Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Eight

Cartea lui Daniel - Numărul douăzeci și opt

Walls

Ziduri

Author

Jeff Pippenger

Published

December 23, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Nebuchadnezzar represents the beginning of Adventism, the beginning of the United States, the beginning of the Protestant horn and the beginning of the Republican horn. Belshazzar represents the end of all these lines.

Nebucadnețar reprezintă începutul adventismului, începutul Statelor Unite, începutul cornului protestant și începutul cornului republican. Belșațar reprezintă sfârșitul tuturor acestor linii.

Nebuchadnezzar represents the history of the first and second angels’ messages from 1798, through to 1844, and the beginning of God’s investigative judgment. His testimony parallels Daniel chapter one. Belshazzar represents the history of the third angel’s message from 1989, through to the Sunday law, and the beginning of God’s executive judgment. His testimony parallels Daniel chapters one through three.

ნაბუქოდონოსორი წარმოადგენს პირველი და მეორე ანგელოზების უწყებების ისტორიას 1798 წლიდან 1844 წლამდე და ღვთის საგამომძიებლო სამსჯავროს დასაწყისს. მისი მოწმობა პარალელურია დანიელის წიგნის პირველ თავთან. ბელშაცარი წარმოადგენს მესამე ანგელოზის უწყების ისტორიას 1989 წლიდან საკვირაო კანონის ამოქმედებამდე და ღვთის აღსრულებითი სამსჯავროს დასაწყისს. მისი მოწმობა პარალელურია დანიელის წიგნის პირველიდან მესამე თავებამდე.

Nebuchadnezzar marks the end of the “seven times” that came upon the northern kingdom of Israel in 1798, when his kingdom was restored unto him after living with the heart of a beast. His testimony continues until the opening of the investigative judgment at the end of the “seven times,” that came upon the southern kingdom of Judah in 1844. In his testimony the word “hour” represents the judgment hour message of the first angel, and then again, it represents the arrival of that message. The “hour” in his testimony marks both 1798, and 1844, which both represent the conclusion of the first indignation and the last indignation respectively.

Nebukadnetsar marchează sfârșitul celor „șapte vremi” care au venit asupra împărăției de nord a lui Israel în 1798, când împărăția i-a fost restituită după ce a trăit cu inima unei fiare. Mărturia lui continuă până la deschiderea judecății de cercetare, la sfârșitul celor „șapte vremi” care au venit asupra împărăției de sud a lui Iuda în 1844. În mărturia sa, cuvântul „ceas” reprezintă solia ceasului judecății a primului înger, iar apoi, din nou, el reprezintă sosirea acelei solii. „Ceasul” din mărturia sa marchează atât anul 1798, cât și 1844, care reprezintă deopotrivă încheierea primei indignări și, respectiv, a ultimei indignări.

Belshazzar’s end is marked by the mystical handwriting that equates to twenty-five hundred and twenty. The “seven times,” whether represented as an “hour,” a “scattering,” or “twenty-five hundred and twenty,” are a symbol of judgment. Nimrod’s judgment was a “scattering,” Nebuchadnezzar’s was “seven times,” and Belshazzar’s was twenty-five hundred and twenty. When Nebuchadnezzar judged the three worthies, he had the furnace heated “seven times,” above normal.

Sfârșitul lui Belșațar este marcat de scrierea tainică ce echivalează cu două mii cinci sute douăzeci. „Cele șapte vremi”, fie că sunt reprezentate ca un „ceas”, o „împrăștiere” sau „două mii cinci sute douăzeci”, sunt un simbol al judecății. Judecata lui Nimrod a fost o „împrăștiere”, a lui Nebucadnețar a fost „șapte vremi”, iar a lui Belșațar a fost două mii cinci sute douăzeci. Când Nebucadnețar i-a judecat pe cei trei bărbați vrednici, el a poruncit ca cuptorul să fie încălzit de „șapte ori” peste măsura obișnuită.

The judgment of the “seven times” is marked at the arrival of the first message, and the arrival of the third message. The end of Millerite Adventism in 1863 begins with the rejection of the doctrine of the “seven times,” and one hundred and twenty-six years later in 1989, “the time of the end” for the history of the third angel arrived. One hundred and twenty-six is a symbol of the “seven times”; so the end of the movement of the first angel in 1863, until the beginning of the movement of the third angel in 1989, is bridged together by the “seven times” by the symbolic one hundred and twenty-six.

Urubanza rw’“ibihe birindwi” rurangwa igihe ubutumwa bwa mbere bugeraga, n’igihe ubutumwa bwa gatatu bugeraga. Iherezo rya Adventisime y’Abamileri mu mwaka wa 1863 ritangira no kwangwa kw’inyigisho y’“ibihe birindwi,” maze nyuma y’imyaka ijana na makumyabiri n’itandatu, mu 1989, “igihe cy’imperuka” cy’amateka y’umumarayika wa gatatu kiragera. Ijana na makumyabiri n’itandatu ni ikimenyetso cy’“ibihe birindwi”; bityo iherezo ry’umutwe w’umumarayika wa mbere mu 1863, kugeza ku itangiriro ry’umutwe w’umumarayika wa gatatu mu 1989, rihuzwa n’“ibihe birindwi” binyuze kuri cya kimenyetso cy’ijana na makumyabiri n’itandatu.

Yet the testimony of Belshazzar’s fall in Daniel chapter five, teaches that no one can see the judgment of the “seven times,” even though it is written upon the “wall”. For the Republican horn, the judgment is written on Thomas Jefferson’s “wall of separation of church and state” that is removed in chapter five of Daniel. For the true Protestant horn, the judgment is written on the two sacred charts that are hung upon the “wall” in order that those who read it may run. But in the blindness of Laodicea the words are indiscernible. In both cases, the words of judgment represent that both the true Protestant and Republican horns are weighed in the balances, and found wanting. The story of Belshazzar has a message for the Republican horn, representing the nations of the world.

