Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Eight

Cartea lui Daniel – Numărul optzeci și opt

Unmasking the False Latter Rain: The Prophetic Journey from September 11, 2001

Demascarea falsei ploi târzii: călătoria profetică începând cu 11 septembrie 2001

Author

Jeff Pippenger

Published

February 21, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The testing process that begins when the angel descends is represented by the test of whether to take the book out of the angel’s hand and eat it. Those that did choose to eat the message were then destined for a disappointment where the group who refused to eat were left behind. The little book that was to be eaten represented an “increase of knowledge” of the message that had first been unsealed at “the time of the end” at either 1798 or 1989, and then later formalized into a message that would hold the generation then alive accountable to the light of the increased knowledge. In either history, once the prophecy of Islam was fulfilled, then the message to be eaten in the angel’s hand was either received or rejected. If the message represented by the book is rejected, those who do so, and still seek to uphold the profession of still being the chosen of God, are forced to produce a counterfeit latter rain message.

Mchakato wa kupimwa unaoanza malaika anaposhuka unawakilishwa na jaribio la kama kukitwaa kitabu kutoka mkononi mwa malaika na kukila. Wale waliochagua kula ujumbe huo walikusudiwa baadaye kufikia masikitiko, ambapo kundi lililokataa kula liliachwa nyuma. Kitabu kile kidogo kilichopaswa kuliwa kiliwakilisha “ongezeko la maarifa” ya ujumbe uliokuwa umefunguliwa kwanza “wakati wa mwisho” katika ama 1798 au 1989, na kisha baadaye kurasimishwa kuwa ujumbe ambao ungewawajibisha kizazi kilichokuwa hai wakati huo kwa nuru ya maarifa yaliyoongezeka. Katika historia yoyote ile, mara tu unabii wa Uislamu ulipotimizwa, ndipo ujumbe wa kuliwa uliokuwa mkononi mwa malaika ulipopokelewa au kukataliwa. Ikiwa ujumbe unaowakilishwa na kitabu unakataliwa, basi wale wanaoufanya hivyo, huku wakiendelea kutafuta kudumisha dai la kwamba bado wao ni wateule wa Mungu, hulazimika kuunda ujumbe bandia wa mvua ya mwisho.

On September 11, 2001 the past rebellions of the generations of Adventism were again made testing issues. Habakkuk chapter two identifies a debate that occurs in the prophetic history represented therein, which is a parallel prophetic line to the parable of the ten virgins. When the watchman asked what he shall answer in the history of the parable of the ten virgins, he was commanded to “write the vision, and make it plain upon tables.” The watchmen of Millerite history produced the 1843 chart in 1842, and its production became a waymark. It was the “vision” of Habakkuk two, that had been made plain upon tables that was to speak at the end.

Pe 11 septembrie 2001, răzvrătirile trecute ale generațiilor adventismului au fost din nou făcute subiecte de probă. Capitolul doi din Habacuc identifică o dezbatere care are loc în istoria profetică reprezentată acolo, care este o linie profetică paralelă cu parabola celor zece fecioare. Când străjerul a întrebat ce să răspundă în istoria parabolei celor zece fecioare, i s-a poruncit să „scrie vedenia și să o facă lămurită pe table”. Străjerii istoriei millerite au produs diagrama din 1843 în anul 1842, iar producerea ei a devenit un semn de hotar. Aceasta era „vedenia” din Habacuc doi, făcută lămurită pe table, care urma să vorbească la sfârșit.

Shortly after September 11, 2001 those who recognized the activity of Islam of the third woe, were led to return to Jeremiah’s “old paths,” and to walk therein. Those “old paths” identified that the three woes of Revelation chapter eight, verse thirteen represented the prophetic role of Islam. Immediately thereafter, Future for America began to reproduce the two charts of Habakkuk chapter two at the very same point in the parallel history of the Millerites, the two charts were set forth as a waymark, which had been represented by the production of the 1843 chart, in 1842.

Poco después del 11 de septiembre de 2001, quienes reconocieron la actividad del islam correspondiente al tercer ay, fueron guiados a volver a las “sendas antiguas” de Jeremías, y a caminar por ellas. Esas “sendas antiguas” identificaban que los tres ayes de Apocalipsis, capítulo ocho, versículo trece, representaban el papel profético del islam. Inmediatamente después, Future for America comenzó a reproducir las dos tablas de Habacuc, capítulo dos, exactamente en el mismo punto de la historia paralela de los milleritas, cuando las dos tablas fueron presentadas como una señal, lo cual había sido representado por la producción de la carta de 1843, en 1842.

> “In May, 1842, a General Conference was convened in Boston, [Massachusetts]. At the opening of this meeting, Brethren Charles Fitch and Apollos Hale, of Haverhill, presented the pictorial prophecies of Daniel and John, which they had painted on cloth, with the prophetic numbers, showing their fulfillment. Brother Fitch in explaining from his chart before the Conference, said, while examining these prophecies, he had thought if he could get out something of the kind as here presented it would simplify the subject and make it easier for him to present to an audience. Here was more light in our pathway. These brethren had been doing what the Lord had shown Habakkuk in his vision 2,468 years before, saying, ‘Write the vision and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time.’ Habakkuk 2:2.

> “În luna mai 1842, a fost convocată la Boston, [Massachusetts], o Conferință Generală. La deschiderea acestei adunări, frații Charles Fitch și Apollos Hale, din Haverhill, au prezentat profețiile ilustrate ale lui Daniel și Ioan, pe care le pictaseră pe pânză, împreună cu numerele profetice, arătând împlinirea lor. Fratele Fitch, explicând din harta sa înaintea Conferinței, a spus că, pe când cerceta aceste profeții, se gândise că, dacă ar putea alcătui ceva de felul celui prezentat aici, aceasta ar simplifica subiectul și i-ar face mai ușor să-l prezinte înaintea unui auditoriu. Aici era mai multă lumină pe cărarea noastră. Acești frați făceau ceea ce Domnul îi arătase lui Habacuc în vedenia sa cu 2.468 de ani mai înainte, zicând: ‘Scrie vedenia și fă-o lămurită pe table, ca să poată alerga cel ce o citește. Căci vedenia este încă pentru o vreme hotărâtă.’ Habacuc 2:2.”

> “After some discussion on the subject, it was voted unanimously to have three hundred similar to this one lithographed, which was soon accomplished. They were called ‘the ‘43 charts.’ This was a very important Conference.” The Autobiography of Joseph Bates, 263.

> „După o oarecare discuție asupra subiectului, s-a votat în unanimitate ca trei sute asemănătoare cu aceasta să fie litografiate, lucru care a fost curând îndeplinit. Ele au fost numite «graficele din ’43». Aceasta a fost o Conferință foarte importantă.” Autobiografia lui Joseph Bates, 263.

