Article

# The Book of Daniel - Number Seventy-Seven

Cartea lui Daniel – Numărul șaptezeci și șapte

Unveiling the Prophetic Parallel: Laodicean Adventism in 1863 and Biblical Typology

Dezvăluirea paralelei profetice: Adventismul laodicean în 1863 și tipologia biblică

Author

Jeff Pippenger

Published

February 10, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The rebellion of Laodicean Adventism in 1863, has been typified by the curse pronounced against rebuilding Jericho.

Răzvrătirea adventismului laodicean din 1863 a fost prefigurată prin blestemul rostit împotriva rezidirii Ierihonului.

> And Joshua adjured them at that time, saying, Cursed be the man before the Lord, that riseth up and buildeth this city Jericho: he shall lay the foundation thereof in his firstborn, and in his youngest son shall he set up the gates of it. Joshua 6:26.

> Na Iosua a ɔkae kyerɛɛ wɔn ntam saa bere no mu se: Nnome nka onipa no wɔ Awurade anim, a ɔbɛsɔre akosan akyekye kurow yi Yeriko; ne mmakan ba na ɔde bɛto ne fapem, na ne ba kumaa mu na ɔde besisi n’apon ano. Iosua 6:26.

The rebellion of Laodicean Adventism in 1863, has been typified by the builders rejecting the corner stone.

Rebeliunea adventismului laodicean din 1863 a fost prefigurată prin faptul că ziditorii au lepădat piatra din capul unghiului.

> Jesus saith unto them, Did ye never read in the scriptures, The stone which the builders rejected, the same is become the head of the corner: this is the Lord’s doing, and it is marvellous in our eyes? Therefore say I unto you, The kingdom of God shall be taken from you, and given to a nation bringing forth the fruits thereof. Matthew 21:42, 43.

> Jesus le zice: „N-ați citit niciodată în Scripturi: «Piatra pe care au lepădat-o zidarii a ajuns să fie piatra din capul unghiului; Domnul a făcut lucrul acesta, și este minunat în ochii noștri»? De aceea vă spun că Împărăția lui Dumnezeu va fi luată de la voi și va fi dată unui neam care va aduce roadele ei.” Matei 21:42, 43.

The rebellion of Laodicean Adventism in 1863, has been typified by Aaron’s golden calf.

Răzvrătirea adventismului laodicean din 1863 a fost prefigurată prin vițelul de aur al lui Aaron.

> For they said unto me, Make us gods, which shall go before us: for as for this Moses, the man that brought us up out of the land of Egypt, we wot not what is become of him. And I said unto them, Whosoever hath any gold, let them break it off. So they gave it me: then I cast it into the fire, and there came out this calf. And when Moses saw that the people were naked; (for Aaron had made them naked unto their shame among their enemies). Exodus 32:23–25.

> Jer su mi rekli: Načini nam bogove koji će ići pred nama; jer za ovoga Mojsija, čovjeka koji nas je izveo iz zemlje egipatske, ne znamo šta je s njim bilo. I rekoh im: Ko god ima zlata, neka ga skine sa sebe. Tako mi ga dadoše; tada ga bacih u vatru, i izađe ovo tele. A kad Mojsije vidje da je narod go; (jer ga je Aron obnažio na sramotu među njegovim neprijateljima). Izlazak 32:23–25.

The rebellion of Laodicean Adventism in 1863, has been typified by Jeroboam’s two golden calves.

Răzvrătirea adventismului laodicean din 1863 a fost prefigurată prin cei doi viței de aur ai lui Ieroboam.

> If this people go up to do sacrifice in the house of the Lord at Jerusalem, then shall the heart of this people turn again unto their lord, even unto Rehoboam king of Judah, and they shall kill me, and go again to Rehoboam king of Judah. Whereupon the king took counsel, and made two calves of gold, and said unto them, It is too much for you to go up to Jerusalem: behold thy gods, O Israel, which brought thee up out of the land of Egypt. And he set the one in Bethel, and the other put he in Dan. 1 Kings 12:27–29.