Dar mărturia despre căderea lui Belșațar din capitolul cinci al cărții lui Daniel învață că nimeni nu poate vedea judecata celor „șapte vremi”, deși ea este scrisă pe „zid”. Pentru cornul republican, judecata este scrisă pe „zidul de despărțire dintre biserică și stat” al lui Thomas Jefferson, care este înlăturat în capitolul cinci din Daniel. Pentru adevăratul corn protestant, judecata este scrisă pe cele două hărți sacre care sunt atârnate pe „zid”, pentru ca aceia care o citesc să alerge. Dar, în orbirea Laodiceei, cuvintele sunt de nedeslușit. În ambele cazuri, cuvintele judecății arată că atât adevăratul corn protestant, cât și cornul republican sunt cântărite în balanță și găsite cu lipsă. Istoria lui Belșațar are un mesaj pentru cornul republican, reprezentând națiunile lumii.

> “In the history of Nebuchadnezzar and Belshazzar, God speaks to nations of today.” Signs of the Times, July 20, 1891.

> „În istoria lui Nebucadnețar și Belșațar, Dumnezeu vorbește națiunilor de astăzi.” Signs of the Times, 20 iulie 1891.

The story of Belshazzar also has a message for the Protestant horn, representing the people of the world.

Povestea lui Belșațar are, de asemenea, un mesaj pentru cornul protestant, care îi reprezintă pe oamenii lumii.

> “In the history of Nebuchadnezzar and Belshazzar, God speaks to the people of today.” Bible Echo, September 17, 1894.

> „În istoria lui Nebucadnețar și a lui Belșațar, Dumnezeu vorbește poporului de astăzi.” Bible Echo, 17 septembrie 1894.

The sin of Belshazzar represents the sin of both horns of the earth beast. The sin of either of the horns is found in their rejection of their foundational truths, while having full knowledge of those truths. The Republican horn is held accountable to the light of the Constitution, and the beginning history when that divine document was produced, but has since been progressively rejected. When the nation speaks as a dragon the symbolic wall of separation of church and state will have been removed. For the true Protestant horn, the light from the history of the first and second angels’ messages, when the foundations were established, has been progressively rejected, and will continue to be increasingly rejected, until the “wall” of God’s law will also, ultimately be rejected.

Păcatul lui Belșațar reprezintă păcatul ambelor coarne ale fiarei pământului. Păcatul fiecăruia dintre coarne se găsește în respingerea adevărurilor lor de temelie, în timp ce au deplină cunoștință de acele adevăruri. Cornul republican este ținut răspunzător față de lumina Constituției și de istoria începuturilor, când acel document divin a fost alcătuit, însă de atunci a fost respins în mod progresiv. Când națiunea va vorbi ca un balaur, zidul simbolic al separării dintre biserică și stat va fi fost îndepărtat. În ce privește adevăratul corn protestant, lumina din istoria mesajelor primului și celui de-al doilea înger, când temeliile au fost așezate, a fost respinsă în mod progresiv și va continua să fie respinsă tot mai mult, până când și „zidul” legii lui Dumnezeu va fi, în cele din urmă, respins.

> “The prophet here describes a people who, in a time of general departure from truth and righteousness, are seeking to restore the principles that are the foundation of the kingdom of God. They are repairers of a breach that has been made in God’s law—the wall that He has placed around His chosen ones for their protection, and obedience to whose precepts of justice, truth, and purity is to be their perpetual safeguard.

> „Profetul descrie aici un popor care, într-o vreme de îndepărtare generală de la adevăr și neprihănire, caută să restaureze principiile care constituie temelia împărăției lui Dumnezeu. Ei sunt dregători ai spărturii făcute în Legea lui Dumnezeu — zidul pe care El l-a așezat în jurul celor aleși ai Săi spre ocrotirea lor și a cărui ascultare de preceptele dreptății, adevărului și curăției trebuie să fie pentru ei o pavăză necurmată.”

> “In words of unmistakable meaning the prophet points out the specific work of this remnant people who build the wall. ‘If thou turn away thy foot from the Sabbath, from doing thy pleasure on My holy day; and call the Sabbath a delight, the holy of the Lord, honorable; and shalt honor Him, not doing thine own ways, nor finding thine own pleasure, nor speaking thine own words: then shalt thou delight thyself in the Lord; and I will cause thee to ride upon the high places of the earth, and feed thee with the heritage of Jacob thy father: for the mouth of the Lord hath spoken it.’ Isaiah 58:13, 14.” Prophets and Kings, 677, 678.

> „În cuvinte cu un înțeles de neconfundat, profetul arată lucrarea specifică a acestei rămășițe de oameni care zidesc zidul. «Dacă îți vei opri piciorul în ziua Sabatului, ca să nu-ți faci plăcerea ta în ziua Mea cea sfântă; dacă vei numi Sabatul o desfătare, ziua sfântă a Domnului, vrednică de cinste; și dacă-L vei cinsti, neurmând căile tale, nefăcându-ți plăcerile tale și nerostind cuvintele tale, atunci te vei putea desfăta în Domnul; și Eu te voi face să mergi pe înălțimile țării și te voi hrăni cu moștenirea tatălui tău Iacov; căci gura Domnului a vorbit.» Isaia 58:13, 14.” Profeți și Regi, 677, 678.

The biblical methodology revealed by angels to William Miller, represents God’s prophetic laws, and unlike ancient Israel, modern Israel was to be the depositaries of not only the law of the Ten Commandments, but also the prophecies.

