Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Six

Cartea lui Daniel – Numărul o sută șase

Unveiling the Judgment: From 9/11 to the Sunday Law – A Prophetic Analysis

Dezvăluirea judecății: de la 11 septembrie la Legea duminicală – o analiză profetică

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The investigative judgment of the living began on September 11, 2001, and the executive judgment begins at the soon-coming Sunday law. Those two periods of judgment represent the work of the messenger who prepares the way for the third Messenger of the Covenant, and the third Elijah, which is the ending of the Elijah messenger that began in Millerite history.

Judecata de cercetare a celor vii a început la 11 septembrie 2001, iar judecata executivă începe la legea duminicală care urmează să vină în curând. Aceste două perioade de judecată reprezintă lucrarea solului care pregătește calea pentru al treilea Sol al Legământului și pentru al treilea Ilie, ceea ce constituie încheierea solului Ilie care a început în istoria millerită.

In Christ fulfillment of the Messenger of the Covenant He twice cleansed the literal earthly temple, which typified His body and His spiritual temple. His literal earthly temple began as the Tabernacle temple of the wilderness, then Solomon’s temple, then the temple which was rebuilt after the seventy years of captivity in Babylon, and that same temple after a forty-six year remodeling project carried out by Herod.

În Hristos, în împlinirea Sa ca Sol al Legământului, El a curățit de două ori templul literal pământesc, care preînchipuia trupul Său și templul Său spiritual. Templul Său literal pământesc a început ca templul Cortului din pustie, apoi ca templul lui Solomon, apoi ca templul care a fost reconstruit după cei șaptezeci de ani de captivitate în Babilon, și același templu după un proiect de remodelare de patruzeci și șase de ani dus la îndeplinire de Irod.

God’s physical presence blessed the Tabernacle temple and Solomon’s temple, but not the temple which was rebuilt after the captivity, but that remodeled temple was blessed by the physical presence of Christ. In the history of Herod’s remodeled temple, Christ twice cleansed the temple in fulfillment of Malachi chapter three. The first cleansing, Christ identified the temple as His father’s house, but at the last temple cleansing Christ identified it as the Jews’ house.

Prezența fizică a lui Dumnezeu a binecuvântat Templul Cortului și templul lui Solomon, dar nu și templul care a fost reconstruit după robie; însă acel templu refăcut a fost binecuvântat de prezența fizică a lui Hristos. În istoria templului refăcut de Irod, Hristos a curățit templul de două ori, în împlinirea capitolului trei din Maleahi. La prima curățire, Hristos a identificat templul drept casa Tatălui Său, dar la ultima curățire a templului, Hristos l-a identificat drept casa iudeilor.

In the history of the Millerites Christ erected a spiritual temple in forty-six years from 1798 unto 1844. On October 22, 1844, in fulfillment of Malachi chapter three, He suddenly came to His temple, thus purging the foolish virgins. He then arrived as the third angel to accomplish the second and final cleansing, but as with the beginning of ancient Israel, modern Israel lacked the faith necessary to finish the work.

În istoria milițiților, Hristos a ridicat un templu spiritual în patruzeci și șase de ani, din 1798 până în 1844. La 22 octombrie 1844, în împlinirea capitolului trei din Maleahi, El a venit deodată la templul Său, curățindu-le astfel pe fecioarele nechibzuite. Apoi a venit ca al treilea înger pentru a împlini a doua și ultima curățire, dar, asemenea începutului Israelului antic, Israelul modern a fost lipsit de credința necesară pentru a încheia lucrarea.

On September 11, 2001, Christ returned to accomplish the second temple cleansing that is accomplished when the foolish virgins are purged at the soon-coming Sunday law, when they awaken to the reality that they do not understand the increase of knowledge that was unsealed in 1989. That increase of knowledge represents the latter rain message, which is the Midnight Cry message when placed in the context of the parable of the ten virgins. The message of the last six verses of Daniel eleven that was unsealed at the time of the end in 1989, is represented in verse forty-four of those verses as “tidings out of the east and out of the north.”

La 11 septembrie 2001, Hristos S-a întors pentru a împlini a doua curățire a templului, care se realizează atunci când fecioarele neînțelepte sunt curățite la legea duminicală care va veni curând, când ele se trezesc la realitatea că nu înțeleg sporirea cunoștinței care a fost desigilată în 1989. Acea sporire a cunoștinței reprezintă solia ploii târzii, care este solia Strigătului de la Miezul Nopții atunci când este așezată în contextul parabolei celor zece fecioare. Solia ultimelor șase versete din Daniel unsprezece, care a fost desigilată la vremea sfârșitului în 1989, este reprezentată în versetul patruzeci și patru al acelor versete ca „vești de la răsărit și de la miazănoapte.”

