Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Eleven

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea din Laodiceea - Numărul unsprezece

Number Eleven

Cifra unsprezece

Author

Jeff Pippenger

Published

December 14, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

The latter rain message is a warning of the approaching close of probation in conjunction with a call for personal preparation. Those two concepts are represented in chapters ten and eleven of Isaiah’s vision, and they are done so in the context of the message of Daniel eleven which was unsealed in 1989, and whose hidden history is unsealed during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, who are represented in the vision by Isaiah and his sons. The two lines together represent a warning for Ahaz, representing Laodiceans who have no “understanding” of these two internal and external lines that pervade biblical prophecy.

Mesajul ploii târzii este o avertizare cu privire la apropiata încheiere a timpului de probă, împreună cu o chemare la pregătire personală. Aceste două concepte sunt reprezentate în capitolele zece și unsprezece ale viziunii lui Isaia și sunt astfel prezentate în contextul soliei din Daniel unsprezece, care a fost desigilată în 1989 și a cărei istorie ascunsă este desigilată în timpul sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii, care sunt reprezentați în viziune de Isaia și de fiii săi. Cele două linii, împreună, reprezintă o avertizare pentru Ahaz, reprezentându-i pe laodiceeni, care nu au „pricepere” cu privire la aceste două linii, internă și externă, care străbat profeția biblică.

Daniel 11:11 and Revelation 11:11 present the same internal and external representation with Daniel representing the external and Revelation the internal. These two internal and external “chapter and verses” directly connect with the external and internal messages of chapters ten and eleven, and they do so in Isaiah 11:11.

Daniel 11:11 na Ufunuo 11:11 zinawasilisha uwakilishaji uleule wa ndani na wa nje, huku Danieli akiwakilisha wa nje na Ufunuo wa ndani. Hizi “sura na aya” mbili za ndani na za nje zinaungana moja kwa moja na jumbe za nje na za ndani za sura ya kumi na ya kumi na moja, na hufanya hivyo katika Isaya 11:11.

Isaiah six is 9/11 and identifies the purification and anointing of Isaiah as a messenger at 9/11. Chapter seven onward is an outline of the message which arrived at 9/11. Chapter ten is identifying the role of the last six verses of Daniel eleven, for it was the message unsealed at the time of the end in 1989.

Isaia șase este 9/11 și identifică purificarea și ungerea lui Isaia ca sol la 9/11. De la capitolul șapte încolo se află o schiță a soliei care a sosit la 9/11. Capitolul zece identifică rolul ultimelor șase versete din Daniel unsprezece, căci aceasta a fost solia desigilată la vremea sfârșitului în 1989.

Chapter eleven of Isaiah represents 9/11 and the anointing of Isaiah and his message. Verse one is tied together with verse ten by “Jessie” and verse ten says, “And in that day” and verse eleven continues by saying, “And it shall come to pass in that day that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people.”

Capitolul unsprezece din Isaia reprezintă 9/11 și ungerea lui Isaia și mesajul său. Versetul unu este legat de versetul zece prin „Iesei”, iar versetul zece spune: „Și în ziua aceea”, iar versetul unsprezece continuă spunând: „Și se va întâmpla în ziua aceea că Domnul Își va întinde din nou mâna, a doua oară, ca să recupereze rămășița poporului Său.”

That day was 1850.

Ziua aceea era în anul 1850.

> And there shall come forth a rod out of the stem of Jesse, and a Branch shall grow out of his roots: And the spirit of the Lord shall rest upon him, the spirit of wisdom and understanding, the spirit of counsel and might, the spirit of knowledge and of the fear of the Lord; And shall make him of quick understanding in the fear of the Lord: and he shall not judge after the sight of his eyes, neither reprove after the hearing of his ears: But with righteousness shall he judge the poor, and reprove with equity for the meek of the earth: and he shall smite the earth with the rod of his mouth, and with the breath of his lips shall he slay the wicked. And righteousness shall be the girdle of his loins, and faithfulness the girdle of his reins. The wolf also shall dwell with the lamb, and the leopard shall lie down with the kid; and the calf and the young lion and the fatling together; and a little child shall lead them. And the cow and the bear shall feed; their young ones shall lie down together: and the lion shall eat straw like the ox. And the sucking child shall play on the hole of the asp, and the weaned child shall put his hand on the cockatrice’ den. They shall not hurt nor destroy in all my holy mountain: for the earth shall be full of the knowledge of the Lord, as the waters cover the sea.

> Și va ieși o Mlădiță din tulpina lui Isai, și un Lăstar va crește din rădăcinile lui. Și Duhul Domnului Se va odihni peste El, duhul înțelepciunii și al priceperii, duhul sfatului și al tăriei, duhul cunoștinței și al temerii de Domnul; și-L va face iute la pricepere în temerea de Domnul. Nu va judeca după înfățișarea ochilor Săi și nu va mustra după auzul urechilor Sale; ci va judeca pe cei săraci cu dreptate și va mustra cu nepărtinire pentru cei blânzi ai pământului; va lovi pământul cu nuiaua gurii Sale, și cu suflarea buzelor Sale va ucide pe cel rău. Dreptatea va fi brâul coapselor Sale, și credincioșia, brâul mijlocului Său. Lupul va locui împreună cu mielul, și leopardul se va culca lângă ied; vițelul, puiul de leu și animalul îngrășat vor fi împreună, și un copilaș îi va conduce. Vaca și ursoaica vor paște; puii lor se vor culca împreună; și leul va mânca paie ca boul. Pruncul care suge va zburda deasupra găurii năpârcii, și copilul înțărcat își va pune mâna peste vizuina basiliscului. Nu vor face niciun rău și nicio nimicire pe tot muntele Meu cel sfânt; căci pământul va fi plin de cunoștința Domnului, așa cum apele acoperă marea.

