Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Three

Cartea lui Daniel - Numărul o sută trei

Unlocking Prophecy: Understanding the Triple Application of Prophetic Frameworks

Dëshifrimi i Profecisë: Kuptimi i Zbatimit të Trefishtë të Kornizave Profetike

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We have been considering triple applications of prophecy. We are doing this for the purpose of identifying that when the Lord unsealed the last six verses of Daniel eleven with the collapse of the Soviet Union at the “time of the end” in 1989, an “increase of knowledge” was produced that was to test that generation of God’s people.

Am luat în considerare aplicările triple ale profeției. Facem aceasta cu scopul de a identifica faptul că, atunci când Domnul a desigilat ultimele șase versete din Daniel unsprezece odată cu prăbușirea Uniunii Sovietice la „vremea sfârșitului”, în 1989, s-a produs o „creștere a cunoștinței” care avea să pună la probă acea generație a poporului lui Dumnezeu.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> Și el a zis: „Du-te, Daniele, căci cuvintele acestea sunt închise și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face răul; și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; dar cei înțelepți vor înțelege.” Daniel 12:9, 10.

Whenever a truth is unsealed by the Lion of the tribe of Judah, Satan works to resist the message. The resistance offered against the truths revealed in those final verses of Daniel eleven forced a deeper study of the truths connected with the verses in order that a sanctified defense against the errors which were proposed to undermine the truths revealed would not stand. One of the principles that was brought to light in the midst of that debate, was the triple application of prophecy. It was initially recognized in connection with the necessity to be correct about what “the daily” in the book of Daniel represented (paganism), and the correct history associated with the “taking away of the daily” (508 AD).

De fiecare dată când un adevăr este desigilat de Leul din seminția lui Iuda, Satana lucrează pentru a se împotrivi soliei. Împotrivirea ridicată împotriva adevărurilor descoperite în acele versete finale din Daniel unsprezece a impus un studiu mai aprofundat al adevărurilor legate de aceste versete, pentru ca o apărare sfințită împotriva rătăcirilor propuse spre a submina adevărurile revelate să poată sta în picioare. Unul dintre principiile aduse la lumină în mijlocul acelei dezbateri a fost tripla aplicație a profeției. Ea a fost recunoscută inițial în legătură cu necesitatea de a fi corecți cu privire la ceea ce reprezenta „necurmata” în cartea lui Daniel (păgânismul) și cu istoria corectă asociată cu „înlăturarea necurmatei” (508 d.Hr.).

The recognition of three desolating powers as the framework of prophecy, paralleled the Millerite framework of prophecy being the first two desolating powers, and the Millerite identification of “the daily” as paganism provided a history consistent with the last six verses of Daniel eleven, as Sister White said it should. Thus, the resistance against the unsealed knowledge at the time of the end in 1989, produced greater light, as the knowledge was increased, and it also identified specific rules for the movement of the third angel, that paralleled the development of certain prophetic rules that had been assembled and employed in the movement of the first angel by William Miller.

Recunoașterea celor trei puteri pustiitoare ca structură a profeției a fost paralelă cu cadrul profetic millerit, constituit din primele două puteri pustiitoare, iar identificarea milleritã a „curmatei necurmate” ca păgânism a oferit o istorie în armonie cu ultimele șase versete din Daniel unsprezece, așa cum a spus sora White că trebuia să fie. Astfel, împotrivirea față de cunoștința desigilată la vremea sfârșitului, în 1989, a produs o lumină mai mare, pe măsură ce cunoștința a crescut, și a identificat, de asemenea, reguli specifice pentru mișcarea îngerului al treilea, care au fost paralele cu dezvoltarea anumitor reguli profetice ce fuseseră adunate și folosite în mișcarea primului înger de către William Miller.

We have considered the triple application of the three Rome’s, the three falls of Babylon, and the three Elijah’s and are now addressing the three messengers who prepare the way for the Messenger of the Covenant. We have identified a close overlap and parallel of the three Rome’s, with the three falls of Babylon, and also a close parallel to the three Elijah’s and the three messengers who prepare the way. In the last days William Miller and Future for America both represent the third Elijah and also the third messenger who prepares the way. Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing, and the movement of the first angel parallels the movement of the third angel.