> Dacă poporul acesta se va sui să aducă jertfe în Casa Domnului, la Ierusalim, inima acestui popor se va întoarce iarăși către domnul său, către Roboam, împăratul lui Iuda; și mă vor ucide și se vor întoarce iarăși la Roboam, împăratul lui Iuda. Atunci împăratul s-a sfătuit și a făcut doi viței de aur și le-a zis: Este prea mult pentru voi să vă suiți la Ierusalim; iată dumnezeii tăi, Israele, care te-au scos din țara Egiptului. Și a așezat pe unul în Betel, iar pe celălalt l-a pus în Dan. 1 Împărați 12:27–29.

The rebellion of Laodicean Adventism in 1863, has been typified by the prophet from Judah who died between the ass and the lion.

Răzvrătirea adventismului laodicean din 1863 a fost prefigurată de profetul din Iuda care a murit între măgar și leu.

> And it came to pass, after he had eaten bread, and after he had drunk, that he saddled for him the ass, to wit, for the prophet whom he had brought back. And when he was gone, a lion met him by the way, and slew him: and his carcase was cast in the way, and the ass stood by it, the lion also stood by the carcase. 1 Kings 13:23, 24.

> Și s-a întâmplat că, după ce a mâncat pâine și după ce a băut, i-a înșeuat măgarul, adică pentru prorocul pe care îl adusese înapoi. Și, după ce acesta a plecat, l-a întâlnit pe drum un leu și l-a omorât; iar trupul lui a fost aruncat în drum, și măgarul stătea lângă el, și leul de asemenea stătea lângă trup. 1 Împărați 13:23, 24.

The rebellion of Laodicean Adventism in 1863, has been typified by the tenth test of ancient Israel that began their wandering in the wilderness.

Răzvrătirea adventismului laodicean din 1863 a fost prefigurată prin a zecea încercare a vechiului Israel, care a marcat începutul rătăcirii lui în pustie.

> But as truly as I live, all the earth shall be filled with the glory of the Lord. Because all those men which have seen my glory, and my miracles, which I did in Egypt and in the wilderness, and have tempted me now these ten times, and have not hearkened to my voice; Surely they shall not see the land which I sware unto their fathers, neither shall any of them that provoked me see it: But my servant Caleb, because he had another spirit with him, and hath followed me fully, him will I bring into the land whereinto he went; and his seed shall possess it. Numbers 14:21–23.

> Dar, pe cât de adevărat este că Eu sunt viu, tot pământul va fi umplut de slava Domnului. Pentru că toți bărbații aceia care au văzut slava Mea și minunile Mele pe care le-am făcut în Egipt și în pustiu, și M-au ispitit acum de zece ori și n-au ascultat de glasul Meu, cu siguranță nu vor vedea țara pe care am jurat-o părinților lor și niciunul dintre cei ce M-au provocat nu o va vedea. Dar pe robul Meu Caleb, pentru că a avut cu el un alt duh și M-a urmat pe deplin, îl voi aduce în țara în care a intrat, iar sămânța lui o va stăpâni. Numeri 14:21–23.

The apostle Paul taught:

Apostolul Pavel a învățat:

> Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come. 1 Corinthians 10:11.

> Iar toate aceste lucruri li s-au întâmplat ca pilde și au fost scrise spre avertizarea noastră, peste care au venit sfârșiturile veacurilor. 1 Corinteni 10:11.

Commenting on that prophetic principle, Sister White said:

Comentând asupra acelui principiu profetic, sora White a spus:

> “Each of the ancient prophets spoke less for their own time than for ours, so that their prophesying is in force for us. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ 1 Corinthians 10:11. ‘Not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.’ 1 Peter 1:12. . . .

> «Пайғамбарони қадим ҳар яке камтар барои замони худ сухан гуфтаанд, назар ба замони мо, ба тавре ки нубуввати онҳо барои мо амалкунанда аст. “Акнун ҳамаи ин чизҳо ба онҳо ҳамчун намунаҳо рӯй доданд; ва барои панду андарзи мо навишта шудаанд, ки бар мо охирҳои ҷаҳон фаро расидааст.” 1 Қӯринтиён 10:11. “На ба худи онҳо, балки ба мо онҳо ин чизҳоро хизмат мекарданд, ки ҳоло ба шумо аз ҷониби онҳое хабар дода шудаанд, ки бо Рӯҳулқудси аз осмон фиристодашуда ба шумо Инҷилро мавъиза кардаанд; чизҳое ки фариштагон орзу доранд ба онҳо назар афкананд.” 1 Петрус 1:12....»

