Article

# Rome Establishes the Vision - Number Eight

Roma ustanawia wizję — liczba osiem

Foundations of Sand: The Rejection of Prophetic Truth in Laodicean Adventism

Temeli de nisip: respingerea adevărului profetic în adventismul laodicean

Author

Jeff Pippenger

Published

August 18, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the last article we referenced the following words of Jesus.

În ultimul articol am făcut referire la următoarele cuvinte ale lui Isus.

> Beware of false prophets, which come to you in sheep’s clothing, but inwardly they are ravening wolves. Ye shall know them by their fruits. Do men gather grapes of thorns, or figs of thistles? Even so every good tree bringeth forth good fruit; but a corrupt tree bringeth forth evil fruit. A good tree cannot bring forth evil fruit, neither can a corrupt tree bring forth good fruit. Every tree that bringeth not forth good fruit is hewn down, and cast into the fire. Wherefore by their fruits ye shall know them. Not everyone that saith unto me, Lord, Lord, shall enter into the kingdom of heaven; but he that doeth the will of my Father which is in heaven. Many will say to me in that day, Lord, Lord, have we not prophesied in thy name? and in thy name have cast out devils? and in thy name done many wonderful works? And then will I profess unto them, I never knew you: depart from me, ye that work iniquity. Therefore whosoever heareth these sayings of mine, and doeth them, I will liken him unto a wise man, which built his house upon a rock: And the rain descended, and the floods came, and the winds blew, and beat upon that house; and it fell not: for it was founded upon a rock. And every one that heareth these sayings of mine, and doeth them not, shall be likened unto a foolish man, which built his house upon the sand: And the rain descended, and the floods came, and the winds blew, and beat upon that house; and it fell: and great was the fall of it. Matthew 7:15–27.

> Păziți-vă de prorocii mincinoși, care vin la voi în haine de oi, dar pe dinăuntru sunt lupi răpitori. Îi veți cunoaște după roadele lor. Oare culeg oamenii struguri din spini sau smochine din mărăcini? Tot așa, orice pom bun face roade bune, dar pomul stricat face roade rele. Un pom bun nu poate face roade rele, nici un pom stricat nu poate face roade bune. Orice pom care nu face roadă bună este tăiat și aruncat în foc. Așadar, după roadele lor îi veți cunoaște. Nu oricine-Mi zice: Doamne, Doamne, va intra în împărăția cerurilor, ci acela care face voia Tatălui Meu care este în ceruri. Mulți Îmi vor zice în ziua aceea: Doamne, Doamne, n-am prorocit noi în Numele Tău? și în Numele Tău n-am scos draci? și în Numele Tău n-am făcut multe minuni? Atunci le voi spune curat: Niciodată nu v-am cunoscut; depărtați-vă de la Mine, voi care lucrați fărădelegea. De aceea, pe oricine aude aceste cuvinte ale Mele și le împlinește, îl voi asemăna cu un om înțelept, care și-a zidit casa pe stâncă. A dat ploaia, au venit șuvoaiele, au suflat vânturile și au izbit în casa aceea; dar ea nu s-a prăbușit, pentru că fusese întemeiată pe stâncă. Iar oricine aude aceste cuvinte ale Mele și nu le împlinește va fi asemănat cu un om nechibzuit, care și-a zidit casa pe nisip. A dat ploaia, au venit șuvoaiele, au suflat vânturile și au lovit în casa aceea; și ea s-a prăbușit, iar prăbușirea ei a fost mare. Matei 7:15–27.

The rebellion of 1863 marks the beginning of Laodicean Seventh-day Adventism building a false foundation upon the sand. Sand represents the satanic principle of pluralism, in contrast with the Rock of absolute truth. Absolute truth is established upon two witnesses, and the truths represented upon the two sacred charts of Habakkuk, which Adventism has progressively set aside, are derived from the Bible and confirmed by the Spirit of Prophecy. Those truths are absolute.

Răzvrătirea din 1863 marchează începutul Adventismului de Ziua a Șaptea laodicean, care își zidește o temelie falsă pe nisip. Nisipul reprezintă principiul satanic al pluralismului, în contrast cu Stânca adevărului absolut. Adevărul absolut este întemeiat pe doi martori, iar adevărurile reprezentate pe cele două hărți sacre ale lui Habacuc, pe care Adventismul le-a dat progresiv la o parte, sunt derivate din Biblie și confirmate de Spiritul Profeției. Aceste adevăruri sunt absolute.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as of little value the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin, and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science. ‘Thus saith the Lord: Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ [Jeremiah 6:16.]

> „Vrăjmașul caută să abată mintea fraților și surorilor noastre de la lucrarea de pregătire a unui popor care să poată sta în picioare în aceste zile de pe urmă. Sofismele lui sunt menite să îndepărteze mințile de la primejdiile și îndatoririle ceasului. Ei socotesc ca fiind de mică valoare lumina pe care Hristos a venit din cer s-o dea lui Ioan pentru poporul Său. Ei învață că scenele aflate chiar înaintea noastră nu sunt de o importanță suficientă pentru a primi o atenție deosebită. Ei fac fără putere adevărul de origine cerească și jefuiesc poporul lui Dumnezeu de experiența lui din trecut, dându-i în loc o știință falsă. «Așa vorbește Domnul: Stați în drumuri, și priviți, și întrebați de cărările cele vechi, unde este calea cea bună, și umblați pe ea.» [Ieremia 6:16.]”

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith,—the foundations that were laid at the beginning of our work, by prayerful study of the Word and by revelation. Upon these foundations we have been building for more than fifty years. Men may suppose that they have found a new way, that they can lay a stronger foundation than that which has been laid; but this is a great deception. ‘Other foundation can no man lay than that is laid.’ [1 Corinthians 3:11.] In the past, many have undertaken to build a new faith, to establish new principles; but how long did their building stand? It soon fell; for it was not founded upon the Rock.” Testimonies, volume 8, 296–297.

> „Să nu caute nimeni să smulgă temeliile credinței noastre — temeliile care au fost puse la începutul lucrării noastre, prin studiul cu rugăciune al Cuvântului și prin revelație. Pe aceste temelii zidim de mai bine de cincizeci de ani. Oamenii pot presupune că au găsit o cale nouă, că pot pune o temelie mai puternică decât cea care a fost pusă; dar aceasta este o mare amăgire. «Căci nimeni nu poate pune o altă temelie decât cea care a fost pusă.» [1 Corinteni 3:11.] În trecut, mulți s-au apucat să zidească o credință nouă, să întemeieze principii noi; dar câtă vreme a rămas în picioare zidirea lor? Curând s-a prăbușit, căci nu era întemeiată pe Stâncă.” Testimonies, volumul 8, 296–297.