The message of the latter rain, is the message of the Midnight Cry and it is the message of the east and the north. The east and north represent Islam and the papacy respectively, and as a message they represent the message that is counterfeited by Laodicean Adventism between September 11, 2001 and the soon-coming Sunday law. September 11, 2001, represents Islam (the east), and the Sunday law represents the mark of the beast (the north).

Mesajul ploii târzii este mesajul Strigătului de la Miezul Nopții și este mesajul răsăritului și al miazănoaptei. Răsăritul și miazănoaptea reprezintă islamul și, respectiv, papalitatea, iar ca mesaj ele reprezintă mesajul care este contrafăcut de adventismul laodicean între 11 septembrie 2001 și legea duminicală care va veni în curând. Data de 11 septembrie 2001 reprezintă islamul (răsăritul), iar legea duminicală reprezintă semnul fiarei (miazănoaptea).

The deathbed for Laodicean Adventism is represented between those two waymarks, as typified by the disobedient prophet’s death between the ass and the lion. The deathbed for those who accept the mark of the beast is represented by the “tidings out of the east and the north” that enrages the papal power and initiates the final persecution of God’s people. That message begins at the soon coming Sunday law in the United States, which is where and also when Islam of the third Woe suddenly strikes. That unexpected attack produces national ruin, and angers the nations, thus providing the economic and political impetus to bring all nations together against Islam, under the auspices of the threefold union of the dragon, the beast and false prophet.

Patul morții pentru adventismul laodicean este reprezentat între acele două repere, așa cum este prefigurat de moartea prorocului neascultător între măgar și leu. Patul morții pentru aceia care primesc semnul fiarei este reprezentat de „veștile de la răsărit și de la miazănoapte”, care înfurie puterea papală și declanșează persecuția finală a poporului lui Dumnezeu. Solia aceea începe la legea duminicală care urmează să vină curând în Statele Unite, care este locul și totodată momentul în care Islamul celei de-a treia Vai lovește pe neașteptate. Acel atac neașteptat produce ruină națională și mânie neamurile, oferind astfel imboldul economic și politic pentru a aduce toate națiunile împreună împotriva Islamului, sub auspiciile întreitei uniri a balaurului, a fiarei și a prorocului mincinos.

In the history represented by the third Elijah, the message that identifies the third Woe, informs the dragon, the beast and the false prophet that Islam is the tool of judgment that God uses to punish men for the worship of the papal mark of authority. As with the three Rome’s, the three Babylon’s, the three Elijah’s and the three messengers who prepare the way, the third Woe is established by the triple application of the three Woes.

În istoria reprezentată de al treilea Ilie, mesajul care identifică al treilea Vai îi înștiințează pe balaur, pe fiară și pe prorocul mincinos că islamul este unealta de judecată pe care Dumnezeu o folosește pentru a-i pedepsi pe oameni pentru închinarea la semnul papal al autorității. Așa cum este cazul cu cele trei Rome, cele trei Babiloane, cei trei Ilie și cei trei soli care pregătesc calea, al treilea Vai este întemeiat prin aplicarea întreită a celor trei Vai.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> Și am văzut și am auzit un înger zburând prin mijlocul cerului și zicând cu glas tare: Vai, vai, vai de locuitorii pământului, din pricina celorlalte sunete ale trâmbiței celor trei îngeri care încă mai au să sune! Apocalipsa 8:13.

Sister White profoundly endorsed Smith’s book, Daniel and Revelation, identifying that every Seventh-day Adventist should own the book, although she did not express it as directly as I just wrote, but the fact is there in her endorsement.

Soră White a aprobat în mod profund cartea lui Smith, Daniel și Apocalipsa, arătând că fiecare adventist de ziua a șaptea ar trebui să dețină această carte, deși ea nu a exprimat aceasta atât de direct precum tocmai am scris eu, însă acest fapt este prezent în aprobarea ei.

> “The Lord calls for workers to enter the canvassing field that the books containing the light of present truth may be circulated. The people in the world need to know that the signs of the times are fulfilling. Take to them the books that will enlighten them. Daniel and Revelation, The Great Controversy, Patriarchs and Prophets, and The Desire of Ages should now go to the world. The grand instruction contained in Daniel and Revelation has been eagerly perused by many in Australia. This book has been the means of bringing many precious souls to a knowledge of the truth. Everything that can be done should be done to circulate Thoughts on Daniel and the Revelation. I know of no other book that can take the place of this one. It is God’s helping hand.