Metodologia biblică descoperită lui William Miller de către îngeri reprezintă legile profetice ale lui Dumnezeu, iar, spre deosebire de Israelul din vechime, Israelul modern trebuia să fie depozitarul nu numai al Legii Celor Zece Porunci, ci și al profețiilor.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth. Christ declares to His followers: ‘Ye are the light of the world.’ To every soul that accepts Jesus the cross of Calvary speaks: ‘Behold the worth of the soul: “Go ye into all the world, and preach the gospel to every creature.’” Nothing is to be permitted to hinder this work. It is the all-important work for time; it is to be far-reaching as eternity. The love that Jesus manifested for the souls of men in the sacrifice which He made for their redemption, will actuate all His followers.” Testimonies, volume 5, 455.

> „Dumnezeu a chemat biserica Sa în această vreme, aşa cum a chemat Israelul din vechime, să stea ca o lumină pe pământ. Prin puternica secure a adevărului, prin solia primului, celui de-al doilea şi celui de-al treilea înger, El i-a despărţit de biserici şi de lume, pentru a-i aduce într-o apropiere sfântă de Sine. El i-a făcut păstrători ai Legii Sale şi le-a încredinţat marile adevăruri ale profeţiei pentru acest timp. Asemenea sfintelor rostiri încredinţate Israelului din vechime, acestea sunt o comoară sacră care trebuie transmisă lumii. Cei trei îngeri din Apocalipsa 14 îi reprezintă pe oamenii care primesc lumina soliilor lui Dumnezeu şi ies ca agenţi ai Săi pentru a face să răsune avertizarea de-a lungul şi de-a latul pământului. Hristos le declară urmaşilor Săi: „Voi sunteţi lumina lumii.” Pentru fiecare suflet care Îl primeşte pe Isus, crucea de pe Calvar vorbeşte astfel: „Iată valoarea sufletului: „Duceţi-vă în toată lumea şi propovăduiţi Evanghelia la orice făptură.” Nimic nu trebuie îngăduit să împiedice această lucrare. Ea este lucrarea de cea mai mare însemnătate pentru vremea aceasta; ea trebuie să aibă o întindere vastă ca veşnicia. Dragostea pe care Isus a manifestat-o pentru sufletele oamenilor în jertfa pe care a făcut-o pentru răscumpărarea lor îi va însufleţi pe toţi urmaşii Săi.” Testimonies, volumul 5, 455.

The “great truths of prophecy,” which were delivered by angels, and established through the work of William Miller, are “a sacred trust to be communicated to the world.” The law of the Ten Commandments, the laws of nature, the laws of health and the laws of prophetic study were given by the same Great Lawgiver, and to reject one Commandment is to reject them all. The rejection of the methodology given to William Miller began a progressive rebellion, that ultimately will lead to Adventism rejecting the seventh-day Sabbath.

„Marile adevăruri ale profeției”, care au fost transmise de îngeri și statornicite prin lucrarea lui William Miller, sunt „o încredințare sfântă care trebuie comunicată lumii”. Legea Celor Zece Porunci, legile naturii, legile sănătății și legile studiului profetic au fost date de același Mare Dătător al Legii, iar a respinge o singură Poruncă înseamnă a le respinge pe toate. Respingerea metodologiei date lui William Miller a început o răzvrătire progresivă, care în cele din urmă va duce Adventismul la respingerea Sabatului zilei a șaptea.

> “The Lord has a controversy with his professed people in these last days. In this controversy men in responsible positions will take a course directly opposite to that pursued by Nehemiah. They will not only ignore and despise the Sabbath themselves, but they will try to keep it from others by burying it beneath the rubbish of custom and tradition. In churches and in large gatherings in the open air, ministers will urge upon the people the necessity of keeping the first day of the week. There are calamities on sea and land: and these calamities will increase, one disaster following close upon another; and the little band of conscientious Sabbath-keepers will be pointed out as the ones who are bringing the wrath of God upon the world by their disregard of Sunday.

> „Domnul are o pricină împotriva poporului Său mărturisitor în aceste zile de pe urmă. În această pricină, oameni aflați în poziții de răspundere vor urma un curs direct opus celui urmat de Neemia. Ei nu numai că vor ignora și vor disprețui Sabatul ei înșiși, dar vor încerca să-l oprească și de la alții, îngropându-l sub molozul obiceiului și al tradiției. În biserici și în marile adunări în aer liber, slujitorii vor stărui pe lângă popor asupra necesității de a păzi prima zi a săptămânii. Vor fi calamități pe mare și pe uscat; și aceste calamități se vor înmulți, o nenorocire urmând îndeaproape alteia; iar mica ceată a păzitorilor conștiincioși ai Sabatului va fi arătată cu degetul ca fiind aceea care aduce mânia lui Dumnezeu asupra lumii prin nerespectarea duminicii.”

> “Satan urges this falsehood that he may take the world captive. It is his plan to compel men to accept errors. He takes an active part in the promulgation of all false religions, and will stop at nothing in his efforts to enforce erroneous doctrines. Under a cloak of religious zeal, men, influenced by his spirit, have invented the most cruel tortures for their fellow-men, and have inflicted the most awful sufferings upon them. Satan and his agents have the same spirit still; and the history of the past will be repeated in our day.

> „Satan încurajează această minciună pentru a putea duce lumea în captivitate. Planul lui este să-i silească pe oameni să accepte rătăciri. El ia parte în mod activ la răspândirea tuturor religiilor false și nu se va opri de la nimic în strădaniile sale de a impune doctrine greșite. Sub acoperământul zelului religios, oameni influențați de duhul lui au născocit cele mai crude torturi pentru semenii lor și au făcut să se abată asupra lor cele mai îngrozitoare suferințe. Satan și agenții lui au încă același duh, iar istoria trecutului se va repeta în zilele noastre.״

> “There are men who have set their minds and will to accomplish evil; in the dark recesses of their hearts they have resolved what crimes they will commit. These men are self-deceived. They have rejected God’s great rule of right, and in its stead have erected a standard of their own, and comparing themselves with this standard they pronounce themselves holy. The Lord will permit them to reveal what is in their hearts, to act out the spirit of the master that controls them. He will let them show their hatred of his law in their treatment of those who are loyal to its requirements. They will be actuated by the same spirit of religious frenzy that goaded on the mob that crucified Christ; church and State will be united in the same corrupt harmony.

