Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Eight

Istoria ascunsă a versetului patruzeci — numărul opt

The Mount

Muntele

Author

Jeff Pippenger

Published

April 5, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

The Mount of Transfiguration for Peter took place between Panium and the cross, and on another line, Peter is between Christ’s baptism at the beginning of His ministry and just after the triumphal entry at the ending of His ministry. Those three waymarks of the baptism, the mount and the conclusion of the triumphal entry are marked by the three times the heavenly Father spoke. The third time in John 12 is when the Greeks were seeking Jesus. The baptism is 9/11, the mount is in the history of Panium unto the Sunday law of verse sixteen. For Peter it was Panium, then the mount unto the conclusion of the triumphal entry, which was just before Christ would be glorified a second time.

Muntele Schimbării la Față, pentru Petru, a avut loc între Panium și cruce și, pe o altă linie, Petru se află între botezul lui Hristos, la începutul lucrării Sale, și imediat după intrarea triumfală, la încheierea lucrării Sale. Aceste trei repere — botezul, muntele și încheierea intrării triumfale — sunt marcate de cele trei dăți când a vorbit Tatăl ceresc. A treia oară, în Ioan 12, este atunci când grecii Îl căutau pe Isus. Botezul este 9/11, muntele este în istoria de la Panium până la legea duminicală din versetul șaisprezece. Pentru Petru, a fost Panium, apoi muntele până la încheierea intrării triumfale, care a fost chiar înainte ca Hristos să fie proslăvit a doua oară.

> Now is my soul troubled; and what shall I say? Father, save me from this hour: but for this cause came I unto this hour. Father, glorify thy name. Then came there a voice from heaven, saying, I have both glorified it, and will glorify it again. The people therefore, that stood by, and heard it, said that it thundered: others said, An angel spake to him. Jesus answered and said, This voice came not because of me, but for your sakes. Now is the judgment of this world: now shall the prince of this world be cast out. And I, if I be lifted up from the earth, will draw all men unto me. This he said, signifying what death he should die. John 12:27–33.

> Nay niwa i uhâme; kandi nzovuga iki? Data, nkiza iri saha; ariko ni cyo cyanzanye muri iyi saha. Data, himbaza izina ryawe. Hanyuma humvikana ijwi riturutse mu ijuru, rivuga riti: Nararihimbaje, kandi nzongera ndihimbaze. Nuko abantu bari bahagaze aho, baryumvise, bavuga ko hârimo inkuba; abandi bati: Umumarayika yavuganye na we. Yesu arasubiza ati: Iri jwi ntiryaje ku bwange, ahubwo ryaje ku bwanyu. Ubu ni ho urubanza rw’iyi si rugeze; none umutware w’iyi si agiye kujugunywa hanze. Nanjye, nimanurwa hejuru y’isi, nzikururira abantu bose. Ibyo yabivuze agaragaza urupfu yagombaga gupfa. Yohana 12:27–33.

The line that is framed by Leviticus twenty-three and the Pentecostal season has a beginning waymark of three steps followed by five days and an ending waymark with the identical characteristics. Between those waymarks thirty days represent the period of the priests, which ends at the feast of trumpets. The feast of trumpets, the ascension of Christ after forty days teaching His disciples face to face after His resurrection and the day of atonement represents the three steps of the ending of the line in Leviticus twenty-three. Those three steps are followed by five days unto both Pentecost and the feast of Tabernacles. The third time the heavenly Father spoke was just before the Greeks, representing those who are called out of Babylon at the Sunday law, were seeking an audience with Jesus. Just before the Sunday law Jesus identifies the lifting up of the ensign at the cross. The earth was lightened with His glory at 9/11 and it is lightened again at the Sunday law.

Linia încadrată de Leviticul douăzeci și trei și de perioada Cincizecimii are un reper de început alcătuit din trei trepte, urmate de cinci zile, și un reper de încheiere cu aceleași caracteristici. Între aceste repere, treizeci de zile reprezintă perioada preoților, care se încheie la sărbătoarea trâmbițelor. Sărbătoarea trâmbițelor, înălțarea lui Hristos după patruzeci de zile în care i-a învățat pe ucenicii Săi față către față după învierea Sa și ziua ispășirii reprezintă cele trei trepte ale încheierii liniei din Leviticul douăzeci și trei. Aceste trei trepte sunt urmate de cinci zile până la Cincizecime și până la sărbătoarea Corturilor. A treia oară când Tatăl ceresc a vorbit a fost chiar înainte ca grecii, reprezentându-i pe aceia care sunt chemați afară din Babilon la legea duminicală, să caute o audiență la Isus. Chiar înainte de legea duminicală, Isus identifică înălțarea steagului la cruce. Pământul a fost luminat de slava Sa la 11 septembrie și este luminat din nou la legea duminicală.

Caesarea Philippi, which is Panium is the third hour and Caesarea Maritima is the ninth hour of the cross when the call to come out of Babylon is sounded. Before the cross, while in the prophetic history of Panium, Peter is at the mount, but still before the ending of the triumphal entry. Panium continues unto the cross of verse sixteen. Peter in Panium is just before the three-step history of Leviticus twenty-three’s feast of trumpets, ascension and atonement. Peter is in the thirty days of the priest’s special instruction.

Cezareea lui Filip, care este Panium, reprezintă ceasul al treilea, iar Cezareea Maritima reprezintă ceasul al nouălea al crucii, când este făcută să răsune chemarea de a ieși din Babilon. Înainte de cruce, pe când se află încă în istoria profetică a Paniumului, Petru este pe munte, dar încă înainte de încheierea intrării triumfale. Paniumul continuă până la crucea din versetul șaisprezece. Petru în Panium se află chiar înaintea istoriei în trei pași a sărbătorii trâmbițelor, a înălțării și a ispășirii din Leviticul douăzeci și trei. Petru se află în cele treizeci de zile ale instruirii speciale a preotului.

Simon becomes Peter at Panium, and has one step at the mount before the triumphal entry. The triumphal entry illustrates the parable of the ten virgins. Only five enter into the marriage, and the five days between the threefold waymark and Pentecost is the beginning of the triumphal entry. It begins at the feast of trumpets, but that waymark consists of a combination of three waymarks. As a single waymark they identify the attack upon Nashville with the feast of trumpets. The message of the Midnight Cry will have just been confirmed and the procession of the five wise virgins begins the process that leads to the death, burial and resurrection of the cross, which is the Sunday law.

