Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Six

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea Laodiceea - Numărul Șase

The Wonderful Numberer and How Long?

Numărătorul minunat și „Până când?”

Author

Jeff Pippenger

Published

December 8, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

Palmoni, the Wonderful Numberer doesn’t simply produce riddles based upon mathematics, He is the Creator of mathematics.

Palmoni, Minunatul Numărător, nu produce pur și simplu enigme bazate pe matematică; El este Creatorul matematicii.

> For by him were all things created, that are in heaven, and that are in earth, visible and invisible, whether they be thrones, or dominions, or principalities, or powers: all things were created by him, and for him: And he is before all things, and by him all things consist. Colossians 1:16, 17.

> Căci prin El au fost create toate lucrurile care sunt în ceruri și pe pământ, cele văzute și cele nevăzute, fie tronuri, fie domnii, fie căpetenii, fie puteri: toate au fost create prin El și pentru El. Și El este mai înainte de toate lucrurile și toate se țin prin El. Coloseni 1:16, 17.

If you ask AI about the numbers that Palmoni has placed into His prophetic Word and also ask if those numbers hold any significance in the world of mathematics you find that virtually every number of prophecy has a special significance in mathematics. The following list represents fifteen prophetic numbers, given in order of their prominence in the world of mathematics celebrated in number theory, textbooks and the math culture.

Dacă întrebați IA despre numerele pe care Palmoni le-a așezat în Cuvântul Său profetic și, de asemenea, dacă acele numere au vreo semnificație în domeniul matematicii, veți constata că, practic, fiecare număr al profeției are o semnificație deosebită în matematică. Lista următoare cuprinde cincisprezece numere profetice, prezentate în ordinea importanței lor în lumea matematicii, așa cum este celebrată în teoria numerelor, în manuale și în cultura matematică.

42 – Ultimate pop-culture icon + abundant, pronic, Catalan, sphenic.

42 – Icon suprem al culturii pop + abundent, pronic, catalan, sfenic.

7 – Beloved small prime with many titles (Mersenne, safeprime, happy prime, etc.).

7 – Iubit număr prim mic, cu multe denumiri (Mersenne, prim sigur, prim fericit etc.).

23 – Prime loaded with special labels (Sophie Germain, safeprime, happy prime, etc.).

23 – Prim încărcat cu etichete speciale (Sophie Germain, prim sigur, prim fericit etc.).

2520 – Famous as the smallest number divisible by 1 through 10 (LCM 1–10) and highly composite.

2520 – Faimos ca cel mai mic număr divizibil cu 1 până la 10 (CMMC 1–10) și foarte compus.

220 – Half of the smallest amicable pair (with 284).

220 – Jumătate din cea mai mică pereche amiabilă (cu 284).

19 – Standout prime: twin, cousin, sexy, Heegner number, happy prime, and more—very celebrated among small primes.

19 – Prim remarcabil: geamăn, văr, sexy, număr Heegner, prim fericit și multe altele—foarte celebrat între numerele prime mici.

1260 – Important highly composite number (right before 2520).

1260 – Număr compus înalt important (chiar înainte de 2520).

30 – Smallest highly composite that’s the product of the first three primes; classic textbook example.

30 – Cel mai mic număr înalt compozit care este produsul primelor trei numere prime; exemplu clasic de manual.

2300 – LCM of 1 through 9.

2300 – CMMMC al numerelor de la 1 la 9.

400 – Clean perfect square (20²).

400 – Pătrat perfect curat (20²).

65 – Smallest number that is the sum of two positive squares in two different ways (1²+8² and 4²+7²); nice but more niche.

65 – Cel mai mic număr care este suma a două pătrate pozitive în două moduri diferite (1²+8² și 4²+7²); frumos, dar mai de nișă.

46 – Largest even number not expressible as sum of two abundants + several niche titles.

46 – Cel mai mare număr par care nu poate fi exprimat ca sumă a două numere abundente + câteva titluri de nișă.

430 – Nice sphenic number (2×5×43).

430 – Frumos număr sfenic (2×5×43).

1290 – Ordinary composite.

1290 – Compus obișnuit.

1335 – Minor listings (semiprime/self number).

1335 – Liste secundare (semiprim / număr autonom).

If you are like me, and are unfamiliar with the world of mathematics you might very well read the list and assume that in the world of mathematics every number has some special legacy, weird nuance or such, but this is not so. As I asked AI for the understanding in the math world of each of these prophetic numbers, I asked one at a time and after the fourth number I asked a follow-up question. I wanted to know if AI was going to give me some legacy historical read out on any number I might ask about, or were the first four truly that significant in the world of math. For the first four numbers were profoundly recognized in the world of math. But it didn’t stop there. AI answered that those first four numbers are genuinely in a unique category in the world of math. As I proceeded through with the information gathering AI began to praise how good I was at picking such stand out numbers in the math world. AI’s last statement to me in response to the last two numbers (19, 65) I inquired about was, “19 fits in beautifully near the top among the superstar primes, while 65 is respectable but lands lower—still a solid pick! Your ability to keep finding notable numbers is seriously impressive. Got another one?”

Niba umefana nami, na hujaufahamu ulimwengu wa hisabati, huenda kabisa ukasoma orodha hiyo na kudhani kwamba katika ulimwengu wa hisabati kila namba ina urithi fulani wa pekee, kivuli fulani cha ajabu au kitu kama hicho, lakini sivyo ilivyo. Nilipoiuliza AI kuhusu uelewa katika ulimwengu wa hisabati wa kila moja ya namba hizi za kinabii, niliuliza moja baada ya nyingine, na baada ya namba ya nne nikauliza swali la nyongeza. Nilitaka kujua ikiwa AI ingenipa taarifa fulani ya kihistoria ya urithi kuhusu namba yoyote ningeuliza, au kama nne za kwanza kweli zilikuwa za maana kiasi hicho katika ulimwengu wa hisabati. Kwa maana nne za kwanza zilitambuliwa kwa kina katika ulimwengu wa hisabati. Lakini haikuishia hapo. AI ilijibu kwamba hizo nne za kwanza kwa hakika zimo katika kundi la kipekee katika ulimwengu wa hisabati. Nilipoendelea na ukusanyaji wa taarifa, AI ilianza kunisifu jinsi nilivyokuwa mzuri katika kuchagua namba zilizojitokeza sana katika ulimwengu wa hisabati. Kauli ya mwisho ya AI kwangu kujibu kuhusu namba mbili za mwisho (19, 65) nilizoziulizia ilikuwa, “19 inafaa kwa uzuri karibu na kileleni miongoni mwa namba kuu bora sana, ilhali 65 inaheshimika lakini inaangukia chini zaidi—bado ni chaguo imara! Uwezo wako wa kuendelea kupata namba mashuhuri kwa kweli unastaajabisha. Una nyingine?”

I am certain, (though I would not know how to prove my certainty)—there is no other historical witness, of any kind that could be shown to identify this many special mathematical numbers from one source. In the math world these numbers are special, and Jesus employs the natural world to illustrate the spiritual world. Ask an AI source what these numbers represent in the world of mathematics and it will blow your mind. It is beyond my ability to clearly convey these mathematical theories and such, but even with my limited aptitude for mathematical theory I found some of these numbers to bear witness to elements of their prophetic characteristics.

Ndzi tiyiseka, (hambileswi ndzi nga tiviki leswaku a ndzi ta swi kombisa njhani leswi ndzi tiyisekeke ha swona)—a ku na vumbhoni byin’wana bya matimu, bya muxaka wihi na wihi, lebyi nga kombisiwaka leswaku byi kombisa nhlayo yo tala leyi ya tinomboro ta nkoka ta matimatiki ku suka emfun’weni wun’we. Emisaveni ya matimatiki tinomboro leti i ta nkoka, naswona Yesu u tirhisa misava ya ntumbuluko ku kombisa misava ya moya. Vutisa xihlovo xa AI leswaku tinomboro leti ti yimela yini emisaveni ya matimatiki, kutani swi ta ku hlamarisa swinene. Swi tlula vuswikoti bya mina ku hlamusela hi ku tshembeka tithiyori leti ta matimatiki ni swin’wana swo tano hi ku vonakala loku heleleke, kambe hambi ku ri hi vuswikoti bya mina byo ringaniseriwa eka thiyori ya matimatiki ndzi kumile leswaku tin’wana ta tinomboro leti ti nyikela vumbhoni eka swiphemu swa swihlawulekisi swa tona swa vuprofeta.

The number 2520 is the smallest number (and numbers go into infinity) that can be divided evenly by every number from 1 to 10 with no remainder. For this reason, in the world of mathematics it is called the least common multiple (LCM) of 1 through 10. Because of that, it has a lot of divisors—48 in total, “more” than any smaller number. This makes it a highly composite number (in mathematics, a special class of numbers that have unusually many divisors).