Am analizat întreita aplicare a celor trei Rome, a celor trei căderi ale Babilonului și a celor trei Ilie și ne ocupăm acum de cei trei soli care pregătesc calea pentru Solul Legământului. Am identificat o strânsă suprapunere și o paralelă între cele trei Rome și cele trei căderi ale Babilonului, precum și o strânsă paralelă cu cei trei Ilie și cei trei soli care pregătesc calea. În zilele de pe urmă, William Miller și Future for America îl reprezintă amândoi pe al treilea Ilie și, de asemenea, pe al treilea sol care pregătește calea. Isus ilustrează întotdeauna sfârșitul unui lucru prin începutul unui lucru, iar mișcarea primului înger este paralelă cu mișcarea celui de-al treilea înger.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows. The third angel proclaims his warning with a loud voice. ‘After these things,’ said John, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power, and the earth was lightened with his glory.’ In this illumination, the light of all the three messages is combined.” The 1888 Materials, 803, 804.

> “하나님께서는 요한계시록 14장의 기별들에게 예언의 계열 속에서 그들의 위치를 주셨으며, 그들의 사업은 이 땅의 역사가 마칠 때까지 중단되어서는 안 된다. 첫째 천사와 둘째 천사의 기별은 지금 이 시대를 위한 여전히 진리이며, 뒤따르는 이 기별과 나란히 진행되어야 한다. 셋째 천사는 큰 음성으로 그의 경고를 선포한다. ‘이 일 후에,’라고 요한은 말하였다. ‘내가 보니 다른 천사가 하늘에서 내려오는데 큰 권세를 가졌고 땅은 그의 영광으로 환하여지더라.’ 이 비춤 가운데서 세 기별 모두의 빛이 결합되어 있다.” The 1888 Materials, 803, 804.

The movement of the first and second angels, was led by William Miller. Sister White identifies Miller as the “chosen messenger.”

Mișcarea primului și a celui de-al doilea înger a fost condusă de William Miller. Sora White îl identifică pe Miller drept „mesagerul ales”.

> “William Miller was disturbing Satan’s kingdom, and the arch-enemy sought not only to counteract the effect of the message, but to destroy the messenger himself.” Spirit of Prophecy, volume 4, 219.

> „William Miller tulbura împărăția lui Satana, iar vrăjmașul cel de moarte căuta nu numai să contracareze efectul soliei, ci să-l nimicească pe solul însuși.” Spirit of Prophecy, volumul 4, 219.

She also identifies that Miller had been typified by both Elijah and John the Baptist.

Ea identifică, de asemenea, că Miller fusese prefigurat atât de Ilie, cât și de Ioan Botezătorul.

> “Thousands were led to embrace the truth preached by William Miller, and servants of God were raised up in the spirit and power of Elijah to proclaim the message. Like John, the forerunner of Jesus, those who preached this solemn message felt compelled to lay the ax at the root of the tree, and call upon men to bring forth fruits meet for repentance.” Early Writings, 233.

> „Mii de oameni au fost conduși să îmbrățișeze adevărul propovăduit de William Miller, iar slujitori ai lui Dumnezeu au fost ridicați în spiritul și puterea lui Ilie pentru a proclama solia. Asemenea lui Ioan, înainte-mergătorul lui Isus, cei care au predicat această solemnă solie s-au simțit constrânși să pună securea la rădăcina pomului și să-i cheme pe oameni să aducă roade vrednice de pocăință.” Early Writings, 233.

John the Baptist, who according to Jesus was the second Elijah, was also the first messenger who was to prepare the way for the Messenger of the Covenant. It is therefore evident that the movement of the third angel will have a “chosen messenger.” That messenger will have been typified by Elijah, John the Baptist and William Miller. Together with Miller the two chosen messengers represent the beginning and the ending of the movement of the three angels of Revelation fourteen, and in doing so, together they represent both the third Elijah and also the third messenger who is to prepare the way for the Messenger of the Covenant.

Ioan Botezătorul, care, potrivit lui Isus, a fost al doilea Ilie, a fost de asemenea primul sol care trebuia să pregătească calea pentru Solul Legământului. Prin urmare, este evident că mișcarea celui de-al treilea înger va avea un „sol ales”. Acel sol va fi fost prefigurat de Ilie, Ioan Botezătorul și William Miller. Împreună cu Miller, cei doi soli aleși reprezintă începutul și sfârșitul mișcării celor trei îngeri din Apocalipsa paisprezece și, făcând astfel, ei reprezintă împreună atât pe al treilea Ilie, cât și pe al treilea sol care trebuie să pregătească calea pentru Solul Legământului.