> 11:10 And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious.

> 11:10 În ziua aceea, va fi o Rădăcină a lui Isai, care va sta ca un steag pentru popoare; pe El Îl vor căuta neamurile, iar locul Lui de odihnă va fi plin de slavă.

> 11:11 And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea.

> 11:11 Și se va întâmpla în ziua aceea că Domnul Își va întinde mâna din nou, a doua oară, ca să răscumpere rămășița poporului Său, care va fi rămasă, din Asiria, din Egipt, din Patros, din Cuș, din Elam, din Șinear, din Hamat și din ostroavele mării.

> 11:12 And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth.

> 11:12 Și El va ridica un steag pentru neamuri, îi va aduna pe surghiuniții lui Israel și îi va strânge laolaltă pe cei risipiți ai lui Iuda din cele patru colțuri ale pământului.

> The envy also of Ephraim shall depart, and the adversaries of Judah shall be cut off: Ephraim shall not envy Judah, and Judah shall not vex Ephraim. But they shall fly upon the shoulders of the Philistines toward the west; they shall spoil them of the east together: they shall lay their hand upon Edom and Moab; and the children of Ammon shall obey them.

> Şi pizma lui Efraim va pieri, iar vrăjmaşii lui Iuda vor fi nimiciţi: Efraim nu va mai pizmui pe Iuda, şi Iuda nu-l va mai asupri pe Efraim. Ci vor zbura pe umerii filistenilor spre apus; împreună îi vor prăda pe cei de la răsărit; îşi vor întinde mâna asupra Edomului şi Moabului, iar copiii lui Amon le vor fi supuşi.

> And the Lord shall utterly destroy the tongue of the Egyptian sea; and with his mighty wind shall he shake his hand over the river, and shall smite it in the seven streams, and make men go over dryshod. And there shall be an highway for the remnant of his people, which shall be left, from Assyria; like as it was to Israel in the day that he came up out of the land of Egypt. Isaiah 11:1–16.

> I Gospod će sasvim uništiti rukavac mora egipatskoga; i svojim silnim vjetrom zamahnut će rukom svojom nad rijekom, i udarit će je u sedam potoka, te učiniti da ljudi prijeđu suhe noge. I bit će put za ostatak naroda njegova, koji će ostati, iz Asirije; kao što bijaše Izraelu u dan kad izađe iz zemlje egipatske. Izaija 11:1–16.

Verse one states, “And there shall come forth a rod out of the stem of Jesse, and a Branch shall grow out of his roots: And the spirit of the Lord shall rest upon him.” The powerful description of Christ continues on, BUT the description applies more to the last days, than the days of Isaiah or even the days when Christ walked among men.

Versetul întâi spune: „Şi o Odraslă va ieşi din tulpina lui Iesei, şi un Vlăstar va creşte din rădăcinile lui; şi Duhul Domnului Se va odihni peste El.” Descrierea puternică a lui Hristos continuă, DAR descrierea se aplică mai mult zilelor de pe urmă decât zilelor lui Isaia sau chiar zilelor când Hristos a umblat printre oameni.

A careful reading identifies that verses one through nine are all identifying characteristics of Christ and in verse ten it states, “And there shall come forth a rod.” There is no break in the flow of thought from verse one on through verse ten. Verse ten says, “and in that day” which must happen in the same day as verse one. Both verse ten and one identify the “root,” and in so doing tie the two verses together line upon line.

O lectură atentă arată că versetele unu până la nouă sunt toate caracteristici identificatoare ale lui Hristos, iar în versetul zece se spune: „Și va ieși o nuia.” Nu există nicio întrerupere în cursul gândului de la versetul unu până la versetul zece. Versetul zece spune: „și în ziua aceea”, ceea ce trebuie să aibă loc în aceeași zi ca versetul unu. Atât versetul zece, cât și versetul unu identifică „rădăcina”, și astfel leagă cele două versete, rând peste rând.

Together verse one and ten state, “And there shall come forth a rod out of the stem of Jesse, and a Branch shall grow out of his roots: And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious.

Împreună, versetele unu și zece afirmă: „Și va ieși o Mlădiță din tulpina lui Isai și un Lăstar va crește din rădăcinile lui: Și în ziua aceea va fi o rădăcină a lui Isai, care va sta ca steag pentru popoare; neamurile o vor căuta, și odihna Lui va fi glorioasă.”

A “rod” is a symbol of authority.

O „nuia” este un simbol al autorității.

> And she brought forth a man child, who was to rule all nations with a rod of iron: and her child was caught up unto God, and to his throne. Revelation 12:5.

> Și ea a născut un copil de parte bărbătească, care avea să cârmuiască toate neamurile cu un toiag de fier; iar copilul ei a fost răpit la Dumnezeu și la tronul Său. Apocalipsa 12:5.

A “rod” is a symbol of selection, division and separation.

Un „toiag” este un simbol al alegerii, al împărţirii şi al separării.

> And Moses laid up the rods before the Lord in the tabernacle of witness. And it came to pass, that on the morrow Moses went into the tabernacle of witness; and, behold, the rod of Aaron for the house of Levi was budded, and brought forth buds, and bloomed blossoms, and yielded almonds. And Moses brought out all the rods from before the Lord unto all the children of Israel: and they looked, and took every man his rod. And the Lord said unto Moses, Bring Aaron’s rod again before the testimony, to be kept for a token against the rebels; and thou shalt quite take away their murmurings from me, that they die not. And Moses did so: as the Lord commanded him, so did he. Numbers 17:7–11.