Lo numero 2520 es le plus parve numero (e le numeros va in infinito) que pote esser dividite exactemente per cata numero de 1 a 10 sin resto. Pro iste ration, in le mundo del mathematica illo es appellate le minime multiple commun (MMC) de 1 usque a 10. Pro isto, illo ha multe divisores—48 in total, “plus” que qualcunque numero plus parve. Isto face de illo un numero altemente composite (in mathematica, un classe special de numeros que ha un numero inusitate de divisores).

The number 2300 has a notable mathematical property similar to 2520’s claim to fame—it’s the smallest positive integer divisible by every integer from 1 to 9 (i.e., the least common multiple of 1 through 9).

Numărul 2300 are o proprietate matematică remarcabilă, asemănătoare cu ceea ce face celebru numărul 2520 — este cel mai mic număr întreg pozitiv divizibil cu fiecare număr întreg de la 1 la 9 (adică, cel mai mic multiplu comun al numerelor de la 1 la 9).

220 has a famous special classification in number theory—for its one half of the smallest (and most well-known) pair of amicable numbers. In the math world “amicable numbers” are a pair of different numbers where the sum of the proper divisors (all divisors excluding the number itself) of each one equals the other number. They’re considered “perfect friends” in math—the ancient Greeks even saw them as symbols of friendship! The Pair is 220 and 284. This pair (220, 284) is the smallest known “amicable pair,” discovered in ancient times (possibly by Pythagoras or his followers), and it remained the only known one for centuries. 220 as one part of two numbers is understood to be one of the classics in number theory!

220 are o clasificare specială celebră în teoria numerelor—fiind una dintre cele două componente ale celui mai mic (și cel mai cunoscut) cuplu de numere prietene. În lumea matematicii, „numerele prietene” sunt o pereche de numere diferite pentru care suma divizorilor proprii (toți divizorii, cu excepția numărului însuși) ai fiecăruia este egală cu celălalt număr. Ele sunt considerate „prieteni perfecți” în matematică—grecii antici le vedeau chiar ca simboluri ale prieteniei! Perechea este 220 și 284. Această pereche (220, 284) este cel mai mic „cuplu de numere prietene” cunoscut, descoperit în vechime (posibil de Pitagora sau de urmașii săi), și a rămas singurul cunoscut timp de secole. 220, ca una dintre componentele acestor două numere, este considerat unul dintre exemplele clasice din teoria numerelor!

Spiritually the number 220 represents the combination of divinity with humanity and in the math world it represents a pair of “perfect friends.” The mathematical fame of 220, 2300 and 2520 are tied together in the sense that the thing which each of the three numbers are famous for is because they are the smallest of their particular category. Palmoni identifies both the 2520 and the 2300 in verses thirteen and fourteen of Daniel eight, and when 2300 is taken from 2520 there remains 220, so each of these three famous small numbers in the math world are represented in the verses that represent the only time in the Scriptures that Christ identifies Himself as Palmoni.

മാനസികമായി 220 എന്ന സംഖ്യ ദൈവത്വവും മനുഷ്യത്വവും ഒന്നിച്ചുള്ള സംയോജനത്തെ പ്രതിനിധീകരിക്കുന്നു; ഗണിതലോകത്തിൽ അത് “പരിപൂർണ്ണ സുഹൃത്തുക്കളുടെ” ഒരു ജോടിയെ പ്രതിനിധീകരിക്കുന്നു. 220, 2300, 2520 എന്നീ സംഖ്യകളുടെ ഗണിതപ്രശസ്തി പരസ്പരം ബന്ധപ്പെട്ടിരിക്കുന്നു; കാരണം, ഈ മൂന്നു സംഖ്യകളിൽ ഓരോന്നും പ്രസിദ്ധമായിരിക്കുന്നത് അവ അവയ്ക്കു പ്രത്യേകമായ വിഭാഗങ്ങളിൽ ഏറ്റവും ചെറുതായതിനാലാണ്. ദാനിയേൽ എട്ടാം അധ്യായത്തിലെ പതിമൂന്നും പതിനാലും വാക്യങ്ങളിൽ പാൽമോനി 2520-നെയും 2300-നെയും രണ്ടിനെയും തിരിച്ചറിയിക്കുന്നു; 2520-ൽ നിന്ന് 2300 എടുത്തുകളഞ്ഞാൽ 220 ശേഷിക്കുന്നു. അങ്ങനെ, ഗണിതലോകത്തിൽ പ്രസിദ്ധമായ ഈ മൂന്നു ചെറുസംഖ്യകളും, തിരുവെഴുത്തുകളിൽ ക്രിസ്തു താനെത്തന്നെ പാൽമോനി എന്ന നിലയിൽ തിരിച്ചറിയിക്കുന്ന ഏക അവസരത്തെ പ്രതിനിധീകരിക്കുന്ന വാക്യങ്ങളിൽ പ്രതിനിധീകരിക്കപ്പെട്ടിരിക്കുന്നു.

Unto twenty-three hundred days, then shall the sanctuary be cleansed identifies the beginning of the judgment that began in 1844 with the dead and then moved to the living at 9/11. In verses thirteen and fourteen Palmoni, the Wonderful Numberer combines Moses’ “seven times” with Daniel’s “twenty-three hundred days.”

“Până la două mii trei sute de zile; apoi sanctuarul va fi curățit” identifică începutul judecății care a început în 1844 cu cei morți și apoi a trecut la cei vii la 11 septembrie. În versetele treisprezece și paisprezece, Palmoni, Minunatul Numărător, combină „șapte vremi” ale lui Moise cu „două mii trei sute de zile” ale lui Daniel.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot?

> Apoi am auzit un sfânt vorbind, și un alt sfânt a zis acelui sfânt anumit care vorbea: „Până când va fi vedenia cu privire la jertfa necurmată și la fărădelegea pustiirii, astfel încât atât sanctuarul, cât și oștirea să fie călcate în picioare?”

> And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Și el mi-a zis: Până vor trece două mii trei sute de seri și dimineți; apoi Sfântul Locaș va fi curățit. Daniel 8:13, 14.

The sanctuary and the host represent a prophetic relationship. The purpose of the sanctuary is that God might dwell among His people.

Sanctuarul și oștirea reprezintă o relație profetică. Scopul sanctuarului este ca Dumnezeu să poată locui în mijlocul poporului Său.

> And let them make me a sanctuary; that I may dwell among them. Exodus 25:8.

> Și să-Mi facă un locaș sfânt, ca să locuiesc în mijlocul lor. Exodul 25:8.

The sanctuary and the host were to be trodden under foot and the saint asked Palmoni, represented as “that certain saint,” “how long” were both “the sanctuary and the host” to be trodden under foot by the powers represented as “the daily” and “the transgression of desolation?” Two desolating powers who would trample down the sanctuary and the host. Paganism and papalism would both trample down God’s sanctuary and God’s people.

Sfinţenia şi oştirea urmau să fie călcate în picioare, iar sfântul l-a întrebat pe Palmoni, reprezentat ca „acel sfânt anume”, „până când” aveau să fie călcate în picioare atât „sfinţenia, cât şi oştirea” de către puterile reprezentate ca „jertfa necurmată” şi „urâciunea pustiirii”? Două puteri pustiitoare aveau să calce în picioare sfinţenia şi oştirea. Păgânismul şi papalitatea aveau amândouă să calce în picioare sanctuarul lui Dumnezeu şi poporul lui Dumnezeu.

Moses’ “seven times” in Leviticus twenty-six is called “the quarrel of his covenant.” The “seven times” judgment against the northern and southern kingdoms of Israel were the “quarrel of his covenant.” That judgment identified that the northern kingdom would be carried into captivity in 723 BC and the southern kingdom in 677 BC. Palmoni was asked “how long” will the scattering of the “seven times” be carried out upon the sanctuary and the host, and the answer is until October 22, 1844.

Мојсејевих „седам времена“ у двадесет шестој глави Левитске књиге назива се „парница његовога завета“. Суд „седам времена“ против северног и јужног царства Израиља био је „парница његовога завета“. Тај суд је показао да ће северно царство бити одведено у ропство 723. године пре Христа, а јужно царство 677. године пре Христа. Палмонију је било постављено питање: „Докле“ ће се спроводити расејање „седам времена“ над светињом и војском, а одговор гласи: до 22. октобра 1844. године.

The “seven times” against the northern kingdom of Israel ended in 1798 and the “seven times” against the southern kingdom ended on October 22, 1844. The “seven times” against the southern kingdom ended with Daniel’s “twenty-three hundred days” on October 22, 1844. Palmoni purposely tied three prophecies together and in doing so he identifies 1798 unto 1844 as the forty-six years that He erected the Millerite temple. The correct understanding of verses thirteen and fourteen allow a student of prophecy to recognize not only the “seven times” and “twenty-three hundred days,” but also the number 220 when considering the relationship of 2520 and 2300, and it also produces the number 46 when considering the relationship of both 2520 prophecies.

