Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Sixteen

Cartea lui Daniel – Numărul o sută șaisprezece

Unveiling the Days of Vengeance: A Prophetic Exploration of Jeremiah’s Warning and the Final Generation

Dezvăluirea Zilelor Răzbunării: O Explorare Profetică a Avertizării lui Ieremia și a Generației Finale

Author

Jeff Pippenger

Published

March 4, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We were considering Jeremiah chapter fifty in the previous article, and in the passage the judgment upon Babylon, that begins at the soon coming Sunday law in the United States and ends with the wrath of God. The executive judgment is the day of the Lord’s vengeance that was represented by the destruction of Jerusalem in the year 70 AD. The destruction of Jerusalem accomplished by Rome in 70 AD, had been typified by the destruction of Jerusalem carried out by Nebuchadnezzar. Together they provided two witnesses of the Executive Judgment of the whore of Tyre, who is also the whore of Revelation chapter seventeen.

În articolul precedent am cercetat capitolul cincizeci din Ieremia și, în acel pasaj, judecata asupra Babilonului, care începe la legea duminicală ce urmează să vină curând în Statele Unite și se încheie cu mânia lui Dumnezeu. Judecata executivă este ziua răzbunării Domnului, care a fost reprezentată prin distrugerea Ierusalimului în anul 70 d.Hr. Distrugerea Ierusalimului, împlinită de Roma în anul 70 d.Hr., fusese prefigurată de distrugerea Ierusalimului dusă la îndeplinire de Nebucadnețar. Împreună, ele au oferit doi martori ai Judecății Executive a curvei Tirului, care este totodată și curva din Apocalipsa, capitolul șaptesprezece.

Jeremiah informs us that when the Lord’s vengeance is accomplished upon modern Babylon, beginning with the soon-coming Sunday law, that “In those days, and in that time, saith the Lord, the iniquity of Israel shall be sought for, and there shall be none; and the sins of Judah, and they shall not be found: for I will pardon them whom I reserve.” In those days, the sealing of the one hundred and forty-four thousand will have already been accomplished.

Yeremia ne arată că, atunci când răzbunarea Domnului se va împlini asupra Babilonului modern, începând cu legea duminicală care va veni în curând, „În zilele acelea și în vremea aceea, zice Domnul, nelegiuirea lui Israel va fi căutată și nu va fi; și păcatele lui Iuda, și nu se vor găsi: căci îi voi ierta pe aceia pe care îi voi păstra.” În zilele acelea, sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii va fi fost deja împlinită.

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.” Testimonies, volume 5, 216.

> „Fraților, ce faceți în marea lucrare de pregătire? Cei care se unesc cu lumea primesc tiparul lumesc și se pregătesc pentru semnul fiarei. Cei care nu se încred în ei înșiși, care se smeresc înaintea lui Dumnezeu și își curățesc sufletele prin ascultarea de adevăr, aceștia primesc tiparul ceresc și se pregătesc pentru sigiliul lui Dumnezeu pe frunțile lor. Când va ieși decretul și va fi aplicată pecetea, caracterul lor va rămâne curat și fără pată pentru veșnicie.” Testimonies, volumul 5, 216.

The executive judgment begins with the second voice of Revelation chapter eighteen, who calls men and women to flee from Babylon, and Jeremiah says, “their day is come, the time of their visitation. The voice of them that flee and escape out of the land of Babylon, to declare in Zion the vengeance of the Lord our God, the vengeance of his temple. Call together the archers against Babylon: all ye that bend the bow, camp against it round about; let none thereof escape: recompense her according to her work; according to all that she hath done, do unto her.” Her judgment is accomplished by the “archers.” The first reference to an archer in the Scriptures is concerning Ishmael.

Judecata executivă începe cu al doilea glas din capitolul al optsprezecelea al Apocalipsei, care îi cheamă pe bărbați și pe femei să fugă din Babilon, iar Ieremia spune: „a venit ziua lor, vremea cercetării lor. Glasul celor ce fug și scapă din țara Babilonului, ca să vestească în Sion răzbunarea Domnului Dumnezeului nostru, răzbunarea pentru templul Lui. Chemați împreună pe arcași împotriva Babilonului: voi toți care încordați arcul, tăbărâți împotriva lui de jur împrejur; nimeni de acolo să nu scape: răsplătiți-i după lucrarea ei; potrivit cu tot ce a făcut, faceți-i și voi.” Judecata ei este adusă la îndeplinire de către „arcași”. Prima referire la un arcaș în Scripturi este cu privire la Ismael.