When September 11, 2001 arrived so did the rains of the Holy Spirit.

Când a sosit 11 septembrie 2001, au venit și ploile Duhului Sfânt.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> „Ploaia târzie urmează să cadă peste poporul lui Dumnezeu. Un înger puternic urmează să se coboare din cer, iar întregul pământ va fi luminat de slava lui.” Review and Herald, 21 aprilie 1891.

When the great buildings of New York City were thrown down by a touch from God, the latter rain began to sprinkle. When September 11, 2001 arrived the floodgates of papal principles was released.

Atunci când marile clădiri ale orașului New York au fost aruncate la pământ printr-o atingere din partea lui Dumnezeu, ploaia târzie a început să stropească. Când a venit 11 septembrie 2001, stăvilarele principiilor papale au fost deschise.

> “In this time of prevailing iniquity, the Protestant churches that have rejected a ‘Thus saith the Lord,’ will reach a strange pass. They will be converted to the world. In their separation from God, they will seek to make falsehood and apostasy from God the law of the nation. They will work upon the rulers of the land to make laws to restore the lost ascendency of the man of sin, who sits in the temple of God, showing himself that he is God. The Roman Catholic principles will be taken under the protection of the state. The protest of Bible truth will no longer be tolerated by those who have not made the law of God their rule of life.” Review and Herald, December 21, 1897.

> „În acest timp al nelegiuirii predominante, bisericile protestante care au respins un „Așa zice Domnul” vor ajunge într-o stare ciudată. Ele se vor converti la lume. În despărțirea lor de Dumnezeu, vor căuta să facă din minciună și din apostazia față de Dumnezeu legea națiunii. Ele vor influența pe conducătorii țării să facă legi pentru a restaura supremația pierdută a omului fărădelegii, care șade în templul lui Dumnezeu, dându-se drept Dumnezeu. Principiile romano-catolice vor fi luate sub protecția statului. Protestul adevărului biblic nu va mai fi tolerat de către cei care nu au făcut din legea lui Dumnezeu regula vieții lor.” Review and Herald, 21 decembrie 1897.

The Patriot Act marks the beginning of the protection of Roman Catholic principles, that progressively leads to the soon-coming Sunday law. On September 11, 2001 the four winds that represent Islam of the third woe, began to blow.

Patriot Act-ul marchează începutul protejării principiilor romano-catolice, care conduce în mod progresiv la legea duminicală ce urmează să vină în curând. La 11 septembrie 2001, cele patru vânturi care reprezintă islamul celei de-a treia vai au început să sufle.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> „Îngerii țin cele patru vânturi, reprezentate ca un cal înfuriat care caută să se smulgă și să se năpustească peste fața întregului pământ, purtând în calea sa distrugere și moarte.״

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> «Մենք պիտի՞ ննջենք հենց հավիտենական աշխարհի շեմին։ Պիտի՞ լինենք բթացած, սառն ու մեռած։ Ո՜հ, եթե մեր եկեղեցիներում Աստծո Հոգին ու շունչը ներշնչվեր Նրա ժողովրդի մեջ, որպեսզի նրանք կանգնեին իրենց ոտքերի վրա և ապրեին։ Մենք պետք է տեսնենք, որ ճանապարհը նեղ է, և դուռը՝ անձուկ։ Բայց երբ անցնում ենք անձուկ դռնով, նրա ընդարձակությունը սահման չունի»։ Manuscript Releases, հատոր 20, 217.

The rain, wind, and flood arrived on September 11, 2001 and the Laodicean Seventh-day Adventist church was tested as were the Jews at the baptism of Christ, and as were the Protestants beginning on August 11, 1840. From that point until the rebellious prediction of July 18, 2020, the Laodicean Seventh-day Adventist house progressively fell, just as certainly as the Jew’s temple was pronounced desolate before the cross, and just as the Protestants transitioned unto apostate Protestantism at the first disappointment of April 19, 1844.

Ploaia, vântul și potopul au venit la 11 septembrie 2001, iar biserica adventistă de ziua a șaptea laodiceeană a fost pusă la probă, așa cum au fost iudeii la botezul lui Hristos și cum au fost protestanții începând cu 11 august 1840. Din acel moment și până la predicția răzvrătită din 18 iulie 2020, casa adventistă de ziua a șaptea laodiceeană a căzut progresiv, tot atât de sigur cum templul iudeilor a fost declarat pustiit înainte de cruce și cum protestanții au trecut în protestantism apostat la prima dezamăgire din 19 aprilie 1844.

The Laodicean movement of the third angel then entered into its final testing process, and as with the testing that began on September 11, 2001 the virgins were called to return to the old paths, which were the foundational truths of not only the Millerite movement of the first and second angels, but also the foundational truths of the movement of the third angel.

Mișcarea laodiceană a celui de-al treilea înger a intrat atunci în procesul ei final de punere la probă, iar, asemenea încercării care a început la 11 septembrie 2001, fecioarele au fost chemate să se întoarcă la vechile cărări, care erau adevărurile fundamentale nu numai ale mișcării millerite a primului și celui de-al doilea înger, ci și ale adevărurilor fundamentale ale mișcării celui de-al treilea înger.

The symbol of the rejection of those foundational truths in the context of the strong delusion is the message Paul recorded in Second Thessalonians. That message is symbolized by “the daily” in the book of Daniel, for it was in the passage of Thessalonians that William Miller came to understand that “the daily” in the book of Daniel represented pagan Rome.

Simbolul respingerii acelor adevăruri fundamentale în contextul puternicei amăgiri este mesajul consemnat de Pavel în A Doua Epistolă către Tesaloniceni. Acel mesaj este simbolizat prin „jertfa necurmată” în cartea lui Daniel, căci tocmai în pasajul din Tesaloniceni William Miller a ajuns să înțeleagă că „jertfa necurmată” din cartea lui Daniel reprezenta Roma păgână.

There have been books penned that address the definition of “the daily” in the book of Daniel. Most are erroneous, though if you wish to review a paper from an Adventist theologian that gets it right, you could locate, The Mystery of the Daily, by John W. Peters. I do not intend to address that element of “the daily,” in this article. There are also other books that cover the history of the “who, what and why” that the false view of “the daily” was ultimately established within Laodicean Seventh-day Adventism.