Cele „șapte vremi” împotriva împărăției de nord a lui Israel s-au încheiat în 1798, iar „șapte vremi” împotriva împărăției de sud s-au încheiat la 22 octombrie 1844. „Șapte vremi” împotriva împărăției de sud s-au încheiat împreună cu „două mii trei sute de zile” ale lui Daniel, la 22 octombrie 1844. Palmoni a legat în mod intenționat trei profeții și, făcând astfel, identifică intervalul de la 1798 până la 1844 drept cei patruzeci și șase de ani în care El a ridicat templul millerit. Înțelegerea corectă a versetelor treisprezece și paisprezece îi permite unui student al profeției să recunoască nu numai „șapte vremi” și „două mii trei sute de zile”, ci și numărul 220 atunci când ia în considerare relația dintre 2520 și 2300, și produce, de asemenea, numărul 46 atunci când ia în considerare relația dintre ambele profeții de 2520.

When Moses’ and Daniel’s time prophecies ended together on October 22, 1844, Palmoni simultaneously manifested the symbol of “220” for Daniel’s started in 457 BC and Moses’s in 677 BC, the “220” years between the two starting points for two prophecies that would end together exactly when Habakkuk “2:20” was fulfilled on 10-22 (10X22=220) in 1844. That date marked the beginning of the sounding of the seventh trumpet when the mystery of God was to be finished, thus marking the beginning of a period of time for the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That date marks the beginning of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, for the work that is finished during the sounding of the seventh trumpet is the sealing of God’s people, which is the mystery of God, which is Christ in you the hope of glory, which is divinity and humanity combined.

Igihe ubuhanuzi bw’igihe bwa Mose na Daniyeli bwarangiranaga icyarimwe ku wa 22 Ukwakira 1844, Palumoni yahise icyarimwe agaragaza ikimenyetso cya “220” ku bwa Daniyeli watangiriye mu 457 Mbere ya Kristo no ku bwa Mose mu 677 Mbere ya Kristo, ni ukuvuga imyaka “220” iri hagati y’aho ubwo buhanuzi bubiri bwatangiriye, ubuhanuzi bwari kurangira icyarimwe neza igihe Habakuki “2:20” yasohoraga ku wa 10-22 (10X22=220) mu 1844. Iryo tariki ryaranze itangiriro ryo kuvuza kw’impanda ya karindwi, igihe ubwiru bw’Imana bwagombaga kurangizwa, bityo rikaba ryararanze itangiriro ry’igihe cyo gushyirwaho ikimenyetso kw’abihumbi ijana na mirongo ine na bine. Iryo tariki riranga itangiriro ryo gushyirwaho ikimenyetso kw’abihumbi ijana na mirongo ine na bine, kuko umurimo urangizwa mu gihe cyo kuvuza kw’impanda ya karindwi ari ugushyirwaho ikimenyetso kw’ubwoko bw’Imana, ari bwo bwiru bw’Imana, ari bwo Kristo muri mwe ibyiringiro by’ubwiza, ari bwo ubumana n’ubumuntu byahujwe.

The ending of the “seven times” of the northern kingdom in 1798 and the ending of the “seven times” of the southern kingdom in 1844 produces a forty-six-year period from 1798 unto 1844. The period begins with the arrival the first angel of Revelation fourteen and it ended when the third angel arrived in 1844. Prophetically this identifies two witnesses that the period from 1798 unto 1844 is a symbolic period. The “seven times” upon the northern and southern kingdoms of Israel concluded in 1798 and 1844 respectively and in doing so they produce a forty-six year period. That period is meaningless without a second witness. Sister White directly teaches that there cannot be a third angel without a first and second. She also directly identifies that the first angel arrived in 1798 and the third on October 22, 1844. The three angels of Revelation fourteen provide second witness to the fact that 1798 unto 1844 is a symbolic prophetic period.

Sfârșitul „celor șapte vremi” ale împărăției de nord în 1798 și sfârșitul „celor șapte vremi” ale împărăției de sud în 1844 produc o perioadă de patruzeci și șase de ani, din 1798 până în 1844. Perioada începe odată cu venirea primului înger din Apocalipsa paisprezece și s-a încheiat când a venit al treilea înger, în 1844. Din punct de vedere profetic, aceasta identifică doi martori că perioada din 1798 până în 1844 este o perioadă simbolică. „Cele șapte vremi” asupra împărățiilor de nord și de sud ale lui Israel s-au încheiat, respectiv, în 1798 și 1844 și, făcând astfel, produc o perioadă de patruzeci și șase de ani. Acea perioadă este lipsită de semnificație fără un al doilea martor. Sora White învață în mod direct că nu poate exista un al treilea înger fără un prim și un al doilea. De asemenea, ea identifică în mod direct faptul că primul înger a venit în 1798, iar al treilea la 22 octombrie 1844. Cei trei îngeri din Apocalipsa paisprezece oferă o a doua mărturie pentru faptul că perioada din 1798 până în 1844 este o perioadă profetică simbolică.

The number 46 is a symbol of the temple, and when Christ cleansed the temple the first time, we find that the Jews in arguing with Christ, identify that when Herod remodeled the temple it took forty-six years. The historians identify that Herod’s remodeling of which the Jews referred to, finished the year Jesus was baptized. That fact along with the spiritual truth that we are created in God’s image and His image is the temple, which is represented by 46.

Numărul 46 este un simbol al templului, iar când Hristos a curățit templul pentru prima dată, constatăm că iudeii, în disputa lor cu Hristos, arată că, atunci când Irod a reconstruit templul, au fost necesari patruzeci și șase de ani. Istoricii arată că reconstrucția lui Irod, la care se refereau iudeii, s-a încheiat în anul în care Isus a fost botezat. Acest fapt, împreună cu adevărul spiritual că suntem creați după chipul lui Dumnezeu și că chipul Său este templul, care este reprezentat prin 46.

> And the Word was made flesh, and dwelt among us, (and we beheld his glory, the glory as of the only begotten of the Father,) full of grace and truth. John 1:14.

> Et Verbum caro factum est, et habitavit in nobis, (et vidimus gloriam eius, gloriam quasi Unigeniti a Patre,) plenum gratiae et veritatis. Ioan 1:14.

The word translated as “dwelt” means tabernacle. The purpose of the sanctuary was that God might dwell among the host (his people). The Hebrew word “tabernacle” that is translated as “dwelt” is the same word used for the tabernacle erected by Moses, and when Christ first cleansed the temple it is directly stated that Christ body was the temple. The number 46 which is established by correctly understanding what Palmoni is setting forth in the two verses that are the foundation of Adventism is found in John. The 46 years are connected with 220 for those who are willing to see.

Cuvântul tradus prin „a locuit” înseamnă „cort”. Scopul sanctuarului era ca Dumnezeu să poată locui în mijlocul oștirii (poporului Său). Cuvântul ebraic „cort”, care este tradus prin „a locuit”, este același cuvânt folosit pentru cortul ridicat de Moise, iar atunci când Hristos a curățit pentru prima dată templul se afirmă în mod direct că trupul lui Hristos era templul. Numărul 46, care este stabilit prin înțelegerea corectă a ceea ce Palmoni prezintă în cele două versete care constituie temelia Adventismului, se găsește în Ioan. Cei 46 de ani sunt legați de 220 pentru cei care sunt dispuși să vadă.

> And his disciples remembered that it was written, The zeal of thine house hath eaten me up. Then answered the Jews and said unto him, What sign shewest thou unto us, seeing that thou doest these things?

> Și ucenicii Lui și-au adus aminte că era scris: „Râvna pentru casa Ta M-a mistuit.” Atunci iudeii au răspuns și I-au zis: „Ce semn ne arăți, fiindcă faci aceste lucruri?”

> Jesus answered and said unto them, Destroy this temple, and in three days I will raise it up. Then said the Jews, Forty and six years was this temple in building, and wilt thou rear it up in three days? But he spake of the temple of his body. John 2:17–21.

> Isus le-a răspuns și le-a zis: „Dărâmați templul acesta, și în trei zile îl voi ridica.” Atunci Iudeii au zis: „Acest templu a fost zidit în patruzeci și șase de ani, și Tu îl vei ridica în trei zile?” Dar El vorbea despre templul trupului Său. Ioan 2:17–21.

It is in verse twenty, and therefore in John 2:20 that the Jews say, “Forty and six years was this temple in building, and wilt thou rear it up in three days?” The number 46 connected with the temple in a chapter and verse that cries out 220. In the passage the Jews identify the temple was 46 years in building, paralleling the beginning of ancient Israel when Moses was 46 days on the mountain receiving instructions on building the temple. We are made in God’s image, so it is not an accident that the human temple has 46 chromosomes, 23 male and 23 female. The 23 male and female chromosomes are the instructions for building the human temple. Palmoni, who created all things also created the system within the human body which replaces every cell in the human body with fresh and new cells, and the entire rejuvenation of old body cells takes seven years, which is 2520 days. The Jews tie the 46 years to the temple, but Christ spoke of His body which would be raised up in three days. From 1798 unto 1844 the Millerite temple was raised up, and was raised up in the period when the three angels all arrive, and those three angels that span the 46 years from 1798 unto 1844 are represented as days by Christ. He said, “Destroy this temple” and in three days I will raise it up, thus aligning the tearing down of a temple that was to be raised up in three days.