> And God heard the voice of the lad; and the angel of God called to Hagar out of heaven, and said unto her, What aileth thee, Hagar? fear not; for God hath heard the voice of the lad where he is. Arise, lift up the lad, and hold him in thine hand; for I will make him a great nation. And God opened her eyes, and she saw a well of water; and she went, and filled the bottle with water, and gave the lad drink. And God was with the lad; and he grew, and dwelt in the wilderness, and became an archer. Genesis 21:17–20.

> I Bog je čuo glas dječaka; i anđeo Božji povika Hagaru s neba i reče joj: Što ti je, Hagaro? Ne boj se, jer je Bog čuo glas dječaka ondje gdje je. Ustani, podigni dječaka i drži ga svojom rukom; jer ću od njega učiniti velik narod. I Bog joj otvori oči, te ugleda zdenac s vodom; i ode, napuni mijeh vodom i napoji dječaka. I Bog bijaše s dječakom; i on raste, nastani se u pustinji i postade strijelac. Postanak 21:17–20.

The “hour of the great earthquake” in Revelation eleven identifies the beginning of the executive judgment upon the whore of Rome, that begins at the soon-coming Sunday law in the United States. In the “hour” “the third woe cometh quickly. And the seventh angel sounded.” The third woe, is the seventh trumpet. It is the archers of Islam that are employed to bring His judgment upon those who enforce the mark of papal authority (Sunday worship), and persecute those who uphold the mark of God’s authority (Sabbath worship).

“Ceasul marelui cutremur” din Apocalipsa unsprezece identifică începutul judecății executive asupra curvei Romei, care începe odată cu legea duminicală ce va veni în curând în Statele Unite. În „ceas”, „vaiul al treilea vine curând. Și al șaptelea înger a sunat din trâmbiță.” Al treilea vai este a șaptea trâmbiță. Arcașii Islamului sunt cei folosiți pentru a aduce judecata Sa asupra acelora care impun semnul autorității papale (închinarea de duminică) și îi persecută pe aceia care susțin semnul autorității lui Dumnezeu (închinarea de Sabat).

In Luke chapter twenty-one Jesus in answering the disciple’s questions about the destruction of Jerusalem and the temple, provides an historical narrative that also represents the history of the last days. He references the “days of vengeance,” which was an essential prophetic attribute of His ministry as the Messiah, which He identified in His opening announcement of His ministry by reading from the prophet Isaiah to the church in Nazareth. The announcement at Nazareth, and the passage from Isaiah represented not only His ministry, but the message of His disciples, and more specifically the work and ministry of the movement of the one hundred and forty-four thousand.

ၐင်လုကာ အခန်း နှစ်ဆယ့်တစ်တွင် ယေရှုသည် ယေရုရှလင်မြို့နှင့် ဗိမာန်တော်၏ ပျက်စီးခြင်းအကြောင်း တပည့်တော်တို့၏ မေးခွန်းများကို ဖြေကြားစဉ်၊ နောက်ဆုံးကာလတို့၏ သမိုင်းကိုလည်း ကိုယ်စားပြုဖော်ပြသော သမိုင်းဆိုင်ရာ ဇာတ်ကြောင်းတစ်ရပ်ကို ပေးထားတော်မူသည်။ ထိုအခါ ကိုယ်တော်သည် “လက်စားချေခြင်း၏ နေ့ရက်များ” ကို ရည်ညွှန်းတော်မူခဲ့ပြီး၊ ယင်းသည် မေရှိယအဖြစ် ကိုယ်တော်၏ အမှုတော်ဆောင်ခြင်းတွင် မရှိမဖြစ်လိုအပ်သော ပရောဖက်ဆိုင်ရာ လက္ခဏာတစ်ရပ်ဖြစ်သည်။ ထိုအရာကို ကိုယ်တော်သည် နာဇရက်မြို့ရှိ အသင်းတော်၌ ပရောဖက် ဟေရှာယမှ ဖတ်ရွတ်တော်မူခြင်းအားဖြင့် မိမိ၏ အမှုတော်စတင်ကြေညာချက်တွင် ကိုယ်တိုင် သတ်မှတ်ဖော်ပြတော်မူခဲ့သည်။ နာဇရက်၌ ပြုခဲ့သော ထိုကြေညာချက်နှင့် ဟေရှာယမှ ထိုကျမ်းပိုဒ်သည် ကိုယ်တော်၏ အမှုတော်တစ်ခုတည်းကိုသာမက၊ ကိုယ်တော်၏ တပည့်တော်တို့၏ သတင်းစကားကိုလည်း၊ ထို့ထက် အထူးသဖြင့် တစ်သိန်းလေးသောင်းလေးထောင် အုပ်စု၏ အလုပ်နှင့် အမှုတော်ဆောင်ခြင်းကိုလည်း ကိုယ်စားပြုဖော်ပြခဲ့သည်။