Au fost scrise cărți care tratează definirea „necurmatei” în cartea lui Daniel. Cele mai multe sunt eronate, deși, dacă doriți să consultați o lucrare a unui teolog adventist care prezintă corect subiectul, ați putea găsi The Mystery of the Daily, de John W. Peters. Nu intenționez să abordez acel aspect al „necurmatei” în acest articol. Există, de asemenea, și alte cărți care tratează istoria „cine, ce și de ce”-ului prin care concepția falsă despre „necurmata” a fost, în cele din urmă, statornicită în adventismul de ziua a șaptea laodicean.

The definition of the Hebrew word translated as “the daily”, and the history of rebellion against the foundational truth of “the daily” that began in earnest in 1901, has been repeatedly set forth in Habakkuk’s Tables and also in the recent articles on the book of Daniel.

Definiția cuvântului ebraic tradus prin „jertfa necurmată” și istoria răzvrătirii împotriva adevărului fundamental al „jertfei necurmate”, care a început în mod hotărât în 1901, au fost prezentate în repetate rânduri în Tablele lui Habacuc, precum și în articolele recente despre cartea lui Daniel.

I intend to keep the focus of “the daily” in this article on the prophetic characteristics associated with the symbol of Rome being rejected. Any who genuinely accept the authority of the writings of Ellen White simply need to read the following to know what is the correct understanding of “the daily.”

Intenționez să păstrez, în acest articol, accentul asupra caracteristicilor profetice asociate cu simbolul Romei respinse în privința expresiei „necurmata”. Oricine acceptă cu adevărat autoritatea scrierilor lui Ellen White nu trebuie decât să citească cele ce urmează pentru a cunoaște care este înțelegerea corectă a „necurmatei”.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> „Apoi am văzut, în legătură cu «Zilnicul», că cuvântul «jertfă» a fost adăugat prin înțelepciunea omenească și nu aparține textului; și că Domnul le-a dat înțelegerea corectă asupra lui acelora care au vestit strigătul ceasului judecății. Când exista unitate, înainte de 1844, aproape toți erau uniți în privința concepției corecte despre «Zilnicul»; dar din 1844 încoace, în confuzie, au fost îmbrățișate alte concepții, iar întunericul și confuzia au urmat.” Review and Herald, 1 noiembrie 1850.

To reject William Miller’s understanding of “the daily” is to simultaneously reject the authority of the writings of Ellen White, for she saw “that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry.” She was also shown that the other views of “the daily” produced “darkness and confusion,” which are not attributes of Christ. Miller recognized “the daily” as pagan Rome when he studied Second Thessalonians.

A respinge înțelegerea lui William Miller cu privire la „necurmata” înseamnă a respinge, în același timp, autoritatea scrierilor lui Ellen White, căci ea a văzut „că Domnul a dat înțelegerea corectă a acesteia acelora care au vestit strigătul ceasului judecății”. De asemenea, i s-a arătat că celelalte concepții despre „necurmata” produceau „întuneric și confuzie”, care nu sunt atribute ale lui Hristos. Miller a recunoscut „necurmata” ca fiind Roma păgână atunci când a studiat a Doua Epistolă către Tesaloniceni.

> “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, ‘take away;’ he shall take away the daily; ‘from the time the daily shall be taken away,’ etc. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ etc. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is the daily! Well, now, what does Paul mean by ‘he who now letteth,’ or hindereth? By ‘the man of sin,’ and the ‘wicked,’ Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, ‘the daily’ must mean Paganism.’—William Miller, Second Advent Manual, page 66.” Advent Review and Sabbath Herald, January 6, 1853.

> „Am citit mai departe și n-am putut găsi niciun alt caz în care aceasta [jertfa necurmată] să fie întâlnită, decât în Daniel. Atunci [cu ajutorul unei concordanțe] am luat acele cuvinte care stăteau în legătură cu ea: „a lua”; el va lua jertfa necurmată; „de la vremea când jertfa necurmată va fi luată”, etc. Am citit mai departe și am crezut că nu voi găsi nicio lumină asupra textului; în cele din urmă am ajuns la 2 Tesaloniceni 2:7, 8. „Căci taina fărădelegii lucrează deja; numai cel ce o oprește acum o va opri, până când va fi luat din cale, și atunci va fi descoperit acel nelegiuit”, etc. Și când am ajuns la acel text, O, cât de limpede și de slăvit s-a arătat adevărul! Acolo este! Aceea este jertfa necurmată! Ei bine, acum, ce vrea să spună Pavel prin „cel ce o oprește acum” sau împiedică? Prin „omul păcatului” și „nelegiuitul” se înțelege Papalitatea. Ei bine, ce este atunci ceea ce împiedică descoperirea Papalității? De ce, este Păgânismul; așadar, „jertfa necurmată” trebuie să însemne Păgânismul.” —William Miller, Second Advent Manual, pagina 66.” Advent Review and Sabbath Herald, 6 ianuarie 1853.

Ultimately, Laodicean Adventism set aside the correct understanding which was given to Miller and those who gave the judgment hour cry, for apostate Protestantism’s erroneous idea that “the daily” represented Christ’s sanctuary ministry. That understanding is absurd on many levels, but more than being fallacious, it claims that a satanic symbol is a symbol of Christ.

Laodicean Adventism a pus, în cele din urmă, deoparte înțelegerea corectă care i-a fost dată lui Miller și celor care au vestit strigătul ceasului judecății, în favoarea ideii greșite a protestantismului apostat, potrivit căreia „necurmata” reprezenta lucrarea lui Hristos în sanctuar. Această înțelegere este absurdă la multe niveluri, dar, mai mult decât a fi eronată, ea susține că un simbol satanic este un simbol al lui Hristos.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> „Astfel, deși balaurul îl reprezintă, în primul rând, pe Satana, el este, într-un sens secundar, un simbol al Romei păgâne.” Tragedia veacurilor, 439.

Miller identified “the daily” as pagan Rome, the dragon, but Laodicean Adventism took the idea from fallen Protestantism that it represents Christ’s heavenly sanctuary ministry. The rejection of Miller’s identification of “the daily” as pagan Rome represents a rejection of a truth which is represented upon both the sacred charts that were a fulfillment of Habakkuk chapter two. It is therefore a rejection of a foundational truth, just as was the rejection of the seven times of Leviticus twenty-six.

Miller a identificat „necurmata” drept Roma păgână, balaurul, însă adventismul laodicean a preluat din protestantismul decăzut ideea că ea reprezintă lucrarea lui Hristos în sanctuarul ceresc. Respingerea identificării făcute de Miller a „necurmatei” ca fiind Roma păgână reprezintă o respingere a unui adevăr care este înfățișat pe ambele hărți sacre ce au constituit o împlinire a capitolului doi din Habacuc. Prin urmare, ea este o respingere a unui adevăr fundamental, așa cum a fost și respingerea celor șapte vremi din Leviticul douăzeci și șase.