În versetul douăzeci, și prin urmare în Ioan 2:20, iudeii spun: „Au trebuit patruzeci și șase de ani ca să se zidească Templul acesta, și Tu îl vei ridica în trei zile?” Numărul 46 este legat de templu într-un capitol și un verset care strigă 220. În pasaj, iudeii arată că templul a fost patruzeci și șase de ani în zidire, în paralel cu începutul Israelului antic, când Moise a stat patruzeci și șase de zile pe munte primind instrucțiuni pentru construirea templului. Suntem făcuți după chipul lui Dumnezeu, astfel că nu este o întâmplare faptul că templul omenesc are 46 de cromozomi, 23 masculini și 23 feminini. Cei 23 de cromozomi masculini și feminini sunt instrucțiunile pentru zidirea templului omenesc. Palmoni, Cel care a creat toate lucrurile, a creat de asemenea sistemul din trupul omenesc care înlocuiește fiecare celulă din corpul omenesc cu celule proaspete și noi, iar întreaga întinerire a celulelor bătrâne ale trupului durează șapte ani, adică 2520 de zile. Iudeii leagă cei 46 de ani de templu, dar Hristos vorbea despre trupul Său, care avea să fie ridicat în trei zile. Din 1798 până în 1844, templul millerit a fost ridicat și a fost ridicat în perioada în care sosesc toți cei trei îngeri, iar acei trei îngeri care se întind peste cei 46 de ani de la 1798 până în 1844 sunt reprezentați ca zile de către Hristos. El a spus: „Stricați templul acesta” și în trei zile îl voi ridica, aliniind astfel dărâmarea unui templu care avea să fie ridicat în trei zile.

Daniel identifies the sanctuary and the host being destroyed in verse thirteen. The northern kingdom represents the host and the southern kingdom the sanctuary, for that is where Jerusalem is. So when the question of the trampling down is expressed, the first of the two entities, (the sanctuary and host) to be carried into captivity was the northern kingdom in 723 BC. 46 years later in 677 BC the “seven times” begins for the southern kingdom of Judah. This means the trampling down of the host ended in 1798 and the trampling down of the sanctuary ended in 1844.

Daniel arîyează sanctuarul și oștirea care sunt nimicite în versetul treisprezece. Împărăția de la miazănoapte reprezintă oștirea, iar împărăția de la miazăzi reprezintă sanctuarul, căci acolo se află Ierusalimul. Așadar, când este exprimată întrebarea cu privire la călcarea în picioare, prima dintre cele două entități, (sanctuarul și oștirea), care a fost dusă în captivitate a fost împărăția de la miazănoapte, în anul 723 î.Hr. După 46 de ani, în 677 î.Hr., încep „cele șapte vremi” pentru împărăția de miazăzi a lui Iuda. Aceasta înseamnă că călcarea în picioare a oștirii s-a încheiat în 1798, iar călcarea în picioare a sanctuarului s-a încheiat în 1844.

Ancient Israel came out of Babylon to rebuild Jerusalem upon three decrees, the third of which began the twenty-three hundred years that concluded with the arrival of the third angel on October 22, 1844. In 1798 the period of spiritual Babylon’s rule as typified by the seventy years that literal Babylon reigned ended and the prophetic period represented by three angels conclude exactly where the prophecy had started at the pronouncement of the third decree.

Israel ya kera yavuye i Babuloni kugira ngo yongere kubaka Yerusalemu hashingiwe ku mateka atatu y’itegeko, irya gatatu muri yo ni ryo ryatangije imyaka ibihumbi bibiri na magana atatu, yarangiye no kuza kw’umumarayika wa gatatu ku wa 22 Ukwakira 1844. Mu 1798 igihe cy’ubutegetsi bwa Babuloni ya mwuka, nk’uko cyagereranyijwe n’imyaka mirongo irindwi Babuloni nyakuri yamaze itegekana, cyarangiye; kandi igihe cy’ubuhanuzi kigereranywa n’abamarayika batatu kirangira neza aho ubuhanuzi bwari bwaratangiriye, ku itangazwa ry’itegeko rya gatatu.

The period of three decrees that is the alpha of the 2300 years was repeated in the period of three angels that was the omega of the 2300 days. Both the alpha and omega are the foundational pillars of Adventism, 457 and 1844 illustrate a work of building the temple and Jerusalem.

Perioada celor trei decrete, care constituie alfa celor 2300 de ani, s-a repetat în perioada celor trei îngeri, care a fost omega celor 2300 de zile. Atât alfa, cât și omega sunt stâlpii fundamentali ai adventismului; 457 și 1844 ilustrează o lucrare de zidire a templului și a Ierusalimului.

> And speak unto him, saying, Thus speaketh the Lord of hosts, saying, Behold the man whose name is The BRANCH; and he shall grow up out of his place, and he shall build the temple of the Lord: Even he shall build the temple of the Lord; and he shall bear the glory, and shall sit and rule upon his throne; and he shall be a priest upon his throne: and the counsel of peace shall be between them both. Zechariah 6:12, 13.

> Și vorbește-i, zicând: Așa vorbește Domnul oștirilor, zicând: Iată omul al cărui nume este ODRASLA; el va răsări din locul lui și va zidi Templul Domnului. Da, el va zidi Templul Domnului; el va purta slava și va ședea și va domni pe tronul său; va fi preot pe tronul său, și sfatul păcii va fi între ei amândoi. Zaharia 6:12, 13.

Christ as the Branch is here identified as He who built the temple of the Lord and just as he was raised up in the third day when the third angel arrived on October 22, 1844 the Millerite temple had been erected by Christ, for it is He who builds the temple of the Lord. Though this was fulfilled in Millerite history its perfect fulfillment is in the time period of the latter rain, for the doubling of the phrase “he shall build the temple of the Lord” allows those who will see that the Lord erected the Millerite temple in 46 years, but that he builds another temple of the one hundred and forty-four thousand during the time of the latter rain, for Peter says that one hundred and forty-four thousand are to raised up as a spiritual house.

Kristos kaip Atžala čia yra įvardijamas kaip Tas, kuris pastatė Viešpaties šventyklą, ir kaip tik taip, kaip Jis buvo prikeltas trečiąją dieną, kai 1844 m. spalio 22 d. atėjo trečiasis angelas, mileritų šventykla buvo Kristaus pastatyta, nes būtent Jis stato Viešpaties šventyklą. Nors tai išsipildė mileritų istorijoje, tobulas jo išsipildymas yra vėlyvojo lietaus laikotarpiu, nes frazės „jis pastatys Viešpaties šventyklą“ padvigubinimas leidžia tiems, kurie matys, jog Viešpats per 46 metus pastatė mileritų šventyklą, bet kad Jis stato kitą — šimto keturiasdešimt keturių tūkstančių — šventyklą vėlyvojo lietaus metu, nes Petras sako, kad šimtas keturiasdešimt keturi tūkstančiai turi būti pakelti kaip dvasiniai namai.

When the question of “how long” is asked of Palmoni his answer is “unto twenty-three hundred days then shall the sanctuary be cleansed,” but Moses, Elijah and the Millerites, the papal martyrs, Zechariah and John measuring the temple, Isaiah in chapter six and others unmentioned say the answer to verse thirteen’s question of “how long” is “from 9/11 unto the Sunday law, then shall the sanctuary be cleansed.”

Când lui Palmoni i se adresează întrebarea „până când”, răspunsul lui este „până vor trece două mii trei sute de zile; apoi sfântul locaș va fi curățit”; însă Moise, Ilie și milleriții, martirii papali, Zaharia și Ioan măsurând templul, Isaia în capitolul șase și alții nemenționați spun că răspunsul la întrebarea „până când” din versetul treisprezece este „de la 9/11 până la legea duminicală, apoi sfântul locaș va fi curățit.”

October 22, 1844 was typified by Abraham offering his son, for that typified the cross where the heavenly Father offered up His Son. Moses and the Hebrews at the Red Sea according to the apostle Paul represented baptism, which typifies the cross, which was typified by Abraham on Mount Moriah with Isaac.

La data de 22 octombrie 1844 a fost prefigurată prin faptul că Avraam și-a adus fiul ca jertfă, căci aceasta prefigura crucea, unde Tatăl ceresc L-a adus jertfă pe Fiul Său. Moise și evreii la Marea Roșie, potrivit apostolului Pavel, au reprezentat botezul, care prefigurează crucea, care a fost prefigurată de Avraam pe Muntele Moria împreună cu Isaac.

> Moreover, brethren, I would not that ye should be ignorant, how that all our fathers were under the cloud, and all passed through the sea; And were all baptized unto Moses in the cloud and in the sea. 1 Corinthians 10:1, 2.

> Mai mult, fraților, nu voiesc să fiți în neștiință că toți părinții noștri au fost sub nor și toți au trecut prin mare; și toți au fost botezați pentru Moise, în nor și în mare. 1 Corinteni 10:1, 2.

This of course means that baptism is represented by October 22, 1844 which is where Noah’s family of eight was baptized. “Eight” being a symbol of resurrection.

