes the hand of Babylon’s control, for the message to come out of Babylon then begins.

Prima referință la șapte mii identifică un grup credincios care a refuzat să se plece înaintea Izabelei, iar ultima referință reprezintă o rămășiță care se pleacă înaintea Izabelei. Când papalitatea cucerește țara cea slăvită (fiara pământului din Apocalipsa treisprezece), la legea duminicală, o clasă este „răsturnată”, iar o altă clasă scapă din mâna controlului Babilonului, căci atunci începe solia de a ieși din Babilon.

> He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. Daniel 11:41.

> Va intra și în țara cea slăvită, și multe țări vor fi răsturnate; dar acestea vor scăpa din mâna lui: Edomul, Moabul și fruntașii copiilor lui Amon. Daniel 11:41.

The word “countries” is an added word, for many countries are not “overthrown” at the Sunday law, but many individual Seventh-day Adventists are, for at that point they are the only ones held accountable to the light of the third angel. They are the “many,” for they were those called to be among those that received the seal of God, but they rejected that calling.

রবিবারের আইন প্রণয়নের সময়ে অনেক দেশ “উল্টে ফেলা” হয় না; বরং “countries” শব্দটি একটি সংযোজিত শব্দ, কারণ সেই সময়ে বহু পৃথক সেভেন্থ-ডে অ্যাডভেন্টিস্ট উল্টে ফেলা হয়, কেননা তখন তৃতীয় দূতের আলোর প্রতি জবাবদিহিতার মধ্যে একমাত্র তারাই অবস্থান করে। তারাই সেই “many,” কারণ তারাই ছিলেন তাদের মধ্যে অন্তর্ভুক্ত হওয়ার জন্য আহূত, যারা ঈশ্বরের সীল গ্রহণ করেছিল; কিন্তু তারা সেই আহ্বান প্রত্যাখ্যান করেছিল।

> And he saith unto him, Friend, how camest thou in hither not having a wedding garment? And he was speechless. Then said the king to the servants, Bind him hand and foot, and take him away, and cast him into outer darkness; there shall be weeping and gnashing of teeth. For many are called, but few are chosen. Matthew 22:12–14.

> Și i-a zis: Prietene, cum ai intrat aici fără să ai haină de nuntă? Iar el a amuțit. Atunci împăratul a zis slujitorilor: Legați-i mâinile și picioarele, luați-l și aruncați-l în întunericul de afară; acolo va fi plânsul și scrâșnirea dinților. Căci mulți sunt chemați, dar puțini sunt aleși. Matei 22:12–14.

The deception of the princes and presidents in Daniel chapter six is identifying the punishment of the religious power that deceives the state power.

Amăgirea prinților și a președinților din capitolul șase al cărții lui Daniel identifică pedepsirea puterii religioase care înșală puterea statală.

> And the king commanded, and they brought those men which had accused Daniel, and they cast them into the den of lions, them, their children, and their wives; and the lions had the mastery of them, and brake all their bones in pieces or ever they came at the bottom of the den. Daniel 6:24.

> Și împăratul a poruncit, și au adus pe acei oameni care îl pârâseră pe Daniel, și i-au aruncat în groapa cu lei, pe ei, pe copiii lor și pe soțiile lor; iar leii i-au biruit și le-au zdrobit toate oasele înainte ca ei să ajungă la fundul gropii. Daniel 6:24.

We shall continue the book of Daniel in the next article.

Vom continua cartea lui Daniel în articolul următor.

> And what shall I more say? for the time would fail me to tell of Gedeon, and of Barak, and of Samson, and of Jephthae; of David also, and Samuel, and of the prophets: Who through faith subdued kingdoms, wrought righteousness, obtained promises, stopped the mouths of lions. Hebrews 11:32, 33.

> Și ce voi mai zice? Căci nu mi-ar ajunge vremea ca să vorbesc despre Ghedeon, despre Barac, despre Samson, despre Ieftae, despre David, despre Samuel și despre proroci, care, prin credință, au cucerit împărății, au înfăptuit dreptatea, au dobândit făgăduințe, au astupat gurile leilor. Evrei 11:32, 33.

Back to Articles