To reject the truth that “the daily,” represents pagan Rome, is to reject the foundations of Adventism and the authority of the Spirit of Prophecy. Identifying a symbol of Satan as a symbol of Christ is parallel to identifying the work of Christ as the work of Satan.

A respinge adevărul că „necurmata” reprezintă Roma păgână înseamnă a respinge temeliile adventismului și autoritatea Spiritului Profetic. A identifica un simbol al lui Satana drept un simbol al lui Hristos este paralel cu a identifica lucrarea lui Hristos drept lucrarea lui Satana.

> “In rejecting Christ the Jewish people committed the unpardonable sin; and by refusing the invitation of mercy, we may commit the same error. We offer insult to the Prince of life, and put Him to shame before the synagogue of Satan and before the heavenly universe when we refuse to listen to His delegated messengers, and instead listen to the agents of Satan, who would draw the soul away from Christ. So long as one does this, he can find no hope or pardon, and he will finally lose all desire to be reconciled to God.” The Desire of Ages, 324.

> „Prin respingerea lui Hristos, poporul iudeu a săvârșit păcatul de neiertat; iar prin refuzarea invitației harului, putem săvârși aceeași greșeală. Îl insultăm pe Prințul vieții și Îl facem de rușine înaintea sinagogii lui Satana și înaintea universului ceresc atunci când refuzăm să ascultăm de solii Săi delegați și, în schimb, ascultăm de agenții lui Satana, care ar îndepărta sufletul de Hristos. Atâta vreme cât cineva face aceasta, nu poate găsi nicio speranță sau iertare și, în cele din urmă, va pierde orice dorință de a fi împăcat cu Dumnezeu.” Hristos, Lumina lumii, 324.

When Laodicean Adventism rejected the foundational understanding of “the daily” and the seven times, they not only rejected the authority of the Spirit of Prophecy, and the foundations, but they rejected the work of William Miller, who had been led to his understandings by the angel Gabriel and other angels.

Atunci când adventismul laodicean a respins înțelegerea fundamentală a „jertfei necurmate” și a celor șapte vremi, el nu a respins doar autoritatea Spiritului Profetic și temeliile, ci a respins și lucrarea lui William Miller, care fusese călăuzit în înțelegerile sale de îngerul Gabriel și de alți îngeri.

> “God sent His angel to move upon the heart of a farmer who had not believed the Bible, to lead him to search the prophecies. Angels of God repeatedly visited that chosen one, to guide his mind and open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people. The commencement of the chain of truth was given to him, and he was led on to search for link after link, until he looked with wonder and admiration upon the Word of God. He saw there a perfect chain of truth. That Word which he had regarded as uninspired now opened before his vision in its beauty and glory. He saw that one portion of Scripture explains another, and when one passage was closed to his understanding, he found in another part of the Word that which explained it. He regarded the sacred Word of God with joy and with the deepest respect and awe.” Early Writings, 230.

> „Dumnezeu a trimis îngerul Său să miște inima unui fermier care nu crezuse Biblia, pentru a-l conduce să cerceteze profețiile. Îngerii lui Dumnezeu l-au vizitat în repetate rânduri pe acel ales, pentru a-i călăuzi mintea și a-i deschide înțelegerii profeții care fuseseră mereu întunecate pentru poporul lui Dumnezeu. Începutul lanțului adevărului i-a fost dat, iar el a fost condus mai departe să caute verigă după verigă, până când a privit cu uimire și admirație Cuvântul lui Dumnezeu. A văzut acolo un lanț desăvârșit al adevărului. Acel Cuvânt pe care îl socotise neinspirat se deschidea acum înaintea privirii sale în frumusețea și slava lui. A văzut că o parte a Scripturii o explică pe alta și, când un pasaj era închis înțelegerii sale, găsea în altă parte a Cuvântului ceea ce îl explica. El privea Cuvântul sacru al lui Dumnezeu cu bucurie și cu cel mai profund respect și cea mai adâncă teamă sfântă.” Early Writings, 230.

“His angel” is an expression that identifies the angel Gabriel.

„Îngerul Său” este o expresie care îl identifică pe îngerul Gabriel.

> “The words of the angel, ‘I am Gabriel, that stand in the presence of God,’ show that he holds a position of high honor in the heavenly courts. When he came with a message to Daniel, he said, ‘There is none that holdeth with me in these things, but Michael [Christ] your Prince.’ Daniel 10:21. Of Gabriel the Saviour speaks in the Revelation, saying that ‘He sent and signified it by His angel unto His servant John.’ Revelation 1:1.” The Desire of Ages, 99.

> „Cuvintele îngerului: «Eu sunt Gabriel, care stau în prezența lui Dumnezeu», arată că el ocupă o poziție de înaltă onoare în curțile cerești. Când a venit cu un mesaj la Daniel, el a spus: «Nimeni nu mă sprijină în aceste lucruri, în afară de Mihail [Hristos], Voievodul vostru.» Daniel 10:21. Despre Gabriel, Mântuitorul vorbește în Apocalipsa, spunând că «El a trimis-o și a făcut-o cunoscută prin îngerul Său robului Său Ioan.» Apocalipsa 1:1.” Hristos, Lumina lumii, 99.

The identification of a satanic symbol as a symbol of Christ is not only a parallel to the unpardonable sin, but the unpardonable sin is also associated with the rejection of the messengers who Christ sends. “The daily” then becomes the symbol of the unpardonable sin, and when it is understood that the “chosen one,” William Miller was led to the correct understanding of that truth, and when it was thereafter rejected, it fits directly into Second Thessalonians, which is the very passage of Scripture where Miller made his discovery. To reject that truth, is evidence of not loving the truth, and that rebellion produces a removal of the Holy Spirit and the delivery of the unholy spirit of Satan, which Paul identifies as strong delusion.

Identificarea unui simbol satanic drept simbol al lui Hristos nu este doar o paralelă cu păcatul de neiertat, ci păcatul de neiertat este, de asemenea, asociat cu respingerea solilor pe care îi trimite Hristos. „Necontenitul” devine atunci simbolul păcatului de neiertat, iar când se înțelege că „alesul”, William Miller, a fost condus la înțelegerea corectă a acelui adevăr, iar apoi acesta a fost respins, lucrul acesta se potrivește în mod direct în 2 Tesaloniceni, care este chiar pasajul Scripturii în care Miller și-a făcut descoperirea. A respinge acel adevăr este dovada că nu se iubește adevărul, iar acea răzvrătire produce îndepărtarea Duhului Sfânt și darea duhului necurat al lui Satana, pe care Pavel îl identifică drept o puternică amăgire.