> “It was the united testimony of Second Advent lecturers and papers, when standing on ‘the original faith,’ that the publication of the chart was a fulfillment of Habakkuk 2:2, 3. If the chart was a subject of prophecy (and those who deny it leave the original faith), then it follows that BC 457 was the year from which to date the 2300 days. It was necessary that 1843 should be the first published time in order that ‘the vision’ should ‘tarry,’ or that there should be a tarrying time, in which the virgin band was to slumber and sleep on the great subject of time, just before they were to be aroused by the Midnight Cry.” James White, Second Advent Review and Sabbath Herald, Volume I, Number 2.

> „Mărturia unită a predicatorilor și publicațiilor celei de-a Doua Veniri, atunci când stăteau pe „credința originară”, a fost că publicarea hărții era o împlinire a pasajului din Habacuc 2:2, 3. Dacă harta a fost un subiect al profeției (iar cei care neagă acest lucru părăsesc credința originară), atunci rezultă că anul 457 î.Hr. a fost anul de la care trebuie să se dateze cele 2300 de zile. A fost necesar ca 1843 să fie primul timp publicat, pentru ca „vedenia” să „întârzie” sau să existe un timp de întârziere, în care ceata fecioarelor urma să ațipească și să adoarmă cu privire la marele subiect al timpului, chiar înainte ca ele să fie trezite prin Strigătul de la Miezul Nopții.” James White, Second Advent Review and Sabbath Herald, Volumul I, Numărul 2.

> “Now our history shows that there were hundreds teaching from the same chronological charts that William Miller was, all of one stamp. Then it was the oneness of the message all on one theme, the coming of the Lord Jesus at a certain time, 1844.” Joseph Bates, Early SDA Pamphlets, 17.

> „Acum, istoria noastră arată că existau sute care predicau după aceleași hărți cronologice ca și William Miller, toți de același cuget. Atunci, unitatea mesajului consta în aceea că toți aveau o singură temă: venirea Domnului Isus la un anumit timp, 1844.” Joseph Bates, Early SDA Pamphlets, 17.

The reprinting of the 1843 and 1850 charts, in the immediate post-September 11, 2001 history was as much a fulfillment of Habakkuk two, as was the publication of the 1843 chart in 1842. The production of the tables is part of the narrative of Habakkuk chapter two, and it had to happen. On September 11, 2001 the rebellion of 1863 was again repeated by those Laodicean Adventists who refused to return to Jeremiah’s “old paths.”

Reimprimarea hărților din 1843 și 1850, în istoria imediat ulterioară datei de 11 septembrie 2001, a fost tot atât o împlinire a capitolului doi din Habacuc, pe cât a fost și publicarea hărții din 1843 în 1842. Producerea tabelelor face parte din narațiunea capitolului doi din Habacuc și trebuia să aibă loc. La 11 septembrie 2001, răzvrătirea din 1863 s-a repetat din nou prin acei adventiști laodiceeni care au refuzat să se întoarcă la „cărările vechi” ale lui Ieremia.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as of little value the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin, and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science. ‘Thus saith the Lord: Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ [Jeremiah 6:16.]

> „Vrăjmașul caută să abată mintea fraților și surorilor noastre de la lucrarea de pregătire a unui popor care să poată sta în picioare în aceste zile din urmă. Sofismele lui sunt menite să îndepărteze mintea de la primejdiile și îndatoririle ceasului. Ei socotesc ca având puțină valoare lumina pe care Hristos a venit din cer să i-o dea lui Ioan pentru poporul Său. Ei învață că scenele care stau chiar înaintea noastră nu sunt de o însemnătate suficientă pentru a primi o atenție deosebită. Ei fac fără putere adevărul de origine cerească și îl lipsesc pe poporul lui Dumnezeu de experiența sa din trecut, dându-i în schimb o știință mincinoasă. «Așa vorbește Domnul: Stați în drumuri și priviți, întrebați care sunt cărările cele vechi, care este calea cea bună, și umblați pe ea.» [Ieremia 6:16.]”

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith,—the foundations that were laid at the beginning of our work, by prayerful study of the Word and by revelation. Upon these foundations we have been building for more than fifty years. Men may suppose that they have found a new way, that they can lay a stronger foundation than that which has been laid; but this is a great deception. ‘Other foundation can no man lay than that is laid.’ [1 Corinthians 3:11.] In the past, many have undertaken to build a new faith, to establish new principles; but how long did their building stand? It soon fell; for it was not founded upon the Rock.” Testimonies, volume 8, 296, 297.

> „Să nu caute nimeni să smulgă temeliile credinței noastre,—temeliile care au fost puse la începutul lucrării noastre, prin studiul cu rugăciune al Cuvântului și prin descoperire. Pe aceste temelii clădim de mai bine de cincizeci de ani. Oamenii pot presupune că au găsit o cale nouă, că pot pune o temelie mai trainică decât aceea care a fost pusă; dar aceasta este o mare amăgire. «Căci nimeni nu poate pune o altă temelie decât cea care a fost pusă.» [1 Corinteni 3:11.] În trecut, mulți s-au angajat să clădească o credință nouă, să stabilească principii noi; dar cât timp a stat în picioare zidirea lor? Curând s-a prăbușit, căci nu era întemeiată pe Stâncă.” Testimonies, volumul 8, 296, 297.

Jeremiah identifies that to walk in the “old paths,” is to find “the rest”, and the rest is “the latter rain”, which began when the nations were angered on September 11, 2001, when the great buildings of New York City came down. Those that then ate the message became Habakkuk’s watchmen who were to “write the vision, and make it plain”. Jeremiah identifies the very same watchmen during the time of “the rest”, which is “the latter rain”.

Ieremia arată că a umbla pe „căile cele vechi” înseamnă a găsi „odihna”, iar odihna este „ploaia târzie”, care a început atunci când neamurile s-au mâniat, la 11 septembrie 2001, când au căzut marile clădiri ale orașului New York. Cei care au mâncat atunci solia au devenit străjerii lui Habacuc, cărora li se poruncise să „scrie vedenia și s-o facă lămurită”. Ieremia îi identifică pe aceiași străjeri chiar în timpul „odihnei”, care este „ploaia târzie”.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Jeremiah 6:16, 17.

> Așa zice Domnul: „Stați în drumuri și priviți, și întrebați de cărările cele vechi, care este calea cea bună, și umblați pe ea, și veți găsi odihnă pentru sufletele voastre.” Dar ei au zis: „Nu vom umbla pe ea.” De asemenea, am pus peste voi străjeri, zicând: „Ascultați sunetul trâmbiței.” Dar ei au zis: „Nu vom asculta.” Ieremia 6:16, 17.

The trumpet that they were to sound is the sixth trumpet of the second woe in Millerite history, and in the last days it is the seventh trumpet of the third woe. Habakkuk’s watchmen, who are Jeremiah’s watchmen, sound a warning message that in the rebellion of 1888, was rejected. The sixth trumpet that was rejected in 1888, was the message to Laodicea.

Trâmbița pe care trebuiau s-o sune este a șasea trâmbiță a celui de-al doilea vai din istoria millerită, iar în zilele din urmă ea este a șaptea trâmbiță a celui de-al treilea vai. Străjerii lui Habacuc, care sunt străjerii lui Ieremia, vestesc un mesaj de avertizare care, în răzvrătirea din 1888, a fost respins. A șasea trâmbiță care a fost respinsă în 1888 a fost solia către Laodicea.