To reject the message of either the beginning or ending chosen messenger is death, and the message of Future for America is based upon the prophetic application of “line upon line,” which is the methodology of the latter rain. Through the application of “line upon line” it is established that the Millerite movement typified the movement of Future for America. A waymark of the Millerite history is William Miller, the “chosen messenger.” To reject that waymark is to reject the message, so it is established by the beginning and ending of Adventism, that a rejection of the messenger is also a rejection of the message, for the message identifies a chosen messenger. Therefore, to reject the message is to reject the messenger and vise-versa. Without a dancer, there is no dance.

A respinge solia oricărui mesager ales, fie de la început, fie de la sfârșit, înseamnă moarte, iar solia Future for America se întemeiază pe aplicarea profetică a expresiei „linie peste linie”, care este metodologia ploii târzii. Prin aplicarea principiului „linie peste linie” se stabilește că mișcarea millerită a prefigurat mișcarea Future for America. Un semn de hotar al istoriei millerite este William Miller, „mesagerul ales”. A respinge acel semn de hotar înseamnă a respinge solia; astfel, prin începutul și sfârșitul adventismului, se stabilește că respingerea mesagerului este de asemenea respingerea soliei, căci solia identifică un mesager ales. Prin urmare, a respinge solia înseamnă a respinge mesagerul și viceversa. Fără un dansator, nu există dans.

> “I was pointed back to the proclamation of the first advent of Christ. John was sent in the spirit and power of Elijah to prepare the way of Jesus. Those who rejected the testimony of John were not benefited by the teachings of Jesus. Their opposition to the message that foretold His coming placed them where they could not readily receive the strongest evidence that He was the Messiah. Satan led on those who rejected the message of John to go still farther, to reject and crucify Christ. In doing this they placed themselves where they could not receive the blessing on the day of Pentecost, which would have taught them the way into the heavenly sanctuary. The rendering of the veil of the temple showed that the Jewish sacrifices and ordinances would no longer be received. The great Sacrifice had been offered and had been accepted, and the Holy Spirit which descended on the day of Pentecost carried the minds of the disciples from the earthly sanctuary to the heavenly, where Jesus had entered by His own blood, to shed upon His disciples the benefits of His atonement. But the Jews were left in total darkness. They lost all the light which they might have had upon the plan of salvation, and still trusted in their useless sacrifices and offerings. The heavenly sanctuary had taken the place of the earthly, yet they had no knowledge of the change. Therefore they could not be benefited by the mediation of Christ in the holy place.

> „Mi-a fost îndreptată atenția înapoi spre proclamarea primei veniri a lui Hristos. Ioan a fost trimis în duhul și puterea lui Ilie, ca să pregătească calea lui Isus. Cei care au respins mărturia lui Ioan nu au fost ajutați de învățăturile lui Isus. Împotrivirea lor față de solia care prevestea venirea Lui i-a așezat într-o poziție în care nu puteau primi cu ușurință cele mai puternice dovezi că El era Mesia. Satana i-a condus pe cei care au respins solia lui Ioan să meargă și mai departe, până la a-L respinge și a-L răstigni pe Hristos. Făcând aceasta, ei s-au așezat acolo unde nu puteau primi binecuvântarea din ziua Cincizecimii, care i-ar fi învățat calea către sanctuarul ceresc. Ruperea perdelei templului a arătat că jertfele și rânduielile iudaice nu aveau să mai fie primite. Marea Jertfă fusese adusă și fusese primită, iar Duhul Sfânt, care a coborât în ziua Cincizecimii, a purtat mintea ucenicilor de la sanctuarul pământesc la cel ceresc, unde Isus intrase prin propriul Său sânge, pentru a revărsa asupra ucenicilor Săi beneficiile ispășirii Sale. Dar iudeii au fost lăsați în întuneric deplin. Ei au pierdut toată lumina pe care ar fi putut-o avea cu privire la planul mântuirii și au continuat să se încreadă în jertfele și darurile lor fără folos. Sanctuarul ceresc luase locul celui pământesc, însă ei nu aveau nicio cunoștință despre această schimbare. De aceea, ei nu puteau beneficia de mijlocirea lui Hristos în Locul Sfânt.

