Article

# The Book of Daniel - Number Sixty-Four

Cartea lui Daniel - Numărul șaizeci și patru

Unveiling Prophecy: Connecting September 11, 2001 to the Sealing Time, Latter Rain, and the Final Work of Christ

Dezvăluirea profeției: legătura dintre 11 septembrie 2001, timpul sigilării, ploaia târzie și lucrarea finală a lui Hristos

Author

Jeff Pippenger

Published

January 28, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the recent articles we have been referring to a few passages from the Spirit of Prophecy that identify a period of time from September 11, 2001 until Michael stands up and human probation closes. During that period of time, there are a handful of prophetic illustrations which identify the final work of Christ in the Most Holy Place.

În articolele recente ne-am referit la câteva pasaje din Spiritul Profeției care identifică o perioadă de timp de la 11 septembrie 2001 până când Se ridică Mihail și se încheie timpul de probă al omenirii. În acea perioadă de timp, există câteva ilustrații profetice care identifică lucrarea finală a lui Hristos în Locul Preasfânt.

The work of Christ in the sanctuary is represented in the vision of the Ulai River of Daniel chapter eight, and Sister White has informed us that the vision of the Ulai River is now in the process of fulfillment. The final work accomplished in the heavenly sanctuary, which is now in the process of fulfillment, is represented in a variety of prophetic terms. It is represented as, among other prophetic representations, the sealing time, the latter rain, the closing work of salvation, and the cleansing of the temple. It is important to bring those terms together, and also to place them in their correct historical setting.

Lucrarea lui Hristos în sanctuar este reprezentată în viziunea Râului Ulai din capitolul opt al cărții lui Daniel, iar sora White ne-a informat că viziunea Râului Ulai este acum în curs de împlinire. Lucrarea finală împlinită în sanctuarul ceresc, care este acum în curs de împlinire, este reprezentată printr-o varietate de termeni profetici. Ea este reprezentată ca fiind, între alte reprezentări profetice, timpul sigilării, ploaia târzie, lucrarea de încheiere a mântuirii și curățirea templului. Este important să aducem acești termeni împreună și, de asemenea, să-i așezăm în contextul lor istoric corect.

> “At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> „În acel timp, în timp ce lucrarea mântuirii se apropie de încheiere, necazul va veni peste pământ, iar națiunile se vor mânia, însă vor fi ținute în frâu, pentru a nu împiedica lucrarea celui de-al treilea înger. În acel timp, «ploaia târzie» sau înviorarea de la fața Domnului va veni, pentru a da putere glasului puternic al celui de-al treilea înger și pentru a-i pregăti pe sfinți să stea în picioare în perioada când cele șapte plăgi de pe urmă vor fi revărsate.” Early Writings, 85.

The “work of the third angel” is also “the work of salvation,” which prepares “the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.”

„Lucrarea celui de-al treilea înger” este, de asemenea, „lucrarea mântuirii”, care îi pregătește „pe sfinți să stea în picioare în perioada când vor fi vărsate cele șapte plăgi de pe urmă”.

> And the nations were angry, and thy wrath is come, and the time of the dead, that they should be judged, and that thou shouldest give reward unto thy servants the prophets, and to the saints, and them that fear thy name, small and great; and shouldest destroy them which destroy the earth. Revelation 11:18.

> Na popoarele s-au mâniat, și mânia Ta a venit, și vremea morților, ca să fie judecați, și să dai răsplată robilor Tăi, prorocilor, și sfinților, și celor ce se tem de Numele Tău, mici și mari; și să-i nimicești pe cei ce nimicesc pământul. Apocalipsa 11:18.

The nations are angered before probation closes (which is when God’s wrath is poured out), yet when the nations are angered, they are also “held in check.” The “time” when the nations are angered, identifies the beginning of the closing work of salvation, and the closing work of salvation is the sealing of God’s people.

Neamurile se mânie înainte ca timpul de probă să se încheie (adică atunci când mânia lui Dumnezeu este revărsată), totuși, atunci când neamurile se mânie, ele sunt și „ținute în frâu”. „Timpul” când neamurile se mânie indică începutul lucrării de încheiere a mântuirii, iar lucrarea de încheiere a mântuirii este sigilarea poporului lui Dumnezeu.

> “The true people of God, who have the spirit of the work of the Lord and the salvation of souls at heart, will ever view sin in its real, sinful character. They will always be on the side of faithful and plain dealing with sins which easily beset the people of God. Especially in the closing work for the church, in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand who are to stand without fault before the throne of God, will they feel most deeply the wrongs of God’s professed people. This is forcibly set forth by the prophet’s illustration of the last work under the figure of the men each having a slaughter weapon in his hand. One man among them was clothed with linen, with a writer’s inkhorn by his side. ‘And the Lord said unto him, Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof.’” Testimonies, volume 3, 266.