> “The message given us by A. T. Jones, and E. J. Waggoner is the message of God to the Laodicean church, and woe be unto anyone who professes to believe the truth and yet does not reflect to others the God-given rays.” The 1888 Materials, 1053.

> „Mesajul care ne-a fost dat prin A. T. Jones și E. J. Waggoner este mesajul lui Dumnezeu către biserica din Laodiceea, iar vai de oricine mărturisește că crede adevărul și totuși nu reflectă către alții razele date de Dumnezeu.” The 1888 Materials, 1053.

The seventh trumpet message of 1888, was first sounded to Laodicea in 1856, and then the Laodicean message was placed within the context of the increasing light of the “seven times.” On September 11, 2001 the call to return to Jeremiah’s old paths, and to walk therein for the purpose of obtaining the message of the latter rain, included the seventh Trumpet warning message that is represented as the message to Laodicea, and the “seven times,” which is the symbol of the foundations.

Mesajul celei de-a șaptea trâmbițe din 1888 a fost vestit mai întâi către Laodiceea în 1856, iar apoi mesajul către Laodiceea a fost așezat în contextul luminii crescânde a celor „șapte vremi”. La 11 septembrie 2001, chemarea de a ne întoarce la cărările vechi ale lui Ieremia și de a umbla pe ele, cu scopul de a primi mesajul ploii târzii, a inclus mesajul de avertizare al celei de-a șaptea Trâmbițe, care este reprezentat ca mesajul către Laodiceea, și „șapte vremi”, care sunt simbolul temeliei.

The “lie” identified by prophecy that produces the strong delusion of Paul’s writings was placed into the third generation of Laodicean Adventism in 1931, sixteen years after the death of the prophetess. The “lie” which arrived in the third generation is prophetically located in the period represented as the “women weeping for Tammuz,” and is therefore associated with the false latter rain message.

„minciuna” identificată de profeție, care produce puternica amăgire din scrierile lui Pavel, a fost introdusă în a treia generație a adventismului laodicean în 1931, la șaisprezece ani după moartea profetesei. „Minciuna” care a pătruns în a treia generație este situată profetic în perioada reprezentată ca „femeile plângându-l pe Tamuz” și, prin urmare, este asociată cu mesajul fals al ploii târzii.

The details of how the “lie” was propagated should be understood, as should the prophetic role of the “lie” in end-time prophecy. The scornful men that rule Jerusalem in the time of the latter rain, which is the time of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, created a false latter rain message in the third generation of Adventism, as represented by the “women weeping for Tammuz,” in Ezekiel chapter eight. Their false latter rain message is also represented as a false foundation, a false wall of protection, and a false peace and safety message by Ezekiel.

Detaliile modului în care „minciuna” a fost propagată trebuie înțelese, după cum trebuie înțeles și rolul profetic al „minciunii” în profeția timpului sfârșitului. Oamenii batjocoritori care stăpânesc Ierusalimul în vremea ploii târzii, care este vremea sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii, au creat o solie falsă a ploii târzii în a treia generație a adventismului, așa cum este reprezentată prin „femeile care plângeau pe Tamuz”, în capitolul opt din Ezechiel. Solia lor falsă a ploii târzii este, de asemenea, reprezentată de Ezechiel ca o temelie falsă, un zid fals de ocrotire și o falsă solie de pace și siguranță.

> Have ye not seen a vain vision, and have ye not spoken a lying divination, whereas ye say, The Lord saith it; albeit I have not spoken? Therefore thus saith the Lord God; Because ye have spoken vanity, and seen lies, therefore, behold, I am against you, saith the Lord God. And mine hand shall be upon the prophets that see vanity, and that divine lies: they shall not be in the assembly of my people, neither shall they be written in the writing of the house of Israel, neither shall they enter into the land of Israel; and ye shall know that I am the Lord God. Because, even because they have seduced my people, saying, Peace; and there was no peace; and one built up a wall, and, lo, others daubed it with untempered mortar: Say unto them which daub it with untempered mortar, that it shall fall: there shall be an overflowing shower; and ye, O great hailstones, shall fall; and a stormy wind shall rend it. Lo, when the wall is fallen, shall it not be said unto you, Where is the daubing wherewith ye have daubed it? Therefore thus saith the Lord God; I will even rend it with a stormy wind in my fury; and there shall be an overflowing shower in mine anger, and great hailstones in my fury to consume it. So will I break down the wall that ye have daubed with untempered mortar, and bring it down to the ground, so that the foundation thereof shall be discovered, and it shall fall, and ye shall be consumed in the midst thereof: and ye shall know that I am the Lord. Thus will I accomplish my wrath upon the wall, and upon them that have daubed it with untempered mortar, and will say unto you, The wall is no more, neither they that daubed it; To wit, the prophets of Israel which prophesy concerning Jerusalem, and which see visions of peace for her, and there is no peace, saith the Lord God. Ezekiel 13:7–16.

> N-ați văzut voi oare o vedenie deșartă și n-ați rostit voi o ghicire mincinoasă, când ziceți: „Așa vorbește Domnul”, măcar că Eu n-am vorbit? De aceea, așa zice Domnul Dumnezeu: Pentru că ați rostit deșertăciune și ați văzut minciuni, iată, sunt împotriva voastră, zice Domnul Dumnezeu. Și mâna Mea va fi împotriva prorocilor care văd deșertăciune și prorocesc minciuni: ei nu vor fi în adunarea poporului Meu, nici nu vor fi scriși în cartea casei lui Israel și nici nu vor intra în țara lui Israel; și veți cunoaște că Eu sunt Domnul Dumnezeu. Pentru că, da, pentru că au rătăcit pe poporul Meu, zicând: „Pace!”, când nu era pace; și unul zidea un zid și, iată, alții îl tencuiau cu ipsos neîntărit: spune celor ce-l tencuiesc cu ipsos neîntărit că va cădea; va veni o ploaie năvalnică; și voi, pietre mari de grindină, veți cădea; și un vânt furtunos îl va sfâșia. Iată, când va cădea zidul, nu vi se va zice oare: „Unde este tencuiala cu care l-ați tencuit?” De aceea, așa zice Domnul Dumnezeu: Îl voi sfâșia cu un vânt furtunos în urgia Mea; va veni o ploaie năvalnică în mânia Mea și pietre mari de grindină în urgia Mea, ca să-l nimicească. Astfel voi dărâma zidul pe care l-ați tencuit cu ipsos neîntărit și-l voi doborî la pământ, așa încât temelia lui va fi descoperită; va cădea, și voi veți fi nimiciți în mijlocul lui; și veți cunoaște că Eu sunt Domnul. Astfel Îmi voi împlini mânia asupra zidului și asupra celor ce l-au tencuit cu ipsos neîntărit și vă voi zice: „Zidul nu mai este, nici cei ce l-au tencuit”; adică prorocii lui Israel care prorocesc despre Ierusalim și care văd pentru el vedenii de pace, când nu este pace, zice Domnul Dumnezeu. Ezechiel 13:7–16.