> The spirit of the Lord God is upon me; because the Lord hath anointed me to preach good tidings unto the meek; he hath sent me to bind up the brokenhearted, to proclaim liberty to the captives, and the opening of the prison to them that are bound; To proclaim the acceptable year of the Lord, and the day of vengeance of our God; to comfort all that mourn; To appoint unto them that mourn in Zion, to give unto them beauty for ashes, the oil of joy for mourning, the garment of praise for the spirit of heaviness; that they might be called trees of righteousness, the planting of the Lord, that he might be glorified. And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. And strangers shall stand and feed your flocks, and the sons of the alien shall be your plowmen and your vinedressers. But ye shall be named the Priests of the Lord: men shall call you the Ministers of our God: ye shall eat the riches of the Gentiles, and in their glory shall ye boast yourselves. For your shame ye shall have double; and for confusion they shall rejoice in their portion: therefore in their land they shall possess the double: everlasting joy shall be unto them. For I the Lord love judgment, I hate robbery for burnt offering; and I will direct their work in truth, and I will make an everlasting covenant with them. And their seed shall be known among the Gentiles, and their offspring among the people: all that see them shall acknowledge them, that they are the seed which the Lord hath blessed. I will greatly rejoice in the Lord, my soul shall be joyful in my God; for he hath clothed me with the garments of salvation, he hath covered me with the robe of righteousness, as a bridegroom decketh himself with ornaments, and as a bride adorneth herself with her jewels. For as the earth bringeth forth her bud, and as the garden causeth the things that are sown in it to spring forth; so the Lord God will cause righteousness and praise to spring forth before all the nations. Isaiah 61:1–11.

> Duhul Domnului Dumnezeu este peste mine, pentru că Domnul m-a uns să aduc vești bune celor blânzi; El m-a trimis să leg rănile celor cu inima zdrobită, să vestesc slobozirea celor captivi și deschiderea temniței celor legați; să vestesc anul de îndurare al Domnului și ziua răzbunării Dumnezeului nostru; să mângâi pe toți cei ce jelesc; să rânduiesc pentru cei ce jelesc în Sion, să le dau o cunună împărătească în loc de cenușă, untdelemnul bucuriei în locul jelirii, haina de laudă în locul duhului de mâhnire; ca să fie numiți stejari ai dreptății, sădirea Domnului, ca El să fie proslăvit. Ei vor zidi iarăși vechile dărâmături, vor ridica din nou pustiirile de odinioară și vor drege cetățile pustiite, pustiirile multor generații. Străinii vor sta și vă vor paște turmele, iar fiii străinului vor fi plugarii voștri și vierii voștri. Dar voi veți fi numiți Preoți ai Domnului; oamenii vă vor numi Slujitorii Dumnezeului nostru; veți mânca bogățiile neamurilor și vă veți făli cu slava lor. În locul rușinii voastre veți avea îndoit; și în locul ocării se vor bucura de partea lor; de aceea, în țara lor vor stăpâni îndoitul; o bucurie veșnică va fi a lor. Căci Eu, Domnul, iubesc judecata, urăsc răpirea împreună cu arderea-de-tot; și le voi călăuzi lucrarea în adevăr și voi încheia cu ei un legământ veșnic. Sămânța lor va fi cunoscută între neamuri și urmașii lor în mijlocul popoarelor; toți cei ce-i vor vedea îi vor recunoaște, că sunt sămânța pe care a binecuvântat-o Domnul. Mă voi bucura foarte mult în Domnul, sufletul meu se va veseli în Dumnezeul meu; căci El m-a îmbrăcat cu hainele mântuirii, m-a acoperit cu mantaua dreptății, ca un mire care se împodobește cu podoabe și ca o mireasă care se împodobește cu giuvaerurile ei. Căci, după cum pământul își face să răsară vlăstarul și după cum grădina face să încolțească cele semănate în ea, tot așa Domnul Dumnezeu va face să răsară dreptatea și lauda înaintea tuturor neamurilor. Isaia 61:1–11.