> „Adevăratul popor al lui Dumnezeu, care poartă în inimă spiritul lucrării Domnului și mântuirea sufletelor, va privi întotdeauna păcatul în adevăratul său caracter păcătos. Ei vor fi mereu de partea unei mustrări credincioase și deschise a păcatelor care îl înfășoară cu ușurință pe poporul lui Dumnezeu. Mai ales în lucrarea de încheiere pentru biserică, în timpul sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii, care urmează să stea fără vină înaintea tronului lui Dumnezeu, ei vor simți cel mai profund nedreptățile poporului care mărturisește că este al lui Dumnezeu. Acest lucru este prezentat cu putere prin ilustrația profetului despre ultima lucrare sub figura bărbaților având fiecare în mână o armă de nimicire. Un om dintre ei era îmbrăcat în in, cu o călimară de scriitor la brâu. «Și Domnul i-a zis: Treci prin mijlocul cetății, prin mijlocul Ierusalimului, și pune un semn pe frunțile oamenilor care suspină și gem din pricina tuturor urâciunilor care se săvârșesc în mijlocul ei.» Testimonies, volumul 3, 266.

The nations are held in check so as to not prevent the sealing of the one hundred and forty-four thousand. In Revelation chapter seven, the angry nations that are held in check are represented as four winds that are held in check during that very same period of time, and that time is specifically identified as a period of time.

Naţiunile sunt ţinute în frâu pentru a nu împiedica sigilarea celor o sută patruzeci şi patru de mii. În capitolul şapte din Apocalipsa, naţiunile mâniate, care sunt ţinute în frâu, sunt reprezentate ca patru vânturi ţinute în frâu în chiar aceeaşi perioadă de timp, iar acea vreme este identificată în mod specific drept o perioadă de timp.

> “Satan is now using every device in this sealing time to keep the minds of God’s people from the present truth and to cause them to waver. I saw a covering that God was drawing over His people to protect them in the time of trouble; and every soul that was decided on the truth and was pure in heart was to be covered with the covering of the Almighty.

> „Satana folosește acum orice mijloc în acest timp al sigilării pentru a ține mințile poporului lui Dumnezeu departe de adevărul prezent și pentru a-i face să șovăie. Am văzut un acoperământ pe care Dumnezeu îl întindea peste poporul Său pentru a-l ocroti în vremea necazului; și orice suflet care era hotărât pentru adevăr și curat cu inima urma să fie acoperit cu acoperământul Celui Atotputernic.

> “Satan knew this, and he was at work in mighty power to keep the minds of as many people as he possibly could wavering and unsettled on the truth. …

> „Satana știa aceasta și lucra cu mare putere pentru a păstra mintea a cât mai multor oameni cu putință șovăielnică și nestatornică față de adevăr. …”

> “I saw that Satan was at work in these ways to distract, deceive, and draw away God’s people, just now in this sealing time. I saw some who were not standing stiffly for present truth. Their knees were trembling, and their feet sliding, because they were not firmly planted on the truth, and the covering of Almighty God could not be drawn over them while they were thus trembling.

> „Am văzut că Satana lucra în aceste feluri pentru a distrage, a înșela și a abate pe poporul lui Dumnezeu, chiar acum, în acest timp al sigilării. Am văzut pe unii care nu stăteau neclintiți pentru adevărul prezent. Genunchii le tremurau și picioarele le alunecau, pentru că nu erau statornic întemeiați pe adevăr, iar acoperământul Dumnezeului Atotputernic nu putea fi întins peste ei câtă vreme tremurau astfel.

> “Satan was trying his every art to hold them where they were, until the sealing was past, until the covering was drawn over God’s people, and they left without a shelter from the burning wrath of God, in the seven last plagues. God has begun to draw this covering over His people, and it will soon be drawn over all who are to have a shelter in the day of slaughter. God will work in power for His people; and Satan will be permitted to work also.” Early Writings, 43, 44.

> „Satan își folosea toate meșteșugurile pentru a-i ține acolo unde erau, până când sigilarea avea să treacă, până când acoperământul avea să fie întins peste poporul lui Dumnezeu, iar ei să rămână fără adăpost în fața mâniei arzătoare a lui Dumnezeu, în cele șapte plăgi de pe urmă. Dumnezeu a început să întindă acest acoperământ peste poporul Său și, în curând, el va fi întins peste toți aceia care urmează să aibă un adăpost în ziua măcelului. Dumnezeu va lucra cu putere pentru poporul Său; și lui Satan i se va îngădui să lucreze de asemenea.” Early Writings, 43, 44.

Sister White wrote these words in 1851, five years before God’s people entered into the Laodicean condition, and delayed the sealing process by rejecting the increased light of the “seven times.” That light would have increased and finished God’s work of covering His people in advance of the seven last plagues. Instead, God’s people rebelled and were consigned to wander in the wilderness of Laodicea, as typified by ancient Israel’s rebellion and wilderness wandering. How many of ancient Israel’s rebels entered into the Promised Land? What passage in the Bible, or the Spirit of Prophecy identifies any Laodiceans that will be saved? The answer is, “None!” for a Laodicean is just as lost as those of ancient Israel who died in the wilderness.