> “Many look with horror at the course of the Jews in rejecting and crucifying Christ; and as they read the history of His shameful abuse, they think they love Him, and would not have denied Him as did Peter, or crucified Him as did the Jews. But God who reads the hearts of all, has brought to the test that love for Jesus which they professed to feel. All heaven watched with the deepest interest the reception of the first angel’s message. But many who professed to love Jesus, and who shed tears as they read the story of the cross, derided the good news of His coming. Instead of receiving the message with gladness, they declared it to be a delusion. They hated those who loved His appearing and shut them out of the churches. Those who rejected the first message could not be benefited by the second; neither were they benefited by the midnight cry, which was to prepare them to enter with Jesus by faith into the most holy place of the heavenly sanctuary. And by rejecting the two former messages, they have so darkened their understanding that they can see no light in the third angel’s message, which shows the way into the most holy place. I saw that as the Jews crucified Jesus, so the nominal churches had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the way into the most holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there. Like the Jews, who offered their useless sacrifices, they offer up their useless prayers to the apartment which Jesus has left; and Satan, pleased with the deception, assumes a religious character, and leads the minds of these professed Christians to himself, working with his power, his signs and lying wonders, to fasten them in his snare.” Early Writings, 259–261.

> „Mnogi s užasom gledaju na postupak Jevreja u odbacivanju i raspeću Hrista; i dok čitaju istoriju Njegovog sramotnog zlostavljanja, misle da Ga vole i da Ga ne bi odrekli kao Petar, niti bi Ga raspeli kao Jevreji. Ali Bog, koji čita srca svih, stavio je na probu tu ljubav prema Isusu za koju su tvrdili da je osećaju. Celo nebo je s najdubljim zanimanjem posmatralo kako je primljena poruka prvog anđela. Ali mnogi koji su tvrdili da vole Isusa, i koji su lili suze dok su čitali izveštaj o krstu, ismejali su radosnu vest o Njegovom dolasku. Umesto da poruku prime s radošću, proglasili su je obmanom. Mrzeli su one koji su voleli Njegovo javljanje i isključili ih iz crkava. Oni koji su odbacili prvu poruku nisu mogli imati koristi od druge; niti im je koristio ponoćni poklič, koji je trebalo da ih pripremi da verom uđu s Isusom u Svetinju nad svetinjama nebeske svetinje. A odbacivanjem prethodne dve poruke toliko su pomračili svoj razum da ne mogu videti nikakvu svetlost u poruci trećeg anđela, koja pokazuje put u Svetinju nad svetinjama. Videla sam da su, kao što su Jevreji raspeli Isusa, tako i nazivne crkve raspela ove poruke, i zato nemaju nikakvo znanje o putu u Svetinju nad svetinjama, niti mogu imati koristi od Isusovog posredovanja tamo. Kao Jevreji, koji su prinosili svoje beskorisne žrtve, oni upućuju svoje beskorisne molitve odeljenju koje je Isus napustio; a Sotona, zadovoljan tom obmanom, uzima na sebe religiozni karakter i usmerava umove tih tobožnjih hrišćana k sebi, delujući svojom silom, svojim znacima i lažnim čudesima, da bi ih učvrstio u svojoj zamci.” Early Writings, 259–261.

Those “who rejected the testimony of John were not benefited by the teachings of Jesus,” and those “who rejected the first message could not be benefited by the second; neither were they benefited by the midnight cry.” The ministry of John preceded the baptism of Christ, who shortly thereafter cleansed the temple at the beginning of His ministry. Miller’s ministry prepared for Christ to purify the sons of Levi when He came suddenly on October 22, 1844. In either of those two witnesses, the rejection of the messenger who prepares the way, equates to death.

Abo “banze ubuhamya bwa Yohana ntibungukiwe n’inyigisho za Yesu,” kandi abo “banze ubutumwa bwa mbere ntibashoboraga kugirirwa umumaro n’ubwa kabiri; kandi ntibungukiwe n’ijwi ryo mu gicuku.” Umurimo wa Yohana wabanje umubatizo wa Kristo, maze nyuma y’igihe gito Kristo ahumanura urusengero mu itangiriro ry’umurimo We. Umurimo wa Miller wateguriye Kristo kweza abahungu ba Lewi ubwo yaje gitunguranye ku wa 22 Ukwakira 1844. Muri abo bahamya babiri, kwanga intumwa itegura inzira bihwanye n’urupfu.