The one hundred and forty-four thousand who are sealed in Ezekiel chapter nine, are those who are mourning over the sins in the church and in the world. “The acceptable year of the Lord, and the day of vengeance of our God,” is when those who mourn in Zion are comforted, and become “trees of righteousness” in order to “glorify the Lord.” They glorify the Lord, for “in those days, and in that time, saith the Lord, the iniquity of Israel shall be sought for, and there shall be none.” Those who mourn are those who have been sealed and they are those who “shall build the old wastes,” who “shall raise up the former desolations, and” who “shall repair the waste cities, the desolations of many generations.” They shall “be named the Priests of the Lord,” and men shall call them “the Ministers of our God.”

Cei o sută patruzeci și patru de mii care sunt pecetluiți în capitolul nouă din Ezechiel sunt aceia care plâng din pricina păcatelor din biserică și din lume. „Anul de îndurare al Domnului și ziua răzbunării Dumnezeului nostru” este timpul când cei ce plâng în Sion sunt mângâiați și devin „terebinți ai neprihănirii”, pentru a „proslăvi pe Domnul”. Ei Îl proslăvesc pe Domnul, căci „în zilele acelea și în vremea aceea, zice Domnul, nelegiuirea lui Israel va fi căutată și nu va mai fi.” Cei ce plâng sunt aceia care au fost pecetluiți și sunt aceia care „vor zidi iarăși vechile dărâmături”, care „vor ridica din nou pustiirile de odinioară și” care „vor înnoi cetățile pustiite, pustiirile multor generații.” Ei „vor fi numiți Preoții Domnului”, iar oamenii îi vor numi „Slujitorii Dumnezeului nostru”.

The righteousness of the one hundred and forty-four thousand is to “spring forth before all nations,” when they are lifted up as an ensign in the hour of the great earthquake. Their righteousness is caused progressively, for it is “as the earth bringeth forth her bud, and as the garden causeth the things that are sown in it to spring forth; so the Lord God will cause righteousness and praise to spring forth.” The sealing of the one hundred and forty-four thousand began at the arrival of the latter rain on September 1, 2001. It is then that the buds of earth were brought forth. Isaiah identifies when the buds spring forth.

Dreptatea celor o sută patruzeci și patru de mii va „răsări înaintea tuturor neamurilor”, atunci când ei vor fi înălțați ca un steag în ceasul marelui cutremur. Dreptatea lor este făcută să se arate în chip progresiv, căci este „cum pământul își dă vlăstarul și cum grădina face să răsară cele semănate în ea; așa va face Domnul Dumnezeu să răsară dreptatea și lauda”. Pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii a început la sosirea ploii târzii, la 1 septembrie 2001. Atunci au fost aduși la iveală mugurii pământului. Isaia arată când răsar mugurii.

> In measure, when it shooteth forth, thou wilt debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind. By this therefore shall the iniquity of Jacob be purged; and this is all the fruit to take away his sin; when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up. Isaiah 27:8, 9.

> Prin măsură, când va odrasli, te vei judeca cu ea; El Își oprește vântul Său aspru în ziua vântului de răsărit. De aceea, prin aceasta, nelegiuirea lui Iacov va fi ispășită; și acesta este tot rodul înlăturării păcatului său: când va face toate pietrele altarului ca pietrele de var, sfărâmate în bucăți, dumbrăvile și chipurile cioplite nu se vor mai ridica. Isaia 27:8, 9.