Soră White a scris aceste cuvinte în 1851, cu cinci ani înainte ca poporul lui Dumnezeu să intre în starea laodiceană și să întârzie procesul sigilării prin respingerea luminii sporite a „celor șapte vremi”. Acea lumină ar fi sporit și ar fi încheiat lucrarea lui Dumnezeu de acoperire a poporului Său înainte de cele șapte plăgi de pe urmă. În schimb, poporul lui Dumnezeu s-a răzvrătit și a fost osândit să rătăcească în pustia Laodiceii, așa cum este prefigurat prin răzvrătirea și rătăcirea prin pustie a vechiului Israel. Câți dintre răzvrătiții vechiului Israel au intrat în Țara Făgăduită? Ce pasaj din Biblie sau din Spiritul Profetic identifică vreun laodicean care va fi mântuit? Răspunsul este: „Niciunul!”, căci un laodicean este tot atât de pierdut ca aceia din vechiul Israel care au murit în pustie.

The sealing of the one hundred and forty-four thousand is a period of time, and it begins when the four angels restrain the four winds, which is also when the nations are angered, yet held in check. During the sealing time God prepares His people to stand in the time of the seven last plagues, and that preparation is represented as pulling “a covering” over His people, and it is also represented as finishing the work of salvation and finishing the work of the third angel. The preparation which is represented by all these illustrations is based upon the reception of “present truth.”

Sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii este o perioadă de timp și începe atunci când cei patru îngeri țin în frâu cele patru vânturi, ceea ce este, de asemenea, momentul în care neamurile se mânie, dar sunt ținute sub control. În timpul sigilării, Dumnezeu Își pregătește poporul să stea în picioare în vremea celor șapte plăgi de pe urmă, iar această pregătire este reprezentată ca tragerea „unei acoperiri” peste poporul Său și este, de asemenea, reprezentată ca încheierea lucrării mântuirii și încheierea lucrării îngerului al treilea. Pregătirea care este reprezentată prin toate aceste ilustrații se întemeiază pe primirea „adevărului prezent”.

Those who will not stand “stiffly for present truth,” are those who were “wavering,” because their minds were not focused upon “present truth.” She writes that she “saw some who were not standing stiffly for present truth. Their knees were trembling, and their feet sliding, because they were not firmly planted on the truth, and the covering of Almighty God could not be drawn over them while they were thus trembling.”

Cei care nu vor sta „neclintiți pentru adevărul prezent” sunt aceia care erau „șovăitori”, deoarece mintea lor nu era concentrată asupra „adevărului prezent”. Ea scrie că „a văzut pe unii care nu stăteau neclintiți pentru adevărul prezent. Genunchii le tremurau, iar picioarele le alunecau, pentru că nu erau bine întemeiați pe adevăr, iar acoperământul Dumnezeului Atotputernic nu putea fi întins peste ei cât timp tremurau astfel.”

The “present truth” is what provides the “covering” and the “covering” is also represented as the “seal of God.” The “seal of God” was typified by the blood that covered the doors of the Hebrews, that allowed the destroying angel to pass over the homes where the door was “covered” with the blood. The “covering” is the “sealing,” and the “sealing” is accomplished by the “present truth.”

„Adevărul prezent” este ceea ce oferă „acoperământul”, iar „acoperământul” este reprezentat, de asemenea, ca „sigiliul lui Dumnezeu”. „Sigiliul lui Dumnezeu” a fost prefigurat prin sângele care a acoperit ușile evreilor, îngăduind îngerului nimicitor să treacă pe lângă casele în care ușa era „acoperită” cu sângele. „Acoperământul” este „sigilarea”, iar „sigilarea” este împlinită prin „adevărul prezent”.

> Sanctify them through thy truth: thy word is truth. John 17:17.

> Sfințește-i prin adevărul Tău: Cuvântul Tău este adevărul. Ioan 17:17.

Every reform movement had its own specific theme, and the theme of the reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand is “Islam of the third Woe”. The “present truth” in the last days is Islam of the third Woe.

Fiecare mișcare de reformă a avut propria ei temă specifică, iar tema mișcării reformatoare a celor o sută patruzeci și patru de mii este „Islamul celei de-a treia Vai”. „Adevărul prezent” în zilele de pe urmă este Islamul celei de-a treia Vai.

> “The Scriptures are constantly opening to the people of God. There always has been and always will be a truth specially applicable to each generation.” Review and Herald, June 29, 1886.

> „Scripturile se deschid neîncetat înaintea poporului lui Dumnezeu. A existat întotdeauna și va exista întotdeauna un adevăr aplicabil în mod deosebit fiecărei generații.” Review and Herald, 29 iunie 1886.

It is a present truth “message” that seals God’s people in the last days, and the sealing time is represented as beginning when the four winds are held in check. The nations were angered on September 11, 2001, and at that point the sealing of the one hundred and forty-four thousand began, as the latter rain, which is “a message”, began to be unsealed.