> “The Bible has accumulated and bound up together its treasures for this last generation. All the great events and solemn transactions of Old Testament history have been, and are, repeating themselves in the church in these last days.” Selected Messages, book 3, 338, 339.

> „Biblia și-a adunat și și-a strâns laolaltă comorile pentru această ultimă generație. Toate marile evenimente și toate tranzacțiile solemne ale istoriei Vechiului Testament s-au repetat și se repetă în biserică în aceste ultime zile.” Selected Messages, cartea 3, 338, 339.

The message of the latter rain, according to Isaiah, is a message, for he identifies that the wicked will refuse to hear it, and he describes that message as “line upon line”.

Potrivit lui Isaia, mesajul ploii târzii este un mesaj, căci el arată că cei răi vor refuza să-l asculte și descrie acel mesaj ca fiind „poruncă peste poruncă”.

> Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts. For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little: For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Isaiah 28:9–13.

> Koho bude vyučovat poznání a koho přivede k porozumění nauce? Ty, kdo jsou odstaveni od mléka a odtrženi od prsů. Neboť příkaz musí být na příkaz, příkaz na příkaz; řádek na řádek, řádek na řádek; tu trochu a tam trochu. Ano, bude mluvit k tomuto lidu koktavými rty a cizím jazykem. Jim řekl: Toto je odpočinutí, v němž můžete dopřát odpočinutí unavenému; a toto je občerstvení. Ale nechtěli slyšet. A tak se jim slovo Hospodinovo stalo příkazem na příkaz, příkazem na příkaz; řádkem na řádek, řádkem na řádek; tu trochu a tam trochu; aby šli a padli nazad, byli zlomeni, polapeni do léčky a zajati. Izajáš 28,9–13.

Of the six lines we have just identified, and there are of course others we have not pointed out, one emphasizes 1863, as the end of a progressive test that led to wandering in the wilderness. Two emphasize a former covenant people being passed by and replaced by a new chosen people. One marks a curse for rebuilding something that was intended to be left destroyed and abandoned under God’s curse as it was, and another marks a curse for returning where you were forbidden to go. Two provide examples of counterfeits of the two tables of the Ten Commandments, that represented Habakkuk’s two tables.

Dintre cele șase linii pe care tocmai le-am identificat, și există, desigur, și altele pe care nu le-am indicat, una subliniază anul 1863, ca sfârșit al unei încercări progresive care a condus la rătăcirea în pustie. Două subliniază faptul că un fost popor al legământului este trecut cu vederea și înlocuit de un nou popor ales. Una marchează un blestem pentru reconstruirea a ceva ce fusese destinat să rămână distrus și părăsit sub blestemul lui Dumnezeu, așa cum era, iar alta marchează un blestem pentru întoarcerea acolo unde îți fusese interzis să mergi. Două oferă exemple de contrafaceri ale celor două table ale Celor Zece Porunci, care reprezentau cele două table ale lui Habacuc.

The golden calves of Aaron and Jeroboam represent a counterfeit image of jealousy, that represented the counterfeit 1863 chart. When brought together, the two witnesses of Aaron and Jeroboam teach that Habakkuk’s two tables represent one table, the very same way the two tables of the Ten Commandments represent one law of God. Together they become one symbol, that is made up of two when they are brought together. The same prophetic dynamics of the two tables of the law of God exist in Habakkuk’s two tables, and together Aaron and Jeroboam’s counterfeits address that prophetic phenomenon.