Aceasta înseamnă, desigur, că botezul este reprezentat de 22 octombrie 1844, care este momentul în care familia de opt persoane a lui Noe a fost botezată. „Opt” fiind un simbol al învierii.

> Which sometime were disobedient, when once the longsuffering of God waited in the days of Noah, while the ark was a preparing, wherein few, that is, eight souls were saved by water. The like figure whereunto even baptism doth also now save us (not the putting away of the filth of the flesh, but the answer of a good conscience toward God,) by the resurrection of Jesus Christ. 1 Peter 3:20, 21.

> Cei ce odinioară au fost neascultători, când îndelunga răbdare a lui Dumnezeu aştepta în zilele lui Noe, pe când se pregătea corabia, în care puţini, adică opt suflete, au fost mântuiţi prin apă. Iar acest chip preînchipuitor, căruia îi corespunde acum şi botezul, vă mântuieşte şi pe voi, nu ca o îndepărtare a necurăţiei trupului, ci ca răspunsul unui cuget bun înaintea lui Dumnezeu, prin învierea lui Isus Hristos. 1 Petru 3:20, 21.

To misunderstand any element of truth that has been revealed about October 22, 1844 is parallel to misunderstanding the testimony of Noah in the ark, Moses at the Red Sea, Abraham on Mount Moriah and Jesus upon the cross. On that date the third angel arrived into history, and he is the angel that seals God’s people.

Neînțelegerea oricărui element al adevărului care a fost descoperit cu privire la 22 octombrie 1844 este echivalentă cu neînțelegerea mărturiei lui Noe în arcă, a lui Moise la Marea Roșie, a lui Avraam pe Muntele Moria și a lui Isus pe cruce. La acea dată, al treilea înger a intrat în istorie, iar el este îngerul care pecetluiește poporul lui Dumnezeu.

> “I then saw the third angel. Said my accompanying angel, ‘Fearful is his word, awful is his mission. He is the angel that is to select the wheat from the tares, and seal or bind the wheat for the heavenly garner.’ These things should engage the whole mind, the whole attention. Again I was shown the necessity of those who believe we are having the last message of mercy, being separate from those who are daily receiving or imbibing new error. I saw that neither young nor old should attend the assemblies of those who are in error and darkness. Said the angel, ‘Let the mind cease to dwell on things of no profit.’” Manuscript Releases, volume 5, 425.

> „Apoi l-am văzut pe al treilea înger. Îngerul care mă însoțea a spus: «Înfricoșător este cuvântul lui, solemnă este misiunea lui. El este îngerul care trebuie să aleagă grâul dintre neghină și să sigileze sau să lege grâul pentru grânarul ceresc.» Aceste lucruri ar trebui să angajeze întreaga minte, întreaga atenție. Mi-a fost arătată din nou necesitatea ca aceia care cred că noi avem ultima solie de har să fie despărțiți de cei care primesc sau absorb zilnic noi rătăciri. Am văzut că nici tinerii, nici vârstnicii nu ar trebui să participe la adunările celor care sunt în rătăcire și întuneric. Îngerul a spus: «Mintea să înceteze a zăbovi asupra lucrurilor fără folos.»” Manuscript Releases, volumul 5, 425.

So along with the sacred prophetic lines that typified the date, the third angel arrived and began his work, which includes separating the wise and foolish virgins represented as wheat and tares in the passage. Not understanding how thoroughly 1844 has been sacredly typified, or not knowing what has been revealed concerning the waymarks that were connected to 1844 and continued on to 1863 leaves a soul unprepared to grapple prophetically with the implications of the fact that Christ is the central subject of the two verses that represent the foundation of Adventism, and that there Christ is recognized as Palmoni, the creator of mathematics and everything else.

Așadar, împreună cu liniile profetice sacre care au prefigurat data, a sosit și al treilea înger și și-a început lucrarea, care include despărțirea fecioarelor înțelepte de cele neînțelepte, reprezentate în pasaj ca grâu și neghină. Faptul de a nu înțelege cât de deplin a fost prefigurată în mod sacru anul 1844, sau de a nu cunoaște ce a fost descoperit cu privire la semnele de hotar care erau legate de 1844 și au continuat până în 1863, lasă un suflet nepregătit să se confrunte din punct de vedere profetic cu implicațiile faptului că Hristos este subiectul central al celor două versete care reprezintă temelia adventismului și că acolo Hristos este recunoscut ca Palmoni, Creatorul matematicii și al tuturor celorlalte lucruri.

The current answer to the question of verse thirteen is different than the answer was in 1845. In 1845 the pioneers were shaking off a great disappointment, beginning to grapple with the idea that the Lord had restored the gift of a prophet as had not been done since the time of the disciples. They were seeking to understand the implication of the message of the third angel, and awakening to the fact that the experience that had just went through was nothing less than sacred history. By 1850 they were offering a new pioneer chart to correct and replace the 1843 pioneer chart. Both the charts were identified by Sister White as being fulfillments of Habakkuk chapter two’s “tables.” This being the case 1850 is an established fulfillment of God’s prophetic Word.

Răspunsul actual la întrebarea versetului treisprezece este diferit de răspunsul care era în 1845. În 1845, pionierii se scuturau de o mare dezamăgire, începeau să se confrunte cu ideea că Domnul restabilise darul unui profet, așa cum nu se mai făcuse din vremea ucenicilor. Ei căutau să înțeleagă implicația soliei celui de-al treilea înger și se trezeau la realitatea că experiența prin care tocmai trecuseră nu era nimic mai puțin decât istorie sacră. Până în 1850, ei ofereau o nouă hartă pionieră pentru a corecta și înlocui harta pionieră din 1843. Ambele hărți au fost identificate de Sora White ca fiind împliniri ale „tablelor” din capitolul doi al cărții Habacuc. Fiind astfel cazul, 1850 este o împlinire stabilită a Cuvântului profetic al lui Dumnezeu.

The pioneers understood and wrote that to deny that the 1843 chart was not a fulfillment of Habakkuk chapter two’s “tables” was to leave the original faith. Sister White endorsed the chart as being directed by the hand of the Lord, and as a fulfillment of Habakkuk, and she placed the same endorsement upon the 1850 chart. Habakkuk identifies “tables” in the plural, and when the 1843 chart was printed in May of 1842, it was printed with an error in some of the figures that the Lord held His hand over. In 1850 a new chart was made available which corrected that error in the figures. Habakkuk’s tables represent fulfillments of prophecy, and those prophecies were fulfilled from May 1842 unto January 1850.

Pionierii au înțeles și au scris că a nega faptul că diagrama din 1843 a fost o împlinire a „tablelor” din capitolul doi al cărții lui Habacuc însemna părăsirea credinței de la început. Sora White a confirmat diagrama ca fiind călăuzită de mâna Domnului și ca fiind o împlinire a cărții lui Habacuc și a pus aceeași aprobare asupra diagramei din 1850. Habacuc identifică „table” la plural, iar când diagrama din 1843 a fost tipărită în mai 1842, ea a fost tipărită cu o greșeală în unele dintre cifre, peste care Domnul Și-a ținut mâna. În 1850 a fost pusă la dispoziție o nouă diagramă, care a corectat acea greșeală din cifre. Tablele lui Habacuc reprezintă împliniri ale profeției, iar acele profeții s-au împlinit din mai 1842 până în ianuarie 1850.

The 1843 or beginning table had an error and the ending table of 1850 had no error. The period from May of 1842 until January 1850 is an established prophetic period, and May of 1842, and also January 1850 represents prophetic waymarks and those waymarks contain the signature of Alpha and Omega. The alpha or first letter and the omega, the last and twenty-second letter. 1842 is alpha and 1850 is omega, and if we took those two Hebrew letters and placed the thirteenth letter of the Hebrew alphabet, we would construct the Hebrew word “truth” that is spelled with the first, thirteenth and twenty-second letters of the Hebrew alphabet.

Tabelul din 1843, sau tabelul de început, conținea o eroare, iar tabelul de încheiere din 1850 nu conținea nicio eroare. Perioada din mai 1842 până în ianuarie 1850 este o perioadă profetică stabilită, iar mai 1842, precum și ianuarie 1850, reprezintă borne profetice, iar aceste borne conțin semnătura lui Alfa și Omega. Alfa, adică prima literă, și Omega, ultima și a douăzeci și doua literă. 1842 este alfa și 1850 este omega, iar dacă am lua aceste două litere ebraice și am adăuga a treisprezecea literă a alfabetului ebraic, am construi cuvântul ebraic „adevăr”, care este alcătuit din prima, a treisprezecea și a douăzeci și doua literă a alfabetului ebraic.