Ni “ujumbe” wa kweli ya wakati huu unaowatia muhuri watu wa Mungu katika siku za mwisho, na wakati wa kutiwa muhuri unaonyeshwa kuwa unaanza pale pepo nne zinapozuiliwa. Mataifa yalikasirika mnamo Septemba 11, 2001, na katika hatua hiyo kutiwa muhuri kwa wale mia moja arobaini na nne elfu kulianza, huku mvua ya masika ya mwisho, ambayo ni “ujumbe”, ikianza kufunuliwa.

> “To John were opened scenes of deep and thrilling interest in the experience of the church. He saw the position, dangers, conflicts, and final deliverance of the people of God. He records the closing messages which are to ripen the harvest of the earth, either as sheaves for the heavenly garner or as fagots for the fires of destruction. Subjects of vast importance were revealed to him, especially for the last church, that those who should turn from error to truth might be instructed concerning the perils and conflicts before them. None need be in darkness in regard to what is coming upon the earth.” The Great Controversy, 341.

> „Lui Ioan i-au fost descoperite scene de un interes profund și copleșitor din experiența bisericii. El a văzut poziția, primejdiile, luptele și izbăvirea finală a poporului lui Dumnezeu. El consemnează soliile de încheiere care trebuie să coacă secerișul pământului, fie ca snopi pentru grânarul ceresc, fie ca legături pentru focurile nimicirii. I-au fost descoperite subiecte de o importanță uriașă, în mod deosebit pentru ultima biserică, pentru ca aceia care aveau să se întoarcă de la rătăcire la adevăr să fie instruiți cu privire la primejdiile și luptele care le stau înainte. Nimeni nu trebuie să rămână în întuneric cu privire la ceea ce vine asupra pământului.” Tragedia veacurilor, 341.

When the nations were angered, they were simultaneously held in check, and the “latter rain” began to fall, and the latter rain is the message of “present truth” that seals God’s people.

Atunci când neamurile s-au mâniat, ele au fost în același timp ținute în frâu, iar „ploaia târzie” a început să cadă, iar ploaia târzie este solia „adevărului prezent” care pecetluiește poporul lui Dumnezeu.

> “The work in Battle Creek is after the same order. The leaders in the sanitarium have mingled with unbelievers, admitting them to their councils, more or less, but it is like going to work with their eyes shut. They lack the discernment to see what is going to break upon us at any time. There is a spirit of desperation, of war and bloodshed, and that spirit will increase until the very close of time. Just as soon as the people of God are sealed in their foreheads—it is not any seal or mark that can be seen, but a settling into the truth, both intellectually and spiritually, so they cannot be moved—just as soon as God’s people are sealed and prepared for the shaking, it will come. Indeed, it has begun already. The judgments of God are now upon the land, to give us warning, that we may know what is coming.” Manuscript Releases, volume 10, 252.

> „Lucrarea din Battle Creek este de același ordin. Conducătorii sanatoriului s-au amestecat cu necredincioși, admițându-i în sfaturile lor, într-o măsură mai mare sau mai mică, dar este ca și cum ar lucra cu ochii închiși. Le lipsește discernământul pentru a vedea ce se va abate asupra noastră în orice clipă. Există un spirit de disperare, de război și de vărsare de sânge, iar acel spirit va crește până chiar la sfârșitul timpului. De îndată ce poporul lui Dumnezeu este sigilat pe frunțile sale — nu este vorba despre vreun sigiliu sau semn care poate fi văzut, ci despre o statornicire în adevăr, atât intelectual, cât și spiritual, astfel încât să nu poată fi clintiți — de îndată ce poporul lui Dumnezeu este sigilat și pregătit pentru zguduire, aceasta va veni. De fapt, ea a și început deja. Judecățile lui Dumnezeu sunt acum asupra țării, ca să ne dea avertizare, pentru ca să știm ce vine.” Manuscript Releases, volumul 10, 252.

The “sealing” is “a settling into truth.” In the context of the sealing time she writes, “There is a spirit of desperation, of war and bloodshed, and that spirit will increase until the very close of time.” When the nations are angered, they will be held in check, but the “war and bloodshed,” represented as the four winds “will increase until the very close of time.” Islam of the third Woe progressively escalates its warfare until the very close of time, and the prophetic understanding of Islam as the “theme” in the reformation of the one hundred and forty-four thousand, simultaneously increases during the same period of time. The progressive escalation accomplished by Islam runs parallel to the outpouring of the latter rain during the identical period of time, for the latter rain is a “message”.

„Sigilarea” este „o statornicire în adevăr”. În contextul timpului sigilării, ea scrie: „Există un spirit de disperare, de război și de vărsare de sânge, iar acel spirit va crește până chiar la sfârșitul timpului.” Când neamurile se vor mânia, ele vor fi ținute în frâu, dar „războiul și vărsarea de sânge”, reprezentate ca cele patru vânturi, „vor crește până chiar la sfârșitul timpului”. Islamul celei de-a treia Vai își intensifică progresiv războiul până chiar la sfârșitul timpului, iar înțelegerea profetică a islamului ca „tema” în reformarea celor o sută patruzeci și patru de mii crește, de asemenea, simultan, în aceeași perioadă de timp. Intensificarea progresivă realizată de islam merge în paralel cu revărsarea ploii târzii în aceeași perioadă de timp, căci ploaia târzie este o „solie”.