Відлиті тельці Аарона та Єровоама являють собою підроблений образ ревнощів, який уособлював підроблену карту 1863 року. Коли їх зводять разом, два свідки — Аарон і Єровоам — навчають, що дві таблиці Авакума означають одну таблицю, так само як дві скрижалі Десяти Заповідей являють один Закон Божий. Разом вони стають одним символом, що складається з двох, коли їх поєднано. Та сама пророча динаміка двох скрижалей Закону Божого існує і в двох таблицях Авакума, і разом підробки Аарона та Єровоама звертаються до цього пророчого явища.

The first generation of Adventism has been typified by the image of jealousy in Ezekiel chapter eight. The vision that begins on the fifth day, of the sixth month in the sixth year in chapter eight of Ezekiel, continues into chapter nine, where the sealing of the one hundred and forty-four thousand is represented. When addressing the illustration of the sealing of chapter nine, Sister White includes the attribute of God’s character that identifies that it is in the third and fourth generation where God judges those who are disobedient. She therefore incorporates the truth associated directly with the second commandment, which is the commandment that forbids the worship of idols, as were Aaron’s and Jeroboam’s golden calves.

Prima generație a adventismului a fost tipificată prin chipul geloziei din Ezechiel, capitolul opt. Viziunea care începe în ziua a cincea, a lunii a șasea, în anul al șaselea, în capitolul opt din Ezechiel, continuă în capitolul nouă, unde este reprezentată sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii. Când abordează ilustrarea sigilării din capitolul nouă, sora White include atributul caracterului lui Dumnezeu care arată că în a treia și a patra generație Dumnezeu îi judecă pe cei neascultători. Prin urmare, ea încorporează adevărul asociat în mod direct cu porunca a doua, care este porunca ce interzice închinarea la idoli, precum vițeii de aur ai lui Aaron și ai lui Ieroboam.

> “‘And he called to the man clothed with linen, which had the writer’s inkhorn by his side; and the Lord said unto him, Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof. And to the others he said in mine hearing, Go ye after him through the city, and smite: let not your eye spare, neither have ye pity: slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at My sanctuary. Then they began at the ancient men which were before the house.’

> «Եվ նա կանչեց այն մարդուն, որ բեհեզ էր հագել, և որի կողքին գրագրի թանաքամանն էր. և Տերն ասաց նրան. Անցիր քաղաքի միջով, Երուսաղեմի միջով, և նշան դրու այն մարդկանց ճակատներին, որոնք հառաչում ու ողբում են այն բոլոր պղծությունների համար, որ կատարվում են նրա մեջ։ Իսկ մյուսներին նա ասաց իմ լսելիս. Գնացե՛ք նրա հետևից քաղաքի միջով և զարկե՛ք. ձեր աչքը թող չխնայի, և մի՛ գթացեք. իսպառ սպանեցե՛ք ծերին ու երիտասարդին, կույսերին, փոքրիկ երեխաներին ու կանանց. բայց մի՛ մոտեցեք որևէ մարդու, որի վրա նշանն է. և սկսե՛ք Իմ սրբարանից։ Այն ժամանակ նրանք սկսեցին այն ծերերից, որոնք տան առաջ էին»։

> “Jesus is about to leave the mercy seat of the heavenly sanctuary to put on garments of vengeance and pour out His wrath in judgments upon those who have not responded to the light God has given them. ‘Because sentence against an evil work is not executed speedily, therefore the heart of the sons of men is fully set in them to do evil.’ Instead of being softened by the patience and long forbearance that the Lord has exercised toward them, those who fear not God and love not the truth strengthen their hearts in their evil course. But there are limits even to the forbearance of God, and many are exceeding these boundaries. They have overrun the limits of grace, and therefore God must interfere and vindicate His own honor.

> “Isus este pe punctul de a părăsi tronul îndurării din sanctuarul ceresc, pentru a Se îmbrăca în veșmintele răzbunării și a-Și revărsa mânia prin judecăți asupra acelora care nu au răspuns luminii pe care le-a dat-o Dumnezeu. «Pentru că împotriva unei fapte rele sentința nu se aduce repede la îndeplinire, de aceea inima fiilor oamenilor este pe deplin hotărâtă în ei să facă răul.» În loc să fie înmuiați de răbdarea și lunga îngăduință pe care Domnul le-a arătat-o, aceia care nu se tem de Dumnezeu și nu iubesc adevărul își împietresc inimile pe calea lor rea. Dar există limite chiar și pentru îndelunga-răbdare a lui Dumnezeu, iar mulți depășesc aceste hotare. Ei au trecut dincolo de limitele harului, și de aceea Dumnezeu trebuie să intervină și să-Și apere propria onoare.”