Just as “the robbers of thy people”, who “establish the vision”, “the daily” is a symbol of pagan Rome. In the context of Second Thessalonians, Paul teaches that the rejection of the message of chapter two is evidence that those who do so, do not love the truth. Because they do not love the truth represented in the chapter, they receive strong delusion.

Așa cum „jefuitorii poporului tău”, care „împlinesc vedenia”, „necurmatul” este un simbol al Romei păgâne. În contextul celei de-a Doua Epistole către Tesaloniceni, Pavel învață că respingerea mesajului din capitolul doi este dovada că aceia care fac astfel nu iubesc adevărul. Pentru că nu iubesc adevărul reprezentat în capitol, ei primesc o puternică lucrare de rătăcire.

All the prophets are addressing the last days, and previous inspired passages in this article identify that the strong delusion arrives upon those who do not love the truth during the outpouring of the Holy Spirit. One class is receiving the oil, and the other class is receiving strong delusion.

Toți profeții se adresează zilelor de pe urmă, iar pasajele inspirate anterioare din acest articol arată că lucrarea de rătăcire puternică vine asupra acelora care nu iubesc adevărul în timpul revărsării Duhului Sfânt. O categorie primește untdelemnul, iar cealaltă categorie primește o puternică amăgire.

The Holy Spirit is poured out during the history when the Holy Spirit is being removed from those who reject the increase of knowledge that is opened up during the two testing periods of the sealing time from September 11, 2001 to the soon-coming Sunday law. Repeating a prior passage:

Duhul Sfânt este revărsat în timpul istoriei în care Duhul Sfânt este retras de la cei care resping sporirea cunoștinței care este deschisă în timpul celor două perioade de încercare din vremea sigilării, de la 11 septembrie 2001 până la legea duminicală care urmează să vină curând. Repetând un pasaj anterior:

> “Looking down to the last days, the same infinite power declares, concerning those who ‘received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘For this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: that they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness.’ As they reject the teachings of His Word, God withdraws His Spirit, and leaves them to the deceptions which they love.” Early Writings, 46.

> „Privind spre zilele de pe urmă, aceeași putere infinită declară, cu privire la cei care «n-au primit dragostea adevărului, ca să fie mântuiți», «Din această pricină, Dumnezeu le trimite o lucrare de rătăcire, ca să creadă o minciună; pentru ca toți cei ce n-au crezut adevărul, ci au găsit plăcere în nelegiuire, să fie osândiți.» Pe măsură ce resping învățăturile Cuvântului Său, Dumnezeu Își retrage Duhul și îi lasă pradă amăgirilor pe care le iubesc.” Early Writings, 46.

Line upon line, Daniel teaches that in the last days, it is the robbers of thy people, (a symbol of Rome) that establishes the vision. The robbers are also represented as “the daily.” Solomon teaches that in the last days those who do not have the vision, perish, which is to be naked. To be made naked is to be a Laodicean, and a Laodicean is a foolish virgin.

Linie peste linie, Daniel învață că, în zilele de pe urmă, jefuitorii poporului tău (un simbol al Romei) sunt cei care statornicesc vedenia. Jefuitorii sunt reprezentați, de asemenea, ca „necurmatul”. Solomon învață că, în zilele de pe urmă, cei care nu au vedenia pier; adică sunt goi. A fi făcut gol înseamnă a fi laodicean, iar un laodicean este o fecioară nechibzuită.

> “The state of the Church represented by the foolish virgins, is also spoken of as the Laodicean state.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Starea Bisericii reprezentată de fecioarele neînțelepte este, de asemenea, descrisă ca fiind starea Laodiceană.” Review and Herald, 19 august 1890.

To be a foolish virgin when the message of the Midnight Cry arrives is to manifest what John records in Revelation chapter sixteen as, “the shame of thy nakedness.” John’s warning in the sixth plague is in relation to the threefold union of the dragon, the beast and the false prophet who, since 1989, are in the process of leading the world to Armageddon.

A fi o fecioară neînțeleaptă atunci când sosește solia Strigătului de la Miezul Nopții înseamnă a manifesta ceea ce Ioan consemnează în Apocalipsa, capitolul șaisprezece, ca fiind „rușinea goliciunii tale”. Avertizarea lui Ioan din a șasea plagă este în legătură cu întreita unire a balaurului, a fiarei și a prorocului mincinos care, din 1989 încoace, se află în procesul de a conduce lumea spre Armaghedon.

Paul’s message in Second Thessalonians is not simply about pagan Rome being represented by Daniel as “the daily,” but the chapter is emphasizing the relationship of pagan Rome to papal Rome. Pagan Rome restrained (withholdeth) the man of sin from coming to the throne of the earth in 538. Once pagan Rome was taken away, then “the mystery of iniquity,” “that wicked” who is the pope of Rome, is revealed. In the chapter Paul is identifying a specific prophetic relationship between pagan and papal Rome. To reject the teaching of the chapter is to reject the truth and receive strong delusion.

Ubutumwa bwa Pawulo mu Rwandiko rwa Kabiri rw’Abatesalonike ntibuvuga gusa ko i Roma ya gipagani ari yo ihagarariwe na Daniyeli nk’“igitambo gihoraho,” ahubwo icyo gice kirashimangira isano iri hagati y’i Roma ya gipagani n’i Roma ya gipapa. I Roma ya gipagani yabuzaga (ikabuza) wa muntu w’icyaha kuza ku ntebe y’ubwami bw’isi mu mwaka wa 538. Igihe i Roma ya gipagani yavanywagaho, ni bwo “amayobera yo gukiranirwa,” “wa munyabugome,” ari we papa w’i Roma, ahishurwa. Muri icyo gice Pawulo arimo agaragaza isano yihariye y’ubuhanuzi iri hagati y’i Roma ya gipagani n’i Roma ya gipapa. Kwanga inyigisho y’icyo gice ni ukwanga ukuri no kwakira ukuzimiza gukomeye.

> Let no man deceive you by any means: for that day shall not come, except there come a falling away first, and that man of sin be revealed, the son of perdition; Who opposeth and exalteth himself above all that is called God, or that is worshipped; so that he as God sitteth in the temple of God, shewing himself that he is God. Remember ye not, that, when I was yet with you, I told you these things? And now ye know what withholdeth that he might be revealed in his time. For the mystery of iniquity doth already work: only he who now letteth will let, until he be taken out of the way. And then shall that Wicked be revealed, whom the Lord shall consume with the spirit of his mouth, and shall destroy with the brightness of his coming: Even him, whose coming is after the working of Satan with all power and signs and lying wonders, And with all deceivableness of unrighteousness in them that perish; because they received not the love of the truth, that they might be saved. And for this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: That they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness. 2 Thessalonians 2:3–12.