Simoni bëhet Pjetër në Panium dhe ka një hap në mal përpara hyrjes triumfale. Hyrja triumfale ilustron shëmbëlltyrën e dhjetë virgjëreshave. Vetëm pesë hyjnë në martesë, dhe pesë ditët ndërmjet waymark-ut të trefishtë dhe Rrëshajëve janë fillimi i hyrjes triumfale. Ajo fillon në festën e borive, por ai waymark përbëhet nga një kombinim i tre waymark-ëve. Si një waymark i vetëm, ata e identifikojnë sulmin mbi Nashville me festën e borive. Mesazhi i Thirrjes së Mesnatës sapo do të jetë konfirmuar dhe procesioni i pesë virgjëreshave të urta fillon procesin që çon te vdekja, varrimi dhe ringjallja e kryqit, që është ligji i së dielës.

Peter is in Panium when he corrects the prediction of the fireballs of Nashville, and before the feast of trumpets is sounded at the fulfillment of the prediction. He must of prophetic necessity first go to the mount, for the mount was before the triumphal entry. Before Abraham went to the mount his name was changed, and Peter’s name was changed at Panium, before he went to the mount. The mount is Peter’s test before the prediction of the fireballs of Nashville is fulfilled. The fulfillment is the third and litmus test where character is manifested as either joy or shame.

પીતર પાનિયમમાં છે જ્યારે તે નૅશવિલનાં અગ્નિગોળાઓની ભવિષ્યવાણીનું સુધારણ કરે છે, અને ભવિષ્યવાણીની પૂર્ણતા સમયે તુરીઓનો ઉત્સવ ફૂંકાય તે પહેલાં. ભવિષ્યવાણીય આવશ્યકતા મુજબ તેને પહેલાં પર્વત પર જવું જ જોઈએ, કારણ કે વિજયી પ્રવેશ પહેલાં પર્વત હતો. અબ્રાહમ પર્વત પર ગયો તે પહેલાં તેનું નામ બદલાયું હતું, અને પીતરનું નામ પણ પાનિયમમાં બદલાયું હતું, તે પર્વત પર જાય તે પહેલાં. પર્વત નૅશવિલનાં અગ્નિગોળાઓની ભવિષ્યવાણી પૂર્ણ થાય તે પહેલાં પીતરની કસોટી છે. પૂર્ણતા ત્રીજી અને લિટમસ કસોટી છે, જ્યાં ચરિત્ર આનંદ અથવા લાજ તરીકે પ્રગટ થાય છે.

The line of 457 BC ends between Raphia and Panium, the covenant of chapter seventeen of Genesis aligns with Raphia and the covenant of chapter sixteen of Matthew sixteen aligns with Panium. From Panium, Peter goes to the mount, as Abraham went to the sacrifice of Isaac. The mount of Peter’s line aligns with the mount of Abraham’s time.

Linia anului 457 î.Hr. se încheie între Rafia și Panium; legământul din capitolul șaptesprezece al Genezei se aliniază cu Rafia, iar legământul din capitolul șaisprezece din Matei se aliniază cu Panium. De la Panium, Petru merge la munte, așa cum Avraam a mers la jertfirea lui Isaac. Muntele din linia lui Petru se aliniază cu muntele din vremea lui Avraam.

Abraham’s waymark consisted of three days. At the triumphal entry, two disciples were sent to fetch an ass to carry Christ, and in Abraham’s line his three-day journey begins with his selection of two servants and an ass to carry the wood for the offering of Isaac. Peter’s eight- or six-day journey to the mount was three days for Abraham. Peter in Panium is before the mount and before the loosing of the ass beginning the entry into Jerusalem, which is where Abraham’s three days began. In the triumphal entry Christ stopped upon the Mount of Olives and wept for Jerusalem, thus marking the conclusion of the covenant relationship between God and ancient literal Israel. Peter’s mount is before the triumphal entry; Christ’s mount is during the triumphal entry and Abraham’s mount is at the conclusion of the entry.

Semnul de hotar al lui Avraam a constat în trei zile. La intrarea triumfală, doi ucenici au fost trimiși să aducă un măgar ca să-L poarte pe Hristos, iar, în paralela lui Avraam, călătoria sa de trei zile începe prin alegerea a doi slujitori și a unui măgar pentru a purta lemnele pentru aducerea ca jertfă a lui Isaac. Călătoria lui Petru de opt sau șase zile spre munte a fost de trei zile pentru Avraam. Petru, în Panium, se află înaintea muntelui și înaintea dezlegării măgarului care începe intrarea în Ierusalim, acolo unde au început cele trei zile ale lui Avraam. La intrarea triumfală, Hristos S-a oprit pe Muntele Măslinilor și a plâns pentru Ierusalim, marcând astfel încheierea relației de legământ dintre Dumnezeu și vechiul Israel literal. Muntele lui Petru este înaintea intrării triumfale; muntele lui Hristos este în timpul intrării triumfale; iar muntele lui Avraam este la încheierea intrării.

2026 is the midterm elections when the two-hundred and fiftieth year of the sixth kingdom of Bible prophecy celebrates its glorious reign. That celebration as a prophetic midpoint aligns with Antiochus the Great in 207 BC, the midpoint between Raphia and Panium that marks the end of the two hundred and fifty years from 457 BC.

ឆ្នាំ 2026 គឺជាឆ្នាំបោះឆ្នោតពាក់កណ្តាលអាណត្តិ នៅពេលដែលឆ្នាំទីពីររយហាសិបនៃនគរទីប្រាំមួយនៃព្រះបន្ទូលទំនាយក្នុងព្រះគម្ពីរ ប្រារព្ធការគ្រងរាជ្យដ៏រុងរឿងរបស់វា។ ការប្រារព្ធនោះ ក្នុងនាមជាចំណុចកណ្តាលតាមទំនាយ ស្របគ្នានឹង Antiochus the Great នៅឆ្នាំ 207 មុន គ.ស. ដែលជាចំណុចកណ្តាលរវាង Raphia និង Panium ដែលសម្គាល់ការបញ្ចប់នៃរយៈពេលពីររយហាសិបឆ្នាំ គិតចាប់ពីឆ្នាំ 457 មុន គ.ស.

As we consider the four lines that consist of chapters eleven through unto chapter twenty-two that have been unsealed so far, (perhaps there are other examples) we now take up those chapters in The Desire of Ages. Chapter eleven is The Baptism, and chapter twenty-two is Imprisonment and Death of John. John is at the beginning and the ending, and chapter seventeen, the middle chapter is Nicodemus.

În timp ce luăm în considerare cele patru linii care constau din capitolele unsprezece până la capitolul douăzeci și doi, care au fost desigilate până acum (poate că mai există și alte exemple), ne îndreptăm acum atenția asupra acelor capitole din Hristos, Lumina lumii. Capitolul unsprezece este Botezul, iar capitolul douăzeci și doi este Întemnițarea și moartea lui Ioan. Ioan se află la început și la sfârșit, iar capitolul șaptesprezece, capitolul din mijloc, este Nicodim.