> “The anointed ones standing by the Lord of the whole earth, have the position once given to Satan as covering cherub. By the holy beings surrounding his throne, the Lord keeps up a constant communication with the inhabitants of the earth. The golden oil represents the grace with which God keeps the lamps of believers supplied, that they shall not flicker and go out. Were it not that this holy oil is poured from heaven in the messages of God’s Spirit, the agencies of evil would have entire control over men.

> „Cei unși care stau lângă Domnul întregului pământ au poziția dată odinioară lui Satana ca heruvim ocrotitor. Prin ființele sfinte care înconjoară tronul Său, Domnul menține o comunicare neîntreruptă cu locuitorii pământului. Untdelemnul de aur reprezintă harul prin care Dumnezeu menține candelele credincioșilor alimentate, pentru ca ele să nu pâlpâie și să se stingă. Dacă acest untdelemn sfânt n-ar fi revărsat din cer prin mesajele Duhului lui Dumnezeu, uneltirile răului ar avea stăpânire deplină asupra oamenilor.”

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness. When the call shall come, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ those who have not received the holy oil, who have not cherished the grace of Christ in their hearts, will find, like the foolish virgins, that they are not ready to meet their Lord. They have not, in themselves, the power to obtain the oil, and their lives are wrecked. But if God’s Holy Spirit is asked for, if we plead, as did Moses, ‘Show me thy glory,’ the love of God will be shed abroad in our hearts. Through the golden pipes, the golden oil will be communicated to us. ‘Not by might, nor by power, but by my Spirit, saith the Lord of Hosts.’ By receiving the bright beams of the Sun of Righteousness, God’s children shine as lights in the world.” Review and Herald, July 20, 1897.

> „Dumnezeu este dezonorat atunci când nu primim comunicările pe care ni le trimite. Astfel refuzăm untdelemnul de aur pe care El l-ar turna în sufletele noastre, pentru a fi transmis celor aflați în întuneric. Când va veni chemarea: «Iată, Mirele vine; ieșiți-I în întâmpinare», cei care nu au primit untdelemnul sfânt, care nu au cultivat harul lui Hristos în inimile lor, vor descoperi, asemenea fecioarelor neînțelepte, că nu sunt pregătiți să-și întâmpine Domnul. Ei nu au în ei înșiși puterea de a dobândi untdelemnul, iar viețile lor sunt ruinante. Dar dacă Duhul Sfânt al lui Dumnezeu este cerut, dacă stăruim în rugăciune, așa cum a făcut Moise: «Arată-mi slava Ta», iubirea lui Dumnezeu va fi revărsată în inimile noastre. Prin conductele de aur, untdelemnul de aur ne va fi transmis. «Nu prin putere, nici prin tărie, ci prin Duhul Meu, zice Domnul oștirilor.» Primind razele strălucitoare ale Soarelui Neprihănirii, copiii lui Dumnezeu strălucesc ca lumini în lume.” Review and Herald, 20 iulie 1897.

The latter rain begins to “sprinkle” and ultimately escalates to a full outpouring. The “sprinkling” of the latter rain is identified as the rain being “measured”, and the full outpouring is when it is poured out “without measure”. Sister White clearly identifies a time when the latter rain is falling, and some receive it, and some don’t. At that time the rain is being “measured”, or it is “sprinkling”.

Ploaia târzie începe să „stropească” și, în cele din urmă, se intensifică până la o revărsare deplină. „Stropirea” ploii târzii este identificată ca fiind ploaia „măsurată”, iar revărsarea deplină este atunci când ea este turnată „fără măsură”. Sora White identifică în mod clar un timp în care ploaia târzie cade, iar unii o primesc, iar alții nu. În acel timp, ploaia este „măsurată” sau „stropește”.

Some people will recognize that something is happening, but it will only frighten them.

Unii oameni vor recunoaște că se întâmplă ceva, dar aceasta nu va face decât să-i înspăimânte.

> “There is to be in the churches a wonderful manifestation of the power of God, but it will not move upon those who have not humbled themselves before the Lord, and opened the door of their heart by confession and repentance. In the manifestation of that power which lightens the earth with the glory of God, they will see only something which in their blindness they think dangerous, something which will arouse their fears, and they will brace themselves to resist it. Because the Lord does not work according to their expectations and ideal, they will oppose the work. “Why,” they say, “should we not know the Spirit of God, when we have been in the work so many years?” Because they did not respond to the warnings, the entreaties, of the messages of God, but persistently said, “I am rich, and increased with goods, and have need of nothing.”” Maranatha, 219