> A Moise a pus toiegele înaintea Domnului, în cortul mărturiei. Și s-a întâmplat că, a doua zi, Moise a intrat în cortul mărturiei; și iată, toiagul lui Aaron pentru casa lui Levi odrăslise, făcuse muguri, înflorise și rodise migdale. Și Moise a scos toate toiegele dinaintea Domnului la toți copiii lui Israel; și ei s-au uitat și și-au luat fiecare toiagul său. Și Domnul a zis lui Moise: „Adu înapoi toiagul lui Aaron înaintea mărturiei, ca să fie păstrat ca semn împotriva răzvrătiților; și vei face să înceteze cu totul cârtirile lor împotriva Mea, ca să nu moară.” Și Moise a făcut întocmai: cum îi poruncise Domnul, așa a făcut el. Numeri 17:7–11.

Aaron’s rod that budded identifies a “rod” in the latter rain time period, for Aaron’s was the only “rod” that budded out of the thirteen “rods.” The budding out is a symbol of the latter rain time period when God will manifest a distinction between the twelve rebellious “rods” that claim to have the message of the latter rain, and as also illustrated with Elijah’s demonstration by fire marking the distinction between the true and the false. A “rod” is also a symbol of measurement and judgment.

Toiagul lui Aaron, care a odrăslit, identifică un „toiag” în perioada ploii târzii, căci al lui Aaron a fost singurul „toiag” care a odrăslit dintre cele treisprezece „toiege”. Odrăslirea este un simbol al perioadei ploii târzii, când Dumnezeu va face vădită o distincție între cele douăsprezece „toiege” răzvrătite, care pretind că au solia ploii târzii, și, de asemenea, așa cum este ilustrat prin demonstrația lui Ilie prin foc, marcând deosebirea dintre adevărat și fals. Un „toiag” este, de asemenea, un simbol al măsurării și al judecății.

> And there was given me a reed like unto a rod: and the angel stood, saying, Rise, and measure the temple of God, and the altar, and them that worship therein. Revelation 11:1.

> Și mi s-a dat o trestie asemenea unei nuiele; iar îngerul a stat, zicând: Ridică-te și măsoară templul lui Dumnezeu, și altarul, și pe cei ce se închină în el. Apocalipsa 11:1.

The “rod” comes forth out of the stem of Jessie and “Jessie” means ‘to stand out’ as waymarks do in Bible prophecy. Pharez was the actual “root” of Jessie, and Pharez means “a breach, to break out or scatter.” Pharez is the root or beginning of Jessie’s blood line. The “root of Jessie” is therefore a symbol of the alpha Pharez and the omega is Jessie, the beginning and the ending. The root of Jessie begins with a scattering (Pharez) and ends at a waymark of a man standing. Men standing up prophetically marks a kingdom. In the Bible Pharez begins a blood line, with no linkage before his introduction and his name means a break, so the record of his genealogy and his name are identifying Pharez as the beginning, making Jessie the end. Melchizedek is also a biblical figure that is identified as having no prior lineage, as is the case with Pharez. The root of Pharez contains the truth that he represents a priesthood of Melchizedek, of whom Abraham paid tithes.

„Nuată” iese din tulpina lui Iesei, iar „Iesei” înseamnă „a ieși în evidență”, așa cum semnele de hotar o fac în profeția biblică. Fares a fost adevărata „rădăcină” a lui Iesei, iar Fares înseamnă „o spărtură, a izbucni sau a împrăștia”. Fares este rădăcina sau începutul liniei de sânge a lui Iesei. „Rădăcina lui Iesei” este, prin urmare, un simbol al alfa, Fares, iar omega este Iesei, începutul și sfârșitul. Rădăcina lui Iesei începe cu o împrăștiere (Fares) și se încheie la un semn de hotar al unui om care stă în picioare. Bărbații care se ridică în picioare marchează profetic o împărăție. În Biblie, Fares începe o linie de sânge, fără nicio legătură înainte de introducerea lui, iar numele lui înseamnă o ruptură, astfel că raportul genealogiei sale și numele lui îl identifică pe Fares ca început, făcându-l pe Iesei sfârșitul. Melhisedec este, de asemenea, o figură biblică identificată ca neavând nicio descendență anterioară, așa cum este cazul lui Fares. Rădăcina lui Fares conține adevărul că el reprezintă o preoție a lui Melhisedec, căruia Avraam i-a plătit zeciuială.

The order of Melchizedek is the priestly order of Christ.

Ordinea lui Melhisedec este ordinea preoțească a lui Hristos.

> Whither the forerunner is for us entered, even Jesus, made an high priest for ever after the order of Melchisedec. Hebrews 6:20.

> Unde Înaintemergătorul a intrat pentru noi, Isus, fiind făcut Mare-Preot în veac, după rânduiala lui Melhisedec. Evrei 6:20.

The root of Jessie was the priesthood of Melchizedek and the beginning must reflect the end. Jessie represents the last group of the priesthood of Melchizedek to stand up, who according to Isaiah are an ensign to the nations.

Rădăcina lui Iesei era preoția lui Melhisedec, iar începutul trebuie să reflecte sfârșitul. Iesei reprezintă ultimul grup al preoției lui Melhisedec care se va ridica, care, potrivit lui Isaia, este un steag pentru neamuri.

The “stem” means ‘to cut down (trees); the trunk or stump of a tree (as felled or as planted),’ and the “stem” grows out of a kingdom that has been passed by as was Nebuchadnezzar in Daniel chapter four. A tree is a kingdom prophetically, and when a kingdom ends that tree has been cut down.

„Tulpina” înseamnă „a tăia (copaci); trunchiul sau buturuga unui copac (ca doborât sau ca plantat)”, iar „tulpina” crește dintr-o împărăție care a fost trecută cu vederea, așa cum a fost Nebucadnețar în capitolul patru din Daniel. În sens profetic, un copac este o împărăție, iar când o împărăție se sfârșește, acel copac a fost tăiat.