The falsehood and lies which the scornful men in Jerusalem hide beneath in Isaiah chapters twenty-eight and twenty-nine are ultimately judged and destroyed by the “overflowing scourge.”

Minciuna și neadevărurile sub care se ascund oamenii batjocoritori din Ierusalim, în capitolele douăzeci și opt și douăzeci și nouă din Isaia, sunt în cele din urmă judecate și nimicite de „biciul năvalnic”.

> Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:17, 18.

> Judecata o voi pune după frânghia de măsurat, iar dreptatea după cumpănă; grindina va mătura refugiul minciunii, iar apele vor inunda ascunzișul. Și legământul vostru cu moartea va fi desființat, iar învoiala voastră cu Locuința morților nu va dăinui; când urgia năvalnică va trece, veți fi călcați în picioare de ea. Isaia 28:17, 18.

Isaiah’s “overflowing scourge” is Ezekiel’s “overflowing shower,” that is brought upon those who have “divined lies,” by presenting a “vain vision” and by claiming “the Lord saith it,” “albeit” the Lord had “not spoken.” The “lie” that the ancient men hide under is represented as something they claim that the Lord had spoken, so it is a “lie” about God’s Word. Either they have identified a doctrine from God’s Word as error, or they have erroneously claimed that God directed their understanding (God had spoken), upon a doctrine of the Bible.

„Biciul năvalnic” al lui Isaia este „ploaia năvalnică” a lui Ezechiel, adusă asupra celor care au „ghicit minciuni”, înfățișând o „vedenie deșartă” și pretinzând „așa zice Domnul”, „cu toate că” Domnul „nu vorbise”. „Minciuna” sub care se ascund bărbații din vechime este înfățișată ca fiind ceva despre care ei susțin că Domnul ar fi vorbit, astfel că este o „minciună” cu privire la Cuvântul lui Dumnezeu. Fie au identificat în chip greșit o doctrină din Cuvântul lui Dumnezeu ca fiind o eroare, fie au pretins în mod eronat că Dumnezeu le-a călăuzit înțelegerea (Dumnezeu vorbise) cu privire la o doctrină a Bibliei.

The “lie” that arrived in 1931, was a claim that Sister White had endorsed the false view of “the daily,” in the book of Daniel. The false view that “the daily,” represents Christ’s sanctuary ministry was premised upon a “lie” which claimed that in 1910, Ellen White had informed A. G. Daniells that he and Prescott’s view of “the daily,” representing Christ’s sanctuary ministry was actually correct, in spite of her direct written words to the contrary.

„Minciuna” care a apărut în 1931 a fost afirmația că sora White susținuse concepția falsă despre „jertfa necurmată” din cartea lui Daniel. Concepția falsă potrivit căreia „jertfa necurmată” reprezintă lucrarea lui Hristos în sanctuar se întemeia pe o „minciună” care susținea că, în 1910, Ellen White îl informase pe A. G. Daniells că perspectiva lui și a lui Prescott asupra „jertfei necurmate”, ca reprezentând lucrarea lui Hristos în sanctuar, era de fapt corectă, în pofida cuvintelor ei scrise în mod direct, care afirmau contrariul.

The false view of “the daily,” that was then (1931) established within Laodicean Adventism, became the theological foundation which was employed to build a message that is described by Ezekiel as “peace and safety.” The various arguments that are employed to uphold the false foundation are the various counterfeit coins and jewels that Miller saw in his dream. By the end of his dream his original jewels are fully covered with counterfeits and rubbish, and the rubbish and counterfeit jewels and coins represent the message that was based upon their foundational error that “the daily” represents Christ’s sanctuary ministry.

Falsa concepție despre „necurmatul”, care a fost atunci (1931) stabilită în adventismul laodicean, a devenit temelia teologică folosită pentru a clădi o solie pe care Ezechiel o descrie ca „pace și liniște”. Diferitele argumente folosite pentru a susține temelia falsă sunt diferitele monede și pietre prețioase contrafăcute pe care Miller le-a văzut în visul său. Până la sfârșitul visului său, pietrele lui prețioase originale sunt acoperite pe deplin de contrafaceri și de gunoi, iar gunoiul și pietrele prețioase și monedele contrafăcute reprezintă solia care a fost întemeiată pe eroarea lor fundamentală că „necurmatul” reprezintă lucrarea lui Hristos în Sanctuar.

In Ezekiel’s passage the rubbish and counterfeit jewels is represented as a “wall” that has been built with a cement that is so weak it cannot hold up under the stress of the “stormy wind” or the “overflowing shower.”

În pasajul lui Ezechiel, gunoaiele și bijuteriile contrafăcute sunt reprezentate ca un „zid” care a fost zidit cu un mortar atât de slab, încât nu poate rezista sub presiunea „vântului furtunos” sau a „ploii revărsate”.

The disobedient prophet from Judah that rebuked Jeroboam, ultimately died between an “ass” and a “lion”. The lion represents Babylon and the ass represents Islam. The two doctrines which Laodicean Adventism cannot see, that are represented by the death of the disobedient prophet are the message of the papacy (the lion), and the message of Islam of the third Woe (the ass).

Profetul neascultător din Iuda, care l-a mustrat pe Ieroboam, a murit în cele din urmă între un „măgar” și un „leu”. Leul reprezintă Babilonul, iar măgarul reprezintă islamul. Cele două doctrine pe care adventismul laodicean nu le poate vedea, și care sunt reprezentate prin moartea profetului neascultător, sunt mesajul papalității (leul) și mesajul islamului din cea de-a treia Vai (măgarul).

Ezekiel’s “stormy wind,” is a symbol of Isaiah’s “rough wind that is stayed” in “the day of the east wind” in chapter twenty seven. Ezekiel’s “stormy wind” is also the “four winds” of Revelation chapter seven, that are held until God’s servants are sealed. Ezekiel’s “stormy wind” is his message from the “four winds” in chapter thirty-seven, that brings the dead dry bones to life as a mighty army. Ezekiel’s “stormy wind” that brings down the “wall built with untempered mortar,” is the latter rain message of the third Woe.

Vântul năprasnic al lui Ezechiel este un simbol al „vântului aspru care este oprit” al lui Isaia, în „ziua vântului de răsărit”, din capitolul douăzeci și șapte. „Vântul năprasnic” al lui Ezechiel este, de asemenea, „cele patru vânturi” din Apocalipsa, capitolul șapte, care sunt ținute până când slujitorii lui Dumnezeu sunt pecetluiți. „Vântul năprasnic” al lui Ezechiel este și solia lui din partea „celor patru vânturi”, din capitolul treizeci și șapte, care aduce oasele uscate și moarte la viață, ca o oaste puternică. „Vântul năprasnic” al lui Ezechiel, care dărâmă „zidul tencuit cu mortar nefrământat”, este solia ploii târzii a celei de-a treia Vai.