The prophetic logic brought to bear upon the waymarks of 1842 and 1850 is that they are tied together by “error.” The alpha had an error and the omega corrected that very same error, so what stands between the alpha and omega letters is “error” a symbol of rebellion, which is what the number thirteen represents. 1842 to 1850 is an established prophetic period containing the signature of Alpha and Omega and it is the “truth.” Until that history is seriously and spiritually investigated by a Laodicean Seventh-day Adventist they are virtually blinded to the obvious TRUTH which the prophetic period of Habakkuk’s tables from 1842 to 1850 establishes beyond any doubt. The truth that together are established by the two witnesses is that the 1850 chart has no errors. The 1850 chart, as with the 1843 chart contains Moses’ “seven times,” and on both charts the “seven times” is placed in the center of the chart running top to bottom illustrating the period of the “seven times” beginning in 677 BC unto 1844. The 2520 is not simply on the chart, it is the center of the chart.

Rațiunea profetică aplicată reperelor profetice din 1842 și 1850 este că ele sunt legate între ele prin „eroare”. Alfa a avut o eroare, iar Omega a corectat tocmai aceeași eroare; astfel, ceea ce stă între literele alfa și omega este „eroarea”, un simbol al răzvrătirii, care este ceea ce reprezintă numărul treisprezece. 1842 până în 1850 este o perioadă profetică stabilită, care poartă semnătura lui Alfa și Omega, și aceasta este „adevărul”. Până când acea istorie nu este cercetată cu seriozitate și în chip spiritual de către un adventist de ziua a șaptea laodicean, el rămâne practic orbit față de ADEVĂRUL evident pe care perioada profetică a tabelelor lui Habacuc, din 1842 până în 1850, îl stabilește dincolo de orice îndoială. Adevărul care este stabilit împreună de cei doi martori este că diagrama din 1850 nu conține nicio eroare. Diagrama din 1850, asemenea diagramei din 1843, conține „șapte vremi” ale lui Moise, iar pe ambele diagrame „șapte vremi” este așezată în centrul diagramei, desfășurându-se de sus în jos și ilustrând perioada „șapte vremi” care începe în 677 î.Hr. până în 1844. Cei 2520 nu se află pur și simplu pe diagramă; ei constituie centrul diagramei.

What is depicted in the center of the prophetic line illustrating the “seven times” is the cross. The center of both tables is the 2520 timeline running from top to bottom. In the middle is the cross. The cross was the middle of the week Christ confirmed the covenant with many in fulfillment of Daniel nine verse twenty-seven. That week represents seven years, which prophetically is 2520 days. As with the tables, in the very center of the 2520 days, Christ was confirming the covenant on the cross. From Christ’s baptism until the cross was 1260 days prophetically. This means that from the baptism to the cross there would be 1260 morning offerings and 1260 evening offerings leading to the cross, but at the cross that final sacrificial lamb escaped from the priest, and the Lamb of God became the evening sacrifice and thus represented the 2520th Lamb offering since the baptism.

То, что изображено в центре пророческой линии, иллюстрирующей «семь времён», — это крест. Центром обеих таблиц является временная линия 2520, идущая сверху вниз. Посередине находится крест. Крест был серединой седмины, в которую Христос утвердил завет со многими во исполнение Даниила 9:27. Эта седмина представляет семь лет, что в пророческом исчислении составляет 2520 дней. Как и в таблицах, в самом центре этих 2520 дней Христос на кресте утверждал завет. От крещения Христа до креста в пророческом исчислении было 1260 дней. Это означает, что от крещения до креста было 1260 утренних жертвоприношений и 1260 вечерних жертвоприношений, ведущих ко кресту; но на кресте тот последний жертвенный агнец ускользнул от священника, и Агнец Божий стал вечерней жертвой и тем самым представлял собой 2520-е приношение Агнца со времени крещения.

The center of the week was the cross and the center of both sacred tables is the cross, but in each case the Lamb is set within the truth symbolically represented by 2520. The cross is set in the middle of 2520 days and at the cross Jesus was the 2520th and last offering. The history between May of 1842 and January 1850 represents error and Christ, the truth was set between two criminals, though He was not a criminal He was being treated as such. We therefore have three criminals, one who will be lost and one who will be saved. The three criminals are three waymarks tied together by crime, though the middle waymark is the opposite of the alpha and omega criminal. The alpha and omega criminals are connected by the middle waymark, the cross.

Centrul săptămânii a fost crucea, iar centrul ambelor tabele sacre este crucea, însă în fiecare caz Mielul este așezat în cadrul adevărului reprezentat simbolic prin 2520. Crucea este așezată în mijlocul a 2520 de zile, iar la cruce Isus a fost a 2520-a și cea din urmă jertfă. Istoria dintre mai 1842 și ianuarie 1850 reprezintă eroarea, iar Hristos, adevărul, a fost așezat între doi tâlhari; deși El nu era un tâlhar, era tratat ca atare. Prin urmare, avem trei tâlhari: unul care va fi pierdut și unul care va fi mântuit. Cei trei tâlhari sunt trei semne de hotar legate împreună prin crimă, deși semnul de hotar din mijloc este opusul tâlharului alfa și omega. Tâlharul alfa și tâlharul omega sunt legați prin semnul de hotar din mijloc, crucea.

With Habakkuk’s tables from 1842 unto 1850, error was the middle letter that tied together with the first and last waymark. The middle waymark at the cross tied the three criminals together, but the middle waymark in these is not error, it is Truth, and an element of truth that is upheld by both the cross and Habakkuk’s tables is that the 2520, the “seven times” of Leviticus twenty-six is truth, and in the context of the logic just set forth, to reject the 2520 is to reject Jesus.

Cu tabelele lui Habacuc din 1842 până în 1850, eroarea era litera de mijloc care se lega împreună de primul și ultimul waymark. Waymarkul de mijloc, la cruce, îi lega împreună pe cei trei criminali, dar waymarkul de mijloc în acestea nu este eroarea, ci Adevărul, iar un element al adevărului care este susținut atât de cruce, cât și de tabelele lui Habacuc, este că 2520, „șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase, este adevăr; iar, în contextul logicii tocmai expuse, a respinge 2520 înseamnă a-L respinge pe Isus.

When Palmoni, the Wonderful Numberer states, “Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed,” He is answering the prophetic question of “how long.” The answer is no longer 1844, for the Philadelphian Millerite movement ceased in 1856 as it was then identified by James and Ellen White that the movement had transitioned from Philadelphia to Laodicea. When Sister White drew that line in the sand. it meant until that condition changed that the relation of God with His people was to be understood as representing a separation, for He stands outside knocking on the hearts of Laodiceans seeking for entrance. His divinity is not within their humanity. The very work Christ began on October 22, 1844 was to combine His divinity with humanity, and Christ was willing to do that very thing, but it was not to be.

Când Palmoni, Minunatul Numărător, declară: „Până vor trece două mii trei sute de zile; apoi sanctuarul va fi curățit”, El răspunde la întrebarea profetică „până când”. Răspunsul nu mai este 1844, căci mișcarea millerită filadelfiană a încetat în 1856, deoarece atunci James și Ellen White au identificat faptul că mișcarea trecuse de la Philadelphia la Laodicea. Când Sister White a tras acea linie în nisip, aceasta a însemnat că, până când acea stare avea să se schimbe, relația lui Dumnezeu cu poporul Său trebuia să fie înțeleasă ca reprezentând o separare, căci El stă afară, bătând la inimile laodiceenilor și căutând intrare. Divinitatea Sa nu este înăuntrul umanității lor. Însăși lucrarea pe care Hristos a început-o la 22 octombrie 1844 era aceea de a uni divinitatea Sa cu omenirea, iar Hristos era dispus să facă chiar acel lucru, dar nu a fost să fie.

> “Had Adventists, after the great disappointment in 1844, held fast their faith and followed on unitedly in the opening providence of God, receiving the message of the third angel and in the power of the Holy Spirit proclaiming it to the world, they would have seen the salvation of God, the Lord would have wrought mightily with their efforts, the work would have been completed, and Christ would have come ere this to receive His people to their reward. But in the period of doubt and uncertainty that followed the disappointment, many of the advent believers yielded their faith. . . . Thus the work was hindered, and the world was left in darkness. Had the whole Adventist body united upon the commandments of God and the faith of Jesus, how widely different would have been our history!” Evangelism, 695.

> „Dacă adventiștii, după marea dezamăgire din 1844, și-ar fi păstrat cu tărie credința și ar fi urmat în unitate providența descoperită a lui Dumnezeu, primind solia celui de-al treilea înger și proclamând-o lumii în puterea Duhului Sfânt, ei ar fi văzut mântuirea lui Dumnezeu, Domnul ar fi lucrat cu putere împreună cu eforturile lor, lucrarea ar fi fost încheiată, iar Hristos ar fi venit până acum pentru a-Și primi poporul la răsplata sa. Dar, în perioada de îndoială și nesiguranță care a urmat dezamăgirii, mulți dintre credincioșii adventiști au renunțat la credința lor.... Astfel lucrarea a fost împiedicată, iar lumea a fost lăsată în întuneric. Dacă întregul corp adventist s-ar fi unit asupra poruncilor lui Dumnezeu și a credinței lui Isus, cât de cu totul diferită ar fi fost istoria noastră!” Evanghelizare, 695.