> „Există oameni care și-au pus mintea și voința să săvârșească răul; în ascunzișurile întunecate ale inimii lor au hotărât ce crime vor comite. Acești oameni se înșală pe ei înșiși. Ei au lepădat marea normă a dreptății a lui Dumnezeu și, în locul ei, au ridicat un standard al lor; iar, comparându-se cu acest standard, se declară sfinți. Domnul le va îngădui să descopere ceea ce este în inimile lor, să dea pe față spiritul stăpânului care îi stăpânește. El îi va lăsa să-și arate ura față de legea Sa prin felul în care îi tratează pe aceia care sunt credincioși cerințelor ei. Vor fi mânați de același duh de frenezie religioasă care a împins gloata să-L răstignească pe Hristos; biserica și statul se vor uni în aceeași armonie coruptă.”

> “The church of today has followed in the steps of the Jews of old, who set aside the commandments of God for their own traditions. She has changed the ordinance, broken the everlasting covenant, and now, as then, pride, unbelief, and infidelity are the result. Her true condition is set forth in these words from the song of Moses: ‘They have corrupted themselves, their spot is not the spot of his children; they are a perverse and crooked generation. Do ye thus requite the Lord, O foolish people and unwise? is not he thy father that hath bought thee? hath he not made thee, and established thee?’” Review and Herald, March 18, 1884.

> „Biserica de astăzi a călcat pe urmele iudeilor din vechime, care au pus deoparte poruncile lui Dumnezeu pentru tradiţiile lor. Ea a schimbat rânduiala, a rupt legământul cel veşnic şi acum, ca şi atunci, mândria, necredinţa şi infidelitatea sunt urmarea. Adevărata ei stare este înfăţişată în aceste cuvinte din cântarea lui Moise: «S-au stricat; pata lor nu este pata copiilor Lui; sunt un neam stricat şi îndărătnic. Astfel răsplătiţi voi Domnului, popor nechibzuit şi neînţelept? Nu este El Tatăl tău, care te-a cumpărat? Nu te-a făcut El şi nu te-a întărit?»” Review and Herald, 18 martie 1884.

The ultimate rejection of truth by Adventism occurs at the Sunday law, as Adventism repeats the history of ancient Israel, when “actuated by the same spirit of religious frenzy that goaded on the mob that crucified Christ; church and State will be united in the same corrupt harmony.” The progressive rebellion of Adventism is represented in Ezekiel chapter eight, with four escalating abominations, that prophetically mark the four generations of Adventism that began in 1863. The final abomination is when the leaders of Jerusalem bow down to the sun.

ការបដិសេធសេចក្តីពិតជាចុងក្រោយបំផុតរបស់អាឌվենទីស្ត កើតឡើងនៅពេលច្បាប់ថ្ងៃអាទិត្យ តាមដែលអាឌվենទីស្តធ្វើម្តងទៀតនូវប្រវត្តិសាស្ត្ររបស់អ៊ីស្រាអែលបុរាណ នៅពេលដែល «ត្រូវបានជំរុញដោយវិញ្ញាណដូចគ្នានៃភាពឆ្កួតសាសនា ដែលបានញុះញង់ហ្វូងមនុស្សឲ្យឆ្កាងព្រះគ្រីស្ទ; សាសនាចក្រ និងរដ្ឋ នឹងរួមគ្នានៅក្នុងសាមគ្គីភាពពុករលួយដូចគ្នា»។ ការបះបោរដែលរីកចម្រើនឡើងជាបន្តបន្ទាប់របស់អាឌվենទីស្ត ត្រូវបានតំណាងនៅក្នុងអេសេគាល ជំពូក ៨ ដោយអំពើស្អប់ខ្ពើមបួនយ៉ាងដែលកាន់តែធ្ងន់ធ្ងរឡើង ដែលសម្គាល់តាមព្យាករណ៍នូវបួនជំនាន់នៃអាឌվենទីស្ត ដែលបានចាប់ផ្ដើមនៅឆ្នាំ 1863។ អំពើស្អប់ខ្ពើមចុងក្រោយ គឺនៅពេលមេដឹកនាំនៃយេរូសាឡិមក្រាបថ្វាយបង្គំព្រះអាទិត្យ។

> And he brought me into the inner court of the Lord’s house, and, behold, at the door of the temple of the Lord, between the porch and the altar, were about five and twenty men, with their backs toward the temple of the Lord, and their faces toward the east; and they worshipped the sun toward the east. Then he said unto me, Hast thou seen this, O son of man? Is it a light thing to the house of Judah that they commit the abominations which they commit here? for they have filled the land with violence, and have returned to provoke me to anger: and, lo, they put the branch to their nose. Therefore will I also deal in fury: mine eye shall not spare, neither will I have pity: and though they cry in mine ears with a loud voice, yet will I not hear them. Ezekiel 8:16–18.