Ezekiel’s “overflowing shower” is a symbol of the papacy, and more specifically it is the symbol of the period of the Sunday law crisis which begins at the soon-coming Sunday law in the United States. The disobedient prophet from Judah that died between the ass and the lion, represented the death of Laodicean Adventism that takes place between September 11, 2001, at the arrival of the ass (the third woe), and the soon-coming Sunday law (the lion). Laodicean Adventism’s death occurs during the sealing of the one hundred and forty-four thousand that began when the nations were angered, yet held in check on September 11, 2001, and concludes at the soon-coming Sunday law. Their death, as illustrated by the disobedient prophet, is brought about because they returned to the methodology of apostate Protestantism, though they had been directly informed to never return to the “assembly of mockers.”

Ploua „torențială” a lui Ezechiel este un simbol al papalității și, mai precis, este simbolul perioadei crizei legii duminicale, care începe odată cu legea duminicală ce va veni curând în Statele Unite. Profetul neascultător din Iuda, care a murit între măgar și leu, a reprezentat moartea adventismului laodicean care are loc între 11 septembrie 2001, la sosirea măgarului (al treilea vai), și legea duminicală ce va veni curând (leul). Moartea adventismului laodicean are loc în timpul sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii, care a început atunci când neamurile s-au mâniat, dar au fost ținute în frâu la 11 septembrie 2001, și se încheie la legea duminicală ce va veni curând. Moartea lor, așa cum este ilustrată de profetul neascultător, este provocată pentru că s-au întors la metodologia protestantismului apostat, deși fuseseră informați direct să nu se mai întoarcă niciodată la „adunarea batjocoritorilor”.

Their death occurs in the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. As soon as God’s people are sealed, the destroying angels begin their work. From September 11, 2001 unto the soon-coming Sunday law the judgment of the living is accomplished in God’s church, for judgment begins in Jerusalem, and it begins with the ancient men that were to be the guardians of the people, but who had abandoned their responsibilities over four generations. Those who receive the seal in that period are the ensign that is lifted up to the nations. They are sealed before the soon-coming Sunday law for the only way God’s other flock can be warned is by seeing men and women in the Sunday law crisis who have the seal of God.

Moartea lor are loc în istoria sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii. De îndată ce poporul lui Dumnezeu este sigilat, îngerii nimicitori își încep lucrarea. Din 11 septembrie 2001 și până la legea duminicală care va veni curând, judecata celor vii se împlinește în biserica lui Dumnezeu, căci judecata începe în Ierusalim și începe cu bătrânii care trebuiau să fie păzitorii poporului, dar care își părăsiseră responsabilitățile de-a lungul a patru generații. Cei care primesc sigiliul în acea perioadă sunt steagul ridicat pentru neamuri. Ei sunt sigilați înainte de legea duminicală care va veni curând, căci singurul mod în care cealaltă turmă a lui Dumnezeu poate fi avertizată este prin a vedea, în criza legii duminicale, bărbați și femei care au sigiliul lui Dumnezeu.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> „Lucrarea Duhului Sfânt este de a convinge lumea cu privire la păcat, la neprihănire și la judecată. Lumea poate fi avertizată numai văzându-i pe cei care cred adevărul sfințiți prin adevăr, acționând după principii înalte și sfinte, arătând, într-un sens înalt și elevat, linia de demarcație dintre cei care păzesc poruncile lui Dumnezeu și cei care le calcă în picioare. Sfințirea prin Duhul evidențiază deosebirea dintre cei care au sigiliul lui Dumnezeu și cei care păzesc o zi de odihnă falsificată. Când va veni încercarea, se va arăta limpede care este semnul fiarei. Acesta este păzirea duminicii. Cei care, după ce au auzit adevărul, continuă să considere această zi ca fiind sfântă poartă semnătura omului fărădelegii, care s-a gândit să schimbe vremurile și legea.” Bible Training School, 1 decembrie 1903.

The death of Laodicean Adventism is accomplished during the history of the latter rain, that began to sprinkle on September 11, 2001, and is poured out without measure at the soon-coming Sunday law, when God has established and then lifts up as an ensign a people who have been sealed for eternity.

Moartea adventismului laodicean se împlinește în timpul istoriei ploii târzii, care a început să stropească la 11 septembrie 2001 și este revărsată fără măsură la legea duminicală care va veni în curând, când Dumnezeu a ridicat și apoi înalță ca un steag un popor care a fost pecetluit pentru veșnicie.

In that period of time, those in Laodicean Adventism that are preparing for, and will receive the mark of the beast, are represented by the twenty-five men bowing to the sun in Ezekiel chapter eight. They are those who have accepted Ezekiel’s false “peace and safety” message, that represents a counterfeit of the true latter rain message, that is being proclaimed by the true watchmen in that history. The foundation of that false latter rain message is the identification that “the daily” in the book of Daniel is a symbol of Christ, when it is actually a symbol of Satan. That false foundational belief is the doctrine that the “scornful men that rule the people of Jerusalem” employ to erect their untempered wall.

ในช่วงเวลาแห่งประวัติศาสตร์นั้น บรรดาผู้ในแอ๊ดเวนติสม์แบบเลาดีเซียซึ่งกำลังเตรียมตัวเพื่อ และจะได้รับเครื่องหมายของสัตว์ร้ายนั้น ได้รับการพรรณนาแทนโดยชายยี่สิบห้าคนที่กราบไหว้ดวงอาทิตย์ในเอเสเคียลบทที่แปด พวกเขาคือผู้ที่ยอมรับข่าวสาร “สันติภาพและความปลอดภัย” อันเท็จของเอเสเคียล ซึ่งเป็นสิ่งแทนปลอมของข่าวสารฝนชุกปลายฤดูอันแท้จริง ที่ผู้ยามอันแท้จริงกำลังประกาศอยู่ในประวัติศาสตร์นั้น รากฐานของข่าวสารฝนชุกปลายฤดูอันเท็จนั้นคือการระบุว่า “เครื่องบูชาประจำวัน” ในพระธรรมดาเนียลเป็นสัญลักษณ์ของพระคริสต์ ทั้งที่แท้จริงแล้วเป็นสัญลักษณ์ของซาตาน ความเชื่อพื้นฐานอันเท็จนั้นเองคือหลักคำสอนที่ “คนมักเยาะเย้ยผู้ปกครองชนชาติแห่งเยรูซาเล็ม” ใช้ในการก่อกำแพงที่ฉาบด้วยปูนไม่สุกของพวกเขา

The identification of “the daily,” as a symbol of Christ was historically put in place by a “lie,” in 1931. From then onward the untempered wall of counterfeit coins and jewels was erected. That “wall” is destined to come down when the dirt brush man arrives to thoroughly purge His floor. That purging is accomplished in the prophetic period of history between the “stormy wind” (the ass of September 11, 2001), and the “overflowing showers” (the lion of the soon-coming Sunday law). In that history the disobedient prophet is slain and buried in the tomb of the false prophet of Bethel. Sister White identifies the “wall” of prophecy as the law of God.