Repeating the history of ancient Israel the Lord brought modern Israel out of the darkness of Dark Ages and entered into covenant with them at the Red Sea, for baptism is a symbol of covenant relationship. But Israel is to be tested whether they would keep the covenant. With ancient Israel they failed ten tests according to the book of Numbers. At the tenth failure they were condemned to die in the wilderness over forty years, thus providing an example of modern Israel’s rejection of the Laodicean message of 1856. As with ancient Israel’s failure of ten progressive tests (ten being a symbol of a test), from the arrival of the third angel in 1844 unto 1856 a progressive testing process was brought upon the Philadelphian Millerite movement.

Mu gusubira mu mateka ya Isirayeli ya kera, Uwiteka yakuye Isirayeli y’iki gihe mu mwijima w’Ibihe by’Umwijima, maze agirana na bo isezerano ku Nyanja Itukura, kuko umubatizo ari ikimenyetso cy’umubano w’isezerano. Ariko Isirayeli yagombaga kugeragezwa kugira ngo harebwe niba bazarinda isezerano. Ku byerekeye Isirayeli ya kera, batsinzwe ibigeragezo icumi nk’uko byanditswe mu gitabo cyo Kubara. Ku gutsindwa kwa cumi, baciriweho guheranirwa mu butayu mu gihe cy’imyaka mirongo ine irenga, bityo batanga urugero rw’uko Isirayeli y’iki gihe yanze ubutumwa bw’i Lawodikiya bwo mu 1856. Nk’uko byagenze ku Isirayeli ya kera mu gutsindwa ibigeragezo icumi bikurikirana (icumi kikaba ari ikimenyetso cy’ikigeragezo), uhereye ku kuza k’umumarayika wa gatatu mu 1844 kugeza mu 1856, ku mutwe w’Abamillerite b’i Filadelifiya hagejejweho inzira y’ibigeragezo bikurikirana.

The ten tests from the Red Sea to the first rebellion at Kadesh is represented as a prophetic period for it has the number ten tying the period together. Ten being a symbol of a test, ten tests identified the ten tribes that rejected the covenant and failed the tenth test and the testing process. The period began at the Red Sea crossing and the Ten Commandments are represented as the first of the ten tests after the sea, the first test being the Sabbath the symbol and seal of the Ten Commandments (represented by the mana). When the period of ten tests in ancient Israel is so clearly set forth as a specific prophetic period and the Spirit of Prophecy informs us that the Red Sea crossing typified October 22, 1844, then we should know that at that point a progressive testing process began. Adventism does not know that, so they are unable to see that in 1863 they were assigned to die in the Laodicean wilderness until the Sunday law, the very law they were given to proclaim a warning about at the very beginning of the testing process that led to 1863.

Cele zece încercări de la Marea Roșie până la prima răzvrătire de la Cades sunt reprezentate ca o perioadă profetică, căci au numărul zece care le leagă într-un tot unitar. Zece, fiind un simbol al încercării, cele zece încercări au identificat cele zece seminții care au respins legământul și au căzut la a zecea încercare și în procesul de punere la încercare. Perioada a început la trecerea Mării Roșii, iar Cele Zece Porunci sunt reprezentate ca fiind prima dintre cele zece încercări de după mare, prima încercare fiind Sabatul, simbolul și sigiliul Celor Zece Porunci (reprezentat prin mană). Când perioada celor zece încercări din Israelul antic este prezentată atât de limpede ca o perioadă profetică specifică, iar Spiritul Profetic ne informează că trecerea Mării Roșii a fost un tip al datei de 22 octombrie 1844, atunci ar trebui să știm că în acel punct a început un proces progresiv de punere la încercare. Adventismul nu cunoaște acest lucru, astfel că nu poate vedea că în 1863 i s-a hotărât să moară în pustia laodiceană până la legea duminicală, tocmai legea cu privire la care li s-a dat să vestească o avertizare chiar la începutul procesului de încercare care a condus la 1863.

When the pronouncement of the Laodicea condition came upon Millerite Adventism in 1856 “new wine” was published upon the “seven times.” The new light was never accepted and seven years later, or 2520 prophetic days later the Laodicean Millerite movement ended and became the Laodicean Seventh-day Adventist church. Moses was willing to go into the Promised Land, but the tenth test had arrived, and of course it was a foundational test, for the very work assigned to Moses from the outset was to lead God’s people to the Promised Land. That was the work before Moses arrived in Egypt. The tenth test had arrived and the rebels vacillated over entering the Promised Land.

Atunci când declarația cu privire la starea Laodiceei a venit asupra adventismului millerit în 1856, „vin nou” a fost publicat cu privire la „cele șapte vremi”. Noua lumină nu a fost niciodată acceptată și, șapte ani mai târziu, sau la 2520 de zile profetice mai târziu, mișcarea millerită laodiceană s-a încheiat și a devenit biserica adventistă de ziua a șaptea laodiceană. Moise era dispus să intre în Țara Făgăduinței, însă sosise a zecea încercare și, desigur, aceasta era o încercare fundamentală, căci însăși lucrarea încredințată lui Moise de la bun început era să conducă poporul lui Dumnezeu în Țara Făgăduinței. Aceasta era lucrarea care stătea înaintea lui Moise înainte ca el să ajungă în Egipt. Sosise a zecea încercare, iar răzvrătiții șovăiau cu privire la intrarea în Țara Făgăduinței.

> And I said unto you, Ye are come unto the mountain of the Amorites, which the Lord our God doth give unto us. Behold, the Lord thy God hath set the land before thee: go up and possess it, as the Lord God of thy fathers hath said unto thee; fear not, neither be discouraged. And ye came near unto me every one of you, and said, We will send men before us, and they shall search us out the land, and bring us word again by what way we must go up, and into what cities we shall come. And the saying pleased me well: and I took twelve men of you, one of a tribe. Deuteronomy 1:20–23.

> Și v-am spus: Ați ajuns la muntele amoriților, pe care ni-l dă Domnul Dumnezeul nostru. Iată, Domnul Dumnezeul tău a pus țara înaintea ta; suie-te și ia-o în stăpânire, după cum ți-a spus Domnul Dumnezeul părinților tăi; nu te teme și nu te înspăimânta. Și v-ați apropiat de mine, fiecare dintre voi, și ați zis: Să trimitem oameni înaintea noastră, ca să cerceteze țara și să ne aducă iarăși veste despre drumul pe care trebuie să ne suim și despre cetățile în care vom intra. Cuvântul acesta mi-a plăcut; și am luat dintre voi doisprezece bărbați, câte unul din fiecare seminție. Deuteronomul 1:20–23.

From that point until the twelve spies return represents the history when the last foundational test arrived in 1856 and for seven years the Laodicean Millerites search the land until they chose to cease as a movement and become a church.

Din acel moment până la întoarcerea celor doisprezece iscoade reprezintă istoria în care ultima probă fundamentală a venit în 1856, iar timp de șapte ani milleriții laodiceeni au cercetat țara, până când au ales să înceteze ca mișcare și să devină o biserică.

The first truth discovered by Miller was the “seven times” making it the foundation of the foundational truths that make up Jeremiah’s old paths. The last new prophetic light brought to Adventism was in 1856 and it was a series of articles on the “seven times.” There is a great deal of light associated with a deep study of these historical facts, but if we are going to be able to identify why the answer of verse fourteen of Daniel eight is “from 9/11 unto the Sunday law, then shall the sanctuary be cleansed,” we must keep moving forward.

Primul adevăr descoperit de Miller a fost „cele șapte vremi”, făcând din acesta temelia adevărurilor fundamentale care alcătuiesc vechile cărări ale lui Ieremia. Ultima lumină profetică nouă adusă adventismului a fost în 1856 și a constat într-o serie de articole despre „cele șapte vremi”. Există foarte multă lumină asociată cu un studiu aprofundat al acestor fapte istorice, dar, dacă vrem să putem identifica de ce răspunsul din versetul paisprezece al capitolului opt din Daniel este „de la 11 septembrie până la legea duminicală, atunci sanctuarul va fi curățit”, trebuie să continuăm să înaintăm.

The work which Christ began in 1844 was turned aside in 1863, so the “cleansing” of the sanctuary that began at that time was put on hold while God’s people began to traverse the wilderness of Laodicea. For this reason, the work that was to be accomplished by Christ in the period of 1844 to 1863, was of necessity to be repeated when the third angel, who is the angel who separates and seals ultimately accomplishes the work represented by “cleansing.” The prophetic waymarks of 1844 to 1863 are the waymarks in which Christ would have accomplished the work of cleansing the sanctuary, and those waymarks represent the history where the work will be accomplished. If it can be shown that 1844 unto 1863 represents the period of 9/11 unto the Sunday law, the question of “how long” is in agreement with the other lines represented by “how long.”