> “Nicodemus had come to the Lord thinking to enter into a discussion with Him, but Jesus laid bare the foundation principles of truth. He said to Nicodemus, It is not theoretical knowledge you need so much as spiritual regeneration. You need not to have your curiosity satisfied, but to have a new heart. You must receive a new life from above before you can appreciate heavenly things. Until this change takes place, making all things new, it will result in no saving good for you to discuss with Me My authority or My mission.

> „Nicodim venise la Domnul gândind să intre într-o discuție cu El, dar Isus a pus în lumină principiile fundamentale ale adevărului. El i-a spus lui Nicodim: Nu de cunoaștere teoretică ai nevoie atât de mult, cât de regenerare spirituală. Nu ai nevoie ca să-ți fie satisfăcută curiozitatea, ci să ai o inimă nouă. Trebuie să primești o viață nouă de sus înainte de a putea prețui lucrurile cerești. Până când această schimbare nu va avea loc, făcând toate lucrurile noi, nu-ți va fi de niciun folos mântuitor să discuți cu Mine despre autoritatea Mea sau despre misiunea Mea.”

> “Nicodemus had heard the preaching of John the Baptist concerning repentance and baptism, and pointing the people to One who should baptize with the Holy Spirit. He himself had felt that there was a lack of spirituality among the Jews, that, to a great degree, they were controlled by bigotry and worldly ambition. He had hoped for a better state of things at the Messiah’s coming. Yet the heart-searching message of the Baptist had failed to work in him conviction of sin. He was a strict Pharisee, and prided himself on his good works. He was widely esteemed for his benevolence and his liberality in sustaining the temple service, and he felt secure of the favor of God. He was startled at the thought of a kingdom too pure for him to see in his present state.” The Desire of Ages, 171.

> „Nicodim auzise propovăduirea lui Ioan Botezătorul cu privire la pocăință și botez și cum îndruma el poporul către Unul care avea să boteze cu Duhul Sfânt. El însuși simțise că între iudei exista o lipsă de spiritualitate, că, într-o mare măsură, ei erau stăpâniți de bigotism și de ambiție lumească. El nădăjduise într-o stare mai bună a lucrurilor la venirea lui Mesia. Totuși, mesajul cercetător al inimii al Botezătorului nu izbutise să trezească în el convingerea păcatului. El era un fariseu riguros și se mândrea cu faptele sale bune. Era foarte prețuit pentru binefacerea și generozitatea sa în susținerea slujbei templului și se simțea sigur de favoarea lui Dumnezeu. A fost zguduit la gândul unei împărății prea curate pentru ca el s-o poată vedea în starea sa de atunci.” Hristos, Lumina lumii, 171.

The midpoint in The Desire of Ages is found in the line of Nicodemus, who represents the last call to Adventism in the line of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. He represents a class who heard the message of the forerunner of Christ, but who were unaware of their Laodicean condition.

Mijlocul cărții The Desire of Ages se găsește în linia lui Nicodim, care reprezintă ultima chemare adresată adventismului în linia sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii. El reprezintă o clasă care a auzit mesajul premergătorului lui Hristos, dar care nu era conștientă de starea ei laodiceană.

> “In the interview with Nicodemus, Jesus unfolded the plan of salvation, and His mission to the world. In none of His subsequent discourses did He explain so fully, step by step, the work necessary to be done in the hearts of all who would inherit the kingdom of heaven. At the very beginning of His ministry He opened the truth to a member of the Sanhedrin, to the mind that was most receptive, and to an appointed teacher of the people. But the leaders of Israel did not welcome the light. Nicodemus hid the truth in his heart, and for three years there was little apparent fruit.” The Desire of Ages, 176.

> „În convorbirea cu Nicodim, Isus a desfășurat planul mântuirii și misiunea Sa pentru lume. În niciuna dintre cuvântările Sale ulterioare nu a explicat atât de deplin, pas cu pas, lucrarea care trebuia să fie făcută în inimile tuturor celor care aveau să moștenească împărăția cerurilor. Chiar la începutul lucrării Sale, El a deschis adevărul unui membru al Sinedriului, minții celei mai receptive și unui învățător rânduit al poporului. Dar conducătorii lui Israel nu au primit lumina. Nicodim a ascuns adevărul în inima sa și, timp de trei ani, s-a văzut puțin rod.” Hristos, Lumina lumii, 176.

John’s message and his baptism of Christ represented the first angel’s message of fearing God. John’s message was the Laodicean message of justification by faith and that message was empowered at Christ’s baptism, just as was the message of Jones and Waggoner was the message to Laodicea in 1888. The baptism of Christ and 1888 typified the arrival of the message to Laodicea at 9/11, which ends at the midpoint between Raphia and Panium.

Solia lui Ioan și botezul lui Hristos au reprezentat solia primului înger despre temerea de Dumnezeu. Solia lui Ioan a fost solia către Laodicea a îndreptățirii prin credință, iar acea solie a fost înzestrată cu putere la botezul lui Hristos, după cum și solia lui Jones și Waggoner a fost solia către Laodicea în 1888. Botezul lui Hristos și anul 1888 au prefigurat sosirea soliei către Laodicea la 11 septembrie, care se încheie la punctul de mijloc dintre Raphia și Panium.

Nicodemus means “victory of the people,” and justification by faith is the sealing message that arrived with the message of John, was empowered at the baptism and defined by Nicodemus midnight encounter with Christ. Chapter twenty-two describes the death of John producing a recognition by his disciples of the ensign that would be lifted up and draw all men to Himself. The baptism was both 9/11 and July 18, 2020 unto December 31, 2023, for the baptism illustrates death (2020), burial (three and a half days) and the resurrection (December 31, 2023). Then the midnight encounter where the victory of the people is illustrated as being born again, from the blindness of Laodicea unto the twenty-twenty vision of a Philadelphian. Then the works of Christ are set forth as the lifting up of the ensign.

Nicodim înseamnă „biruința poporului”, iar îndreptățirea prin credință este solia de pecetluire care a venit împreună cu solia lui Ioan, a fost împuternicită la botez și definită prin întâlnirea de la miezul nopții a lui Nicodim cu Hristos. Capitolul douăzeci și doi descrie moartea lui Ioan, care a produs în rândul ucenicilor săi o recunoaștere a stindardului care avea să fie înălțat și să-i atragă pe toți oamenii la Sine. Botezul a fost atât 11 septembrie, cât și 18 iulie 2020 până la 31 decembrie 2023, căci botezul ilustrează moartea (2020), îngroparea (trei zile și jumătate) și învierea (31 decembrie 2023). Apoi urmează întâlnirea de la miezul nopții, unde biruința poporului este ilustrată ca fiind nașterea din nou, din orbirea Laodiceei către vederea douăzeci-douăzeci a unui Filadelfian. Apoi lucrările lui Hristos sunt prezentate ca înălțarea stindardului.