In “the day of the east wind” which is His “rough wind” that “He stayeth,” the “shooting forth” of the buds will begin when the rain is “measured.” “Stayeth” means restrained. When the four winds are restrained by the four angels of Revelation chapter seven, the sealing of the one hundred and forty-four thousand begins. At that time the latter rain begins to “sprinkle” in moderation, for the word “measure” in the verse means moderation. At the beginning of the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand the latter rain is measured, and at the end of the period it is without measure.

În „ziua vântului de răsărit”, care este „vântul Lui aspru” pe care „El îl oprește”, „înmugurirea” mlădițelor va începe atunci când ploaia este „măsurată”. „Oprește” înseamnă reținută. Când cele patru vânturi sunt reținute de cei patru îngeri din Apocalipsa, capitolul șapte, începe sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii. În acel timp, ploaia târzie începe să „stropească” cu moderație, căci cuvântul „măsură” din verset înseamnă moderație. La începutul perioadei sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii, ploaia târzie este măsurată, iar la sfârșitul perioadei este fără măsură.

> “The great outpouring of the Spirit of God, which lightens the whole earth with his glory, will not come until we have an enlightened people, that know by experience what it means to be laborers together with God. When we have entire, whole-hearted consecration to the service of Christ, God will recognize the fact by an outpouring of his Spirit without measure; but this will not be while the largest portion of the church are not laborers together with God. God cannot pour out his Spirit when selfishness and self-indulgence are so manifest; when a spirit prevails that, if put into words, would express that answer of Cain,—‘Am I my brother’s keeper?’ If the truth for this time, if the signs that are thickening on every hand, that testify that the end of all things is at hand, are not-sufficient to arouse the sleeping energy of those who profess to know the truth, then darkness proportionate to the light which has been shining will overtake these souls. There is not the semblance of an excuse for their indifference that they will be able to present to God in the great day of final reckoning. There will be no reason to offer as to why they did not live and walk and work in the light of the sacred truth of the word of God, and thus reveal to a sin-darkened world, through their conduct, their sympathy, and their zeal, that the power and reality of the gospel could not be controverted.” Review and Herald, July 21, 1896.

> „Marea revărsare a Duhului lui Dumnezeu, care luminează întregul pământ cu slava Sa, nu va veni până când nu vom avea un popor luminat, care să știe din experiență ce înseamnă să fie împreună-lucrători cu Dumnezeu. Când vom avea o consacrare deplină, din toată inima, pentru slujba lui Hristos, Dumnezeu va recunoaște acest fapt printr-o revărsare a Duhului Său fără măsură; dar aceasta nu se va întâmpla câtă vreme cea mai mare parte a bisericii nu sunt împreună-lucrători cu Dumnezeu. Dumnezeu nu-Și poate revărsa Duhul când egoismul și îngăduința de sine sunt atât de vădite; când predomină un spirit care, dacă ar fi pus în cuvinte, ar exprima acel răspuns al lui Cain: «Sunt eu păzitorul fratelui meu?» Dacă adevărul pentru vremea aceasta, dacă semnele care se înmulțesc pretutindeni, care mărturisesc că sfârșitul tuturor lucrurilor este aproape, nu sunt suficiente pentru a trezi energiile adormite ale acelora care mărturisesc că cunosc adevărul, atunci un întuneric proporțional cu lumina care a strălucit îi va cuprinde pe acești oameni. Nu există nici măcar aparența unei scuze pentru indiferența lor pe care să o poată prezenta înaintea lui Dumnezeu în marea zi a socotelii finale. Nu va exista niciun motiv de invocat pentru care ei nu au trăit, nu au umblat și nu au lucrat în lumina adevărului sacru al Cuvântului lui Dumnezeu și nu au descoperit astfel unei lumi întunecate de păcat, prin purtarea lor, prin compasiunea lor și prin zelul lor, că puterea și realitatea Evangheliei nu puteau fi contestate.” Review and Herald, 21 iulie 1896.