> “Domnul cheamă lucrători să intre în câmpul colportajului, pentru ca cărțile care conțin lumina adevărului prezent să poată fi răspândite. Oamenii din lume trebuie să știe că semnele timpului se împlinesc. Duceți-le cărțile care îi vor lumina. Daniel and Revelation, The Great Controversy, Patriarchs and Prophets și The Desire of Ages trebuie să meargă acum în lume. Marea învățătură cuprinsă în Daniel and Revelation a fost citită cu viu interes de mulți în Australia. Această carte a fost mijlocul prin care multe suflete prețioase au ajuns la cunoașterea adevărului. Tot ce se poate face ar trebui făcut pentru a răspândi Thoughts on Daniel and the Revelation. Nu cunosc nicio altă carte care să-i poată lua locul. Ea este mâna de ajutor a lui Dumnezeu.”

> “Those who have been long in the truth are asleep. They need to be sanctified by the Holy Spirit. The third angel’s message is to be proclaimed with a loud voice. Tremendous issues are before us. We have no time to lose. God forbid that we should allow minor matters to eclipse the light which should be given to the world.” Manuscript Releases, volume 21, 444.

> „Cei care sunt de multă vreme în adevăr dorm. Ei trebuie să fie sfințiți prin Duhul Sfânt. Solia celui de-al treilea înger trebuie să fie proclamată cu glas tare. Înaintea noastră stau chestiuni de o importanță copleșitoare. Nu avem timp de pierdut. Dumnezeu să nu îngăduie să lăsăm ca lucrurile mărunte să eclipseze lumina care ar trebui să fie dată lumii.” Manuscript Releases, volumul 21, 444.

The book, which those who rejected the Millerite view of “the daily” in the book of Daniel also rejected, was identified as “God’s helping hand.” If God’s people have been given the responsibility to circulate the books mentioned in the previous citation, it means that God’s people would need to own the book themselves. The book was the focus of the attack of those who promoted the “new” view of “the daily” in the book of Daniel, for it was the book they desired to re-write and remove the correct view of “the daily”.

Cartea pe care au respins-o și cei care au respins perspectiva millerită asupra „jertfei necurmate” din cartea lui Daniel a fost identificată drept „mâna de ajutor a lui Dumnezeu”. Dacă poporului lui Dumnezeu i s-a încredințat responsabilitatea de a răspândi cărțile menționate în citatul anterior, aceasta înseamnă că poporul lui Dumnezeu ar trebui să dețină el însuși cartea. Cartea a constituit ținta atacului din partea celor care promovau perspectiva „nouă” asupra „jertfei necurmate” din cartea lui Daniel, deoarece era cartea pe care doreau s-o rescrie și din care să înlăture perspectiva corectă asupra „jertfei necurmate”.

When Sister White referred to the two primary leaders in the rebellion of “the daily” in the book of Daniel, she often pointed out that they (Prescott and Daniells) did not have the ability to “reason from cause to effect.” The Laodicean Adventists historical revisionists appear to have the same problem.

जब सिस्टर व्हाइट ने दानिय्येल की पुस्तक में “दैनिक” के संबंध में हुए विद्रोह के दो प्रमुख नेताओं का उल्लेख किया, तब वह प्रायः यह इंगित करती थीं कि उनमें (प्रेस्कॉट और डैनिएल्स में) “कारण से परिणाम तक तर्क करने” की क्षमता नहीं थी। लाओदीकिया के एडवेंटिस्टों के ऐतिहासिक पुनरीक्षणवादी भी उसी समस्या से ग्रस्त प्रतीत होते हैं।

The leading men, that throughout the history of rebellion from 1888 and onward, had at some point in their personal experience, accepted the false teaching of “the daily.” Their rebellion was the “effect,” and the wrong understanding of “the daily,” was the “cause.” The Laodicean Adventist revisionists lead the unlearned to believe that those very historical rebels of Advent history, were actually not in rebellion, though their revised testimony is never upheld by the testimony of the Bible and Spirit of Prophecy. Because they do not consider the “effect” as a rebellion, they close the possibility of seeking for the “cause.”

Abagabo bakomeye, mu mateka yose y’ubwigomeke kuva mu mwaka wa 1888 gukomeza, hari igihe runaka mu bunararibonye bwabo bwite bemeye inyigisho y’ibinyoma yerekeye “iby’iteka.” Ubugomeke bwabo bwari “ingaruka,” kandi ugusobanukirwa nabi “iby’iteka” kwari “impamvu.” Abavugurura b’Abadivantisiti b’i Lawodikiya bayobya abatize kugira ngo bemere ko abo bigometse bo mu mateka y’Abadivantisiti, mu by’ukuri, batari mu bugomeke, nubwo ubuhamya bwabo bwavuguruwe butigera bushyigikirwa n’ubuhamya bwa Bibiliya n’Umwuka w’Ubuhanuzi. Kubera ko batabona “ingaruka” nk’ubwigomeke, bafunga uburyo bwo gushaka “impamvu.”