For Abraham the works of Christ in the line of John aligns with the sacrifice of Isaac. For Peter the line ends at Caesarea by the sea, Caesarea Maritima at the ninth hour, where the cross calls all men to the victory of justification by faith, which is the message of the third angel. The message of the third angel is the message of the third woe of Islam that arrived at 9/11 in Balaam’s first encounter with the ass of Islam, then a doubling of strikes against the literal glorious land on October 7, 2023, and then the second strike at Nashville as Balaam navigates the ass of Islam through the vineyards of the ancient literal and modern spiritual glorious land. The third strike is the earthquake of the soon coming Sunday law. There Isaac is offered, there the disciples of John, a symbol of the great multitude who are given the white robes of martyrdom, heard and saw the works of the ensign. The midpoints of Genesis, Matthew and The Desire of Ages identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand and the calling of the Gentiles.

Pentru Avraam, lucrările lui Hristos în linia lui Ioan se aliniază cu jertfirea lui Isaac. Pentru Petru, linia se încheie la Cezareea de lângă mare, Cezareea Maritima, la ceasul al nouălea, unde crucea îi cheamă pe toți oamenii la biruința îndreptățirii prin credință, care este solia celui de-al treilea înger. Solia celui de-al treilea înger este solia celui de-al treilea vai al Islamului, care a sosit la 11 septembrie în prima întâlnire a lui Balaam cu măgărița Islamului, apoi o dublare a loviturilor împotriva țării literale slăvite la 7 octombrie 2023, iar apoi a doua lovitură la Nashville, în timp ce Balaam călăuzește măgărița Islamului prin viile vechii țări literale slăvite și ale modernei țări spirituale slăvite. A treia lovitură este cutremurul legii duminicale care va veni curând. Acolo este oferit Isaac, acolo ucenicii lui Ioan, un simbol al marii mulțimi căreia i se dau hainele albe ale martiriului, au auzit și au văzut lucrările steagului. Punctele de mijloc ale cărții Geneza, ale Evangheliei după Matei și ale lucrării Hristos, Lumina lumii identifică sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii și chemarea neamurilor.

The explanation given by Christ to Nicodemus was the work of the wind, though its work is unseen.

Explicaţia dată de Hristos lui Nicodim era lucrarea vântului, deşi lucrarea lui este nevăzută.

> “Nicodemus was still perplexed, and Jesus used the wind to illustrate His meaning: ‘The wind bloweth where it listeth, and thou hearest the sound thereof, but canst not tell whence it cometh, and whither it goeth: so is everyone that is born of the Spirit.”

> „Nicodim era încă nedumerit, iar Isus a folosit vântul pentru a-Și ilustra înțelesul: «Vântul suflă încotro voiește, și-i auzi vuietul, dar nu poți spune de unde vine, nici încotro merge; tot așa este cu oricine este născut din Duhul.»”

> “The wind is heard among the branches of the trees, rustling the leaves and flowers; yet it is invisible, and no man knows whence it comes or whither it goes. So with the work of the Holy Spirit upon the heart. It can no more be explained than can the movements of the wind. A person may not be able to tell the exact time or place, or to trace all the circumstances in the process of conversion; but this does not prove him to be unconverted. By an agency as unseen as the wind, Christ is constantly working upon the heart. Little by little, perhaps unconsciously to the receiver, impressions are made that tend to draw the soul to Christ. These may be received through meditating upon Him, through reading the Scriptures, or through hearing the word from the living preacher. Suddenly, as the Spirit comes with more direct appeal, the soul gladly surrenders itself to Jesus. By many this is called sudden conversion; but it is the result of long wooing by the Spirit of God,—a patient, protracted process.

> „Vântul se aude printre ramurile copacilor, foșnind frunzele și florile; totuși este nevăzut și nimeni nu știe de unde vine sau încotro merge. Tot astfel este și cu lucrarea Duhului Sfânt asupra inimii. Ea nu poate fi explicată mai mult decât pot fi explicate mișcările vântului. O persoană poate să nu fie în stare să spună timpul sau locul exact ori să urmărească toate împrejurările din procesul convertirii; dar aceasta nu dovedește că ea nu este convertită. Printr-o lucrare la fel de nevăzută ca vântul, Hristos lucrează neîncetat asupra inimii. Puțin câte puțin, poate în chip neconștient pentru cel ce primește, se produc impresii care tind să atragă sufletul la Hristos. Acestea pot fi primite prin meditarea asupra Lui, prin citirea Scripturilor sau prin auzirea Cuvântului din gura predicatorului viu. Deodată, când Duhul vine cu un apel mai direct, sufletul se predă cu bucurie lui Isus. De mulți, aceasta este numită convertire subită; dar ea este rezultatul unei îndelungate atrageri din partea Duhului lui Dumnezeu,—un proces răbdător, prelungit.

> “While the wind is itself invisible, it produces effects that are seen and felt. So the work of the Spirit upon the soul will reveal itself in every act of him who has felt its saving power. When the Spirit of God takes possession of the heart, it transforms the life. Sinful thoughts are put away, evil deeds are renounced; love, humility, and peace take the place of anger, envy, and strife. Joy takes the place of sadness, and the countenance reflects the light of heaven. No one sees the hand that lifts the burden, or beholds the light descend from the courts above. The blessing comes when by faith the soul surrenders itself to God. Then that power which no human eye can see creates a new being in the image of God.” The Desire of Ages, 172, 173.

> „Deși vântul este el însuși nevăzut, el produce efecte care se văd și se simt. Tot astfel, lucrarea Duhului asupra sufletului se va descoperi în fiecare faptă a celui care a simțit puterea Lui mântuitoare. Când Duhul lui Dumnezeu ia în stăpânire inima, El transformă viața. Gândurile păcătoase sunt îndepărtate, faptele rele sunt părăsite; iubirea, smerenia și pacea iau locul mâniei, invidiei și certurilor. Bucuria ia locul întristării, iar chipul reflectă lumina cerului. Nimeni nu vede mâna care ridică povara și nici nu privește lumina coborând din curțile de sus. Binecuvântarea vine atunci când, prin credință, sufletul se predă lui Dumnezeu. Atunci acea putere pe care niciun ochi omenesc nu o poate vedea creează o ființă nouă după chipul lui Dumnezeu.” Hristos, Lumina lumii, 172, 173.

At 9/11 the latter rain began to sprinkle. At 9/11 Islam, represented as the “east wind” in Bible prophecy arrived as the sealing of the one hundred and forty-four thousand began. The latter rain, which is a message represented as the “golden oil” that descends from Zechariah’s two golden pipes, began the calling of Laodicean Seventh-day Adventists unto repentance. The wind of the Holy Spirit began its work of teaching all things that are written, and employing the message of Jeremiah’s old paths to speak to the hearts of blind Laodiceans. The work of the Holy Spirit represented to Nicodemus explained more fully, the “step by step,” “work necessary to be done in the hearts of all who would inherit the kingdom of heaven.” The process was compared to the work of the wind by Christ, and the process occurs during the period of “the east wind,” that arrived at 9/11. Isaiah addresses this same period in terms of the rough wind.