The testing period of the latter rain and sealing of the one hundred and forty-four thousand begins with the measuring of the outpouring of the Holy Spirit for the wheat and tares have reached the time of the harvest. The rain brings both classes to maturity, then at the end of the testing period the wheat and tares are separated, and the wheat will then “know by experience what it means to be laborers together with God” They will then “have entire, whole-hearted consecration to the service of Christ, God will recognize the fact by an outpouring of his Spirit without measure.”

Perioada de încercare a ploii târzii și a sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii începe odată cu măsurarea revărsării Duhului Sfânt, căci grâul și neghina au ajuns la vremea secerișului. Ploaia aduce ambele clase la maturitate, apoi, la sfârșitul perioadei de încercare, grâul și neghina sunt despărțite, iar grâul va „cunoaște prin experiență ce înseamnă să fie lucrători împreună cu Dumnezeu”. Atunci ei vor avea „o consacrare deplină, din toată inima, pentru slujirea lui Hristos, iar Dumnezeu va recunoaște acest fapt printr-o revărsare a Duhului Său fără măsură.”

The “day of the rough east wind” arrived on September 11, 2001, and Habakkuk’s debate over the counterfeit peace and safety message of the latter rain message, as opposed to the message identifying the day of God’s vengeance, began. At that point the plants, both wheat and tares began to bud and bring forth the fruit they would manifest at the judgment of the soon-coming Sunday law.

„Ziua vântului aspru de răsărit” a sosit la 11 septembrie 2001, iar dezbaterea lui Habacuc cu privire la mesajul contrafăcut de pace și siguranță al soliei ploii târzii, în opoziție cu mesajul care identifică ziua răzbunării lui Dumnezeu, a început. În acel moment, plantele, atât grâul, cât și neghina, au început să înmugurească și să aducă rodul pe care îl vor manifesta la judecata legii duminicale care va veni în curând.

> “Again, these parables teach that there is to be no probation after the judgment. When the work of the gospel is completed, there immediately follows the separation between the good and the evil, and the destiny of each class is forever fixed.” Christ’s Object Lessons, 123.

> „Iarăși, aceste pilde învață că nu va mai fi niciun timp de probă după judecată. Când lucrarea Evangheliei este încheiată, urmează imediat despărțirea dintre cei buni și cei răi, iar soarta fiecărei clase este hotărâtă pentru totdeauna.” Christ’s Object Lessons, 123.

One class bows to the sun in Ezekiel chapter eight, and the other receives the seal of God in Ezekiel chapter nine. In Luke chapter twenty-one, Christ is identifying the one hundred and forty-four thousand, and He sets forth a sign that marks the final generation of earth’s history. He identified the sign that Christians must recognize in order to flee the destruction of Jerusalem.

O clasă se închină soarelui în Ezechiel capitolul opt, iar cealaltă primește sigiliul lui Dumnezeu în Ezechiel capitolul nouă. În Luca capitolul douăzeci și unu, Hristos îi identifică pe cei o sută patruzeci și patru de mii și prezintă un semn care marchează generația finală din istoria pământului. El a identificat semnul pe care creștinii trebuie să-l recunoască pentru a fugi de distrugerea Ierusalimului.

> And when ye shall see Jerusalem compassed with armies, then know that the desolation thereof is nigh. Then let them which are in Judaea flee to the mountains; and let them which are in the midst of it depart out; and let not them that are in the countries enter thereinto. For these be the days of vengeance, that all things which are written may be fulfilled. Luke 21:20–22.

> Și când veți vedea Ierusalimul înconjurat de oști, atunci să știți că pustiirea lui este aproape. Atunci, cei ce vor fi în Iudeea să fugă în munți; iar cei ce vor fi în mijlocul lui să iasă afară; și cei ce vor fi în ținuturi să nu intre în el. Căci acestea sunt zilele răzbunării, ca să se împlinească toate cele scrise. Luca 21:20–22.

Jesus identified, “line upon line,” more prophetic characteristics of the sign, for His words are recorded not only by Luke, but also by Matthew and Mark.

Isus a identificat, „linie după linie”, mai multe caracteristici profetice ale semnului, căci cuvintele Sale sunt consemnate nu numai de Luca, ci și de Matei și Marcu.