The “stem” in the passage comes out of a stump—not an upper branch. Out of a former kingdom represented by the stump, a “rod” a symbol of authority comes forth, and that authority is based upon whether the “rod” bears the “buds and blossoms” of the latter rain message. That authority is derived from a previous kingdom, that has been cut down.

„Tulpina” din acest pasaj iese dintr-un trunchi — nu dintr-o ramură de sus. Dintr-o împărăție de mai înainte, reprezentată prin trunchi, iese un „toiag”, simbol al autorității, iar acea autoritate se întemeiază pe faptul dacă „toiagul” poartă „mugurii și florile” soliei ploii târzii. Acea autoritate este derivată dintr-o împărăție anterioară, care a fost doborâtă.

The “root” is the “root of Jessie” and the “stem” that comes from “the stump” is coming from the “stump” whose roots are the root of Jessie. The stem that produces the authority comes from the stump, but the Branch comes from the root—and the root is the ensign. The root is the beginning and the ending is the branch.

„Rădăcina” este „rădăcina lui Iesei”, iar „tulpina” care iese din „buturugă” vine din „buturuga” ale cărei rădăcini sunt rădăcina lui Iesei. Tulpina care dă naștere autorității vine din buturugă, dar Vlăstarul vine din rădăcină — iar rădăcina este steagul. Rădăcina este începutul, iar sfârșitul este Vlăstarul.

The word “branch” means watchman or waymark. Isaiah informs us the Branch comes at the Sunday law.

Cuvântul „branch” înseamnă străjer sau semn de drum. Isaia ne informează că Vlăstarul vine la legea duminicală.

> And in that day seven women shall take hold of one man, saying, We will eat our own bread, and wear our own apparel: only let us be called by thy name, to take away our reproach. In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even every one that is written among the living in Jerusalem: When the Lord shall have washed away the filth of the daughters of Zion, and shall have purged the blood of Jerusalem from the midst thereof by the spirit of judgment, and by the spirit of burning. Isaiah 4:1–4.

> And in that day seven women shall take hold of one man, saying, We will eat our own bread, and wear our own apparel: only let us be called by thy name, to take away our reproach. In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even every one that is written among the living in Jerusalem: When the Lord shall have washed away the filth of the daughters of Zion, and shall have purged the blood of Jerusalem from the midst thereof by the spirit of judgment, and by the spirit of burning. Isaiah 4:1–4.

The “one man” that the seven women take hold of is the pope, who becomes the eighth that is of the seven at the Sunday law, counterfeiting the 8 souls upon the ark. At the Sunday law, “in that day” “the branch of the Lord be beautiful and glorious” “when the Lord shall have washed away the filth of the daughters of Zion, and shall have purged the blood of Jerusalem from the midst thereof by the spirit of judgment, and by the spirit of burning.” The purging with the spirit of judgment and burning is accomplished by the Messenger of the Covenant in Malachi three at the Sunday law. The “beautiful branch” is the one hundred and forty-four thousand who come not from the stump, but from the root of Jessie, which is the ensign.

„Unicul bărbat” de care se agață cele șapte femei este papa, care devine al optulea, care este dintre cei șapte, la legea duminicală, contrafăcând cele 8 suflete de pe arcă. La legea duminicală, „în ziua aceea”, „Odrasla Domnului va fi frumoasă și plină de slavă”, „când Domnul va fi spălat necurăția fiicelor Sionului și va fi curățit sângele Ierusalimului din mijlocul lui, prin duhul judecății și prin duhul arderii.” Curățirea prin duhul judecății și al arderii este împlinită de Solul Legământului în Maleahi trei, la legea duminicală. „Odrasla frumoasă” este cea o sută patruzeci și patru de mii, care nu vin din trunchi, ci din rădăcina lui Iesei, care este steagul.

Their authority is represented by the rod that came from a branch of a fallen kingdom. The kingdom of Philadelphia fell from 1856 unto 1863, and the authority established in that fallen kingdom is re-established at the Sunday law. When the branch that is the ensign is lifted up, the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand transitions unto the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand. It is then that the authority or rod that came from the Millerite or Philadelphian kingdom is represented by a key that is placed upon Eliakim in Isaiah 22:22.

Autoritatea lor este reprezentată de toiagul care a ieșit dintr-o ramură a unei împărății căzute. Împărăția Filadelfiei a căzut din 1856 până în 1863, iar autoritatea întemeiată în acea împărăție căzută este reîntemeiată la legea duminicală. Când ramura care este steagul este înălțată, mișcarea laodiceană a celor o sută patruzeci și patru de mii trece în mișcarea filadelfiană a celor o sută patruzeci și patru de mii. Atunci autoritatea sau toiagul care a ieșit din împărăția millerită sau filadelfiană este reprezentat de o cheie care este pusă asupra lui Eliachim în Isaia 22:22.

> And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open. Isaiah 22:22.

> Și voi pune pe umărul lui cheia casei lui David; el va deschide, și nimeni nu va închide; și va închide, și nimeni nu va deschide. Isaia 22:22.

The verse marks October 22, 1844 and is identifying Eliakim as receiving a “key.” In the previous two verses the authority of Laodicea is taken from Shebna and given to Eliakim. At the Sunday law the authority once given to the chosen covenant people is taken from the kingdom of Laodicean Seventh-day Adventism and given to the kingdom of the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand—which is the kingdom of glory.

Stihul marchează data de 22 octombrie 1844 și îl identifică pe Eliakim ca primind o „cheie”. În cele două versete anterioare, autoritatea Laodiceei este luată de la Șebna și dată lui Eliakim. La legea duminicală, autoritatea dată odinioară poporului ales al legământului este luată de la împărăția adventismului de ziua a șaptea laodicean și dată împărăției mișcării filadelfiene a celor o sută patruzeci și patru de mii — care este împărăția slavei.