Pe 11/9, ploaia târzie a început să picure. Pe 11/9, islamul, reprezentat ca „vântul de răsărit” în profeția biblică, a sosit pe când începea sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii. Ploaia târzie, care este o solie reprezentată ca „untdelemnul de aur” ce coboară din cele două țevi de aur ale lui Zaharia, a început chemarea adventiștilor de ziua a șaptea laodiceeni la pocăință. Vântul Duhului Sfânt și-a început lucrarea de a învăța toate lucrurile care sunt scrise și de a folosi solia vechilor cărări din Ieremia pentru a vorbi inimilor laodiceenilor orbi. Lucrarea Duhului Sfânt, reprezentată pentru Nicodim, explică mai pe deplin „pas cu pas” „lucrarea necesară care trebuie făcută în inimile tuturor acelora care ar moșteni împărăția cerurilor”. Procesul a fost comparat de Hristos cu lucrarea vântului, iar procesul are loc în perioada „vântului de răsărit”, care a sosit la 11/9. Isaia se adresează aceleiași perioade în termenii vântului aspru.

> In measure, when it shooteth forth, thou wilt debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind. By this therefore shall the iniquity of Jacob be purged; and this is all the fruit to take away his sin; when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up. Isaiah 27:8, 9.

> Mai întâi, când odrăslește, Te vei certa cu ea; El Își oprește vântul cel aspru în ziua vântului de răsărit. De aceea, prin aceasta va fi ispășită nelegiuirea lui Iacov; și acesta este tot rodul înlăturării păcatului său: când va face toate pietrele altarului ca niște pietre de var zdrobite în bucăți, dumbrăvile și chipurile cioplite nu se vor mai ridica. Isaia 27:8, 9.

All the prophets align with one another in the latter days, and Isaiah’s “rough wind” is John’s winds of strife that are held in check during the sealing of the one hundred and forty-four thousand. Isaiah’s rough wind is the east wind that is “stayed” in Isaiah’s testimony, and held in check in John’s. John’s winds of strife are held while God’s people are sealed, and Isaiah’s east wind is identified as the period when “the iniquity of Jacob” is “purged.” The Hebrew word “purged” means atoned for. John’s sealing is the same as Ezekiel chapter nine and is the same as the purging of Jacob’s iniquity. The angel who goes through Jerusalem placing a mark upon those that sigh and cry is the angel who ascends from the “east.”

All the prophets are in harmony with one another in the last days, and Isaiah’s “rough wind” is John’s winds of strife, which are held in check during the sealing of the one hundred and forty-four thousand. Isaiah’s rough wind is the east wind that is “stayed” in Isaiah’s testimony, and held in check in John’s. John’s winds of strife are restrained while God’s people are being sealed, and Isaiah’s east wind is identified as the period when “the iniquity of Jacob” is “purged.” The Hebrew word “purged” means atoned for. John’s sealing is the same as that of Ezekiel chapter nine and is the same as the purging of Jacob’s iniquity. The angel who goes through Jerusalem placing a mark upon those who sigh and cry is the angel who ascends from the “east.”

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> Kai po šitų dalykų aš regėjau keturis angelus, stovinčius keturiuose žemės kampuose, laikančius keturis žemės vėjus, kad vėjas nepūstų nei į žemę, nei į jūrą, nei į jokį medį. Ir aš regėjau kitą angelą, kylantį iš rytų, turintį gyvojo Dievo antspaudą; ir jis garsiu balsu sušuko keturiems angelams, kuriems buvo duota kenkti žemei ir jūrai, sakydamas: Nekenkite nei žemei, nei jūrai, nei medžiams, kol nepažymėsime mūsų Dievo tarnų jų kaktose. Apreiškimo 7, 1–3.

The angel is Christ and He ascended at the end of forty days of teaching the disciples face to face in the Pentecostal season, and He ascends at the feast of trumpets in Leviticus twenty-three at the end of the thirty days of face-to-face teaching with the priests who are represented by the number thirty.

Îngerul este Hristos și El S-a înălțat la sfârșitul celor patruzeci de zile în care i-a învățat pe ucenici față către față în sezonul Cincizecimii, iar El Se înalță la sărbătoarea trâmbițelor din Levitic douăzeci și trei, la sfârșitul celor treizeci de zile de învățare față către față cu preoții, care sunt reprezentați de numărul treizeci.

2026 is the midterm elections, and the elections have already been confirmed as prophetic waymarks. Without the Democrats stealing the election of 2020 Trump would not have fulfilled the enigma of Rome. The enigma of Rome being that it is eighth and is of the seven. That enigma identifies Trump as the representative of the image of the beast, who always comes up eighth, yet is of the seven. In Daniel seven, three of pagan Rome’s ten horns needed to be removed for the little horn to ascend. There papal Rome came up as the eighth among seven other horns, yet it came forth from pagan Rome, for it was to be of the seven. In Daniel eight the Medo-Persian empire was represented by two horns, then Greece was a single horn, that when broken produced four horns, thus before Rome arrives there have been seven horns, and the little horn of Rome is the eighth. There are other witnesses to the fact that Rome always comes up eighth and is of the seven, but the enigma’s primary point of reference is Revelation chapter seventeen.

2026 este anul alegerilor de la mijlocul mandatului, iar aceste alegeri au fost deja confirmate ca repere profetice. Fără ca democrații să fi furat alegerile din 2020, Trump nu ar fi împlinit enigma Romei. Enigma Romei constă în faptul că ea este a opta și este dintre cele șapte. Acea enigmă îl identifică pe Trump ca reprezentant al chipului fiarei, care se ridică întotdeauna ca al optulea, și totuși este dintre cei șapte. În Daniel șapte, trei dintre cele zece coarne ale Romei păgâne trebuiau să fie înlăturate pentru ca cornul cel mic să se înalțe. Acolo, Roma papală s-a ridicat ca a opta între alte șapte coarne, și totuși a ieșit din Roma păgână, căci trebuia să fie dintre cele șapte. În Daniel opt, imperiul medo-persan era reprezentat prin două coarne, apoi Grecia printr-un singur corn, care, după ce a fost frânt, a produs patru coarne; astfel, înainte ca Roma să apară, au fost șapte coarne, iar cornul cel mic al Romei este al optulea. Există și alte mărturii ale faptului că Roma se ridică întotdeauna ca a opta și este dintre cele șapte, însă punctul principal de referință al enigmei este capitolul șaptesprezece din Apocalipsa.

> And here is the mind which hath wisdom. The seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth. And there are seven kings: five are fallen, and one is, and the other is not yet come; and when he cometh, he must continue a short space. And the beast that was, and is not, even he is the eighth, and is of the seven, and goeth into perdition. Revelation 17:9–11.