> Nimeni să nu vă amăgească în vreun chip; căci ziua aceea nu va veni înainte de a fi venit mai întâi lepădarea de credință și de a fi descoperit omul fărădelegii, fiul pierzării, potrivnicul, care se înalță mai presus de tot ce se numește Dumnezeu sau de tot ce este vrednic de închinare, așa încât se va așeza în templul lui Dumnezeu, dându-se drept Dumnezeu. Nu vă aduceți aminte că vă spuneam aceste lucruri când eram încă la voi? Și acum știți ce-l oprește, pentru ca să fie descoperit la vremea lui. Căci taina fărădelegii și lucrează deja; numai că cel ce o oprește acum o va opri până va fi luat din cale. Și atunci se va descoperi Cel Nelegiuit, pe care Domnul îl va nimici cu suflarea gurii Sale și-l va prăpădi prin arătarea venirii Sale. Arătarea lui se va face prin lucrarea lui Satan, cu tot felul de puteri, de semne și de minuni mincinoase și cu orice amăgire a nelegiuirii pentru cei ce sunt pe calea pierzării, pentru că n-au primit dragostea adevărului ca să fie mântuiți. Din această pricină, Dumnezeu le trimite o lucrare de rătăcire, ca să creadă o minciună, pentru ca toți cei ce n-au crezut adevărul, ci au găsit plăcere în nelegiuire, să fie osândiți. 2 Tesaloniceni 2:3–12.

Why are these last-day people “damned?” Why are they sent “strong delusion?” Why do they “perish” and thus reveal the shame of their nakedness? The passage states it is because they do not love the truth, and the truth set forth in the chapter identifies that pagan Rome, the fourth kingdom of Bible prophecy, would prevent papal Rome, the fifth kingdom of Bible prophecy, from ascending to the throne until paganism was taken away.

Zašto su ti ljudi posljednjih dana „osuđeni“? Zašto im se šalje „snažna zabluda“? Zašto oni „propadaju“ i tako otkrivaju sramotu svoje golotinje? Ovaj odlomak navodi da je to zato što ne ljube istinu, a istina iznesena u tom poglavlju pokazuje da će poganski Rim, četvrto kraljevstvo biblijskog proročanstva, spriječiti papski Rim, peto kraljevstvo biblijskog proročanstva, da uzdigne na prijestolje sve dok poganstvo ne bude uklonjeno.

The relationship between pagan and papal Rome that is identified in the chapter is also identified by John with the relationship of the church of Pergamos and the church of Thyatira. Pergamos aligns with pagan Rome and Thyatira is papal Rome. Paul and John provide two witnesses of the relationship of the two powers, as does the book of Daniel.

Relația dintre Roma păgână și Roma papală, identificată în capitol, este de asemenea identificată de Ioan prin relația dintre biserica din Pergam și biserica din Tiatira. Pergam se aliniază cu Roma păgână, iar Tiatira este Roma papală. Pavel și Ioan oferă doi martori ai relației dintre aceste două puteri, la fel cum face și cartea lui Daniel.

In the book of Daniel, the relationship of pagan Rome with papal Rome is repeatedly set forth. In Daniel two, it is represented by the mixture of iron with miry clay. In Daniel seven both pagan and papal Rome are the “diverse” kingdoms, and though Daniel two illustrates the two powers as a mixture, chapter seven identifies that the papal power proceeds out of the ten horned kingdom of pagan Rome. In Daniel eight the little horn of verses nine through twelve is Rome in both its phases. Verses nine and eleven are the little horn in the masculine tense, thus identifying pagan Rome, and verses ten and twelve are the little horn in the feminine tense, thus identifying papal Rome.

În cartea lui Daniel, relația dintre Roma păgână și Roma papală este prezentată în mod repetat. În Daniel doi, ea este reprezentată prin amestecul fierului cu lutul mocirlos. În Daniel șapte, atât Roma păgână, cât și Roma papală sunt împărățiile „deosebite” și, deși Daniel doi ilustrează cele două puteri ca pe un amestec, capitolul șapte arată că puterea papală iese din împărăția cu zece coarne a Romei păgâne. În Daniel opt, cornul cel mic din versetele nouă până la doisprezece este Roma în ambele sale faze. Versetele nouă și unsprezece prezintă cornul cel mic la genul masculin, identificând astfel Roma păgână, iar versetele zece și doisprezece prezintă cornul cel mic la genul feminin, identificând astfel Roma papală.

In Daniel chapter eight, verse thirteen, pagan and papal Rome are portrayed as two desolating powers. Pagan Rome is “the daily” desolating power, and papal Rome is the transgression desolating power. In chapter eleven, verse thirty-one “the daily” desolating power of pagan Rome places the abomination desolating power, which is the papal power. In chapter twelve, verse eleven “the daily” desolating power of pagan Rome is removed in order to set up the abomination desolating power of the papacy.

În Daniel, capitolul opt, versetul treisprezece, Roma păgână și Roma papală sunt înfățișate ca două puteri pustiitoare. Roma păgână este puterea pustiitoare „necurmată”, iar Roma papală este fărădelegea pustiitoare. În capitolul unsprezece, versetul treizeci și unu, puterea pustiitoare „necurmată” a Romei păgâne așază urâciunea pustiitoare, care este puterea papală. În capitolul doisprezece, versetul unsprezece, puterea pustiitoare „necurmată” a Romei păgâne este înlăturată pentru a fi așezată urâciunea pustiitoare a papalității.

The relationship of the two desolating powers of Rome is a primary theme of the books of Daniel and Revelation, and that relationship is what Paul identifies as the truth that must be loved if a person will shun the strong delusion that is produced by believing a lie. God is never redundant, and each representation of the relationship of pagan Rome with papal Rome provides its own special testimony upon the subject, but to reject the symbol of Rome in the last days, is to reject the latter rain and receive strong delusion in its place. It is to be forever identified as a naked Laodicean.

Relația dintre cele două puteri pustiitoare ale Romei este o temă primordială a cărților lui Daniel și Apocalipsa, iar această relație este ceea ce Pavel identifică drept adevărul care trebuie iubit, dacă omul vrea să se ferească de puternica amăgire produsă prin crederea unei minciuni. Dumnezeu nu este niciodată redundant, iar fiecare reprezentare a relației dintre Roma păgână și Roma papală aduce propria sa mărturie specială asupra subiectului; dar a respinge simbolul Romei în ultimele zile înseamnă a respinge ploaia târzie și a primi în locul ei puternica amăgire. Înseamnă a fi pentru totdeauna identificat ca un Laodicean gol.