> He saith unto them, But whom say ye that I am? And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:16–19.

> El le spune: „Dar voi cine ziceți că sunt?” Simon Petru, răspunzând, a zis: „Tu ești Hristosul, Fiul Dumnezeului celui viu.” Iar Isus, răspunzând, i-a zis: „Ferice de tine, Simone, fiul lui Iona; fiindcă nu carnea și sângele ți-au descoperit aceasta, ci Tatăl Meu care este în ceruri. Și Eu îți spun: tu ești Petru, și pe această piatră Îmi voi zidi Biserica; și porțile locuinței morților nu o vor birui. Îți voi da cheile Împărăției cerurilor; și orice vei lega pe pământ va fi legat în ceruri; și orice vei dezlega pe pământ va fi dezlegat în ceruri.” Matei 16:16–19.

The rod of authority, represented as a key given to Peter, is placed upon Eliakim’s shoulder in Isaiah 22:22. Peter represents the branch of the one hundred and forty-four thousand who enter into covenant with Christ just before the Sunday law. In the passage Peter is in Caesarea Philippi, which is Panium of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven. His name is changed, representing a covenant relationship, and the name Peter when approached with multiplying the numbered positions of each letter, equates to 144,000. The authority, or rod, or key that is placed upon Eliakim when Shebna is cast into a field like a ball, and is the “rod” which comes from the stump of Philadelphian Millerite Adventism that was cut down from 1856 unto 1863.

Toiagul autorității, reprezentat ca o cheie dată lui Petru, este așezat pe umărul lui Eliachim în Isaia 22:22. Petru reprezintă ramura celor o sută patruzeci și patru de mii care intră în legământ cu Hristos chiar înainte de legea duminicală. În pasaj, Petru se află în Cezareea lui Filip, care este Panium din versetele treisprezece până la cincisprezece din Daniel unsprezece. Numele său este schimbat, reprezentând o relație de legământ, iar numele Petru, atunci când este abordat prin înmulțirea pozițiilor numerotate ale fiecărei litere, este egal cu 144.000. Autoritatea, sau toiagul, sau cheia care este așezată asupra lui Eliachim atunci când Șebna este aruncat într-un câmp ca o minge, este „toiagul” care iese din tulpina adventismului millerit filadelfian, tăiată de la 1856 până la 1863.

Peter is receiving the authority of God’s covenant people at the separation of the wheat and tares, for the wheat is to be lifted up as the wave loaf offering of Pentecost. The tares first are separated, as represented by the leaven in the Pentecostal wave loaves being removed through the baking process. The authority of the rod or key comes from the stump of a fallen kingdom and the branch that is the ensign comes from the root of Jessie and is the root of Jessie, for Jesus illustrates the end of a thing with the beginning of a thing. The root is the beginning and the branch the end. This prophetic application cannot be understood by the quibbling Jews of Christ time or today, for it is the primary principle of the methodology of the latter rain, and it is also represented as the key of the house of David. The key opens the door to the house of David which has been shut. The key opens the door unto the heavenly sanctuary, the house of David. The alpha of October 22, 1844 repeats in the omega of the Sunday law.

Pedro está recebendo a autoridade do povo da aliança de Deus na separação do trigo e do joio, pois o trigo deve ser elevado como a oferta movida dos pães de Pentecostes. O joio é primeiro separado, conforme representado pelo fermento nos pães movidos de Pentecostes, removido por meio do processo de cozedura. A autoridade da vara ou da chave provém do tronco de um reino caído, e o ramo que é o estandarte vem da raiz de Jessé e é a raiz de Jessé, pois Jesus ilustra o fim de uma coisa com o começo de uma coisa. A raiz é o começo, e o ramo o fim. Esta aplicação profética não pode ser compreendida pelos judeus sofistas do tempo de Cristo nem pelos de hoje, pois é o princípio primário da metodologia da chuva serôdia, e também é representada como a chave da casa de Davi. A chave abre a porta para a casa de Davi, que esteve fechada. A chave abre a porta para o santuário celestial, a casa de Davi. O alfa de 22 de outubro de 1844 repete-se no ômega da lei dominical.

David, the son of Jessie records an enigma that marked the end of any further discussion with the quibbling Jews in the days of Christ, thus marking the end of His testimony to the Jews.

David, fiul lui Iesei, consemnează o enigmă care a marcat sfârșitul oricărei discuții ulterioare cu iudeii cârtitori în zilele lui Hristos, marcând astfel sfârșitul mărturiei Sale către iudei.

> A Psalm of David. The Lord said unto my Lord, Sit thou at my right hand, until I make thine enemies thy footstool. The Lord shall send the rod of thy strength out of Zion: rule thou in the midst of thine enemies. Thy people shall be willing in the day of thy power, in the beauties of holiness from the womb of the morning: thou hast the dew of thy youth. The Lord hath sworn, and will not repent, Thou art a priest for ever after the order of Melchizedek. Psalms 110:1–4.

> Un psalm al lui David. Domnul a zis Domnului meu: „Şezi la dreapta Mea, până voi pune pe vrăjmaşii Tăi aşternut picioarelor Tale.” Domnul va trimite din Sion toiagul puterii Tale: domneşte în mijlocul vrăjmaşilor Tăi. Poporul Tău se va oferi de bunăvoie în ziua puterii Tale, în frumuseţile sfinţeniei, din sânul zorilor: Tu ai roua tinereţii Tale. Domnul a jurat şi nu-I va părea rău: „Tu eşti preot în veac, după rânduiala lui Melhisedec.” Psalmii 110:1–4.