> As the bird by wandering, as the swallow by flying, so the curse causeless shall not come. Proverbs 22:6.

> Așa cum pasărea rătăcește, și rândunica zboară încoace și încolo, tot astfel blestemul fără pricină nu va veni. Proverbe 22:6.

God’s people are to recognize rebellion, and when they do, they are to seek for the cause. Then they are to remedy the cause. In the following passage Sister White is commenting on the story of Achan.

Poporul lui Dumnezeu trebuie să recunoască răzvrătirea, iar când o recunoaște, trebuie să caute cauza ei. Apoi trebuie să înlăture cauza. În pasajul următor, sora White comentează asupra istorisirii lui Acan.

> “I have been shown that God here illustrates how He regards sin among those who profess to be His commandment-keeping people. Those whom He has specially honored with witnessing the remarkable exhibitions of His power, as did ancient Israel, and who will even then venture to disregard His express directions, will be subjects of His wrath. He would teach His people that disobedience and sin are exceedingly offensive to Him and are not to be lightly regarded. He shows us that when His people are found in sin they should at once take decided measures to put that sin from them, that His frown may not rest upon them all. But if the sins of the people are passed over by those in responsible positions, His frown will be upon them, and the people of God, as a body, will be held responsible for those sins. In His dealings with His people in the past the Lord shows the necessity of purifying the church from wrongs. One sinner may diffuse darkness that will exclude the light of God from the entire congregation. When the people realize that darkness is settling upon them, and they do not know the cause, they should seek God earnestly, in great humility and self-abasement, until the wrongs which grieve His Spirit are searched out and put away.

> „Mi s-a arătat că Dumnezeu ilustrează aici felul în care privește păcatul între cei care mărturisesc că sunt poporul Său păzitor al poruncilor. Aceia pe care El i-a onorat în mod deosebit, îngăduindu-le să fie martori ai manifestărilor remarcabile ale puterii Sale, asemenea vechiului Israel, și care chiar și atunci se încumetă să nesocotească îndrumările Sale lămurite, vor fi obiecte ale mâniei Sale. El vrea să-Și învețe poporul că neascultarea și păcatul Îi sunt nespus de ofensatoare și nu trebuie privite cu ușurință. El ne arată că, atunci când poporul Său este găsit în păcat, ei trebuie îndată să ia măsuri hotărâte pentru a îndepărta păcatul din mijlocul lor, pentru ca dezaprobarea Sa să nu rămână asupra lor tuturor. Dar, dacă păcatele poporului sunt trecute cu vederea de cei aflați în poziții de răspundere, dezaprobarea Sa va fi asupra lor, iar poporul lui Dumnezeu, ca trup, va fi socotit răspunzător pentru acele păcate. În felul în care S-a purtat cu poporul Său în trecut, Domnul arată necesitatea curățirii bisericii de rele. Un singur păcătos poate răspândi întuneric care să excludă lumina lui Dumnezeu din întreaga adunare. Când poporul își dă seama că întunericul se așterne asupra lui și nu cunoaște cauza, trebuie să-L caute pe Dumnezeu cu stăruință, în mare smerenie și umilire de sine, până când relele care întristează Duhul Său sunt cercetate și îndepărtate.

> “The prejudice which has arisen against us because we have reproved the wrongs that God has shown me existed, and the cry that has been raised of harshness and severity, are unjust. God bids us speak, and we will not be silent. If wrongs are apparent among His people, and if the servants of God pass on indifferent to them, they virtually sustain and justify the sinner, and are alike guilty and will just as surely receive the displeasure of God; for they will be made responsible for the sins of the guilty. In vision I have been pointed to many instances where the displeasure of God has been incurred by a neglect on the part of His servants to deal with the wrongs and sins existing among them. Those who have excused these wrongs have been thought by the people to be very amiable and lovely in disposition, simply because they shunned to discharge a plain Scriptural duty. The task was not agreeable to their feelings; therefore they avoided it.” Testimonies, volume 3, 265.