> Тэгээд тэр намайг ЭЗЭНий өргөөний дотор хашаанд оруулав. Харагтун, ЭЗЭНий сүмийн үүдэнд, үүдний танхим ба тахилын ширээний хооронд, хорин тав орчим хүн нуруугаа ЭЗЭНий сүм өөд харуулж, нүүрээ зүүн тийш хандуулсан байв; тэд зүүн зүг өөд нар мөргөн байлаа. Тэгэхэд Тэр надад, “Хүний хүү ээ, чи үүнийг үзэв үү? Энд үйлдэж буй жигшүүрт хэргүүдийг үйлдэх нь Иудагийн гэрийн хувьд өчүүхэн зүйл гэж үү? Учир нь тэд энэ газрыг хүчирхийллээр дүүргэж, Намайг уурлуулахын тулд дахин эргэжээ. Мөн, харагтун, тэд мөчрийг хамартаа хүргэж байна. Иймийн тул Би ч мөн хилэнгээр үйлдэх болно. Миний нүд өршөөхгүй, Би ч энэрэхгүй. Хэдийгээр тэд Миний чихэнд чанга дуугаар хашхирсан ч Би тэднийг сонсохгүй” гэв. Езекиел 8:16–18.

The judgment that is brought about at that time is illustrated in the “hour” of Belshazzar’s judgment.

Judecata adusă la îndeplinire în acel timp este ilustrată în „ceasul” judecății lui Belșațar.

> Belshazzar the king made a great feast to a thousand of his lords, and drank wine before the thousand. Belshazzar, whiles he tasted the wine, commanded to bring the golden and silver vessels which his father Nebuchadnezzar had taken out of the temple which was in Jerusalem; that the king, and his princes, his wives, and his concubines, might drink therein. Then they brought the golden vessels that were taken out of the temple of the house of God which was at Jerusalem; and the king, and his princes, his wives, and his concubines, drank in them. They drank wine, and praised the gods of gold, and of silver, of brass, of iron, of wood, and of stone. In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaister of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Then the king’s countenance was changed, and his thoughts troubled him, so that the joints of his loins were loosed, and his knees smote one against another. The king cried aloud to bring in the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers. And the king spake, and said to the wise men of Babylon, Whosoever shall read this writing, and shew me the interpretation thereof, shall be clothed with scarlet, and have a chain of gold about his neck, and shall be the third ruler in the kingdom. Then came in all the king’s wise men: but they could not read the writing, nor make known to the king the interpretation thereof. Then was king Belshazzar greatly troubled, and his countenance was changed in him, and his lords were astonied. Daniel 5:1–9.

> ព្រះបេல்சាស្សார்​ជា​ស្តេច បានរៀបចំ​ពិធីជប់លៀង​ដ៏ធំ​មួយ​សម្រាប់​មហាសេនាបតី​របស់​ទ្រង់​មួយពាន់​នាក់ ហើយ​ទ្រង់​បាន​ផឹក​ស្រា​នៅមុខ​ពួកគេ​មួយពាន់​នាក់​នោះ។ កាល​ព្រះបេល்சាស្សார்​កំពុង​សាករស់ជាតិ​ស្រា ទ្រង់​បាន​បង្គាប់​ឲ្យ​យក​ភាជនៈ​មាស និង​ប្រាក់ ដែល​បិតា​របស់​ទ្រង់​គឺ​ព្រះនេប៊ូក្នេសារ បាន​យក​ចេញ​ពី​ព្រះវិហារ​ដែល​នៅ​ក្រុង​យេរូសាឡឹម មក ដើម្បី​ឲ្យ​ស្តេច និង​អភិបាល​របស់​ទ្រង់ ព្រមទាំង​មហេសី និង​ស្រី​ស្នំ​របស់​ទ្រង់ បាន​ផឹក​ក្នុង​ភាជនៈ​ទាំងនោះ។ រួច​មក គេ​ក៏​យក​ភាជនៈ​មាស​ដែល​បាន​យក​ចេញ​ពី​ព្រះវិហារ​នៃ​ព្រះនិវេសន៍​របស់​ព្រះជាម្ចាស់ ដែល​នៅ​ក្រុង​យេរូសាឡឹម មក ហើយ​ស្តេច និង​អភិបាល​របស់​ទ្រង់ ព្រមទាំង​មហេសី និង​ស្រី​ស្នំ​របស់​ទ្រង់ បាន​ផឹក​ក្នុង​ភាជនៈ​ទាំងនោះ។ ពួកគេ​បាន​ផឹក​ស្រា ហើយ​សរសើរ​ដល់​ព្រះ​ទាំងឡាយ​នៃ​មាស នៃ​ប្រាក់ នៃ​លង្ហិន នៃ​ដែក នៃ​ឈើ និង​នៃ​ថ្ម។ ក្នុង​ម៉ោង​នោះ​ឯង ម្រាមដៃ​នៃ​ដៃ​មនុស្ស​មួយ​បាន​លេច​មក ហើយ​សរសេរ​នៅ​ទល់មុខ​ជើងចង្កៀង លើ​ជញ្ជាំង​លាបកំបោរ​នៃ​ព្រះបរមរាជវាំង​របស់​ស្តេច ហើយ​ស្តេច​បាន​ទត​ឃើញ​ផ្នែក​នៃ​ដៃ​ដែល​កំពុង​សរសេរ​នោះ។ រួច​មក ព្រះភក្ត្រ​របស់​ស្តេច​ក៏​ប្រែប្រួល ហើយ​គំនិត​របស់​ទ្រង់​ធ្វើ​ឲ្យ​ទ្រង់​ភ័យខ្លាច ដល់ថ្នាក់​សន្លាក់​ចង្កេះ​របស់​ទ្រង់​រលុង ហើយ​ជង្គង់​របស់​ទ្រង់​បុក​គ្នា​ទៅវិញទៅមក។ ស្តេច​បាន​ស្រែក​ឡើង​ដោយ​សំឡេង​ខ្លាំង​ឲ្យ​នាំ​ពួក​ហោរាសាស្ត្រ ពួក​ខាល់ដេ និង​ពួក​គ្រូទាយ​ចូល​មក។ ហើយ​ស្តេច​បាន​មាន​បន្ទូល​ទៅកាន់​ពួក​ប្រាជ្ញា​នៃ​ក្រុង​បាប៊ីឡូន​ថា អ្នកណា​ដែល​អាច​អាន​អក្សរ​នេះ ហើយ​ប្រាប់​ការ​បកស្រាយ​របស់​វា​ដល់​យើង​បាន អ្នក​នោះ​នឹង​ត្រូវ​ស្លៀកពាក់​ពណ៌​ស្ការឡាត ហើយ​មាន​ខ្សែ​មាស​ពាក់​នៅ​ក​របស់​ខ្លួន ហើយ​នឹង​បាន​ជា​អ្នក​គ្រប់គ្រង​ទី​បី​ក្នុង​នគរ។ រួច​មក ពួក​ប្រាជ្ញា​ទាំងអស់​របស់​ស្តេច​ក៏​ចូល​មក ប៉ុន្តែ​ពួកគេ​មិន​អាច​អាន​អក្សរ​នោះ ឬ​ធ្វើ​ឲ្យ​ស្តេច​ដឹង​ការ​បកស្រាយ​របស់​វា​បាន​ទេ។ ដូច្នេះ ព្រះបេல்சាស្សார்​ជា​ស្តេច​ក៏​មាន​ការ​ភ័យខ្លាច​យ៉ាង​ខ្លាំង ហើយ​ព្រះភក្ត្រ​របស់​ទ្រង់​ក៏​ប្រែប្រួល​នៅ​ក្នុង​ទ្រង់ ហើយ​មហាសេនាបតី​របស់​ទ្រង់​ទាំងឡាយ​ក៏​តក់ស្លុត។ ដានីយ៉ែល ៥:១–៩។