Palmoni determined to place this passage in Psalm 110, which is of course another number in the world of mathematics that is recognized as a special number. Half of “220” and ten times “11” would lead a soul to expect the number “110” holds some significance, and it does—as does the passage itself. It is a song of David, and David is a symbol of the one hundred and forty-four thousand, so it is a verse from the song of the vineyard, which is the song of Moses and the Lamb. It identifies when the former husbandmen of the vineyard are passed by and the vineyard is given to the one hundred and forty-four thousand. When that happens, it is the “day of thy power” aligning with the power of Pentecost at the climax of the Pentecostal season.

Պալմոնին որոշեց այս հատվածը տեղադրել Սաղմոս 110-ում, որն, անշուշտ, մաթեմատիկայի աշխարհում ևս մի թիվ է, որ ճանաչվում է որպես հատուկ թիվ։ «220»-ի կեսը և «11»-ի տասնապատիկը հոգուն պիտի մղեին ակնկալելու, որ «110» թիվը որոշ նշանակություն ունի, և այդպես էլ կա, ինչպես և հենց այս հատվածը։ Սա Դավթի սաղմոս է, իսկ Դավիթը հարյուր քառասունչորս հազարի խորհրդանիշն է, ուստի սա այգու երգից մի խոսք է, որը Մովսեսի և Գառան երգն է։ Այն ցույց է տալիս, թե երբ այգու նախկին մշակները շրջանցվում են, և այգին տրվում է հարյուր քառասունչորս հազարին։ Երբ դա տեղի է ունենում, դա «քո զորության օրն» է, որ համընկնում է Հոգեգալստյան ժամանակաշրջանի գագաթնակետում Հոգեգալստյան զորության հետ։

God’s people will be “willing” in the day they come from “the womb of the morning,” with the “dew of thy youth.” New birth is an illustration of conversion and life. The one hundred and forty-four thousand were taken from the womb in July of 2023, and they were born with the dew of their youth, for they were born into the message of the Midnight Cry, which also occurred with the Millerites in the beginning, or their “youth.” It is the same dew, for it is a repetition of the alpha history within the history of the omega. In the “day of their” ‘empowerment,’ when Shebna is driven “from” his “station, and from” his “state” and pulled “down” Eliakim, the one hundred and forty-four thousand are made omega priests, for they are made after the order of Melchizedek, for the one hundred and forty-four thousand shall not taste death, or as with Melchizedek they are priests forever.

Poporul lui Dumnezeu va fi „binevoitor” în ziua când va ieși din „pântecele dimineții”, cu „roua tinereții tale”. Nașterea din nou este o ilustrare a convertirii și a vieții. Cei o sută patruzeci și patru de mii au fost luați din pântece în iulie 2023 și s-au născut cu roua tinereții lor, căci s-au născut în solia Strigătului de la Miezul Nopții, care a avut loc și la început, cu milleriții, sau în „tinerețea” lor. Este aceeași rouă, căci este o repetare a istoriei alfa în cadrul istoriei omega. În „ziua” „împuternicirii” lor, când Șebna este alungat „din” „slujba” sa și „din” „starea” sa și este tras „jos”, Eliakim, cei o sută patruzeci și patru de mii sunt făcuți preoți omega, căci sunt făcuți după rânduiala lui Melhisedec, deoarece cei o sută patruzeci și patru de mii nu vor gusta moartea sau, ca în cazul lui Melhisedec, sunt preoți pentru totdeauna.

In the “day of his power” the Lord will send the “rod of His strength out of Zion.” The authority of His kingdoms both grace (justification) and glory (sanctification) has been placed upon those who wear His crown of glory, for they represent His kingdom. The are sent out of Zion, for Zion’s meaning represents the ensign of the one hundred and forty-four thousand.

În „ziua puterii Sale”, Domnul va trimite „toiagul tăriei Sale din Sion”. Autoritatea împărățiilor Sale, atât a harului (îndreptățirea), cât și a slavei (sfințirea), a fost pusă asupra acelora care poartă coroana Slavei Sale, căci ei reprezintă împărăția Sa. Ei sunt trimiși din Sion, căci semnificația Sionului reprezintă steagul celor o sută patruzeci și patru de mii.

> While the Pharisees were gathered together, Jesus asked them, Saying, What think ye of Christ? whose son is he? They say unto him, The son of David.

> Dar, pe când fariseii erau adunați laolaltă, Isus i-a întrebat, zicând: Ce credeți despre Hristos? Al cui fiu este? Ei I-au răspuns: Fiul lui David.

> He saith unto them, How then doth David in spirit call him Lord, saying, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, till I make thine enemies thy footstool? If David then call him Lord, how is he his son?

> El le zice: Cum dar David, în Duhul, Îl numește Domn, zicând: „Domnul a zis Domnului meu: Șezi la dreapta Mea, până ce voi pune pe vrăjmașii Tăi așternut picioarelor Tale”? Deci, dacă David Îl numește Domn, cum este El fiul lui?

> And no man was able to answer him a word, neither durst any man from that day forth ask him any more questions. Matthew 24:41–46.

> Și nimeni nu a putut să-I răspundă un cuvânt; și, din ziua aceea, nimeni nu a mai îndrăznit să-I pună întrebări. Matei 24:41–46.

David’s prophetic relationship to Christ in terms of alpha and omega—the beginning and ending, is the primary rule of the “line upon line” methodology, and that rule could not be fathomed by the quibbling Jews anymore than a Laodicean Seventh-day Adventist can understand that the history of the Millerites during the message of the Midnight Cry was where the dew of heaven was poured out during the youth of Adventism. The “dew” of thy youth is upon the one hundred and forty-four thousand, and it began to sprinkle at 9/11, and the Sunday law is the “day of power,” when the remnant is anointed as priests after the order of Melchizedek.