> „Predrasuda koja je nastala protiv nas zato što smo ukoravali nepravde za koje mi je Bog pokazao da postoje, i povik koji se podigao o grubosti i strogosti, nepravedni su. Bog nam nalaže da govorimo, i mi nećemo šutjeti. Ako su među Njegovim narodom očite nepravde, a sluge Božje prolaze pokraj njih ravnodušno, one time praktično podupiru i opravdavaju grešnika, te su jednako krive i isto će tako sigurno primiti nezadovoljstvo Božje; jer će biti pozvane na odgovornost za grijehe krivaca. U viđenju mi je ukazano na mnoge slučajeve u kojima je nezadovoljstvo Božje bilo navučeno zbog zanemarivanja Njegovih slugu da se pozabave nepravdama i grijesima koji su postojali među njima. Oni koji su opravdavali te nepravde narod je smatrao vrlo ljubaznima i prijaznima po naravi, jednostavno zato što su izbjegavali izvršiti jasnu biblijsku dužnost. Taj zadatak nije bio ugodan njihovim osjećajima; stoga su ga izbjegavali.” Testimonies, sv. 3, 265.

The histories of leaders that have rebelled in Adventism testify to the fact that one of the steps that is almost always seen in their rebellion is that at some point in their personal experience they accepted the false view of “the daily.” That being said, the book by Smith, though not inspired and containing some doctrinal problems, still provides an excellent overview of the pioneer understanding of Revelation chapters eight and nine, where we see the prophetic history of the first six trumpets set forth. We will refer to Smith’s commentary from his book, Daniel and Revelation, as we begin to consider the triple application of the three Woes.

Istoriile conducătorilor care s-au răzvrătit în adventism mărturisesc faptul că unul dintre pașii care se observă aproape întotdeauna în răzvrătirea lor este acela că, la un moment dat în experiența lor personală, au acceptat concepția falsă despre „necurmata”. Fiind spus aceasta, cartea lui Smith, deși nu este inspirată și conține unele probleme doctrinare, oferă totuși o prezentare excelentă a înțelegerii pionierilor asupra capitolelor opt și nouă din Apocalipsa, unde vedem expusă istoria profetică a primelor șase trâmbițe. Ne vom referi la comentariul lui Smith din cartea sa, Daniel and Revelation, pe măsură ce începem să luăm în considerare întreita aplicație a celor trei Vaiuri.

Sister White informs us that William Miller was given great light upon the book of Revelation, but his understanding of chapters thirteen, and sixteen through eighteen was incorrect, for he was at the wrong vantage point in history to see that there are three, and not two desolating powers. His great light was upon chapters two through nine of Revelation.

Soră White ne informează că lui William Miller i-a fost dată o mare lumină asupra cărții Apocalipsei, însă înțelegerea sa asupra capitolelor treisprezece și șaisprezece până la optsprezece a fost greșită, deoarece se afla într-un punct de observație istoric greșit pentru a vedea că există trei puteri pustiitoare, și nu două. Marea sa lumină era asupra capitolelor doi până la nouă din Apocalipsa.

> “Preachers and people have looked upon the book of Revelation as mysterious and of less importance than other portions of the Sacred Scriptures. But I saw that this book is indeed a revelation given for the especial benefit of those who should live in the last days, to guide them in ascertaining their true position and their duty. God directed the mind of William Miller to the prophecies and gave him great light upon the book of Revelation.” Early Writings, 231.

> „Predicatorii și oamenii au privit cartea Apocalipsei ca fiind tainică și de mai puțină importanță decât alte părți ale Sfintelor Scripturi. Dar am văzut că această carte este într-adevăr o descoperire dată spre folosul deosebit al acelora care aveau să trăiască în zilele de pe urmă, pentru a-i călăuzi în a-și stabili adevărata lor poziție și datoria lor. Dumnezeu a îndreptat mintea lui William Miller către profeții și i-a dat o mare lumină asupra cărții Apocalipsei.” Early Writings, 231.

Miller set forth his understanding of the churches, seals, trumpets and vials as follows.

Miller a prezentat înțelegerea sa asupra bisericilor, peceților, trâmbițelor și potirelor după cum urmează.

> “The seven churches of Asia is a history of the church of Christ in her seven forms, in all her windings and turnings, in all her prosperity and adversity, from the days of the apostles down to the end of the world. The seven seals are a history of the transactions of the powers and kings of the earth over the church, and God’s protection of his people during the same time. The seven trumpets are a history of seven peculiar and heavy judgments sent upon the earth, or Roman kingdom. And the seven vials are the seven last plagues sent upon Papal Rome. Mixed with these are many other events, woven in like tributary streams, and filling up the grand river of prophecy, until the whole ends us in the ocean of eternity.