In the “same hour” that Belshazzar’s judgment arrived, Shadrach, Meshach and Abednego were cast into the furnace that had been heated “seven times” hotter than normal.

În „același ceas” în care a venit judecata lui Belșațar, Șadrac, Meșac și Abed-Nego au fost aruncați în cuptorul care fusese încălzit de „șapte ori” mai mult decât de obicei.

> Now if ye be ready that at what time ye hear the sound of the cornet, flute, harp, sackbut, psaltery, and dulcimer, and all kinds of music, ye fall down and worship the image which I have made; well: but if ye worship not, ye shall be cast the same hour into the midst of a burning fiery furnace; and who is that God that shall deliver you out of my hands? Shadrach, Meshach, and Abednego, answered and said to the king, O Nebuchadnezzar, we are not careful to answer thee in this matter. If it be so, our God whom we serve is able to deliver us from the burning fiery furnace, and he will deliver us out of thine hand, O king. But if not, be it known unto thee, O king, that we will not serve thy gods, nor worship the golden image which thou hast set up. Then was Nebuchadnezzar full of fury, and the form of his visage was changed against Shadrach, Meshach, and Abednego: therefore he spake, and commanded that they should heat the furnace one seven times more than it was wont to be heated. Daniel 3:15–19.

> Acum, dacă sunteți gata ca, în clipa în care veți auzi sunetul cornului, al fluierului, al harpei, al sacbutei, al psaltirii și al dulcimerului, și al tuturor felurilor de muzică, să cădeți și să vă închinați chipului pe care l-am făcut, bine; dar dacă nu vă veți închina, chiar în ceasul acela veți fi aruncați în mijlocul unui cuptor aprins cu foc; și cine este Dumnezeul acela care vă va izbăvi din mâinile mele? Șadrac, Meșac și Abed-Nego au răspuns și au zis împăratului: O, Nebucadnețarule, nu avem nevoie să-ți răspundem în privința aceasta. Dacă va fi așa, Dumnezeul nostru, căruia Îi slujim, poate să ne izbăvească din cuptorul aprins cu foc și ne va izbăvi din mâna ta, împărate. Dar, chiar dacă nu, să-ți fie cunoscut, împărate, că nu vom sluji dumnezeilor tăi și nici nu ne vom închina chipului de aur pe care l-ai înălțat. Atunci Nebucadnețar s-a umplut de mânie și înfățișarea feței lui s-a schimbat împotriva lui Șadrac, Meșac și Abed-Nego; de aceea a vorbit și a poruncit ca ei să încălzească cuptorul de șapte ori mai mult decât se obișnuia să fie încălzit. Daniel 3:15–19.

The “hour” of judgment for Belshazzar is the same “hour” of judgment for Shadrach, Meshach and Abednego, and in both lines “seven times” are represented as the symbol of that judgment. The three worthies are representing the two witnesses that ascend with clouds into heaven as the ensign in the “hour” of the great earthquake at the Sunday Law, and Belshazzar represents the judgment of national ruin that is brought upon the earth beast in the very same “hour.”

„Ceasul” judecății pentru Belșațar este același „ceas” al judecății pentru Șadrac, Meșac și Abed-Nego, iar în ambele linii „șapte vremi” sunt înfățișate ca simbol al acelei judecăți. Cei trei bărbați vrednici îi reprezintă pe cei doi martori care se înalță cu norii la cer ca steag în „ceasul” marelui cutremur la Legea Duminicală, iar Belșațar reprezintă judecata nimicirii naționale care este adusă asupra fiarei pământului în chiar același „ceas”.

We will continue our study of Belshazzar’s judgment in the next article.

Vom continua studiul nostru despre judecata lui Belșațar în articolul următor.

> “I am deeply exercised in mind in reference to the low standard of piety among our people. And when I think of the woes passed on Capernaum, I think of how much heavier will come the condemnation upon those who know the truth and have not walked according to the truth, but in the sparks of their own kindling. In the night seasons I am addressing the people in a very solemn manner, beseeching them to ask their own consciences; What am I? Am I a Christian, or am I not? Is my heart renewed? Has the transforming grace of God moulded my character? Are my sins repented of? Are they confessed? Are they forgiven? Am I one with Christ as he is one with the Father? Do I hate what I once loved? Do I now love what I once hated? Do I count all things but loss for the excellency of the knowledge of Christ Jesus? Do I feel I am the purchased possession of Jesus Christ, and that every hour I must consecrate myself to his service?