Relația profetică a lui David cu Hristos în termenii alfa și omega — începutul și sfârșitul — este regula principală a metodologiei „linie peste linie”, iar acea regulă nu putea fi înțeleasă de iudeii cârcotași, tot atât de puțin cum poate un adventist de ziua a șaptea laodicean să înțeleagă că istoria milleriților din timpul soliei Strigătului de la Miezul Nopții a fost locul unde roua cerului a fost revărsată în timpul tinereții adventismului. „Roua” tinereții tale este asupra celor o sută patruzeci și patru de mii și a început să stropească la 11 septembrie, iar legea duminicală este „ziua puterii”, când rămășița este unsă ca preoți după rânduiala lui Melhisedec.

Out of the stump of Laodicean Seventh-day Adventism (the church militant) comes the branch (the church triumphant), while out of the root of Jessie, the one hundred and forty-four thousand—are the branch of glorious fruit lifted up as a wave offering in the day of his power.

Yo hanze y’igihumbi cy’Ubwadiventisiti bw’Umunsi wa Karindwi bw’i Laodikiya (itorero rirwana) havamo ishami (itorero rinesha), naho mu mizi ya Yesi havamo abantu ibihumbi ijana na mirongo ine na bine—ari bo shami ry’imbuto z’ikuzo rizamurwa nk’ituro rizunguzwa ku munsi w’ubushobozi bwe.

We will continue these thoughts in the next article.

Vom continua aceste gânduri în articolul următor.

> “Proverbs One

> „Pildele lui Solomon, fiul lui David, împăratul lui Israel:”

> “April 1, 1850 To the ‘Little Flock.’

> „1 aprilie 1850 Către «Mica Turmă».“

> “Dear Brethren.—The Lord gave me a view, January 26, which I will relate. I saw that some of the people of God were stupid and dormant; and were but half awake, and did not realize the time we were now living in; and that the ‘man’ with the ‘dirt-brush’ had entered, and that some were in danger of being swept away. I begged of Jesus to save them, to spare them a little longer, and let them see their awful danger, that they might get ready before it should be forever too late. The angel said, ‘Destruction is coming like a mighty whirlwind.’ I begged of the angel to pity and to save those who loved this world, and were attached to their possessions, and were not willing to cut loose from them, and sacrifice them to speed the messengers on their way to feed the hungry sheep, who were perishing for want of spiritual food.

> „Dragi frați.—Domnul mi-a dat o viziune, la 26 ianuarie, pe care o voi relata. Am văzut că unii dintre copiii lui Dumnezeu erau apatici și adormiți; erau doar pe jumătate treji și nu-și dădeau seama de timpul în care trăim acum; și că «omul» cu «peria de praf» intrase și că unii erau în primejdie de a fi măturați. L-am implorat pe Isus să-i mântuiască, să-i mai cruțe puțin și să-i lase să-și vadă cumplita primejdie, ca să se poată pregăti înainte de a fi pentru totdeauna prea târziu. Îngerul a spus: «Nimicirea vine ca un vârtej puternic.» L-am rugat stăruitor pe înger să aibă milă și să-i scape pe aceia care iubeau lumea aceasta, erau legați de averile lor și nu erau dispuși să se desprindă de ele și să le jertfească pentru a-i grăbi pe soli în drumul lor, ca să hrănească oile înfometate, care piereau din lipsă de hrană spirituală.

> “As I viewed poor souls dying for want of the present truth, and some who professed to believe the truth were letting them die, by withholding the necessary means to carry forward the work of God, the sight was too painful, and I begged of the angel to remove it from me. I saw that when the cause of God called for some of their property, like the young man who came to Jesus, [Matthew 19:16–22.] they went away sorrowful; and that soon the overflowing scourge would pass over and sweep their possessions all away, and then it would be too late to sacrifice earthly goods, and lay up a treasure in heaven.

> „Când am văzut suflete sărmane murind din lipsa adevărului prezent și pe unii care mărturiseau că cred adevărul lăsându-le să moară, prin reținerea mijloacelor necesare pentru înaintarea lucrării lui Dumnezeu, priveliștea a fost prea dureroasă, și am rugat îngerul s-o îndepărteze de la mine. Am văzut că, atunci când cauza lui Dumnezeu cerea o parte din averea lor, asemenea tânărului care a venit la Isus [Matei 19:16–22], ei plecau întristați; și că, în curând, urgia năvalnică va trece peste ei și le va mătura toate avuțiile, iar atunci va fi prea târziu să sacrifice bunurile pământești și să-și strângă o comoară în cer.”

> “I then saw the glorious Redeemer, beautiful and lovely, that he left the realms of glory, and came to this dark and lonely world, to give his precious life and die, the just for the unjust. He bore the cruel mocking and scourging, and wore the platted crown of thorns, and sweat great drops of blood in the garden; while the burden of the sins of the whole world were upon him. The angel asked, ‘What for?’ O, I saw and knew that it was for us; for our sins he suffered all this, that by his precious blood he might redeem us unto God.

> “Apoi L-am văzut pe slăvitul Răscumpărător, frumos și plin de farmec, că a părăsit tărâmurile slavei și a venit în această lume întunecată și pustie, ca să-Și dea viața Sa scumpă și să moară, Cel drept pentru cei nedrepți. El a îndurat batjocura crudă și biciuirea și a purtat cununa împletită de spini și a asudat picături mari de sânge în grădină, în timp ce povara păcatelor întregii lumi era asupra Lui. Îngerul a întrebat: «Pentru ce?» O, am văzut și am știut că era pentru noi; pentru păcatele noastre a suferit toate acestea, ca prin sângele Său scump să ne poată răscumpăra pentru Dumnezeu.