> „Cele șapte biserici din Asia sunt o istorie a Bisericii lui Hristos în cele șapte forme ale ei, în toate meandrele și cotiturile ei, în toată prosperitatea și adversitatea ei, din zilele apostolilor până la sfârșitul lumii. Cele șapte peceți sunt o istorie a lucrărilor puterilor și ale împăraților pământului asupra Bisericii și a ocrotirii de către Dumnezeu a poporului Său în același timp. Cele șapte trâmbițe sunt o istorie a șapte judecăți deosebite și grele trimise asupra pământului, sau asupra împărăției romane. Iar cele șapte potire sunt cele șapte plăgi din urmă trimise asupra Romei papale. Împletite cu acestea sunt multe alte evenimente, țesute înăuntru ca niște râuri afluente, și umplând marele fluviu al profeției, până când întregul se sfârșește pentru noi în oceanul eternității.”

> “This, to me, is the plan of John’s prophecy in the book of Revelation. And the man who wishes to understand this book, must have a thorough knowledge of other parts of the word of God. The figures and metaphors used in this prophecy, are not all explained in the same, but must be found in other prophets, and explained in other passages of Scripture. Therefore it is evident that God has designed the study of the whole, even to obtain a clear knowledge of any part.” William Miller, Miller’s Lectures, volume 2, lecture 12, 178.

> „Aceasta, pentru mine, este structura profeției lui Ioan din cartea Apocalipsa. Iar omul care dorește să înțeleagă această carte trebuie să aibă o cunoaștere temeinică a altor părți ale Cuvântului lui Dumnezeu. Figurile și metaforele folosite în această profeție nu sunt toate explicate în ea însăși, ci trebuie să fie găsite la alți profeți și explicate în alte pasaje ale Scripturii. Prin urmare, este evident că Dumnezeu a rânduit studiul întregului, chiar și pentru a dobândi o cunoaștere clară a oricărei părți.” William Miller, Miller’s Lectures, volumul 2, prelegerea 12, 178.

Just as the third messenger, who prepares the way for the Messenger of the Covenant, represents the internal history of the judgment of the church, in contrast with the third Elijah, who represents an external history in the judgment of modern Babylon, the pioneer understanding of the churches and seals identified the same internal-external testimony.

Așa cum al treilea sol, care pregătește calea pentru Solul Legământului, reprezintă istoria internă a judecății bisericii, în contrast cu al treilea Ilie, care reprezintă o istorie externă în judecata Babilonului modern, înțelegerea pionieră a bisericilor și a peceților a identificat aceeași mărturie internă-externă.

> “The seals are introduced to our notice in the 4th, 5th, and 6th chapters of Revelation. The scenes presented under these seals are brought to view in Revelation 6, and the first verse of Revelation 8. They evidently cover events with which the church is connected from the opening of this dispensation to the coming of Christ.

> „Pecețile sunt aduse în atenția noastră în capitolele 4, 5 și 6 din Apocalipsa. Scenele prezentate sub aceste peceți sunt înfățișate în Apocalipsa 6 și în primul verset din Apocalipsa 8. Ele cuprind, în mod evident, evenimente de care este legată biserica, de la deschiderea acestei dispensațiuni până la venirea lui Hristos.

> “While the seven churches present the internal history of the church, the seven seals bring to view the great events of its external history.” Uriah Smith, The Biblical Institute, 253.

> „În timp ce cele șapte biserici prezintă istoria internă a bisericii, cele șapte peceți aduc în atenție marile evenimente ale istoriei ei externe.” Uriah Smith, The Biblical Institute, 253.

Uriah Smith was identifying the Millerite understanding of the internal and external relationship of the churches, and James White presents a similar overview in terms of parallel histories.

Uriah Smith identifica înțelegerea millerită a relației interne și externe a bisericilor, iar James White prezintă o perspectivă asemănătoare în termenii unor istorii paralele.

> “We have now traced the churches, the seals, and the beasts, or living beings, as far as they will compare as covering the same periods of time. The seals are seven in number, the beasts but four. And it may be well here to notice, that at the opening of the first, second, third and fourth seals the first, second, third and fourth beasts are heard to say ‘Come and see;’ but when the fifth, sixth and seventh seals are opened, there is no such voice heard. Neither do the last three churches, and the last three seals, compare, as covering the same periods of time, as the first four churches, and the first four seals do. But, as we have shown, the churches, seals and beasts do agree, as covering the same periods of time for the space of nearly 1800 years, till we come down to a little more than half a century of the present time.” James White, Review and Herald, February 12, 1857.