> „Sunt adânc frământată în cuget cu privire la standardul scăzut al evlaviei dintre ai noștri. Și când mă gândesc la vaiurile rostite asupra Capernaumului, mă gândesc cât de mult mai grea va fi osânda care va veni asupra acelora care cunosc adevărul și n-au umblat potrivit adevărului, ci în scânteile focului aprins de ei înșiși. În ceasurile nopții mă adresez poporului într-un chip foarte solemn, implorându-i să-și cerceteze propria conștiință: Ce sunt eu? Sunt eu creștin sau nu sunt? Este inima mea înnoită? M-a modelat harul transformator al lui Dumnezeu în caracterul meu? Sunt păcatele mele pocăite? Sunt ele mărturisite? Sunt ele iertate? Sunt eu una cu Hristos, așa cum El este una cu Tatăl? Urăsc eu ceea ce odinioară iubeam? Iubesc eu acum ceea ce odinioară uram? Socotesc eu toate lucrurile ca o pierdere, pentru prețul nespus de mare al cunoașterii lui Hristos Isus? Simt eu că sunt proprietatea răscumpărată a lui Isus Hristos și că în fiecare ceas trebuie să mă consacru slujirii Lui?

> “We are standing upon the threshold of great and solemn events. The whole earth is to be lightened with the glory of the Lord as the waters cover the channels of the great deep. Prophecies are being fulfilled, and stormy times are before us. Old controversies which have apparently been hushed for a long time will be revived, and new controversies will spring up; new and old will commingle, and this will take place right early. The angels are holding the four winds, that they shall not blow, until the specified work of warning is given to the world; but the storm is gathering, the clouds are loading, ready to burst upon the world, and to many it will be as a thief in the night.

> „Stăm pe pragul unor evenimente mari și solemne. Întregul pământ urmează să fie luminat de slava Domnului, așa cum apele acoperă adâncurile marelui abis. Profețiile se împlinesc, iar vremuri furtunoase ne stau înainte. Vechi controverse care, în aparență, au fost reduse la tăcere vreme îndelungată vor fi reînviate, iar controverse noi se vor ivi; cele noi și cele vechi se vor amesteca, și aceasta va avea loc foarte curând. Îngerii țin cele patru vânturi, ca ele să nu sufle, până când lucrarea de avertizare rânduită va fi dată lumii; însă furtuna se adună, norii se încarcă, gata să izbucnească asupra lumii, iar pentru mulți va veni ca un hoț în noapte.”

> “Many smiled and would not believe when we told them, twenty and thirty years ago, that the Sunday would be urged upon all the world, and a law be made to compel its observance, and force conscience. We see it being fulfilled. All that God has said of the future will surely come to pass; not one thing will fail of all that he has spoken. Protestantism is now reaching hands across the gulf to clasp hands with papacy, and a confederacy is being formed to trample out of sight the Sabbath of the fourth commandment; and the man of sin, who, at the instigation of Satan, instituted the spurious sabbath, this child of papacy, will be exalted to take the place of God.

> „Mulți au zâmbit și n-au vrut să creadă când le-am spus, acum douăzeci și treizeci de ani, că duminica avea să fie impusă întregii lumi și că avea să fie dată o lege pentru a-i constrânge păzirea și a sili conștiința. Vedem cum aceasta se împlinește. Tot ceea ce a spus Dumnezeu despre viitor se va împlini negreșit; niciun lucru din tot ce a rostit El nu va da greș. Protestantismul își întinde acum mâinile peste prăpastie ca să strângă mâna papalității, și se formează o confederație pentru a călca în picioare și a face să dispară dinaintea ochilor Sabatul poruncii a patra; iar omul fărădelegii, care, la instigarea lui Satana, a instituit sabatul fals, acest copil al papalității, va fi înălțat ca să ia locul lui Dumnezeu.”

> “All heaven is represented to me as watching the unfolding of events. A crisis is to be revealed in the great and prolonged controversy in the government of God on earth. Something great and decisive is to take place, and that right early. If any delay, the character of God and his throne will be compromised. The armory of heaven is open; all the universe of God and its equipments are ready. One word has justice to speak, and there will be terrific representations upon the earth, of the wrath of God. There will be voices and thunderings and lightnings and earthquakes and universal desolation. Every movement in the universe of heaven is to prepare the world for the great crisis.

> „Întregul cer îmi este înfățișat ca urmărind desfășurarea evenimentelor. O criză urmează să fie descoperită în marea și îndelungata controversă cu privire la guvernarea lui Dumnezeu pe pământ. Ceva mare și hotărâtor este pe punctul de a avea loc, și aceasta foarte curând. Dacă va fi vreo întârziere, caracterul lui Dumnezeu și tronul Său vor fi compromise. Arsenalul cerului este deschis; întregul univers al lui Dumnezeu și toate resursele lui sunt pregătite. Dreptatea nu are decât un cuvânt de rostit, și pe pământ vor avea loc manifestări înfricoșătoare ale mâniei lui Dumnezeu. Vor fi glasuri și tunete și fulgere și cutremure și o pustiire universală. Fiecare mișcare din universul cerului are menirea de a pregăti lumea pentru marea criză.”