> Și aici este mintea care are înțelepciune. Cele șapte capete sunt șapte munți, pe care șade femeia. Și sunt șapte împărați: cinci au căzut, unul este, iar celălalt încă n-a venit; și, când va veni, trebuie să rămână puțină vreme. Și fiara care era și nu este, chiar ea este a opta și este dintre cele șapte și merge la pierzare. Apocalipsa 17:9–11.

The stolen election of 2020 identified an election as a prophetic waymark. A second witness to this fact is with President Carter. Reagan was the first of the presidents that lead to Trump being the eighth that is of the seven, as he forms an image of Rome. Reagan was the first of the line of eight presidents since the time of the end in 1989. 1989 was fulfilled in Daniel eleven, verses one through four, and it sets forth the testimony of the richest president. Reagan was preceded by the worst President in history up to that point. Carter left office with a crisis of Islam unresolved. Forty-seven years later and Trump is currently resolving the problem left to Reagan by the Democrat Carter. Because the first and alpha Reagan was a Republican typifying a Republican at the ending and omega, Trump would also need to inherit a crisis of Islam created by the previous Democrat president, who would of prophetic necessity be the worst president in history up to that point. Obama, of course fulfilled all those prophetic characteristics, and so did Biden. In order for Reagan to typify the last, he also had to typify not only the eighth, but also the sixth. In doing so the Lion of the tribe of Judah had to control the elections to secure a progression of failed presidencies that preceded Trump in both instances. The elections are a prophetic waymark, and 2026 is the midterms for the president that is the eighth that is of the seven.

Alegerile furate din 2020 au identificat o alegere ca reper profetic. O a doua mărturie a acestui fapt se găsește la președintele Carter. Reagan a fost primul dintre președinții care conduc la Trump, acesta fiind al optulea care este dintre cei șapte, întrucât formează o imagine a Romei. Reagan a fost primul din șirul celor opt președinți de la vremea sfârșitului, în 1989. Anul 1989 s-a împlinit în Daniel 11, versetele 1–4, și prezintă mărturia celui mai bogat președinte. Reagan a fost precedat de cel mai rău președinte din istorie până la acel moment. Carter și-a încheiat mandatul lăsând nerezolvată o criză a islamului. Patruzeci și șapte de ani mai târziu, Trump rezolvă în prezent problema lăsată lui Reagan de democratul Carter. Deoarece primul și alfa, Reagan, a fost republican, prefigurând un republican la încheiere și omega, Trump trebuia de asemenea să moștenească o criză a islamului creată de precedentul președinte democrat, care, din necesitate profetică, trebuia să fie cel mai rău președinte din istorie până la acel moment. Obama, desigur, a împlinit toate aceste caracteristici profetice, și la fel și Biden. Pentru ca Reagan să-l prefigureze pe cel din urmă, el trebuia să prefigureze nu doar pe al optulea, ci și pe al șaselea. Făcând astfel, Leul din seminția lui Iuda trebuia să controleze alegerile pentru a asigura o succesiune de președinții eșuate care l-au precedat pe Trump în ambele cazuri. Alegerile sunt un reper profetic, iar 2026 este anul alegerilor de la jumătatea mandatului pentru președintele care este al optulea care este dintre cei șapte.

The two-hundred and fifty year line of the United States began in 1776 and culminates in 2026. The two-hundred and fifty year line of 457 BC culminated in 207 BC, between verses eleven and fifteen, the battles of Raphia and Panium. Raphia is prophetically aligned with Genesis seventeen covenant of circumcision, and Panium is prophetically aligned with Matthew sixteen’s covenant of the one hundred and forty-four thousand. 2026, aligns with 207 BC, between verses eleven and fifteen—between Raphia and Panium, which is also between God’s first covenant with a chosen people and God’s last covenant with a chosen people.

Linia de două sute cincizeci de ani a Statelor Unite a început în 1776 și culminează în 2026. Linia de două sute cincizeci de ani a anului 457 î.Hr. a culminat în 207 î.Hr., între versetele unsprezece și cincisprezece, în bătăliile de la Rafia și Panium. Rafia este aliniată profetic cu legământul circumciziei din Geneza șaptesprezece, iar Panium este aliniat profetic cu legământul celor o sută patruzeci și patru de mii din Matei șaisprezece. Anul 2026 se aliniază cu 207 î.Hr., între versetele unsprezece și cincisprezece — între Rafia și Panium, ceea ce este, de asemenea, între primul legământ al lui Dumnezeu cu un popor ales și ultimul legământ al lui Dumnezeu cu un popor ales.

The two-hundred and fifty year lines that end at the midpoint of 207 BC and 2026 align with the two-hundred and fifty year line of persecution that began when the city of Rome burned in the year 64. Beginning there, seven years of warning of the coming destruction, by a strange man were proclaimed to the inhabitants of Jerusalem. When the year seventy arrived and Jerusalem was destroyed God’s church was scattered and they spread the gospel to the entire world. At the same time that the church of Ephesus was proclaiming the Pentecostal message of the resurrection, the persecution represented by the church of Smyrna began, for the two churches of prophetic necessity would run parallel for a period of time. Paul was a leader of the prophetic church of Ephesus, yet he penned of both histories.

Liniile de două sute cincizeci de ani care se încheie la punctul de mijloc al anilor 207 î.Hr. și 2026 se aliniază cu linia de două sute cincizeci de ani a persecuției care a început atunci când cetatea Romei a ars, în anul 64. Începând de acolo, șapte ani de avertizare cu privire la distrugerea ce avea să vină, rostite de un om ciudat, au fost proclamate locuitorilor Ierusalimului. Când a sosit anul șaptezeci și Ierusalimul a fost distrus, biserica lui Dumnezeu a fost împrăștiată, iar ei au răspândit Evanghelia în întreaga lume. În același timp în care biserica din Efes proclama mesajul penticostal al învierii, a început persecuția reprezentată de biserica din Smirna, căci, din necesitate profetică, cele două biserici urmau să se desfășoare în paralel pentru o perioadă de timp. Pavel a fost un conducător al bisericii profetice din Efes, totuși el a scris despre ambele istorii.

> Persecutions, afflictions, which came unto me at Antioch, at Iconium, at Lystra; what persecutions I endured: but out of them all the Lord delivered me. Yea, and all that will live godly in Christ Jesus shall suffer persecution. 2 Timothy 3:11, 12.

> Prigoniri, necazurile care au venit asupra mea în Antiohia, în Iconia, în Listra; câte prigoniri am îndurat; dar din toate m-a izbăvit Domnul. Da, și toți cei ce voiesc să trăiască cu evlavie în Hristos Isus vor fi prigoniți. 2 Timotei 3:11, 12.