> „În biserici va avea loc o minunată manifestare a puterii lui Dumnezeu, dar ea nu va veni asupra acelora care nu s-au smerit înaintea Domnului și nu au deschis ușa inimii lor prin mărturisire și pocăință. În manifestarea acelei puteri care luminează pământul cu slava lui Dumnezeu, ei vor vedea doar ceva ce, în orbirea lor, socotesc primejdios, ceva care le va trezi temerile, și se vor înarma spre a i se împotrivi. Deoarece Domnul nu lucrează potrivit așteptărilor și concepției lor ideale, ei se vor împotrivi lucrării. «De ce», spun ei, «să nu cunoaștem noi Duhul lui Dumnezeu, când suntem în lucrare de atâția ani?» Pentru că nu au răspuns avertizărilor și stăruințelor mesajelor lui Dumnezeu, ci au spus cu încăpățânare: «Sunt bogat, m-am îmbogățit și nu duc lipsă de nimic.»” Maranatha, 219

> “Many have in a great measure failed to receive the former rain. They have not obtained all the benefits that God has thus provided for them. They expect that the lack will be supplied by the latter rain. When the richest abundance of grace shall be bestowed, they intend to open their hearts to receive it. They are making a terrible mistake. The work that God has begun in the human heart in giving His light and knowledge must be continually going forward. Every individual must realize his own necessity. The heart must be emptied of every defilement and cleansed for the indwelling of the Spirit. It was by the confession and forsaking of sin, by earnest prayer and consecration of themselves to God, that the early disciples prepared for the outpouring of the Holy Spirit on the Day of Pentecost. The same work, only in greater degree, must be done now. Then the human agent had only to ask for the blessing, and wait for the Lord to perfect the work concerning him. It is God who began the work, and He will finish His work, making man complete in Jesus Christ. But there must be no neglect of the grace represented by the former rain. Only those who are living up to the light they have will receive greater light. Unless we are daily advancing in the exemplification of the active Christian virtues, we shall not recognize the manifestations of the Holy Spirit in the latter rain. It may be falling on hearts all around us, but we shall not discern or receive it.” Testimonies to Ministers, 506, 507.

> „Mulți, într-o mare măsură, au dat greș în a primi ploaia timpurie. Ei nu au dobândit toate binecuvântările pe care Dumnezeu le-a pregătit astfel pentru ei. Ei se așteaptă ca lipsa aceasta să fie suplinită prin ploaia târzie. Când cea mai bogată abundență de har va fi revărsată, ei intenționează să-și deschidă inimile pentru a o primi. Ei fac o greșeală teribilă. Lucrarea pe care Dumnezeu a început-o în inima omenească, dându-i lumina și cunoștința Sa, trebuie să înainteze necurmat. Fiecare om trebuie să-și dea seama de propria sa nevoie. Inima trebuie golită de orice întinăciune și curățită pentru locuirea lăuntrică a Duhului. Prin mărturisirea și părăsirea păcatului, prin rugăciune stăruitoare și consacrarea lor lui Dumnezeu, s-au pregătit primii ucenici pentru revărsarea Duhului Sfânt în Ziua Cincizecimii. Aceeași lucrare, numai într-o măsură mai mare, trebuie făcută acum. Atunci agentul omenesc trebuia doar să ceară binecuvântarea și să aștepte ca Domnul să desăvârșească lucrarea privitoare la el. Dumnezeu este Cel care a început lucrarea, și El Își va încheia lucrarea, făcându-l pe om desăvârșit în Isus Hristos. Dar nu trebuie să existe nicio neglijare a harului reprezentat prin ploaia timpurie. Numai aceia care trăiesc potrivit luminii pe care o au vor primi o lumină mai mare. Dacă nu înaintăm zilnic în întruchiparea virtuților creștine active, nu vom recunoaște manifestările Duhului Sfânt în ploaia târzie. Ea poate cădea peste inimile din jurul nostru, dar noi nu o vom deosebi și nu o vom primi.” Testimonies to Ministers, 506, 507.

In the passage she identifies that there is a time when “the richest abundance of grace shall be bestowed,” thus identifying a time when the latter rain is poured out without measure. In connection with that fact, she identifies that only those who are living up to the light they have will receive greater light. In that principle, it is clear that the light (which is the present truth) progressively increases. In the last sentence she identifies a time when the latter rain is falling, and some are recognizing and receiving it, and others are not. If you don’t recognize the message, which is the latter rain, you will not receive it.

În pasaj, ea arată că există un timp când „cea mai bogată abundență de har va fi revărsată”, identificând astfel un timp când ploaia târzie este turnată fără măsură. În legătură cu acest fapt, ea arată că numai aceia care trăiesc potrivit luminii pe care o au vor primi o lumină mai mare. În acest principiu, este clar că lumina (care este adevărul prezent) crește în mod progresiv. În ultima propoziție, ea arată un timp când ploaia târzie cade, iar unii o recunosc și o primesc, iar alții nu. Dacă nu recunoști solia, care este ploaia târzie, nu o vei primi.

> “We must not wait for the latter rain. It is coming upon all who will recognize and appropriate the dew and showers of grace that fall upon us. When we gather up the fragments of light, when we appreciate the sure mercies of God, who loves to have us trust Him, then every promise will be fulfilled. [Isaiah 61:11 quoted.] The whole earth is to be filled with the glory of God.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 984.