> And this gospel of the kingdom shall be preached in all the world for a witness unto all nations; and then shall the end come. When ye therefore shall see the abomination of desolation, spoken of by Daniel the prophet, stand in the holy place, (whoso readeth, let him understand:) Then let them which be in Judaea flee into the mountains. Matthew 24:14–16.

> Și această Evanghelie a împărăției va fi propovăduită în toată lumea, spre mărturie pentru toate neamurile; și atunci va veni sfârșitul. De aceea, când veți vedea urâciunea pustiirii, despre care a vorbit prorocul Daniel, stând în locul sfânt, (cine citește să înțeleagă:) atunci cei ce vor fi în Iudeea să fugă în munți. Matei 24:14–16.

> And the gospel must first be published among all nations. But when they shall lead you, and deliver you up, take no thought beforehand what ye shall speak, neither do ye premeditate: but whatsoever shall be given you in that hour, that speak ye: for it is not ye that speak, but the Holy Ghost. Now the brother shall betray the brother to death, and the father the son; and children shall rise up against their parents, and shall cause them to be put to death. And ye shall be hated of all men for my name’s sake: but he that shall endure unto the end, the same shall be saved. But when ye shall see the abomination of desolation, spoken of by Daniel the prophet, standing where it ought not, (let him that readeth understand,) then let them that be in Judaea flee to the mountains. Mark 13:10–14.

> At i Ebanghelyo kinahanglan una nga igamantala sa tanang kanasuran. Apan sa dihang dad-on nila kamo ug itugyan, ayaw kamo pagkabalaka daan kon unsay inyong isulti, ni mag-andam kamo daan sa inyong isulti; kondili bisan unsa ang igahatag kaninyo nianang taknaa, mao kana ang inyong isulti; kay dili kamo mao ang magasulti, kondili ang Espiritu Santo. Ug ang igsoon magatugyan sa igsoon ngadto sa kamatayon, ug ang amahan sa iyang anak; ug ang mga anak mosukol batok sa ilang mga ginikanan, ug ipapatay nila sila. Ug pagadumtan kamo sa tanang tawo tungod sa akong ngalan; apan ang magalahutay hangtod sa katapusan, siya maluwas. Apan sa diha nga makita ninyo ang kangil-ad sa pagkalaglag, nga gisulti ni Daniel nga manalagna, nga nagtindog sa dapit diin dili kini angay, (ang magabasa, pasabta,) nan ang mga atua sa Judea kinahanglan mokalagiw ngadto sa kabukiran. Marcos 13:10–14.

Before the seven last plagues, which is the final and perfect fulfillment of the “days of vengeance,” is accomplished upon two classes the gospel of the kingdom must be preached and published among all nations. The gospel message is given to the nations at the soon-coming Sunday law in the United States, when the one hundred and forty-four thousand are lifted up as an ensign. The “days of vengeance” represents the period of the Executive Judgment of the whore of Babylon, which begins with the Sunday law in the United States and ends when Michael stands up and human probation closes, and the wrath of God is poured out in the seven last plagues.

Înainte ca cele șapte plăgi de pe urmă, care constituie împlinirea finală și desăvârșită a „zilelor răzbunării”, să fie aduse asupra a două categorii, Evanghelia împărăției trebuie să fie predicată și vestită printre toate neamurile. Mesajul Evangheliei este dat neamurilor la legea duminicală care urmează să vină curând în Statele Unite, când cei o sută patruzeci și patru de mii sunt înălțați ca un steag. „Zilele răzbunării” reprezintă perioada Judecății Executive a curvei Babilonului, care începe cu legea duminicală din Statele Unite și se încheie când Mihail Se ridică, timpul de probă al omului se închide, iar mânia lui Dumnezeu este revărsată în cele șapte plăgi de pe urmă.

The period of time is the “hour” which Mark identifies, and the “hour” of the “great earthquake,” and the “hour” the ten kings agree to give their seventh kingdom unto the papacy. When the last soul has accepted the gospel that is published to all nations, probation closes, and God’s wrath is poured out without mercy. That period begins with the gospel being proclaimed to all nations as the ensign is lifted up, and ends when the last person responds to the gospel message proclaimed and preached and published by the ensign. That period of time is the “days of vengeance.”