> „Acum am urmărit bisericile, pecețile și fiarele, sau ființele vii, până acolo unde se pot compara ca acoperind aceleași perioade de timp. Pecețile sunt în număr de șapte, iar fiarele numai patru. Și poate că este bine să observăm aici că, la deschiderea celei dintâi, a celei de-a doua, a celei de-a treia și a celei de-a patra peceți, cea dintâi, a doua, a treia și a patra fiară sunt auzite zicând: «Vino și vezi»; dar când sunt deschise a cincea, a șasea și a șaptea pecete, nu se mai aude un asemenea glas. Nici ultimele trei biserici și ultimele trei peceți nu corespund, ca acoperind aceleași perioade de timp, așa cum o fac primele patru biserici și primele patru peceți. Dar, după cum am arătat, bisericile, pecețile și fiarele sunt în acord, acoperind aceleași perioade de timp pe durata a aproape 1800 de ani, până când ajungem cu puțin mai mult de jumătate de secol înainte de timpul prezent.” James White, Review and Herald, 12 februarie 1857.

We just cited three of the primary pioneers of Millerite history. All three held to the correct view of “the daily,” and they all held to the overview of the churches, seals, and trumpets in the framework of truth which Miller was led to understand and present.

Tocmai am citat trei dintre pionierii principali ai istoriei millerite. Toți trei au susținut concepția corectă cu privire la „necurmata”, și toți au susținut perspectiva de ansamblu asupra bisericilor, peceților și trâmbițelor în cadrul adevărului pe care Miller a fost călăuzit să-l înțeleagă și să-l prezinte.

> “When men come in who would move one pin or pillar from the foundation which God has established by His Holy Spirit, let the aged men who were pioneers in our work speak plainly, and let those who are dead speak also by the reprinting of their articles in our periodicals. Gather up the rays of divine light that God has given as He has led His people on step by step in the way of truth. This truth will stand the test of time and trial.” Manuscript Release, 760, 10.

> „Când vin oameni care ar vrea să miște un singur țăruș sau stâlp din temelia pe care Dumnezeu a așezat-o prin Duhul Său cel Sfânt, bărbații în vârstă care au fost pionieri în lucrarea noastră să vorbească deschis, iar cei care au murit să vorbească și ei prin retipărirea articolelor lor în periodicele noastre. Adunați razele luminii divine pe care Dumnezeu le-a dat, pe măsură ce Și-a condus poporul pas cu pas pe calea adevărului. Acest adevăr va rezista probei timpului și încercării.” Manuscript Release, 760, 10.

On September 11, 2001, the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended and began the work of leading those who would accept and eat the Bread that had just come down from heaven back to the “old paths,” of Jeremiah chapter six. The Alpha and Omega needed those who were willing to strive to be among the one hundred and forty-four thousand to see that what brought Him down out of heaven on August 11, 1840, was not simply a fulfillment of a time prophecy, but a fulfillment of the time prophecy of the second Woe. He needed His people to rediscover the old paths of the history where He had erected the temple of the Millerites in the forty-six years from 1798 to 1844.

La 11 septembrie 2001, îngerul cel puternic din capitolul optsprezece al cărții Apocalipsa a coborât și a început lucrarea de a-i conduce înapoi la „cărările cele vechi” din capitolul șase al cărții Ieremia pe aceia care aveau să primească și să mănânce Pâinea care tocmai Se coborâse din cer. Alfa și Omega avea nevoie ca aceia care erau dispuși să se străduiască să fie printre cei o sută patruzeci și patru de mii să vadă că ceea ce L-a adus jos din cer la 11 august 1840 nu a fost pur și simplu o împlinire a unei profeții de timp, ci o împlinire a profeției de timp a celui de-al doilea Vai. El avea nevoie ca poporul Său să redescopere cărările cele vechi ale istoriei în care ridicase templul milleriților în cei patruzeci și șase de ani de la 1798 la 1844.

That history had been covered with rubbish and counterfeit coins and jewels. That history was obscured by a false foundational message that was built upon sand, and not the Rock of Ages. It was in the history of the Millerites, the history where, as Peter describes it, the Millerites, “which in time past were not a people, but” then became “the people of God,” who had been raised up and built up as “a spiritual house, an holy priesthood.” The Lion of the tribe of Judah descended on September 11, 2001, and led His last-day people into the work of cleaning out the “temple” of the history of the raising up of the Millerite temple. That work had been typified by a prophecy, which predicted that the Lord would raise up a man named Josiah, (which means foundation of God).