> “Then again was held up before me those who were not willing to dispose of this world’s goods to save perishing souls, by sending them the truth, while Jesus stands before the Father, pleading his blood, his sufferings and his death for them; and while God’s messengers were waiting, ready to carry them the saving truth that they might be sealed with the seal of the living God. It was hard for some who professed to believe the present truth, to even do so little as to hand the messengers God’s own money, that he had lent them to be stewards over.

> „Apoi mi-au fost iarăși aduși înainte aceia care nu erau dispuși să se despartă de bunurile acestei lumi pentru a salva sufletele care pier, trimițându-le adevărul, în timp ce Isus stă înaintea Tatălui, mijlocind pentru ei prin sângele Său, prin suferințele Sale și prin moartea Sa; și în timp ce solii lui Dumnezeu așteptau, gata să le ducă adevărul mântuitor, ca ei să poată fi sigilați cu sigiliul Dumnezeului celui viu. Unora care mărturiseau că cred adevărul prezent le venea greu chiar și să facă atât de puțin, încât să înmâneze solilor banii lui Dumnezeu Însuși, pe care El li-i încredințase cu împrumut, pentru ca ei să fie administratori peste ei.”

> “Then the suffering Jesus, his sacrifice and love so deep, as to give his life for them, was again held up before me; and then the lives of those who professed to be his followers, who had this world’s goods, and considered it so great a thing to help the cause of salvation. The angel said, ‘Can such enter heaven?’ Another angel answered, ‘No, never, never, never. Those who are not interested in the cause of God on earth, can never sing the song of redeeming love above.’

> „Apoi Isus cel suferind, jertfa Sa și iubirea Sa atât de adâncă, încât Și-a dat viața pentru ei, mi-au fost din nou înfățișate; și apoi viețile acelora care mărturiseau că sunt urmașii Lui, care aveau bunurile acestei lumi și socoteau că este un lucru atât de mare să ajute cauza mântuirii. Îngerul a spus: «Pot unii ca aceștia să intre în cer?» Un alt înger a răspuns: «Nu, niciodată, niciodată, niciodată. Cei care nu sunt interesați de cauza lui Dumnezeu pe pământ nu pot cânta niciodată sus cântarea iubirii răscumpărătoare.»”

> “I saw that the quick work that God was doing on earth would soon be cut short in righteousness, and that the swift messengers must speed on their way to search out the scattered flock. An angel said, ‘Are all messengers? No, no, God’s messengers have a message.’

> „Am văzut că lucrarea grabnică pe care Dumnezeu o făcea pe pământ avea să fie curând scurtată în neprihănire și că solii iuți trebuie să-și grăbească drumul pentru a căuta turma risipită. Un înger a spus: «Sunt toți soli? Nu, nu, solii lui Dumnezeu au o solie.»”

> “I saw that the cause of God had been hindered, and dishonored by some travelling who had no message from God. Such will have to give an account to God for every dollar they have used in travelling where it was not their duty to go; for that money might have helped on the cause of God, and for the lack of it, souls have starved and died for the want of spiritual food, that might have been given them by God’s called and chosen messengers if they had had the means.

> „Nimeona kwamba kazi ya Mungu imezuiliwa na kufedheheshwa na baadhi ya watu waliosafiri ilhali hawakuwa na ujumbe kutoka kwa Mungu. Hao watalazimika kutoa hesabu kwa Mungu kwa kila dola waliyoitumia katika kusafiri mahali ambapo haikuwa wajibu wao kwenda; kwa maana fedha hiyo ingeweza kusaidia kuendeleza kazi ya Mungu, na kwa kukosekana kwake, roho zimeona njaa na kufa kwa kukosa chakula cha kiroho, ambacho wangeweza kupewa na wajumbe wa Mungu walioitwa na kuchaguliwa, kama wangekuwa na hizo njia.”

> “The mighty shaking has commenced, and will go on, and all will be shaken out who are not willing to take a hold and unyielding stand for the truth, and sacrifice for God and his cause. The angel said, ‘Think ye that any will be compelled to sacrifice. No. no. It must be a free-will offering. It will take all to buy the field.’—I cried to God to spare his people, some of whom were fainting and dying.

> „Cutremurarea cea puternică a început și va continua, iar toți vor fi clătinați afară cei care nu sunt dispuși să apuce cu hotărâre și să ia o poziție neclintită pentru adevăr și să se sacrifice pentru Dumnezeu și cauza Sa. Îngerul a spus: «Credeți voi că vreunul va fi constrâns să se sacrifice? Nu, nu. Trebuie să fie o jertfă de bunăvoie. Va fi nevoie de totul pentru a cumpăra ogorul.» — Am strigat către Dumnezeu să cruțe poporul Său, dintre care unii slăbeau și mureau.”

> “I saw that those who have strength to labor with their hands, and help sustain the cause, were as accountable for that strength, as others were for their property.

> „Am văzut că aceia care au putere să lucreze cu mâinile lor și să ajute la susținerea cauzei erau tot atât de răspunzători pentru această putere, pe cât erau alții pentru averea lor.‟

> “Then I saw that the judgments of Almighty God were speedily coming. I begged of the angel to speak in his language to the people. Said he, ‘All the thunders and lightnings of Mount Sinai would not move those who will not be moved by the plain truths of the word of God; neither would an angel’s message awake them.’” Review and Herald, April 1, 1850.

> „Apoi am văzut că judecățile Dumnezeului Atotputernic veneau cu repeziciune. L-am rugat pe înger să vorbească poporului în limba lui. El a zis: «Toate tunetele și fulgerele Muntelui Sinai nu i-ar mișca pe aceia care nu vor să fie mișcați de adevărurile limpezi ale Cuvântului lui Dumnezeu; nici solia unui înger nu i-ar trezi.»” Review and Herald, 1 aprilie 1850.

Back to Articles