The purging and purification that was accomplished by Christ in His work as the Messenger of the Covenant was for the purpose of raising up a people to accomplish the work of carrying the message of salvation to the world. The work is accomplished in advance of the period of time representing when the executive judgment begins. The destruction of Jerusalem in the history of the disciples represents the executive judgment, and Adventism turned away from their responsibility to accomplish that work, but the Lord had tried to gather them together. He had led His people to publish the 1850 chart as the graphical representation of the message they could have carried to the world.

Curățirea și purificarea săvârșite de Hristos în lucrarea Sa ca Sol al Legământului au avut scopul de a ridica un popor care să îndeplinească lucrarea de a duce lumii solia mântuirii. Lucrarea este împlinită înainte de perioada de timp care reprezintă momentul când începe judecata executivă. Nimicirea Ierusalimului în istoria ucenicilor reprezintă judecata executivă, iar adventismul s-a îndepărtat de responsabilitatea sa de a îndeplini acea lucrare, însă Domnul încercase să-i adune laolaltă. El Își condusese poporul să publice diagrama din 1850 ca reprezentare grafică a soliei pe care ar fi putut să o ducă lumii.

> “It was not the will of God that Israel should wander forty years in the wilderness; He desired to lead them directly to the land of Canaan and establish them there, a holy, happy people. But ‘they could not enter in because of unbelief.’ Hebrews 3:19. Because of their backsliding and apostasy they perished in the desert, and others were raised up to enter the Promised Land. In like manner, it was not the will of God that the coming of Christ should be so long delayed and His people should remain so many years in this world of sin and sorrow. But unbelief separated them from God. As they refused to do the work which He had appointed them, others were raised up to proclaim the message. In mercy to the world, Jesus delays His coming, that sinners may have an opportunity to hear the warning and find in Him a shelter before the wrath of God shall be poured out.” The Great Controversy, 458.

> „Nu a fost voia lui Dumnezeu ca Israel să rătăcească patruzeci de ani în pustie; El a dorit să-i conducă direct în țara Canaanului și să-i statornicească acolo ca un popor sfânt și fericit. Dar «n-au putut să intre din pricina necredinței». Evrei 3:19. Din cauza alunecării lor înapoi și a apostaziei lor, au pierit în pustiu, iar alții au fost ridicați ca să intre în Țara Făgăduită. În același fel, nu a fost voia lui Dumnezeu ca venirea lui Hristos să fie atât de mult întârziată și ca poporul Său să rămână atâția ani în această lume a păcatului și a durerii. Dar necredința i-a despărțit de Dumnezeu. Pentru că au refuzat să facă lucrarea pe care El le-o rânduise, alții au fost ridicați pentru a proclama solia. În îndurare față de lume, Isus Își întârzie venirea, pentru ca păcătoșii să aibă prilejul să audă avertizarea și să găsească în El un adăpost înainte ca mânia lui Dumnezeu să fie revărsată.” Tragedia veacurilor, 458.

Had Adventism only held fast their faith, “their work would have been completed.”

Dacă adventiștii și-ar fi păstrat cu tărie credința, „lucrarea lor ar fi fost încheiată.”

> “Had Adventists, after the great disappointment in 1844, held fast their faith and followed on unitedly in the opening providence of God, receiving the message of the third angel and in the power of the Holy Spirit proclaiming it to the world, they would have seen the salvation of God, the Lord would have wrought mightily with their efforts, the work would have been completed, and Christ would have come ere this to receive His people to their reward. But in the period of doubt and uncertainty that followed the disappointment, many of the advent believers yielded their faith. . . . Thus the work was hindered, and the world was left in darkness. Had the whole Adventist body united upon the commandments of God and the faith of Jesus, how widely different would have been our history!” Evangelism, 695.

> „Dacă adventiștii, după marea dezamăgire din 1844, și-ar fi păstrat cu tărie credința și ar fi urmat în unitate providența descoperitoare a lui Dumnezeu, primind solia îngerului al treilea și vestind-o lumii în puterea Duhului Sfânt, ar fi văzut mântuirea lui Dumnezeu, Domnul ar fi lucrat cu putere împreună cu eforturile lor, lucrarea ar fi fost încheiată, iar Hristos ar fi venit până acum ca să-Și primească poporul la răsplata lui. Dar, în perioada de îndoială și nesiguranță care a urmat dezamăgirii, mulți dintre credincioșii adventiști și-au părăsit credința.... Astfel, lucrarea a fost împiedicată, iar lumea a fost lăsată în întuneric. Dacă întregul corp adventist s-ar fi unit asupra poruncilor lui Dumnezeu și a credinței lui Isus, cât de cu totul diferită ar fi fost istoria noastră!” Evanghelizare, 695.