The Laodicean Adventist historians, though manifesting no sacred respect for the role and work of William Miller, do identify that it was his recognition of the relationship of pagan and papal Rome that was the prophetic structure which he built “all” of his prophetic applications. Gabriel and the other angels led Miller to understand the relationship of pagan and papal Rome, but in his history, he did not see Rome as a threefold entity consisting of the dragon, the beast and the false prophet.

Лаодикијски адвентистички историчари, иако не показују никакво свето поштовање према улози и делу Вилијама Милера, ипак признају да је управо његово препознавање односа између паганског и папског Рима представљало пророчку структуру на којој је изградио „све“ своје пророчке примене. Гаврило и остали анђели водили су Милера да разуме однос између паганског и папског Рима, али он у свом разумевању историје није видео Рим као троструки ентитет који се састоји од аждаје, звери и лажног пророка.

In his time the United States had not yet begun its role as the false prophet, for the Protestants of the United States did not become the daughters of Rome until 1844, and the foundational work of Miller had already been located upon the 1843 chart which was produced in May of 1842.

Ni mu gihe cye Leta Zunze Ubumwe za Amerika zari zitaratangira uruhare rwazo nk’umuhanuzi w’ikinyoma, kuko Abaporotesitanti bo muri Leta Zunze Ubumwe za Amerika batabaye abakobwa ba Roma kugeza mu 1844, kandi umurimo w’ifatizo wa Miller wari waramaze gushyirwa ku mbonerahamwe yo mu 1843 yasohowe muri Gicurasi 1842.

In 1989 the last six verses of Daniel chapter eleven were unsealed, and the messenger for that period of time recognized that there were three powers whose prophetic activities ran through verses forty to forty-five of chapter eleven. The king of the south in verse forty is the dragon power, the king of the north is the papal power who had been delivered its deadly wound in the beginning of the verse in 1798, at the hands of the dragon power of Napoleonic France. In the verse the papal power begins the work of healing its deadly wound. In 1989 the king of the north retaliates against the dragon power of the Soviet Union, who had then become the king of the south. When the beast of Catholicism retaliated against the Soviet Union it came with the proxy army of the United States, the false prophet of Revelation chapter sixteen. The dragon king of the south, the beast king of the north and the false prophet of chariots, horsemen and ships are all illustrated in verse forty, and the prophetic line ends in verse forty-five, when the papal power “comes to his end with none to help.”

În 1989, ultimele șase versete din capitolul unsprezece al cărții Daniel au fost desigilate, iar solul pentru acea perioadă de timp a recunoscut că existau trei puteri ale căror activități profetice străbăteau versetele patruzeci până la patruzeci și cinci ale capitolului unsprezece. Împăratul de la miazăzi din versetul patruzeci este puterea balaurului; împăratul de la miazănoapte este puterea papală, căreia îi fusese dată rana de moarte la începutul versetului, în 1798, de mâna puterii balaurului a Franței napoleoniene. În verset, puterea papală începe lucrarea de vindecare a rănii sale de moarte. În 1989, împăratul de la miazănoapte ripostează împotriva puterii balaurului a Uniunii Sovietice, care devenise atunci împăratul de la miazăzi. Când fiara catolicismului a ripostat împotriva Uniunii Sovietice, ea a venit cu armata interpusă a Statelor Unite, profetul mincinos din Apocalipsa, capitolul șaisprezece. Împăratul-balaur de la miazăzi, împăratul-fiara de la miazănoapte și profetul mincinos al carelor, călăreților și corăbiilor sunt toți înfățișați în versetul patruzeci, iar linia profetică se încheie în versetul patruzeci și cinci, când puterea papală „ajunge la sfârșitul ei, și nimeni nu-i va fi într-ajutor.”

Armageddon, in Revelation sixteen is a symbolic geographical area identifying the rebellion of mankind that precedes the return of Christ. Armageddon is a symbol of the word is made from two words, “Har” meaning mountain, and “Megiddo,” which is the valley of Jezreel. The fact that John combined a mountain with Megiddo, when Megiddo is a valley, informs the student of prophecy that Armageddon is a symbol, which contains a geographical reference, for there is no mountain in the valley of Jezreel.

Armagedonul, în Apocalipsa șaisprezece, este o zonă geografică simbolică ce identifică răzvrătirea omenirii care precede revenirea lui Hristos. Armagedon este un simbol, termenul fiind alcătuit din două cuvinte: „Har”, care înseamnă munte, și „Megiddo”, care este valea Izreelului. Faptul că Ioan a combinat un munte cu Meghido, când Meghido este o vale, îl înștiințează pe studentul profeției că Armagedon este un simbol care conține o referință geografică, căci nu există niciun munte în valea Izreelului.

The Jezreel Valley is situated between the three seas (Mediterranean Sea, Sea of Galilee, and Dead Sea) and Jerusalem. It is relatively central in northern Israel, with these three bodies of water and Jerusalem located around it in different directions. Verse forty-five of Daniel eleven is where the king of the north comes to his end with none to help, and the verse identifies his geographical end as between the seas and the glorious holy mountain of Jerusalem. Verse forty of Daniel eleven introduces the three powers that are the subjects of the healing of the deadly wound of the papal power and its ultimate end.

Vadia e Jezreelit është e vendosur midis tre deteve (Detit Mesdhe, Detit të Galilesë dhe Detit të Vdekur) dhe Jerusalemit. Ajo ndodhet relativisht në qendër të Izraelit verior, ndërsa këto tri masa ujore dhe Jerusalemi gjenden rreth saj në drejtime të ndryshme. Vargu dyzet e pesë i Danielit njëmbëdhjetë është vendi ku mbreti i veriut vjen në fundin e tij, pa askënd që ta ndihmojë, dhe vargu e përcakton fundin e tij gjeografik si midis deteve dhe malit të shenjtë të lavdishëm të Jerusalemit. Vargu dyzet i Danielit njëmbëdhjetë paraqet tri fuqitë që janë subjektet e shërimit të plagës vdekjeprurëse të pushtetit papnor dhe të fundit të tij përfundimtar.

The first phrase of the verses identifies the time of the end in 1798, when the papacy received its deadly wound and verse forty-five identifies its permanent deadly wound. The prophetic history between the first and last death of the papal power identifies the rebellion of mankind as they restore the ascendancy of the papal power, when its deadly wound is healed in advance of the papal power’s ultimate demise. The six verses bear the signature of truth, for the beginning and end are both the death of the papal power, and the middle verses are the rebellion of mankind as the first deadly wound is healed.