Identificarea „jertfei necurmate” ca simbol al lui Hristos a fost instituită istoric printr-o „minciună”, în 1931. De atunci înainte a fost ridicat zidul netencuit al monedelor și giuvaierurilor contrafăcute. Acel „zid” este sortit să se prăbușească atunci când va veni omul cu peria de praf ca să-Și curețe cu desăvârșire aria. Acea curățire este împlinită în perioada profetică a istoriei dintre „vântul furtunos” (măgarul de la 11 septembrie 2001) și „ploile revărsate” (leul legii duminicale care va veni în curând). În acea istorie, profetul neascultător este ucis și îngropat în mormântul profetului mincinos din Betel. Sora White identifică „zidul” profeției ca fiind legea lui Dumnezeu.

> “The prophet here describes a people who, in a time of general departure from truth and righteousness, are seeking to restore the principles that are the foundation of the kingdom of God. They are repairers of a breach that has been made in God’s law—the wall that He has placed around His chosen ones for their protection, and obedience to whose precepts of justice, truth, and purity is to be their perpetual safeguard.

> „Profetul descrie aici un popor care, într-o vreme de îndepărtare generală de la adevăr și neprihănire, caută să restaureze principiile care constituie temelia împărăției lui Dumnezeu. Ei sunt dregători ai spărturii făcute în Legea lui Dumnezeu — zidul pe care El l-a așezat în jurul aleșilor Săi pentru ocrotirea lor, iar ascultarea de preceptele lui de dreptate, adevăr și curăție trebuie să fie pentru ei o pavăză necurmată.”

> “In words of unmistakable meaning the prophet points out the specific work of this remnant people who build the wall. ‘If thou turn away thy foot from the Sabbath, from doing thy pleasure on My holy day; and call the Sabbath a delight, the holy of the Lord, honorable; and shalt honor Him, not doing thine own ways, nor finding thine own pleasure, nor speaking thine own words: then shalt thou delight thyself in the Lord; and I will cause thee to ride upon the high places of the earth, and feed thee with the heritage of Jacob thy father: for the mouth of the Lord hath spoken it.’ Isaiah 58:13, 14.” Prophets and Kings, 678.

> „În cuvinte cu un înțeles de neconfundat, profetul arată lucrarea specifică a acestui popor al rămășiței care zidește zidul. «Dacă îți vei opri piciorul în ziua Sabatului, ca să nu-ți faci plăcerea ta în ziua Mea cea sfântă; dacă vei numi Sabatul o desfătare, ziua sfântă a Domnului, vrednică de cinste; dacă-L vei cinsti, neurmând căile tale, nefăcând voia ta și nerostind cuvintele tale: atunci te vei putea desfăta în Domnul; și Eu te voi face să călărești pe înălțimile țării și te voi hrăni cu moștenirea tatălui tău Iacov; căci gura Domnului a vorbit.» Isaia 58:13, 14.” Profeți și regi, 678.

The beginning of the fourth generation of Adventism is marked by the publication of a book, as was the beginning of the third generation. The third generation began with the publication of W. W. Prescott’s, The Doctrine of Christ, and that generation ended with the publication of Questions on Doctrine. The Doctrine of Christ presented a gospel that was purposely void of the Millerite prophetic message. Questions on Doctrine presented a gospel that denied the work of sanctification that is accomplished by Christ. The Doctrine of Christ removed the light of the (chazon) vision of prophetic history, and Questions on Doctrine removed the light of the (Mareh) vision of Christ’s “appearance”.

Începutul celei de-a patra generații a adventismului este marcat de publicarea unei cărți, așa cum a fost și începutul celei de-a treia generații. A treia generație a început odată cu publicarea lucrării lui W. W. Prescott, The Doctrine of Christ, iar acea generație s-a încheiat odată cu publicarea volumului Questions on Doctrine. The Doctrine of Christ a prezentat o evanghelie care era în mod deliberat lipsită de mesajul profetic millerit. Questions on Doctrine a prezentat o evanghelie care nega lucrarea de sfințire împlinită de Hristos. The Doctrine of Christ a îndepărtat lumina viziunii (chazon) a istoriei profetice, iar Questions on Doctrine a îndepărtat lumina viziunii (Mareh) a „înfățișării” lui Hristos.

In between those two books the false latter rain message represented by the “women weeping for Tammuz” was developed. It was in that history that the “lie of 1931,” was promoted. That third generation (abomination) is also represented by the compromise of the third church of Pergamos. The symbol of compromise in the third church, identifies the work of seeking accreditation from the worldly institutions that dictated rules for theology and rules for medicine. It was in the third generation that the compromise of truth was accomplished, which included the introduction and emphasis on the use of Bibles that had been translated from corrupted manuscripts.

Între acele două cărți a fost dezvoltată falsa solie a ploii târzii, reprezentată prin „femeile care îl plângeau pe Tamuz”. În acea istorie a fost promovată „minciuna din 1931”. Acea a treia generație (urâciune) este de asemenea reprezentată de compromisul celei de-a treia biserici, Pergam. Simbolul compromisului din a treia biserică identifică lucrarea de căutare a acreditării din partea instituțiilor lumești care dictau reguli pentru teologie și reguli pentru medicină. În a treia generație a fost înfăptuit compromisul adevărului, care a inclus introducerea și accentuarea folosirii Bibliilor care fuseseră traduse din manuscrise corupte.

In 1957, the book Questions on Doctrine, represented a capitulation of the primary truth of the gospel. That truth being Jesus died to save us “from” sin, but he did not die to save us “in” sin. The Catholic and apostate Protestant teaching that a man cannot be obedient to God’s Word is Satan’s eternal argument. Man can, and must be obedient to God’s Word, even if Satan claims that “thou shall not surely die.” The fallen apostate Protestant view that men cannot overcome sin, and therefore men cannot be obedient to God’s law until Jesus magically transforms them into obedient robots at His second coming, was incorporated into the teachings of the book Questions on Doctrine.

În 1957, cartea *Questions on Doctrine* a reprezentat o capitulare în fața adevărului fundamental al Evangheliei. Acest adevăr este că Isus a murit ca să ne mântuiască „de” păcat, dar nu a murit ca să ne mântuiască „în” păcat. Învățătura catolică și protestantă apostată, potrivit căreia omul nu poate fi ascultător de Cuvântul lui Dumnezeu, este argumentul veșnic al lui Satana. Omul poate și trebuie să fie ascultător de Cuvântul lui Dumnezeu, chiar dacă Satana pretinde că „hotărât că nu veți muri”. Concepția protestantă apostată decăzută, potrivit căreia oamenii nu pot birui păcatul și, prin urmare, nu pot fi ascultători de Legea lui Dumnezeu până când Isus îi transformă în mod magic în roboți ascultători la a doua Sa venire, a fost încorporată în învățăturile cărții *Questions on Doctrine*.