In the Spring of 1844, the Messenger of the Covenant purified the movement of the Millerites, and then in the Fall brought the message of the third angel. Miller, his message and the movement he represented, had fulfilled the parable of the ten virgins. At the Exeter, NH camp meeting the message of the Midnight Cry arrived and in two short months it was demonstrated which of the virgins had the oil. The two classes were manifested, and the third angel arrived with a message in his hand that was to be eaten, but the wise virgins “yielded their faith” in “the period of doubt and uncertainty.”

În primăvara anului 1844, Solul Legământului a curățit mișcarea milleriților, iar apoi, în toamnă, a adus solia celui de-al treilea înger. Miller, solia lui și mișcarea pe care o reprezenta împliniseră parabola celor zece fecioare. La adunarea de tabără din Exeter, New Hampshire, a sosit solia Strigătului de la Miezul Nopții și, în numai două luni scurte, s-a demonstrat care dintre fecioare aveau untdelemnul. Cele două clase s-au manifestat, iar al treilea înger a sosit cu o solie în mâna lui care trebuia mâncată, dar fecioarele înțelepte „și-au cedat credința” în „perioada de îndoială și nesiguranță”.

The “period of doubt and uncertainty” had been represented by the disciples at His death, but on the third day He began to open the message of His resurrection to His disciples, and they did not “yield their faith.” The period of doubt and uncertainty for the wise virgins of the movement of the first and second angels’ messages continued for roughly three years, at which point the Lord revealed to Sister White that He had stretched forth His hand to again gather the remnant of His people. He led His people to begin their publishing work and to produce Habakkuk’s second table, but “many of the advent believers yielded their faith. . . . Thus the work was hindered, and the world was left in darkness.”

“perioada de îndoială și nesiguranță” fusese reprezentată de ucenici la moartea Sa, dar în a treia zi El a început să le descopere ucenicilor Săi mesajul învierii Sale, iar ei nu și-au „lepădat credința”. Perioada de îndoială și nesiguranță pentru fecioarele înțelepte ale mișcării mesajelor primului și celui de-al doilea înger a continuat aproximativ trei ani, moment în care Domnul i-a descoperit sorei White că Își întinsese mâna pentru a strânge din nou rămășița poporului Său. El Și-a condus poporul să înceapă lucrarea de publicare și să alcătuiască a doua tablă a lui Habacuc, dar „mulți dintre credincioșii adventiști și-au lepădat credința.... Astfel lucrarea a fost împiedicată, iar lumea a fost lăsată în întuneric.”

In 1849, William Miller, the chosen messenger of the first and second angels’ message was laid to rest. Had the wise virgins of October 22, 1844 “held fast their faith and followed on unitedly in the opening providence of God,” the Lord would have raised up another messenger in the spirit and power of Elijah. Instead “the coming of Christ” was “delayed and His people” “in like manner” to ancient Israel would “remain” “many years in this world of sin and sorrow.”

În 1849, William Miller, mesagerul ales al primei și al celei de-a doua solii îngerești, a fost așezat în mormânt. Dacă fecioarele înțelepte din 22 octombrie 1844 „ar fi ținut cu tărie credința lor și ar fi mers mai departe unite în providența descoperită a lui Dumnezeu”, Domnul ar fi ridicat un alt mesager în duhul și puterea lui Ilie. În schimb, „venirea lui Hristos” a fost „întârziată, iar poporul Său”, „în același fel” ca Israelul din vechime, avea să „rămână” „mulți ani în această lume a păcatului și a durerii.”

One hundred and twenty-six years after the rebellion of 1863, the Lord raised up the chosen messenger of the third angel. His work was both to prepare the way for the Messenger of the Covenant to suddenly come into His temple and to enter into a covenant relationship with the one hundred and forty-four thousand, during the closing scenes of the investigative judgment, but also to present a message that confronts the threefold union of Ahab, Jezebel and her prophets in the period of the Executive Judgment, which begins at the soon-coming Sunday law.

O sută douăzeci și șase de ani după rebeliunea din 1863, Domnul a ridicat pe solul ales al celui de-al treilea înger. Lucrarea lui a fost atât să pregătească calea pentru ca Solul Legământului să vină deodată la templul Său și să intre într-o relație de legământ cu cei o sută patruzeci și patru de mii, în timpul scenelor de încheiere ale judecății de cercetare, cât și să prezinte un mesaj care confruntă întreita unire a lui Ahab, Izabela și a prorocilor ei în perioada Judecății Executive, care începe la legea duminicală ce va veni în curând.