A.T. Jones identifies the two-hundred and fifty year period that begins in the year 64 and ends at the Edict of Milan in 313. For those years persecution against God’s people was carried on by pagan Rome, but the message to the church in Smyrna identified ten days, that represent the very worst persecution of that period.

A.T. Jones identifică perioada de două sute cincizeci de ani care începe în anul 64 și se încheie la Edictul de la Milano din 313. În acei ani, persecuția împotriva poporului lui Dumnezeu a fost dusă de Roma păgână, însă mesajul către biserica din Smirna a identificat zece zile, care reprezintă cea mai cumplită persecuție din acea perioadă.

> Fear none of those things which thou shalt suffer: behold, the devil shall cast some of you into prison, that ye may be tried; and ye shall have tribulation ten days: be thou faithful unto death, and I will give thee a crown of life. Revelation 2:10.

> Ntimutinye ibyo ugiye kubabazwa; dore, Satani agiye kujugunya bamwe muri mwe muri gereza, kugira ngo mugeragezwe; kandi muzagira umubabaro iminsi icumi: ujye uba indahemuka kugeza ku rupfu, nanjye nzaguha ikamba ry’ubugingo. Ibyahishuwe 2:10.

That period of persecution represented by the Emperor Diocletian was for ten years, beginning in 303 and ending in 313, when the Emperor Constantine the Great was ruling, as he would be at the first Sunday law of 321, and when he divided Rome into east and west in 330. 313 was prophetically marked by the diplomatic marriage in Milan when Emperor Constantine (ruler of the West) arranged the marriage of his half-sister, Flavia Julia Constantia to Licinius, the emperor who controlled the eastern (or soon-to-be eastern) part of the Roman Empire. The marriage was symbolically ended when Constantine divided the kingdom into east and west in 330.

Acea perioadă de persecuție reprezentată de împăratul Dioclețian a durat zece ani, începând în 303 și încheindu-se în 313, când domnea împăratul Constantin cel Mare, așa cum avea să domnească și la prima lege duminicală din 321, precum și atunci când a împărțit Roma în răsărit și apus, în 330. Anul 313 a fost marcat profetic prin căsătoria diplomatică de la Milano, când împăratul Constantin (conducătorul Apusului) a aranjat căsătoria surorii sale vitrege, Flavia Julia Constantia, cu Licinius, împăratul care controla partea răsăriteană (sau partea care avea curând să devină răsăriteană) a Imperiului Roman. Căsătoria a fost încheiată în mod simbolic atunci când Constantin a împărțit împărăția în răsărit și apus, în 330.

Nero’s 250-year period begins with a seven-year period that begins and ends with a siege that typifies the end of the world. At the end of the period there was a distinct ten years of persecution. The period began in the time of Ephesus, then covered the history of Smyrna until Constantine’s church of compromise, when the church of Pergamos arrived in 313.

Perioada de 250 de ani a lui Nero începe cu o perioadă de șapte ani care începe și se încheie cu un asediu ce prefigurează sfârșitul lumii. La sfârșitul perioadei a existat o perioadă distinctă de zece ani de persecuție. Perioada a început în vremea Efesului, apoi a cuprins istoria Smirnei până la biserica de compromis a lui Constantin, când biserica din Pergam a apărut în anul 313.

Those seventeen years from 313 to 330 find their counterpoint in the history of Raphia and Panium, where the battle of 217 BC and the battle of 200 BC are separated by seventeen years. At the battle of Raphia, Ptolemy prevailed, but he would be dead and gone before the battle of Panium. Yet he reigned for seventeen years from 221 BC unto 204 BC. Three lines of 250 years tied together by three seventeens force the consideration that 313 aligns with 2026.

Acei șaptesprezece ani, din 313 până în 330, își găsesc corespondentul în istoria de la Raphia și Panium, unde bătălia din 217 î.Hr. și bătălia din 200 î.Hr. sunt despărțite de șaptesprezece ani. La bătălia de la Raphia, Ptolemeu a biruit, dar avea să fie mort și dus înainte de bătălia de la Panium. Totuși, el a domnit timp de șaptesprezece ani, din 221 î.Hr. până în 204 î.Hr. Trei linii de 250 de ani, legate între ele prin trei perioade de câte șaptesprezece ani, impun concluzia că 313 se aliniază cu 2026.

313 was a distinct transition from persecution unto compromise, thus marking 313 as a symbol of a change of some prophetic nature that was typified by the change from Smyrna to Pergamos. The first step was represented by a diplomatic marriage that ended in divorce seventeen years later. The second step was the first Sunday law. Inspiration informs us that the Sunday law is preceded by a progressive step by step process that includes Sunday laws that precede the Sunday law defined as forcing you to observe Sunday and also persecuting you for observing God’s seventh-day Sabbath.

313 a fost o tranziție distinctă de la persecuție la compromis, marcând astfel anul 313 ca simbol al unei schimbări de natură profetică, prefigurată prin trecerea de la Smirna la Pergam. Primul pas a fost reprezentat printr-o căsătorie diplomatică ce s-a încheiat prin divorț șaptesprezece ani mai târziu. Al doilea pas a fost prima lege duminicală. Inspirația ne informează că legea duminicală este precedată de un proces progresiv, pas cu pas, care include legi duminicale ce preced Legea duminicală definită ca silindu-te să păzești duminica și, de asemenea, persecutându-te pentru păzirea Sabatului zilei a șaptea al lui Dumnezeu.

> “If the reader would understand the agencies to be employed in the soon-coming contest, he has but to trace the record of the means which Rome employed for the same object in ages past. If he would know how papists and Protestants united will deal with those who reject their dogmas, let him see the spirit which Rome manifested toward the Sabbath and its defenders.

> „Dacă cititorul ar dori să înțeleagă agențiile care urmează să fie folosite în conflictul ce stă să izbucnească în curând, nu are decât să urmărească mărturia privitoare la mijloacele pe care Roma le-a folosit pentru același scop în veacurile trecute. Dacă ar dori să știe cum se vor purta, uniți, papiștii și protestanții cu aceia care le resping dogmele, să privească spiritul pe care Roma l-a manifestat față de Sabat și față de apărătorii lui.

> “Royal edicts, general councils, and church ordinances sustained by secular power were the steps by which the pagan festival attained its position of honor in the Christian world. The first public measure enforcing Sunday observance was the law enacted by Constantine. (A.D. 321.) This edict required townspeople to rest on ‘the venerable day of the sun,’ but permitted countrymen to continue their agricultural pursuits. Though virtually a heathen statute, it was enforced by the emperor after his nominal acceptance of Christianity.” The Great Controversy, 573, 574.

> „Regale, sinoade generale și rânduieli bisericești susținute de puterea seculară au fost treptele prin care sărbătoarea păgână și-a dobândit poziția de onoare în lumea creștină. Prima măsură publică prin care a fost impusă păzirea duminicii a fost legea promulgată de Constantin. (A.D. 321.) Acest edict cerea locuitorilor orașelor să se odihnească în «venerabila zi a soarelui», dar le îngăduia celor de la țară să-și continue îndeletnicirile agricole. Deși, în esență, era o lege păgână, ea a fost pusă în aplicare de împărat după acceptarea sa nominală a creștinismului.” Tragedia veacurilor, 573, 574.