In 1957, the fourth generation of Laodicean Adventism began, and its untempered wall (law), had been established, thus providing the logic that will allow the twenty-five ancient men to bow to the sun at the conclusion of the time of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That untempered wall, which is the belief that keeping the law of God is impossible, is swept away when the “wall” of separation of Church and State is removed, at the soon-coming Sunday law. The Sunday law is the overflowing showers, or as Isaiah expresses it, it is the overflowing scourge, and that flood begins at the soon-coming Sunday law in the United States.

În anul 1957 a început a patra generație a adventismului laodicean, iar zidul său netencuit (legea) fusese întemeiat, oferind astfel logica ce va îngădui celor douăzeci și cinci de bătrâni să se închine soarelui la încheierea timpului sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii. Acel zid netencuit, care este credința că păzirea Legii lui Dumnezeu este cu neputință, este măturat când „zidul” despărțitor dintre Biserică și Stat este îndepărtat, la legea duminicală care va veni în curând. Legea duminicală este ploaia cea năvalnică sau, așa cum o exprimă Isaia, este urgia copleșitoare, iar acel potop începe la legea duminicală care va veni în curând în Statele Unite.

At the Sunday law in the United States the enemy (the pope) comes in “as a flood” (the overflowing scourge), and it is then that “the ensign” is lifted up against him. It is then that the “untempered wall” that Laodicean Adventism erected upon the false application of “the daily” is swept away.

În vremea legii duminicale din Statele Unite, vrăjmașul (papa) vine „ca un potop” („urgia năvalnică”), și atunci „steagul” este ridicat împotriva lui. Atunci este măturat „zidul netencuit” pe care adventismul laodicean l-a ridicat pe temelia aplicării greșite a „jertfei necurmate”.

> According to their deeds, accordingly he will repay, fury to his adversaries, recompense to his enemies; to the islands he will repay recompense. So shall they fear the name of the Lord from the west, and his glory from the rising of the sun. When the enemy shall come in like a flood, the Spirit of the Lord shall lift up a standard against him. And the Redeemer shall come to Zion, and unto them that turn from transgression in Jacob, saith the Lord. As for me, this is my covenant with them, saith the Lord; My spirit that is upon thee, and my words which I have put in thy mouth, shall not depart out of thy mouth, nor out of the mouth of thy seed, nor out of the mouth of thy seed’s seed, saith the Lord, from henceforth and forever. Arise, shine; for thy light is come, and the glory of the Lord is risen upon thee. For, behold, the darkness shall cover the earth, and gross darkness the people: but the Lord shall arise upon thee, and his glory shall be seen upon thee. And the Gentiles shall come to thy light, and kings to the brightness of thy rising. Isaiah 59:18–60:3.

> Sabat cu faptele lor, tot astfel va răsplăti: mânie potrivnicilor Săi, răsplătire vrăjmașilor Săi; ostroavelor le va da răsplătire. Atunci se vor teme de Numele Domnului de la apus și de slava Lui de la răsăritul soarelui. Când vrăjmașul va năvăli ca un râu, Duhul Domnului va ridica un steag împotriva lui. Și Răscumpărătorul va veni în Sion, la cei din Iacov care se întorc de la fărădelege, zice Domnul. „Cât despre Mine, acesta este legământul Meu cu ei”, zice Domnul: „Duhul Meu, care este peste tine, și cuvintele Mele, pe care le-am pus în gura ta, nu se vor depărta din gura ta, nici din gura seminței tale, nici din gura seminței seminței tale”, zice Domnul, „de acum și pentru totdeauna.” Scoală-te, luminează-te, căci lumina ta a venit și slava Domnului a răsărit peste tine. Căci, iată, întunericul va acoperi pământul și negură deasă popoarele; dar peste tine Se va ridica Domnul și slava Lui se va vedea peste tine. Neamurile vor veni la lumina ta și împărații la strălucirea răsăritului tău. Isaia 59:18–60:3.

The Gentiles come to the light when God’s glory is upon His people, and this occurs when the enemy comes in as a flood. When that enemy comes in God lifts up a standard (ensign) against him. The glory of the Lord that is upon those people who the Gentiles respond to, is His character, and His character does not sin. It is a false peace and safety message that teaches that men and women cannot overcome sin. That message is a false latter rain message that is proclaimed during the time of the true latter rain message, which arrived on September 11, 2001. That false message is a false message concerning God’s law, which is the “wall.” That false doctrine is represented in the book Questions on Doctrine, that marked the arrival of Laodicean Adventism’s fourth and final generation.

Neamurile vin la lumină atunci când slava lui Dumnezeu este peste poporul Său, iar aceasta are loc când vrăjmașul năvălește ca un potop. Când acel vrăjmaș vine, Dumnezeu ridică împotriva lui un steag (un semn de adunare). Slava Domnului care este peste acel popor la care răspund neamurile este caracterul Său, iar caracterul Său nu păcătuiește. Este un mesaj fals de pace și siguranță acela care învață că bărbații și femeile nu pot birui păcatul. Acel mesaj este un mesaj fals al ploii târzii, care este proclamat în timpul adevăratului mesaj al ploii târzii, care a sosit la 11 septembrie 2001. Acel mesaj fals este un mesaj fals privitor la legea lui Dumnezeu, care este „zidul”. Acea doctrină falsă este reprezentată în cartea Questions on Doctrine, care a marcat sosirea celei de-a patra și ultimei generații a adventismului laodicean.

On September 11, 2001, the four rebellions of Laodicean Adventism arrived to test that final generation with the sins of their fathers. On that date God directed His people to return to Jeremiah’s old paths, that they might understand and accept the foundational message represented as Miller’s jewels. If they did so, they would find the latter rain, which Jeremiah called the “rest.” The call to return to the old paths was a repetition of the test that produced the rebellion of 1863.

Pe 11 septembrie 2001, cele patru răzvrătiri ale adventismului laodicean au venit pentru a pune la încercare acea generație finală cu păcatele părinților lor. La acea dată, Dumnezeu a îndrumat poporul Său să se întoarcă la cărările vechi ale lui Ieremia, pentru ca să înțeleagă și să primească solia de temelie reprezentată ca nestematele lui Miller. Dacă aveau să facă astfel, aveau să găsească ploaia târzie, pe care Ieremia a numit-o „odihna”. Chemarea de a se întoarce la cărările vechi a fost o repetare a testului care a produs răzvrătirea din 1863.

On September 11, 2001, which is Isaiah’s “day of the east and rough wind” the “song of the vineyard” was to be sung, by those who in Revelation chapter fourteen, verse three and also in chapter fifteen, verse three sing the song of Moses and the Lamb. That song is the Laodicean message that identifies that the former chosen people were then being passed by, for God was then in the process of giving His vineyard to men and women that would bring forth the intended fruits of the vineyard. That vineyard message is the message to Laodicea, which was the message presented by Jones and Waggoner at the rebellion of 1888.