The third messenger who prepares the way represents a work, a message, a messenger, and a movement during the closing scenes of the Investigative Judgment. The third Elijah represents a work, a message, a messenger and a movement during the closing scenes of the Executive Judgment. The message of the messenger who prepares the way, and the message of Elijah, is the message of the third of the three Woes of Revelation chapters eight through eleven.

Al treilea sol care pregătește calea reprezintă o lucrare, o solie, un sol și o mișcare în timpul scenelor de încheiere ale Judecății de Cercetare. Al treilea Ilie reprezintă o lucrare, o solie, un sol și o mișcare în timpul scenelor de încheiere ale Judecății Executive. Solia solului care pregătește calea și solia lui Ilie sunt solia celei de-a treia dintre cele trei Vaiuri din Apocalipsa, capitolele opt până la unsprezece.

In the history represented by the messenger who prepares the way, the message of the third Woe, represents the Trumpet which calls Laodicean Adventism to “buy of me gold tried in the fire, that thou mayest be rich; and white raiment, that thou mayest be clothed, and that the shame of thy nakedness do not appear; and anoint thine eyes with eyesalve, that thou mayest see.” It is the message of God’s love that shows God’s people their transgressions, for “As many as” He loves, He “rebukes and chastens.” It is the message of Christ’s righteousness that calls men to accept His character, which is manifested in the time period when the Messenger of the Covenant is accomplishing the work of cleansing the soul temple, and therefore He calls those whom He loves to manifest His character and be “zealous therefore, and repent,” for He is “at the” dispensation “door,” that represents the close of probation, where He “will spue” Laodicean Adventism “out of” His “mouth.” That dispensational “door” is the door that He “openeth, and no man shutteth; and shutteth, and no man openeth.”

Sa kasaysayang kinakatawan ng mensaherong naghahanda ng daan, ang mensahe ng ikatlong Sa aba ay kumakatawan sa Pakakak na tumatawag sa Adventismong Laodiceano upang “bumili ka sa akin ng gintong dinalisay sa apoy, upang ikaw ay yumaman; at ng maputing damit, upang ikaw ay madamtan, at huwag mahayag ang kahihiyan ng iyong kahubaran; at pahiran mo ang iyong mga mata ng gamot sa mata, upang ikaw ay makakita.” Ito ang mensahe ng pag-ibig ng Diyos na nagpapakita sa bayan ng Diyos ng kanilang mga pagsalansang, sapagkat “ang lahat ng” Kaniyang iniibig ay Kaniyang “sinasaway at pinarurusahan.” Ito ang mensahe ng katuwiran ni Cristo na tumatawag sa mga tao na tanggapin ang Kaniyang likas, na inihahayag sa yugto ng panahon kung kailan isinasagawa ng Mensahero ng Tipan ang gawain ng paglilinis sa templong kaluluwa, at dahil dito ay tinatawagan Niya ang mga iniibig Niya na ipahayag ang Kaniyang likas at “magpakasigasig ka nga, at magsisi,” sapagkat Siya ay “nasa” pintuan ng dispensasyon, na kumakatawan sa pagsasara ng panahon ng biyaya, kung saan Kaniyang “isusuka” ang Adventismong Laodiceano “mula sa” Kaniyang “bibig.” Ang “pintuang” dispensasyonal na iyon ay ang pintuang Kaniyang “binubuksan, at walang makapagsasara; at isinasara, at walang makapagbubukas.”

There is a seeming contradiction that is resolved by the application of “line upon Line,” but many may not even recognize the seeming contradiction. When resolved it adds clarity to the transition from the Investigative to the Executive Judgment which takes place at the soon coming Sunday law. It is resolved by accepting that Pentecost typifies the soon coming Sunday law in the United States. In order to finalize our consideration of the third messenger who prepares the way as a symbol in the Investigative Judgment, in contrast with the third Elijah being a symbol of the Executive Judgment, we will address this seeming contradiction.