The Edict of Milan in 313, was the “royal edict” that was followed by “general councils and church ordinances sustained by secular power were the steps.” These were progressive steps which led to the first Sunday law in 321. One of those steps is “church ordinances,” such as Sunday observance, “sustained by secular power.” The period of 1888 identifies a series of Sunday laws introduced into the Senate by Senator Blair that never went anywhere, but during the same history several states were passing state enforced Sunday laws. These two witnesses identify 313 as a waymark where “royal edicts,” such as an executive order would mark a transition in the history of the earth beast, who is destined to speak as a dragon.

Edictul de la Milano din 313 a fost „edictul regal”, după care „conciliile generale și rânduielile bisericești susținute de puterea seculară au fost pașii”. Aceștia au fost pași progresivi care au condus la prima lege duminicală în 321. Unul dintre acești pași îl constituie „rânduielile bisericești”, cum ar fi păzirea duminicii, „susținute de puterea seculară”. Perioada anului 1888 identifică o serie de legi duminicale introduse în Senat de senatorul Blair, care nu au dus nicăieri, însă, în aceeași istorie, mai multe state adoptau legi duminicale impuse la nivel statal. Acești doi martori identifică anul 313 ca fiind un waymark în care „edictele regale”, precum un ordin executiv, ar marca o tranziție în istoria fiarei pământului, care este menită să vorbească asemenea unui balaur.

When the United States speaks as a dragon it ends as the sixth kingdom of Bible prophecy, and it does by speaking the same as it did in the beginning of its reign as the sixth kingdom. In 1798, the United States passed the Alien and Sedition Acts, that typified the Sunday law. The Alien and Sedition Acts of 1798 were the third of three steps that began in 1776 with the Declaration of Independence followed by the Constitution in 1789. Those three steps align with 313, 321 and 330.

Atunci când Statele Unite vorbesc ca un balaur, ele sfârșesc ca a șasea împărăție a profeției biblice și fac aceasta vorbind în același fel cum au făcut la începutul domniei lor ca a șasea împărăție. În 1798, Statele Unite au adoptat Legile privitoare la străini și sedițiune, care au prefigurat legea duminicală. Legile privitoare la străini și sedițiune din 1798 au constituit al treilea dintre cei trei pași care au început în 1776 cu Declarația de Independență, urmată de Constituția din 1789. Acești trei pași se aliniază cu anii 313, 321 și 330.

1776, 1789 and 1798 were all actions that are defined as speaking, for inspiration informs us that the “speaking of the nation is the action of its legislative and judicial authorities.” 313, 321 and 330 are all waymarks associated with Constantine the Great. The ending of ancient literal Israel, both the northern and southern kingdoms, is symbolized as a divorce, which is what is represented by 330. A divorce between east and west in a marriage that began seventeen years before, at the marriage of the Edict of Milan. At the Sunday law the United States will have filled up its cup of probationary time and it will be divorced from God in terms of its prophetic purpose, as typified by the land flowing with milk and honey for ancient Israel. Inspiration says national apostasy is followed by national ruin. That happens when God divorces the glorious land as represented by the year 330. From the marriage of 313 unto the first in a series of escalating Sunday laws in 321 unto the divorce of 330. 1776 aligns with 313, and 1789 aligns with 321 and 1798 aligns with 330.

1776, 1789 и 1798 ҳама амалҳое буданд, ки ҳамчун сухан гуфтан муайян мешаванд, зеро Илҳом ба мо хабар медиҳад, ки «сухан гуфтани миллат амали мақомоти қонунгузор ва судии он аст». 313, 321 ва 330 ҳама аломатҳои роҳе мебошанд, ки бо Константини Бузург алоқаманданд. Поёни Исроили қадими айнӣ, ҳам подшоҳии шимолӣ ва ҳам ҷанубӣ, ҳамчун талоқ рамзгузорӣ шудааст, ва ҳамин чизест, ки 330 онро намояндагӣ мекунад. Талоқе миёни шарқ ва ғарб дар як издивоҷе, ки ҳабдаҳ сол пештар, дар издивоҷи Фармони Милан, оғоз ёфта буд. Дар қонуни рӯзи якшанбе Иёлоти Муттаҳида ҷоми муҳлати имтиҳони худро пур хоҳад кард ва аз Худо, аз лиҳози мақсади нубувватии худ, талоқ дода хоҳад шуд, чунонки инро замини ҷориста аз шир ва асал барои Исроили қадим пешнамоиш медод. Илҳом мегӯяд, ки муртадшавии миллӣ аз пайи харобии миллӣ меояд. Ин ҳангоме рӯй медиҳад, ки Худо замини ҷалолро талоқ медиҳад, чунонки соли 330 онро намояндагӣ мекунад. Аз издивоҷи 313 то нахустин дар як силсилаи қонунҳои рӯзи якшанбеи рӯ ба афзоиш дар 321 то талоқи 330. 1776 бо 313 мутобиқат мекунад, ва 1789 бо 321 мутобиқат мекунад ва 1798 бо 330 мутобиқат мекунад.

330 is also the fulfillment of the 360 years since the battle of Actium in 31 BC. Actium was Rome’s third obstacle and thus typifies the Sunday law where modern Rome conquers its second and third obstacles. At the waymark of 330 the battle of Panium joins the battle of Actium. The battle of Raphia in 217 BC aligns with the Ukrainian war in 2014, then in 2015 Trump launched his first presidential campaign, 2020 both horns of the earth beast were slain, 2023 they were both resurrected. 2024 the test of the foundations began and in 2025 the prophetic alliance of the eighth president and his papal counterpart were marked by their mutual inaugurations.

330 je takođe ispunjenje 360 godina od bitke kod Akcija 31. godine pre n. e. Akcij je bio treća prepreka Rimu i stoga predstavlja zakon o nedelji, kada savremeni Rim pobeđuje svoju drugu i treću prepreku. Na oznaci 330 bitka kod Panijuma pridružuje se bici kod Akcija. Bitka kod Rafije 217. godine pre n. e. poravnava se sa ukrajinskim ratom 2014. godine; zatim je 2015. Tramp pokrenuo svoju prvu predsedničku kampanju; 2020. oba roga zveri iz zemlje bila su ubijena; 2023. oba su vaskrsnuta. Godine 2024. započeo je ispit temelja, a 2025. proročki savez osmog predsednika i njegovog papskog pandana obeležen je njihovim uzajamnim inauguracijama.

We will continue these things in the next article.

Vom continua aceste lucruri în articolul următor.

Back to Articles