> “Of the Amorites the Lord said: ‘In the fourth generation they shall come hither again: for the iniquity of the Amorites is not yet full.’ Although this nation was conspicuous because of its idolatry and corruption, it had not yet filled up the cup of its iniquity, and God would not give command for its utter destruction. The people were to see the divine power manifested in a marked manner, that they might be left without excuse. The compassionate Creator was willing to bear with their iniquity until the fourth generation. Then, if no change was seen for the better, His judgments were to fall upon them.

> “Despre amoriți, Domnul a spus: „În al patrulea neam se vor întoarce aici; căci nelegiuirea amoriților nu și-a atins încă deplina măsură.” Deși acest neam se remarca prin idolatria și stricăciunea sa, el nu umpluse încă paharul nelegiuirii sale, iar Dumnezeu nu avea să poruncească nimicirea lui deplină. Poporul trebuia să vadă puterea divină manifestată într-un mod vădit, pentru ca să rămână fără scuză. Creatorul cel plin de îndurare era dispus să le îngăduie nelegiuirea până la al patrulea neam. Apoi, dacă nu se vedea nicio schimbare în bine, judecățile Lui aveau să cadă asupra lor.”

> “With unerring accuracy the Infinite One still keeps an account with all nations. While His mercy is tendered with calls to repentance, this account will remain open; but when the figures reach a certain amount which God has fixed, the ministry of His wrath commences. The account is closed. Divine patience ceases. There is no more pleading of mercy in their behalf.

> „Cu o exactitate fără greș, Cel Infinit ține încă o socoteală cu toate neamurile. Câtă vreme mila Sa este oferită prin chemări la pocăință, această socoteală va rămâne deschisă; dar când cifrele ating o anumită măsură pe care Dumnezeu a hotărât-o, începe lucrarea mâniei Sale. Socoteala este închisă. Răbdarea divină încetează. Nu mai există nicio mijlocire a milei în favoarea lor.״

> “The prophet, looking down the ages, had this time presented before his vision. The nations of this age have been the recipients of unprecedented mercies. The choicest of heaven’s blessings have been given them, but increased pride, covetousness, idolatry, contempt of God, and base ingratitude are written against them. They are fast closing up their account with God.

> „Profetul, privind de-a lungul veacurilor, a avut acest timp înfățișat înaintea viziunii sale. Națiunile acestei epoci au fost beneficiarele unor îndurări fără precedent. Cele mai alese binecuvântări ale cerului le-au fost dăruite, dar împotriva lor stau scrise mândria sporită, lăcomia, idolatria, disprețul față de Dumnezeu și o josnică nerecunoștință. Ele își închid cu repeziciune socoteala cu Dumnezeu.”

> “But that which causes me to tremble is the fact that those who have had the greatest light and privileges have become contaminated by the prevailing iniquity. Influenced by the unrighteous around them, many, even of those who profess the truth, have grown cold and are borne down by the strong current of evil. The universal scorn thrown upon true piety and holiness leads those who do not connect closely with God to lose their reverence for His law. If they were following the light and obeying the truth from the heart, this holy law would seem even more precious to them when thus despised and set aside. As the disrespect for God’s law becomes more manifest, the line of demarcation between its observers and the world becomes more distinct. Love for the divine precepts increases with one class according as contempt for them increases with another class.