> “Intensity is taking possession of every earthly element; and as a people who have had great light and wonderful knowledge, many of them are represented by the five sleeping virgins with their lamps, but no oil in their vessels; cold, senseless, with a feeble, waning piety. While a new life is being diffused and is springing up from beneath and taking fast hold of all Satan’s agencies, preparatory to the last great conflict and struggle, a new light and life and power is descending from on high, and taking possession of God’s people who are not dead, as many now are, in trespasses and sins. The people who will now see what is soon to come upon us by what is being transacted before us, will no longer trust in human inventions, and will feel that the Holy Spirit must be recognized, received, presented before the people, that they may contend for the glory of God, and work everywhere in the byways and highways of life, for the saving of the souls of their fellow-men. The only rock that is sure and steadfast is the Rock of Ages. Those only who build on this Rock are secure.

> „Intensitatea pune stăpânire pe fiecare element pământesc; iar ca popor care a avut mare lumină și cunoștință minunată, mulți dintre ei sunt reprezentați prin cele cinci fecioare adormite, cu candelele lor, dar fără untdelemn în vasele lor; reci, lipsiți de simțire, cu o evlavie slabă, în declin. În timp ce o viață nouă este răspândită și răsare de dedesubt și apucă cu putere toate uneltele lui Satana, pregătitor pentru ultimul mare conflict și ultima mare luptă, o nouă lumină și viață și putere coboară de sus și pune stăpânire pe poporul lui Dumnezeu care nu este mort, așa cum mulți sunt acum, în greșeli și păcate. Poporul care va vedea acum ceea ce urmează curând să vină asupra noastră prin cele ce se petrec înaintea noastră nu se va mai încrede în născociri omenești și va simți că Duhul Sfânt trebuie să fie recunoscut, primit, prezentat înaintea poporului, pentru ca ei să poată lupta pentru slava lui Dumnezeu și să lucreze pretutindeni pe drumurile lăturalnice și pe drumurile mari ale vieții, pentru salvarea sufletelor semenilor lor. Singura stâncă sigură și statornică este Stânca Veacurilor. Numai aceia care zidesc pe această Stâncă sunt în siguranță.”

> “Those who are carnally minded now, notwithstanding the warnings given of God in his word and through the testimonies of his Spirit, will never unite with the holy family of the redeemed. They are sensual, debased in thought, and abominable in the sight of God. They have never been sanctified through the truth. They are not partakers of the divine nature, have never overcome self and the world with its affections and lusts. These characters are all through our churches, and as the result the churches are weak and sickly and ready to die. There must be no indifferent testimony borne now, but a decided, pointed testimony, rebuking every impurity, and exalting Jesus. We must as a people be in the attitude of expectation, working and waiting and watching and praying.

> „Cei care sunt acum cu gândire trupească, în pofida avertizărilor date de Dumnezeu în Cuvântul Său și prin mărturiile Duhului Său, nu se vor uni niciodată cu sfânta familie a celor răscumpărați. Ei sunt senzuali, degradați în cugetare și urâcioși înaintea lui Dumnezeu. Ei nu au fost niciodată sfințiți prin adevăr. Ei nu sunt părtași firii dumnezeiești, nu au biruit niciodată eul și lumea cu afecțiunile și poftele ei. Astfel de caractere se găsesc pretutindeni în bisericile noastre, iar ca urmare bisericile sunt slabe și bolnăvicioase și gata să moară. Acum nu trebuie să fie dată nicio mărturie indiferentă, ci o mărturie hotărâtă, pătrunzătoare, care mustră orice necurăție și Îl înalță pe Isus. Noi, ca popor, trebuie să fim într-o atitudine de așteptare, lucrând și așteptând și veghind și rugându-ne.”

> “This blessed hope of the second appearing of Christ needs to be presented often to the people, with its solemn realities; looking for the soon appearing of our Lord Jesus to come in his glory, will lead to the regarding of earthly things as emptiness and nothingness. All worldly honor or distinction is of no value, for the true believer lives above the world; his steps are advancing heavenward. He is a pilgrim and stranger. His citizenship is above. He is gathering the sunbeams of the righteousness of Christ into his soul, that he may be a burning and shining light in the moral darkness that has enshrouded the world. What vigorous faith, what lively hope, what fervent love, what holy, consecrated zeal for God is seen in him, and what a decided distinction between him and the world! ‘Watch ye therefore, and pray always, that ye may be accounted worthy to escape all these things that shall come to pass, and to stand before the Son of man.’ ‘Watch ye therefore, for ye know not what hour your Lord doth come.’ ‘Therefore be ye ready also; for in such an hour as ye think not the Son of man cometh.” “Behold, I come as a thief. Blessed is he that watcheth, and keepeth his garments.’” Pamphlets, 38–40.

> „Această binecuvântată nădejde a celei de-a doua arătări a lui Hristos trebuie să fie prezentată adesea poporului, cu solemnele ei realități; așteptarea apropiatei arătări a Domnului nostru Isus, care va veni în slava Sa, va duce la privirea lucrurilor pământești ca goliciune și nimicnicie. Orice onoare sau distincție lumească este fără valoare, căci adevăratul credincios trăiește deasupra lumii; pașii lui înaintează spre cer. El este peregrin și străin. Cetățenia lui este sus. El adună în sufletul său razele soarelui neprihănirii lui Hristos, pentru ca să fie o lumină arzătoare și strălucitoare în întunericul moral care a învăluit lumea. Ce credință viguroasă, ce nădejde vie, ce dragoste fierbinte, ce zel sfânt și consacrat pentru Dumnezeu se vede în el, și ce deosebire hotărâtă este între el și lume! «Vegheați dar și rugați-vă întotdeauna, ca să fiți socotiți vrednici să scăpați de toate aceste lucruri care se vor întâmpla și să stați înaintea Fiului omului.» «Vegheați dar, pentru că nu știți în ce ceas va veni Domnul vostru.» «De aceea fiți și voi gata, căci Fiul omului va veni în ceasul în care nu vă gândiți.» «Iată, Eu vin ca un hoț. Ferice de cel ce veghează și își păzește hainele.»” Pamphlets, 38–40.

Back to Articles