> „Noi nu trebuie să aşteptăm ploaia târzie. Ea vine peste toţi aceia care vor recunoaşte şi îşi vor însuşi roua şi ploile harului care cad asupra noastră. Când adunăm frânturile de lumină, când preţuim îndurările sigure ale lui Dumnezeu, căruia Îi place să ne încredem în El, atunci fiecare făgăduinţă va fi împlinită. [Isaia 61:11 citat.] Întregul pământ trebuie să fie umplut de slava lui Dumnezeu.” Comentariul biblic AZŞ, volumul 7, 984.

At the time when the angry nations are held in check, the latter rain begins to be “measured.” When “the richest abundance of grace shall be bestowed,” is identifying when the latter rain is poured out without measure.

În vremea când neamurile mâniate sunt ținute în frâu, ploaia târzie începe să fie „măsurată”. Când „cea mai bogată belșug de har va fi revărsată”, se identifică momentul când ploaia târzie este turnată fără măsură.

At the time when the nations are angered, yet held in check, the latter rain begins to fall, but it is “measured” because the church at that point is mixed with wheat and tares. It is the rain that brings both the wheat and the tares to maturity, and the latter rain is the message of present truth that is either recognized and received, or not. All of these prophetic concepts are clearly identified in the Scriptures. On September 11, 2001, the latter rain began to “sprinkle”, and it escalates progressively until the Midnight Cry message arrives and the wise and foolish virgins are forever separated.

În vremea când neamurile sunt mâniate, dar totuși ținute în frâu, ploaia târzie începe să cadă, însă ea este „măsurată”, deoarece biserica, în acel moment, este alcătuită din grâu și neghină. Ea este ploaia care aduce atât grâul, cât și neghina la maturitate, iar ploaia târzie este solia adevărului prezent, care fie este recunoscută și primită, fie nu. Toate aceste concepte profetice sunt identificate în mod clar în Scripturi. La 11 septembrie 2001, ploaia târzie a început să „stropească”, iar ea se intensifică treptat până când sosește solia Strigătului de la Miezul Nopții și fecioarele înțelepte și neînțelepte sunt despărțite pentru totdeauna.

The wise are then lifted up as an ensign to call God’s other flock out of Babylon, and the latter rain is then poured out without measure, and continues to fall until Michael stands up and human probation closes.

Înțelepții sunt atunci înălțați ca un steag pentru a chema din Babilon cealaltă turmă a lui Dumnezeu, iar ploaia târzie este atunci revărsată fără măsură și continuă să cadă până când Mihail Se ridică și timpul de probă al omului se încheie.

> “I saw that the four angels would hold the four winds until Jesus’ work was done in the sanctuary, and then will come the seven last plagues.” Early Writings, 36.

> „Am văzut că cei patru îngeri vor ține cele patru vânturi până când lucrarea lui Isus va fi încheiată în sanctuar, iar apoi vor veni cele șapte plăgi de pe urmă.” Scrieri timpurii, 36.

The holding of the four winds, represents God’s providential control over the escalating judgments that he allows to take place in the last days. The four angels hold the four winds during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, but in that period of time there is the “spirit of desperation, of war and bloodshed, and that spirit will increase.” When the last of God’s children have been sealed, Michael will stand up and the four winds will be fully released, and the Seven Last Plagues will arrive.

Împiedicarea celor patru vânturi reprezintă controlul providențial al lui Dumnezeu asupra judecăților tot mai intense pe care El îngăduie să aibă loc în zilele din urmă. Cei patru îngeri țin cele patru vânturi în timpul sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii, însă în acea perioadă de timp există „spiritul disperării, al războiului și al vărsării de sânge, iar acel spirit se va intensifica”. Când ultimii dintre copiii lui Dumnezeu vor fi fost sigilați, Mihail Se va ridica, iar cele patru vânturi vor fi eliberate pe deplin, și cele Șapte Urgii de pe Urmă vor veni.

In the “hour of the great earthquake” of Revelation chapter eleven, the “troublous times,” of Daniel chapter nine, when the street and wall are finished, is the time when “the nations will be angry.” In that time period, the latter rain will be poured out in “measure.” Isaiah identifies the time when the latter rain is measured, and he marks that time as the “day of the east wind.” The “day of the east wind,” was September 11, 2001.

În „ceasul marelui cutremur” din Apocalipsa capitolul unsprezece, în „vremurile de strâmtorare” din Daniel capitolul nouă, când ulița și zidul sunt terminate, este timpul când „neamurile se vor mânia”. În acea perioadă de timp, ploaia târzie va fi revărsată cu „măsură”. Isaia identifică timpul când ploaia târzie este măsurată și marchează acel timp ca „ziua vântului de răsărit”. „Ziua vântului de răsărit” a fost 11 septembrie 2001.

We will continue to consider the “measuring” of the latter rain in the next article, but it should be remembered that the jewel of Miller’s dream that is represented upon the sacred tables of Habakkuk as the three Woes of Islam, is to shine ten times brighter in the last days, than when it was first gathered together by Miller.