> „Dar ceea ce mă face să tremur este faptul că aceia care au avut cea mai mare lumină și cele mai mari privilegii s-au contaminat prin nelegiuirea dominantă. Influențați de cei nelegiuiți din jurul lor, mulți, chiar și dintre aceia care mărturisesc adevărul, s-au răcit și sunt purtați la vale de curentul puternic al răului. Disprețul general aruncat asupra adevăratei evlavii și sfințenii îi face pe aceia care nu se leagă strâns de Dumnezeu să-și piardă respectul față de Legea Sa. Dacă ar urma lumina și ar asculta de adevăr din inimă, această Lege sfântă li s-ar părea cu atât mai prețioasă cu cât este astfel disprețuită și înlăturată. Pe măsură ce lipsa de respect față de Legea lui Dumnezeu devine tot mai evidentă, linia de demarcație dintre păzitorii ei și lume devine tot mai distinctă. Iubirea pentru preceptele divine crește într-o categorie pe măsură ce disprețul față de ele crește într-o altă categorie.

> “The crisis is fast approaching. The rapidly swelling figures show that the time for God’s visitation has about come. Although loath to punish, nevertheless He will punish, and that speedily. Those who walk in the light will see signs of the approaching peril; but they are not to sit in quiet, unconcerned expectancy of the ruin, comforting themselves with the belief that God will shelter His people in the day of visitation. Far from it. They should realize that it is their duty to labor diligently to save others, looking with strong faith to God for help. ‘The effectual fervent prayer of a righteous man availeth much.’

> „Criza se apropie cu repeziciune. Cifrele care sporesc rapid arată că vremea cercetării lui Dumnezeu este aproape sosită. Deși Se îndură să pedepsească, totuși El va pedepsi, și încă degrabă. Cei care umblă în lumină vor vedea semnele primejdiei care se apropie; dar nu trebuie să stea liniștiți, într-o așteptare nepăsătoare a pieirii, mângâindu-se cu credința că Dumnezeu Își va adăposti poporul în ziua cercetării. Nicidecum. Ei ar trebui să-și dea seama că este datoria lor să lucreze cu sârguință pentru a-i salva pe alții, privind cu o credință puternică la Dumnezeu pentru ajutor. „Mare putere are rugăciunea fierbinte a celui neprihănit.””

> “The leaven of godliness has not entirely lost its power. At the time when the danger and depression of the church are greatest, the little company who are standing in the light will be sighing and crying for the abominations that are done in the land. But more especially will their prayers arise in behalf of the church because its members are doing after the manner of the world.

> „Plămădeala evlaviei nu și-a pierdut cu totul puterea. În vremea când primejdia și deprimarea bisericii sunt cele mai mari, mica ceată care stă în lumină va suspina și va striga din pricina urâciunilor care se săvârșesc în țară. Dar mai ales rugăciunile lor se vor înălța în favoarea bisericii, deoarece membrii ei se poartă după chipul lumii.

> “The earnest prayers of this faithful few will not be in vain. When the Lord comes forth as an avenger, He will also come as a protector of all those who have preserved the faith in its purity and kept themselves unspotted from the world. It is at this time that God has promised to avenge His own elect which cry day and night unto Him, though He bear long with them.

> „Starostne molitve ove vjerne manjine neće biti uzaludne. Kada Gospod iziđe kao osvetnik, On će također doći kao zaštitnik sviju onih koji su sačuvali vjeru u njezinoj čistoći i održali se neokaljanima od svijeta. Upravo je u to vrijeme Bog obećao da će osvetiti svoje izabrane, koji Mu vape dan i noć, premda ih dugo podnosi.“

> “The command is: ‘Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof.’ These sighing, crying ones had been holding forth the words of life; they had reproved, counseled, and entreated. Some who had been dishonoring God repented and humbled their hearts before Him. But the glory of the Lord had departed from Israel; although many still continued the forms of religion, His power and presence were lacking.” Testimonies, volume 5, 207–210.

> “Porunca este: «Treci prin mijlocul cetății, prin mijlocul Ierusalimului, și pune un semn pe frunțile oamenilor care suspină și gem din pricina tuturor urâciunilor care se săvârșesc în mijlocul lui.» Aceștia, cei ce suspinau și gemeau, vestiseră cuvintele vieții; mustraseră, sfătuiseră și stăruiseră cu rugăminți. Unii dintre cei care Îl dezonoraseră pe Dumnezeu s-au pocăit și și-au smerit inimile înaintea Lui. Dar slava Domnului se depărtase de Israel; deși mulți continuau încă formele religiei, puterea și prezența Sa lipseau.” Testimonies, volumul 5, 207–210.