Acea istorie fusese acoperită cu moloz și cu monede și nestemate contrafăcute. Acea istorie era întunecată de un mesaj fundamental fals, zidit pe nisip, și nu pe Stânca Veacurilor. Era vorba despre istoria milleriților, istoria în care, așa cum o descrie Petru, milleriții, „care odinioară nu erați un popor”, dar apoi au devenit „poporul lui Dumnezeu”, care fuseseră ridicați și zidiți ca „o casă duhovnicească, o preoție sfântă”. Leul din seminția lui Iuda a coborât la 11 septembrie 2001 și a condus poporul Său din zilele de pe urmă în lucrarea de curățire a „templului” istoriei ridicării templului millerit. Lucrarea aceea fusese preînchipuită printr-o profeție, care prezisese că Domnul avea să ridice un om numit Iosia (care înseamnă temelia lui Dumnezeu).

When Josiah was raised up in fulfillment of the prophecy of the disobedient prophet, he began the work of repairing the temple which was in disarray. In the work of repairing and cleaning “the curse of Moses” was discovered, and when read before Josiah it brought about the reformation of Josiah. We will address that prophecy, in connection with the rediscovery of the “seven times,” post-September 11, 2001.

Atunci când Iosia a fost ridicat spre împlinirea profeției prorocului neascultător, el a început lucrarea de reparare a templului care se afla în ruină. În lucrarea de reparare și curățire a fost descoperit „blestemul lui Moise”, iar când a fost citit înaintea lui Iosia, acesta a adus reformarea lui Iosia. Vom aborda acea profeție în legătură cu redescoperirea „celor șapte vremi”, după 11 septembrie 2001.

We will begin that study in the next article.

Vom începe acel studiu în articolul următor.

> “Just as long as those who profess the truth are serving Satan, his hellish shadow will cut off their views of God and heaven. They will be as those who have lost their first love. They cannot view eternal realities. That which God has prepared for us is represented in Zechariah, chapters 3 and 4, and 4:12–14: ‘And I answered again, and said unto him, What be these two olive branches which through the two golden pipes empty the golden oil out of themselves? And he answered me and said, Knowest thou not what these be? And I said, No, my Lord. Then said he, These are the two anointed ones, that stand by the Lord of the whole earth.’

> „Atâta vreme cât aceia care mărturisesc adevărul îi slujesc lui Satana, umbra lui infernală le va întuneca privirea asupra lui Dumnezeu și a cerului. Ei vor fi asemenea acelora care și-au pierdut dragostea dintâi. Ei nu pot privi realitățile veșnice. Ceea ce Dumnezeu a pregătit pentru noi este reprezentat în Zaharia, capitolele 3 și 4, și 4:12–14: «Și am răspuns din nou și i-am zis: Ce sunt aceste două ramuri de măslin, care, prin cele două țevi de aur, varsă din ele untdelemnul de aur? Și el mi-a răspuns și mi-a zis: Nu știi ce sunt acestea? Și am zis: Nu, domnul meu. Atunci el a zis: Aceștia sunt cei doi unși, care stau înaintea Domnului întregului pământ.»”

> “The Lord is full of resources. He has no lack of facilities. It is because of our lack of faith, our earthliness, our cheap talk, our unbelief, manifested in our conversation, that dark shadows gather about us. Christ is not revealed in word or character as the One altogether lovely, and the chiefest among ten thousand. When the soul is content to lift itself up unto vanity, the Spirit of the Lord can do little for it. Our shortsighted vision beholds the shadow, but cannot see the glory beyond. Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> „Domnul este plin de resurse. El nu duce lipsă de mijloace. Din pricina lipsei noastre de credință, a alipirii noastre de cele pământești, a vorbirii noastre ieftine, a necredinței noastre, manifestate în conversația noastră, se adună în jurul nostru umbre întunecate. Hristos nu este descoperit, nici în cuvânt, nici în caracter, ca Acela care este cu totul încântător și Cel dintâi între zece mii. Când sufletul se mulțumește să se înalțe spre deșertăciune, Duhul Domnului poate face puțin pentru el. Vederea noastră miopă privește umbra, dar nu poate vedea slava de dincolo. Îngerii țin cele patru vânturi, reprezentate ca un cal mâniat care caută să rupă frâul și să năvălească peste fața întregului pământ, purtând în calea lui distrugere și moarte.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 216, 217.

> „Să dormim noi chiar pe marginea lumii veșnice? Să fim greoi, reci și morți? O, de am avea în bisericile noastre Duhul și suflarea lui Dumnezeu suflate în poporul Său, pentru ca ei să stea pe picioarele lor și să trăiască. Avem nevoie să vedem că calea este îngustă și poarta strâmtă. Dar, pe măsură ce trecem prin poarta cea strâmtă, lărgimea ei este fără limită.” Manuscript Releases, volumul 20, 216, 217.

Back to Articles