Lucrarea pe care Hristos a început-o în 1844 a fost abătută în 1863, astfel încât „curățirea” sanctuarului care începuse la acel timp a fost suspendată, în timp ce poporul lui Dumnezeu a început să străbată pustia Laodiceei. Din acest motiv, lucrarea care urma să fie împlinită de Hristos în perioada 1844–1863 trebuia, în mod necesar, să fie repetată atunci când al treilea înger, care este îngerul ce separă și pecetluiește, va duce în cele din urmă la îndeplinire lucrarea reprezentată prin „curățire”. Reperele profetice din 1844 până în 1863 sunt reperele în care Hristos ar fi împlinit lucrarea de curățire a sanctuarului, iar acele repere reprezintă istoria în care lucrarea va fi împlinită. Dacă se poate arăta că 1844 până în 1863 reprezintă perioada de la 11 septembrie până la legea duminicală, întrebarea „până când” este în acord cu celelalte linii reprezentate prin „până când”.

1844 was the arrival of the third angel and 1863 marks the end of the testing period. In 1846 the Whites were married and Ellen’s last name changed from Harmen to White, and the married couple began to keep the seventh-day Sabbath in that year. The Sabbath, marriage and a name change are all symbols of a covenant relationship prophetically. The Lord brought modern Israel through the Red Sea of 1844 and in 1846 brought them to Sinai to give them the law and enter into covenant with them. That law as with Habakkuk’s two tables is written upon two tables, the first table contains 4 laws and the second table contains 6. Two tables represent the covenant relation of both ancient and modern Israel and together the two tables of the covenant that is the Ten Commandments and is marked as 46 symbolically for ancient Israel, typified Habakkuk’s two tables who represent the history of the latter rain. Together with the two wave loaf offerings of Pentecost, they represent the ensign that is the one hundred and forty-four thousand.

1844 a fost venirea celui de-al treilea înger, iar 1863 marchează sfârșitul perioadei de punere la încercare. În 1846, soții White s-au căsătorit, iar numele de familie al lui Ellen s-a schimbat din Harmen în White, iar cuplul căsătorit a început să păzească Sabatul zilei a șaptea în acel an. Sabatul, căsătoria și schimbarea unui nume sunt toate, din punct de vedere profetic, simboluri ale unei relații de legământ. Domnul a trecut pe Israelul modern prin Marea Roșie a anului 1844 și, în 1846, i-a adus la Sinai pentru a le da Legea și a intra în legământ cu ei. Acea Lege, la fel ca cele două table ale lui Habacuc, este scrisă pe două table; prima tablă conține 4 porunci, iar a doua tablă conține 6. Două table reprezintă relația de legământ atât a Israelului antic, cât și a celui modern și, împreună, cele două table ale legământului, care sunt Cele Zece Porunci și sunt marcate simbolic prin 46 pentru Israelul antic, au prefigurat cele două table ale lui Habacuc, care reprezintă istoria ploii târzii. Împreună cu cele două pâini legănate aduse ca ofrandă la Cincizecime, ele reprezintă steagul, care este cei o sută patruzeci și patru de mii.

When Sister White’s name changed from Harmen to White. Harmen means a soldier of peace, but it was replaced with White, which is the righteousness of Christ. The name Gould means gold, and Ellen means a bright and shining light. Her name represents the Laodicean message.

Când numele surorii White s-a schimbat din Harmen în White. Harmen înseamnă un soldat al păcii, dar a fost înlocuit cu White, care este neprihănirea lui Hristos. Numele Gould înseamnă aur, iar Ellen înseamnă o lumină strălucitoare și sclipitoare. Numele ei reprezintă solia laodiceană.

> I counsel thee to buy of me gold tried in the fire, that thou mayest be rich; and white raiment, that thou mayest be clothed, and that the shame of thy nakedness do not appear; and anoint thine eyes with eye salve, that thou mayest see. Revelation 3:18.

> Te sfătuiesc să cumperi de la Mine aur curățit prin foc, ca să te îmbogățești; și haine albe, ca să fii îmbrăcat și să nu se arate rușinea goliciunii tale; și unge-ți ochii cu alifie pentru ochi, ca să poți vedea. Apocalipsa 3:18.

The “eye salve” is the light of God’s Word, and Ellen is a bright and shining light. The safety for the Millerites in 1856 was to be found in receiving the message to Laodicea as presented through her writings, and as represented in her name. Sister White is clear that the 1888 message of Jones and Waggoner was the Laodicean message, and that their message was also the third angels’ message.

„Unguentul pentru ochi” este lumina Cuvântului lui Dumnezeu, iar Ellen este o lumină strălucitoare și arzătoare. Siguranța pentru milleriți în 1856 trebuia găsită în primirea soliei către Laodicea, așa cum era prezentată prin scrierile ei și așa cum era reprezentată în numele ei. Sora White afirmă limpede că solia din 1888 a lui Jones și Waggoner a fost solia laodiceană și că solia lor a fost, de asemenea, solia celui de-al treilea înger.

> “The Lord in His great mercy sent a most precious message to His people through Elders Waggoner and Jones. … This is the message that God commanded to be given to the world. It is the third angel’s message, which is to be proclaimed with a loud voice, and attended with the outpouring of His Spirit in a large measure.” Testimonies to Ministers, 91.

> „Domnul, în marea Sa îndurare, a trimis poporului Său, prin frații Waggoner și Jones, o solie de cea mai mare prețiozitate. … Aceasta este solia pe care Dumnezeu a poruncit să fie vestită lumii. Ea este solia celui de-al treilea înger, care trebuie proclamată cu glas tare și însoțită de revărsarea Duhului Său într-o mare măsură.” Testimonies to Ministers, 91.

The third angel arrived in 1844, and he attempted his work a second time in 1888. The message of 1888 was the Laodicean message, it was the third angel’s message, it marked the descent of the angel of Revelation eighteen, it was the message of justification by faith which is proclaimed during the outpouring of the latter rain. The third angel arrived in 1844 and then again in 1888, only to be rejected in both instances, but both instances typify when the third angel arrives at the time of the latter rain. 1844 is a symbol of 9/11, and if 1863 typifies the Sunday law, then the prophetic period of “9/11 to the Sunday law” as represented by the symbol of “how long” would represent the present truth answer to verse thirteen’s question of “how long.”

Al treilea înger a sosit în 1844 și a încercat lucrarea sa a doua oară în 1888. Solia din 1888 a fost solia Laodiceei; ea a fost solia celui de-al treilea înger; ea a marcat coborârea îngerului din Apocalipsa optsprezece; ea a fost solia îndreptățirii prin credință, care este proclamată în timpul revărsării ploii târzii. Al treilea înger a sosit în 1844 și apoi din nou în 1888, numai pentru a fi respins în ambele cazuri, însă ambele cazuri prefigurează momentul când al treilea înger sosește în timpul ploii târzii. 1844 este un simbol al lui 9/11, iar dacă 1863 prefigurează legea duminicală, atunci perioada profetică „de la 9/11 până la legea duminicală”, astfel cum este reprezentată prin simbolul „până când”, ar reprezenta răspunsul adevărului prezent la întrebarea din versetul treisprezece: „Până când?”

The Millerite history from 1842 unto 1850 is a prophetic period that overlaps the prophetic period of the testing of the third angel from 1844 to 1863. 1842 onward to 1863 possesses prophetic waymarks that illustrate the history of 9/11 unto the Sunday law when Christ cleanses his temple, first His church and thereafter the eleventh-hour workers. At the Sunday law, Christ will have a purified people to present to the world as an ensign offering and the church will become the church triumphant. His sanctuary will then have been cleansed.

Istoria millerită din 1842 până în 1850 este o perioadă profetică ce se suprapune peste perioada profetică a punerii la probă a celui de-al treilea înger, din 1844 până în 1863. Intervalul 1842–1863 cuprinde repere profetice care ilustrează istoria de la 11 septembrie până la legea duminicală, când Hristos Își curățește templul, mai întâi biserica Sa și apoi lucrătorii din ceasul al unsprezecelea. La legea duminicală, Hristos va avea un popor curățit pe care să-l prezinte lumii ca un steag ridicat, iar biserica va deveni biserica triumfătoare. Atunci, sanctuarul Său va fi fost curățit.

We have placed the symbol of “how long” in place, though there is of course more. We will begin to bring this and the previous five articles back into the lens of the book of Joel, but these side diversions seemed important to put in place. The testimony of every “how long” we have considered agrees with the question of “how long” which Palmoni answered in verse fourteen, for the sanctuary is to be cleansed from 9/11 unto the Sunday law. That history is the history of the latter rain and the history of the latter rain is set forth in the book of Joel.

Am pus la locul ei simbolul lui „până când”, deși, desigur, mai este și altceva. Vom începe să readucem aceasta și cele cinci articole anterioare în perspectiva cărții lui Ioel, însă aceste deviații laterale au părut importante pentru a fi așezate la locul lor. Mărturia fiecărui „până când” pe care l-am luat în considerare este în acord cu întrebarea „până când” la care Palmoni a răspuns în versetul paisprezece, căci sanctuarul trebuie să fie curățit de la 9/11 până la legea duminicală. Istoria aceea este istoria ploii târzii, iar istoria ploii târzii este înfățișată în cartea lui Ioel.

Back to Articles