To rightly divide the vision of the sealing as set forth by Ezekiel, it is essential to understand the four generations of Adventism. Sister White begins the passage we selected by directly referencing Ezekiel chapter nine, and the portion we have selected also ends with a direct reference of Ezekiel chapter nine. In the passage she says of Ezekiel, “The prophet, looking down the ages, had this time presented before his vision.” Ezekiel saw the circumstances that are occurring during the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Pentru a împărți în mod corect vedenia sigilării, așa cum este prezentată de Ezechiel, este esențial să înțelegem cele patru generații ale adventismului. Sora White începe pasajul pe care l-am ales printr-o referire directă la capitolul nouă din Ezechiel, iar porțiunea pe care am selectat-o se încheie, de asemenea, cu o referire directă la capitolul nouă din Ezechiel. În pasaj, ea spune despre Ezechiel: „Profetul, privind de-a lungul veacurilor, a avut acest timp prezentat înaintea viziunii sale.” Ezechiel a văzut împrejurările care au loc în timpul sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii.

In the previous article we identified with three specific passages from the Spirit of Prophecy that Isaiah’s “drunkards of Ephraim,” who in this passage are identified as the “ancient men,” and who in both passages represent the leadership of Jerusalem (Adventism), cannot see that there is to be a mighty manifestation of the power of God as in former years. In this passage the very manifestation of God’s power that they refuse to see will occur as part of the divine judgment which is brought upon them, for it is stated that, “the people were to see the divine power manifested in a marked manner, that they might be left without excuse.”

În articolul precedent am identificat, prin trei pasaje specifice din Spiritul Profeției, că „bețivii lui Efraim” ai lui Isaia, care în acest pasaj sunt identificați drept „bătrânii” și care, în ambele pasaje, reprezintă conducerea Ierusalimului (Adventismul), nu pot vedea că urmează să aibă loc o manifestare puternică a puterii lui Dumnezeu, ca în anii de odinioară. În acest pasaj, însăși manifestarea puterii lui Dumnezeu pe care ei refuză să o vadă va avea loc ca parte a judecății divine aduse asupra lor, căci se afirmă că „poporul trebuia să vadă puterea divină manifestată într-un mod evident, pentru ca să rămână fără scuză”.

Laodicean Adventism refuses to see the manifestation of the latter rain that began sprinkling on September 11, 2001, but they will see the climax of that rainfall when the message of the Midnight Cry is repeated in the last days. That message is Islam of the third Woe. Did not the leadership of ancient Israel, who had just crucified their Messiah watch as the Holy Spirit was poured out at Pentecost?

Adventismul laodicean refuză să vadă manifestarea ploii târzii care a început să stropească la 11 septembrie 2001, dar va vedea apogeul acelei ploi când mesajul Strigătului de la Miezul Nopții va fi repetat în zilele de pe urmă. Acel mesaj este Islamul celei de-a treia Vai. Oare nu conducerea Israelului antic, care tocmai Își răstignise Mesia, a privit cum Duhul Sfânt a fost revărsat la Cincizecime?

The passage is identifying the church, which by context is represented by Ezekiel as Jerusalem, and the members within the church (Jerusalem), are contrasted by a “little company,” who are also identified as those “that walk in the light,” and are the “faithful few.” The Bible teaches that “many” are called, but “few” are chosen. The subject of the passage includes the wrath of God that is brought upon His people. The people have brought their judgment upon themselves, but God is specific in emphasizing that it is His angels that accomplish the work of destruction. God never lies, and He has promised that it is He that visits the iniquity of men unto the third and fourth generation. To attribute the execution of judgment to any other than God is to deny His character, and suggest He is a liar.