Există o aparentă contradicție care este rezolvată prin aplicarea principiului „linie peste linie”, însă mulți s-ar putea să nici nu recunoască această aparentă contradicție. Odată rezolvată, ea aduce claritate asupra tranziției de la Judecata de Cercetare la Judecata Executivă, care are loc la legea duminicală ce va veni în curând. Ea este rezolvată prin acceptarea faptului că Cincizecimea prefigurează legea duminicală ce va veni în curând în Statele Unite. Pentru a încheia examinarea noastră cu privire la al treilea sol, care pregătește calea ca simbol în Judecata de Cercetare, în contrast cu al treilea Ilie ca simbol al Judecății Executive, vom aborda această aparentă contradicție.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “The angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory. A work of world-wide extent and unwonted power is here foretold. The advent movement of 1840–44 was a glorious manifestation of the power of God; the first angel’s message was carried to every missionary station in the world, and in some countries there was the greatest religious interest which has been witnessed in any land since the Reformation of the sixteenth century; but these are to be exceeded by the mighty movement under the last warning of the third angel.

> “Îngerul care se unește în proclamarea soliei celui de-al treilea înger trebuie să lumineze întregul pământ cu slava sa. Aici este prevestită o lucrare de întindere mondială și de o putere nemaivăzută. Mișcarea adventă din anii 1840–44 a fost o manifestare glorioasă a puterii lui Dumnezeu; solia primului înger a fost dusă la fiecare stațiune misionară din lume și, în unele țări, a existat cel mai mare interes religios care a fost văzut în vreun ținut de la Reforma secolului al șaisprezecelea încoace; dar acestea vor fi întrecute de mișcarea puternică de sub ultima avertizare a celui de-al treilea înger.

> “The work will be similar to that of the Day of Pentecost. As the ‘former rain’ was given, in the outpouring of the Holy Spirit at the opening of the gospel, to cause the upspringing of the precious seed, so the ‘latter rain’ will be given at its close for the ripening of the harvest. ‘Then shall we know, if we follow on to know the Lord: His going forth is prepared as the morning; and He shall come unto us as the rain, as the latter and former rain unto the earth.’ Hosea 6:3. ‘Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for He hath given you the former rain moderately, and He will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain.’ Joel 2:23. ‘In the last days, saith God, I will pour out of My Spirit upon all flesh.’ ‘And it shall come to pass, that whosoever shall call on the name of the Lord shall be saved.’ Acts 2:17, 21.

> „Lucrarea va fi asemănătoare cu aceea din Ziua Cincizecimii. După cum „ploaia timpurie” a fost dată, prin revărsarea Duhului Sfânt la începutul Evangheliei, pentru a face să răsară sămânța cea prețioasă, tot astfel „ploaia târzie” va fi dată la încheierea ei, pentru coacerea secerișului. „Atunci vom cunoaște, dacă vom stărui să cunoaștem pe Domnul: ivirea Lui este pregătită ca zorile dimineții; și El va veni la noi ca ploaia, ca ploaia târzie și timpurie peste pământ.” Osea 6:3. „Bucurați-vă dar, copii ai Sionului, și înveseliți-vă în Domnul Dumnezeul vostru; căci El vă dă ploaia timpurie cu măsură și va face să coboare pentru voi ploaia, ploaia timpurie și ploaia târzie.” Ioel 2:23. „În zilele de pe urmă, zice Dumnezeu, voi turna din Duhul Meu peste orice făptură.” „Și se va întâmpla că oricine va chema Numele Domnului va fi mântuit.” Faptele Apostolilor 2:17, 21.

> “The great work of the gospel is not to close with less manifestation of the power of God than marked its opening. The prophecies which were fulfilled in the outpouring of the former rain at the opening of the gospel are again to be fulfilled in the latter rain at its close. Here are ‘the times of refreshing’ to which the apostle Peter looked forward when he said: ‘Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and He shall send Jesus.’ Acts 3:19, 20.” The Great Controversy, 611.

> „Marea lucrare a Evangheliei nu trebuie să se încheie cu o manifestare mai redusă a puterii lui Dumnezeu decât aceea care i-a marcat începutul. Profețiile care s-au împlinit prin revărsarea ploii timpurii la începutul Evangheliei urmează să se împlinească din nou prin ploaia târzie la încheierea ei. Acestea sunt «vremurile de înviorare» spre care privea înainte apostolul Petru când spunea: «Pocăiți-vă dar și întoarceți-vă la Dumnezeu, pentru ca să vi se șteargă păcatele, când vor veni vremurile de înviorare de la fața Domnului, și El va trimite pe Isus.» Faptele Apostolilor 3:19, 20.” Tragedia veacurilor, 611.

Back to Articles