នៅថ្ងៃទី 11 ខែកញ្ញា ឆ្នាំ 2001 ដែលជារ៉ូវ «ថ្ងៃនៃទិសខាងកើត និងខ្យល់កន្ត្រាក់» របស់អេសាយ នោះ «បទចម្រៀងអំពីចម្ការទំពាំងបាយជូរ» ត្រូវបានច្រៀង ដោយអ្នកទាំងឡាយដែលនៅក្នុង វិវរណៈ ជំពូកទីដប់បួន ខទីបី ហើយក៏នៅក្នុង ជំពូកទីដប់ប្រាំ ខទីបី ផងដែរ ច្រៀងបទចម្រៀងរបស់ម៉ូសេ និងរបស់កូនចៀម។ បទចម្រៀងនោះគឺជាសារទៅកាន់លាវឌីសេ ដែលបញ្ជាក់ថា ប្រជាជនដែលបានត្រូវរើសតាំងពីមុន នៅពេលនោះកំពុងត្រូវបានរំលងចោល ពីព្រោះព្រះកំពុងតែប្រគល់ចម្ការទំពាំងបាយជូររបស់ទ្រង់ទៅឲ្យបុរស និងស្ត្រីដែលនឹងបង្កើតផលតាមគោលបំណងដែលបានកំណត់សម្រាប់ចម្ការទំពាំងបាយជូរនោះ។ សារអំពីចម្ការទំពាំងបាយជូរនោះ គឺជាសារទៅកាន់លាវឌីសេ ដែលជាសារដែលត្រូវបានយ៉ូន និងវ៉ាក្គោណឺរ នាំមកបង្ហាញនៅពេលការបះបោរឆ្នាំ 1888។

On September 11, 2001, the latter rain began, and in the debate of Habakkuk chapter two it identifies a class who presented the message of the two tables, for they had returned to Jeremiah’s old paths and were receiving the “rest and refreshing,” that Isaiah identifies is brought upon those whose methodology is “line upon line.” The debate they were involved in was in opposition to a false latter rain message, represented by the “women weeping for Tammuz,” which encouraged the sleeping Laodicean people with a peace and safety message.

La 11 septembrie 2001, a început ploaia târzie, iar în dezbaterea din capitolul doi al lui Habacuc este identificată o categorie care a prezentat solia celor două table, căci se întorseseră la vechile cărări ale lui Ieremia și primeau „odihna și înviorarea” pe care Isaia arată că o aduce asupra acelora a căror metodologie este „poruncă peste poruncă”. Dezbaterea în care erau angajați se afla în opoziție față de o solie falsă a ploii târzii, reprezentată prin „femeile care plângeau pe Tamuz”, care încuraja poporul laodicean adormit printr-o solie de pace și siguranță.

The peace and safety message claims that it is impossible for men and women not to sin, and therefore God can and will only justify them “in” their sins. The scornful men claim their peace and safety message is the true message of justification by faith, that Jones and Waggoner presented, but it leaves off the truth that he who God justifies, He also sanctifies, for God did not die to save people in their sins, but from their sins.

Mesajul despre pace și siguranță susține că este imposibil ca bărbații și femeile să nu păcătuiască și, prin urmare, că Dumnezeu poate și va să-i îndreptățească numai „în” păcatele lor. Oamenii batjocoritori pretind că mesajul lor despre pace și siguranță este adevăratul mesaj al îndreptățirii prin credință, pe care l-au prezentat Jones și Waggoner, însă el omite adevărul că pe acela pe care Dumnezeu îl îndreptățește, îl și sfințește, căci Dumnezeu nu a murit ca să-i mântuiască pe oameni în păcatele lor, ci din păcatele lor.

September 11, 2001, marked the beginning of the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand that concludes with one class receiving the seal of God, as represented by those who sigh and cry for the abominations in the church and in the land, and another class that have turned their backs upon the temple, where the final work of the third angel is being accomplished, and they are bowing to the sun. The history of the Millerites illustrates the history of the movement of the third angel, and in so doing the climax is about the message of the latter rain, and the experience it produces in those who choose to eat.

ថ្ងៃទី ១១ ខែកញ្ញា ឆ្នាំ ២០០១ បានសម្គាល់ការចាប់ផ្ដើមនៃរយៈពេលនៃការបោះត្រាលើមនុស្សមួយសែនសែសិបបួនពាន់នាក់ ដែលបញ្ចប់ដោយមានមនុស្សមួយក្រុមទទួលត្រារបស់ព្រះ ដូចដែលត្រូវបានតំណាងដោយអ្នកដែលថ្ងូរ និងយំសោកចំពោះអំពើគួរស្អប់ខ្ពើមទាំងឡាយនៅក្នុងព្រះវិហារ និងនៅក្នុងស្រុកដី ហើយមានមនុស្សមួយក្រុមទៀតដែលបានបែរខ្នងចេញពីព្រះវិហារ ជាកន្លែងដែលកិច្ចការចុងក្រោយនៃទេវតាទីបីកំពុងត្រូវបានសម្រេច ហើយពួកគេកំពុងក្រាបថ្វាយបង្គំព្រះអាទិត្យ។ ប្រវត្តិសាស្ត្ររបស់ពួកមីល្លឺរ៉ាយត៍បង្ហាញជាគំរូនូវប្រវត្តិសាស្ត្រនៃចលនារបស់ទេវតាទីបី ហើយក្នុងការធ្វើដូច្នេះ ចំណុចកំពូលនោះគឺអំពីសារនៃភ្លៀងក្រោយ និងបទពិសោធន៍ដែលវាបង្កើតឡើងនៅក្នុងអ្នកដែលជ្រើសរើសបរិភោគ។

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “An unwillingness to yield up preconceived opinions, and to accept this truth, lay at the foundation of a large share of the opposition manifested at Minneapolis against the Lord’s message through Brethren Waggoner and Jones. By exciting that opposition Satan succeeded in shutting away from our people, in a great measure, the special power of the Holy Spirit that God longed to impart to them. The enemy prevented them from obtaining that efficiency which might have been theirs in carrying the truth to the world, as the apostles proclaimed it after the day of Pentecost. The light that is to lighten the whole earth with its glory was resisted, and by the action of our own brethren has been in a great degree kept away from the world.” Selected Messages, book 1, 235.

> „Nedorința de a renunța la opiniile preconcepute și de a primi acest adevăr a stat la temelia unei mari părți din opoziția manifestată la Minneapolis împotriva soliei Domnului prin frații Waggoner și Jones. Prin stârnirea acelei opoziții, Satana a izbutit să țină departe de poporul nostru, într-o mare măsură, puterea specială a Duhului Sfânt pe care Dumnezeu dorea cu ardoare să le-o împărtășească. Vrăjmașul i-a împiedicat să dobândească acea eficiență care ar fi putut fi a lor în ducerea adevărului la lume, așa cum l-au vestit apostolii după ziua Cincizecimii. Lumina care trebuie să lumineze întregul pământ cu slava ei a fost împotrivită, iar prin acțiunea propriilor noștri frați a fost, într-o mare măsură, ținută departe de lume.” Selected Messages, cartea 1, 235.

Back to Articles