অনুচ্ছেদগুলোর প্রথম বাক্যাংশ ১৭৯৮ সালে অন্তিম সময়কে চিহ্নিত করে, যখন পাপাসি তার প্রাণঘাতী আঘাত লাভ করেছিল; আর পঁয়তাল্লিশতম পদ তার স্থায়ী প্রাণঘাতী আঘাতকে নির্দেশ করে। পাপাসীয় শক্তির প্রথম ও শেষ মৃত্যুর মধ্যবর্তী ভাববাণীমূলক ইতিহাস মানবজাতির বিদ্রোহকে চিহ্নিত করে, যখন তারা পাপাসীয় শক্তির প্রাধান্য পুনঃস্থাপন করে, এবং এভাবে তার চূড়ান্ত বিনাশের পূর্বেই তার প্রাণঘাতী আঘাত আরোগ্য লাভ করে। এই ছয়টি পদ সত্যের স্বাক্ষর বহন করে; কারণ শুরু ও শেষ—উভয়ই পাপাসীয় শক্তির মৃত্যু, আর মধ্যবর্তী পদগুলো সেই মানববিদ্রোহকে নির্দেশ করে, যখন প্রথম প্রাণঘাতী আঘাত আরোগ্যপ্রাপ্ত হয়।

Miller was given light from heavenly angels upon the relation of pagan and papal Rome. The key for Miller’s understanding of the prophetic model, which he employed for all of his prophetic applications, was “the daily” in Second Thessalonians. “The daily” in that chapter is pagan Rome, which is what established the vision that William Miller came to understand, for it is Rome, the robbers of thy people in verse fourteen of chapter eleven, that establishes the vision.

Miller a primit lumină de la îngerii cerești cu privire la relația dintre Roma păgână și Roma papală. Cheia înțelegerii de către Miller a modelului profetic, pe care l-a folosit în toate aplicațiile sale profetice, a fost „jertfa necurmată” din A doua Epistolă către Tesaloniceni. „Jertfa necurmată” din acel capitol este Roma păgână, ceea ce a stat la temelia viziunii pe care William Miller a ajuns să o înțeleagă, căci Roma, tâlharii poporului tău din versetul paisprezece al capitolului unsprezece, este aceea care întărește viziunea.

The messenger raised up to understand the increase of knowledge in 1989 came to understand the threefold nature of Rome. Miller was the messenger of the first and second angels, and he understood the first and second manifestations of Rome to establish the vision he presented to the world. The messenger of the third angel came to understand all three manifestations of Rome in order to establish the vision he was given to proclaim to the world.

Mesagerul ridicat pentru a înțelege sporirea cunoștinței în 1989 a ajuns să înțeleagă natura întreită a Romei. Miller a fost mesagerul primului și al celui de-al doilea înger și a înțeles prima și a doua manifestare ale Romei pentru a întemeia viziunea pe care a prezentat-o lumii. Mesagerul celui de-al treilea înger a ajuns să înțeleagă toate cele trei manifestări ale Romei pentru a întemeia viziunea care i-a fost dată să o proclame lumii.

The first manifestation of Rome was pagan Rome. Out of pagan Rome came papal Rome, the second manifestation. Out of the first two manifestations came modern Rome, the threefold alliance of the dragon, the beast and false prophet.

Prima manifestare a Romei a fost Roma păgână. Din Roma păgână a ieșit Roma papală, a doua manifestare. Din primele două manifestări a ieșit Roma modernă, întreita alianță a balaurului, a fiarei și a prorocului mincinos.

We will continue the line of the controversy of “the daily” in Advent history in the next article.

Vom continua firul controversei privitoare la „jertfa necurmată” din istoria adventă în articolul următor.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Cel ce vede dincolo de aparențe, care citește inimile tuturor oamenilor, spune despre aceia care au avut mare lumină: «Ei nu sunt întristați și uimiți din pricina stării lor morale și spirituale.» Da, ei și-au ales propriile căi, și sufletul lor își găsește plăcerea în urâciunile lor. Și Eu le voi alege nenorocirea și voi aduce peste ei lucrurile de care se tem; pentru că, atunci când am chemat, nimeni n-a răspuns; când am vorbit, n-au ascultat, ci au făcut ce este rău înaintea ochilor Mei și au ales ceea ce nu-Mi plăcea.» «Dumnezeu le trimite o lucrare de rătăcire, ca să creadă o minciună», pentru că „n-au primit dragostea adevărului, ca să fie mântuiți”, „ci au găsit plăcere în nelegiuire.” Isaia 66:3, 4; 2 Tesaloniceni 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> „Învăţătorul ceresc a întrebat: «Ce amăgire mai puternică poate înşela mintea decât pretenţia că zideşti pe temelia cea dreaptă şi că Dumnezeu primeşte lucrările tale, când, în realitate, înfăptuieşti multe lucruri după politica lumească şi păcătuieşti împotriva lui Iehova? O, este o mare înşelăciune, o amăgire fascinantă, care pune stăpânire pe minţi atunci când oameni care au cunoscut odinioară adevărul confundă forma evlaviei cu spiritul şi puterea ei; când îşi închipuie că sunt bogaţi, s-au îmbogăţit şi nu duc lipsă de nimic, în timp ce, în realitate, duc lipsă de toate.»”

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> „Dumnezeu nu S-a schimbat față de slujitorii Săi credincioși, care își păstrează veșmintele nepătate. Dar mulți strigă: «Pace și liniște!», în timp ce o prăpădenie neașteptată vine asupra lor. Dacă nu va exista o pocăință deplină, dacă oamenii nu-și vor smeri inimile prin mărturisire și nu vor primi adevărul așa cum este în Isus, nu vor intra niciodată în cer. Când va avea loc curățirea în rândurile noastre, nu ne vom mai odihni în nepăsare, lăudându-ne că suntem bogați, că ne-am îmbogățit și că nu ducem lipsă de nimic.

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> „Kto może zgodnie z prawdą powiedzieć: ‘Nasze złoto zostało wypróbowane w ogniu; nasze szaty są nieskalane przez świat’? Widziałam, jak nasz Nauczyciel wskazywał na szaty tak zwanej sprawiedliwości. Zdejmując je, obnażył kryjące się pod nimi splugawienie. Wówczas powiedział do mnie: ‘Czy nie widzisz, jak obłudnie zakryli swoje splugawienie i zgniliznę charakteru? „Jakże wierne miasto stało się nierządnicą!” Dom mego Ojca stał się domem handlu, miejscem, skąd odeszły Boska obecność i chwała! Z tej przyczyny panuje słabość i brak siły.’” Testimonies, tom 8, 249, 250.

Back to Articles