Vom continua să cercetăm „măsurarea” ploii târzii în articolul următor, dar trebuie să se țină minte că nestemata visului lui Miller, care este reprezentată pe tablele sfinte ale lui Habacuc ca cele trei Vaiuri ale Islamului, trebuie să strălucească de zece ori mai puternic în zilele din urmă decât atunci când a fost adunată pentru prima dată de Miller.

> “On one occasion, when in New York City, I was in the night season called upon to behold buildings rising story after story toward heaven. These buildings were warranted to be fireproof, and they were erected to glorify their owners and builders. Higher and still higher these buildings rose, and in them the most costly material was used. Those to whom these buildings belonged were not asking themselves: ‘How can we best glorify God?’ The Lord was not in their thoughts.

> „Cu un anumit prilej, pe când mă aflam în orașul New York, am fost chemată în timpul nopții să privesc clădiri înălțându-se etaj după etaj către cer. Se garanta că aceste clădiri erau ignifuge și ele erau ridicate spre slava proprietarilor și a constructorilor lor. Tot mai sus și încă și mai sus se înălțau aceste clădiri, iar în ele era folosit materialul cel mai costisitor. Cei cărora le aparțineau aceste clădiri nu se întrebau: «Cum Îl putem slăvi noi cel mai bine pe Dumnezeu?» Domnul nu era în gândurile lor.״

> “I thought: ‘Oh, that those who are thus investing their means could see their course as God sees it! They are piling up magnificent buildings, but how foolish in the sight of the Ruler of the universe is their planning and devising. They are not studying with all the powers of heart and mind how they may glorify God. They have lost sight of this, the first duty of man.’

> „Am gândit: «O, de ar putea cei care își investesc astfel mijloacele să-și vadă calea așa cum o vede Dumnezeu! Ei adună clădiri mărețe, dar cât de nebunească este, în ochii Cârmuitorului universului, planificarea și născocirea lor. Ei nu cercetează cu toate puterile inimii și ale minții cum ar putea să-L slăvească pe Dumnezeu. Au pierdut din vedere aceasta, cea dintâi datorie a omului.»”

> “As these lofty buildings went up, the owners rejoiced with ambitious pride that they had money to use in gratifying self and provoking the envy of their neighbors. Much of the money that they thus invested had been obtained through exaction, through grinding down the poor. They forgot that in heaven an account of every business transaction is kept; every unjust deal, every fraudulent act, is there recorded. The time is coming when in their fraud and insolence men will reach a point that the Lord will not permit them to pass, and they will learn that there is a limit to the forbearance of Jehovah.

> „Când aceste clădiri mărețe se înălțau, proprietarii se bucurau, cu o mândrie ambițioasă, că aveau bani pe care să-i folosească pentru satisfacerea de sine și pentru a stârni invidia vecinilor lor. O mare parte din banii pe care i-au investit astfel fusese obținută prin stoarcere, prin apăsarea celor săraci. Au uitat că în cer se păstrează o evidență a fiecărei tranzacții de afaceri; fiecare înțelegere nedreaptă, fiecare faptă frauduloasă este consemnată acolo. Vine vremea când, prin frauda și insolenta lor, oamenii vor ajunge la un punct peste care Domnul nu le va îngădui să treacă și vor învăța că îndelunga-răbdare a lui Iehova are o limită.”

> “The scene that next passed before me was an alarm of fire. Men looked at the lofty and supposedly fire-proof buildings and said: ‘They are perfectly safe.’ But these buildings were consumed as if made of pitch. The fire engines could do nothing to stay the destruction. The firemen were unable to operate the engines.

> “Scena care s-a desfășurat apoi înaintea mea a fost o alarmă de incendiu. Oamenii priveau clădirile înalte și presupus ignifuge și spuneau: «Sunt pe deplin în siguranță.» Dar aceste clădiri au fost mistuite ca și cum ar fi fost făcute din smoală. Mașinile de pompieri nu puteau face nimic pentru a opri distrugerea. Pompierii nu erau în stare să manevreze mașinile.”

> “I am instructed that when the Lord’s time comes, should no change have taken place in the hearts of proud, ambitious human beings, men will find that the hand that had been strong to save will be strong to destroy. No earthly power can stay the hand of God. No material can be used in the erection of buildings that will preserve them from destruction when God’s appointed time comes to send retribution on men for their disregard of His law and for their selfish ambition.” Testimonies, volume 9, 12, 13.

> „Ni ndamutswe ko igihe cy’Umwami nikigera, niharamuka nta mpinduka ibaye mu mitima y’abantu b’abibone, b’inyamurava mu kwikubira icyubahiro, abantu bazasanga ikiganza cyari gifite imbaraga zo gukiza kizaba gifite imbaraga zo kurimbura. Nta mbaraga zo mu isi zishobora guhagarika ikiganza cy’Imana. Nta kintu na kimwe gishobora gukoreshwa mu kubaka inyubako ku buryo cyazirinda kurimbuka igihe cyagenwe n’Imana nikigera cyo kohereza igihano ku bantu kubera gusuzugura amategeko Yayo no kubera ukwifuza kwabo kw’inyungu zishingiye ku kwikunda.” Testimonies, volume 9, 12, 13.

Back to Articles