Pasajul identifică biserica, care, potrivit contextului, este reprezentată de Ezechiel ca Ierusalimul, iar membrii dinlăuntrul bisericii (Ierusalimului) sunt puși în contrast cu o „mică adunare”, care sunt de asemenea identificați drept cei „ce umblă în lumină” și sunt „cei puțini credincioși”. Biblia învață că „mulți” sunt chemați, dar „puțini” sunt aleși. Subiectul pasajului include mânia lui Dumnezeu, care este adusă asupra poporului Său. Poporul și-a atras judecata asupra sa, însă Dumnezeu subliniază în mod precis că îngerii Săi sunt cei care împlinesc lucrarea nimicirii. Dumnezeu nu minte niciodată și a făgăduit că El este Cel ce cercetează nelegiuirea oamenilor până la al treilea și al patrulea neam. A atribui executarea judecății oricui altcuiva decât lui Dumnezeu înseamnă a-I tăgădui caracterul și a sugera că El este un mincinos.

The passage identifies that when the destroying angels of Ezekiel begin to go through Jerusalem, that it is then that, “the ministry of His wrath commences.” God’s wrath begins with Jerusalem, which is his church, which is Laodicean Adventism.

Pasajul arată că, atunci când îngerii nimicitori din Ezechiel încep să treacă prin Ierusalim, atunci „începe lucrarea mâniei Sale”. Mânia lui Dumnezeu începe cu Ierusalimul, care este biserica Sa, adică adventismul laodicean.

> For the time is come that judgment must begin at the house of God: and if it first begin at us, what shall the end be of them that obey not the gospel of God? 1 Peter 4:17.

> Căci a venit vremea ca judecata să înceapă de la casa lui Dumnezeu; și, dacă începe mai întâi de la noi, care va fi sfârșitul celor ce nu ascultă de Evanghelia lui Dumnezeu? 1 Petru 4:17.

God’s wrath is accomplished by God’s angels, and when their work begins, they are commanded to “smite,” all and to “let not your eye spare, neither have ye pity: slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at My sanctuary.” The wrath of God is carried out by holy angels, and the point we are wishing to identify here is that the commencement of God’s ministry of wrath is accomplished in the fourth generation.

La colère de Dieu est accomplie par les anges de Dieu, et lorsque leur œuvre commence, il leur est ordonné de « frapper », tous, et que « votre œil soit sans pitié, et n’ayez point compassion : tuez jusqu’à l’extermination vieillards et jeunes gens, vierges, petits enfants et femmes ; mais n’approchez d’aucun homme sur qui est la marque ; et commencez par Mon sanctuaire ». La colère de Dieu est exécutée par des anges saints, et le point que nous voulons ici identifier est que le commencement du ministère de la colère de Dieu s’accomplit à la quatrième génération.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> And it shall come to pass in the day of the Lord’s sacrifice, that I will punish the princes, and the king’s children, and all such as are clothed with strange apparel. In the same day also will I punish all those that leap on the threshold, which fill their masters’ houses with violence and deceit. And it shall come to pass in that day, saith the Lord, that there shall be the noise of a cry from the fish gate, and an howling from the second, and a great crashing from the hills. Howl, ye inhabitants of Maktesh, for all the merchant people are cut down; all they that bear silver are cut off. And it shall come to pass at that time, that I will search Jerusalem with candles, and punish the men that are settled on their lees: that say in their heart, The Lord will not do good, neither will he do evil. Zephaniah 1:8–12.

> Și va fi în ziua jertfei Domnului, că voi pedepsi pe căpetenii și pe fiii împăratului, și pe toți cei ce sunt îmbrăcați cu veșmânt străin. În aceeași zi voi pedepsi și pe toți cei ce sar peste prag, care umplu casele stăpânilor lor cu silnicie și înșelăciune. Și va fi în ziua aceea, zice Domnul, că se va auzi un strigăt de la Poarta Peștilor, și un urlet din al Doilea Cartier, și un mare prăbuș dinspre dealuri. Urlați, locuitori ai Makteshului, căci tot poporul negustoresc este nimicit; toți cei ce poartă argint sunt stârpiți. Și va fi în vremea aceea că voi cerceta Ierusalimul cu făclii și voi pedepsi pe oamenii care stau liniștiți pe drojdiile lor, care zic în inima lor: Domnul nu va face nici bine, nici rău. Țefania 1:8–12.

Back to Articles