Perioada de timp este „ceasul” pe care îl identifică Marcu, și „ceasul” „marelui cutremur”, și „ceasul” în care cei zece împărați se învoiesc să dea papalității cea de-a șaptea împărăție a lor. Când ultimul suflet a primit Evanghelia care este vestită tuturor neamurilor, timpul de probă se încheie, iar mânia lui Dumnezeu este revărsată fără milă. Acea perioadă începe când Evanghelia este proclamată tuturor neamurilor, pe măsură ce steagul este înălțat, și se încheie când ultima persoană răspunde la solia Evangheliei proclamate, predicate și publicate prin steag. Acea perioadă de timp este „zilele răzbunării”.

In Luke, chapter twenty-one, Jesus is pinpointing that history, for He is identifying the final generation, that will not die before His second coming. He identifies a sign, which is represented as the abomination of desolation spoken of by Daniel the prophet. The sign is when the abomination of desolation stands in the “holy place,” and when it is “standing where it ought not,” which is also when Jerusalem is “compassed with armies.”

În Luca, capitolul douăzeci și unu, Isus indică în mod precis acel moment din istorie, căci El identifică generația finală, care nu va muri înainte de a doua Sa venire. El identifică un semn, care este reprezentat de urâciunea pustiirii despre care a vorbit prorocul Daniel. Semnul este atunci când urâciunea pustiirii stă în „locul sfânt” și când este „stând unde nu se cuvine”, ceea ce este de asemenea momentul când Ierusalimul este „înconjurat de oști”.

When Jerusalem was compassed by armies in the year 66 by Cestius, the Christians in Jerusalem fled the city, and Sister White identifies that not one Christian died during the destruction that ultimately ended in the year 70. Cestius initiated a siege, and then withdrew for apparently unknown reasons, and the Christians in the city fled in agreement with the warning associated with the sign. In the year 70 Titus completed the destruction by once again instituting a siege. The siege of Cestius was the beginning of what is called the First Jewish-Roman War, and the siege and destruction accomplished by Titus was the end of the First Jewish-Roman War.

Когда в 66 году Иерусалим был окружён войсками Цестия, христиане в Иерусалиме бежали из города, и сестра Уайт указывает, что во время разрушения, которое в конечном счёте завершилось в 70 году, не погиб ни один христианин. Цестий начал осаду, а затем отступил по причинам, остающимся, по-видимому, неизвестными, и христиане в городе бежали в соответствии с предостережением, связанным с этим знамением. В 70 году Тит завершил разрушение, вновь установив осаду. Осада Цестия была началом того, что называется Первой Иудейско-римской войной, а осада и разрушение, совершённые Титом, стали концом Первой Иудейско-римской войны.

The entire history lasted three and a half years, began and ended with a siege, and the beginning contained a sign for God’s people. That history was identified as the days of God’s vengeance by Christ, which was a specific element that He was to identify in His ministry. Those days represent the executive judgment upon the whore of Rome that begins at the soon-coming Sunday law, and ends when human probation closes. At the beginning of the executive judgment of the whore of Babylon, the one hundred and forty-four thousand are lifted up as an ensign, which is a sign. When God’s other flock see the sign, they are to flee out of Babylon, whose destruction was typified by the destruction of Jerusalem.

Intreaga istorie a durat trei ani și jumătate, a început și s-a încheiat cu un asediu, iar începutul a cuprins un semn pentru poporul lui Dumnezeu. Acea istorie a fost identificată de Hristos ca fiind zilele răzbunării lui Dumnezeu, care constituiau un element specific pe care El trebuia să-l identifice în lucrarea Sa. Acele zile reprezintă judecata executivă asupra curvei Romei, care începe la legea duminicală ce urmează să vină curând și se încheie când se închide timpul de probă al omenirii. La începutul judecății executive asupra curvei Babilonului, cei o sută patruzeci și patru de mii sunt înălțați ca un steag, care este un semn. Când cealaltă turmă a lui Dumnezeu vede semnul, ea trebuie să fugă afară din Babilon, a cărui distrugere a fost prefigurată prin distrugerea Ierusalimului.

We will continue to consider Luke chapter twenty-one in the next article.

Vom continua să analizăm capitolul douăzeci și unu din Evanghelia după Luca în articolul următor.

Back to Articles