Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Sixty-Nine

Cartea lui Daniel - Numărul o sută șaizeci și nouă

Unraveling the Prophetic Threads: Understanding the Symbolism of “Fortress” in Daniel

Desfășurarea firelor profetice: înțelegerea simbolismului „fortăreței” în Daniel

Author

Jeff Pippenger

Published

March 31, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Verse ten, of chapter eleven of Daniel, pulls together the internal and external message with the word “fortress.” The connection that it makes with Isaiah’s sixty-five year prophecy, identifies the “fortress” of the external prophecy as Russia, and the internal “fortress” of the temple which Christ raises during the same history. The external fortress, which is in verse thirty-one is identified as the “sanctuary of strength,” represents an earthly king or kingdom. The internal fortress, or the internal sanctuary of strength, is the temple which the Messenger of the Covenant raises in forty-six years.

Versetul zece al capitolului unsprezece din Daniel reunește mesajul intern și cel extern prin cuvântul „fortăreață”. Legătura pe care o stabilește cu profeția de șaizeci și cinci de ani a lui Isaia identifică „fortăreața” profeției externe ca fiind Rusia și „fortăreața” internă a templului pe care Hristos o ridică în cursul aceleiași istorii. Fortăreața externă, care se află în versetul treizeci și unu și este identificată drept „sanctuarul tăriei”, reprezintă un împărat sau o împărăție pământească. Fortăreața internă, sau sanctuarul intern al tăriei, este templul pe care Solul Legământului îl ridică în patruzeci și șase de ani.

In the Most Holy Place of that temple (the citadel), God is seated in heavenly places.

În Locul Preasfânt al acelui templu (citadela), Dumnezeu șade în locurile cerești.

In the book of Daniel two Hebrew words are both translated as “sanctuary.” One is “miqdash,” and the other is “qodesh.” “Miqdash” can represent a pagan sanctuary, or God’s sanctuary, or even a stronghold. “Qodesh,” is only used to represent God’s sanctuary in the Bible. The “sanctuary” (miqdash) of strength (fortress), in verse thirty-one of Daniel chapter eleven, is translated as the “sanctuary of strength”, and the Hebrew word translated as sanctuary there is “miqdash” which represents the City of Rome, which is the symbol of Roman strength in the history of both pagan and papal Rome. Daniel employed the two Hebrew words in a very careful manner. In the verses which are the central pillar of Adventism, we find the word “sanctuary”.

În cartea lui Daniel, două cuvinte ebraice sunt amândouă traduse prin „sanctuar”. Unul este „miqdash”, iar celălalt este „qodesh”. „Miqdash” poate desemna un sanctuar păgân, sau sanctuarul lui Dumnezeu, sau chiar o fortăreață. „Qodesh” este folosit în Biblie numai pentru a desemna sanctuarul lui Dumnezeu. „Sanctuarul” (miqdash) al puterii (fortăreață), din versetul treizeci și unu al capitolului unsprezece din Daniel, este tradus ca „sanctuarul puterii”, iar cuvântul ebraic tradus acolo prin sanctuar este „miqdash”, care reprezintă Cetatea Romei, simbolul puterii romane în istoria atât a Romei păgâne, cât și a celei papale. Daniel a folosit aceste două cuvinte ebraice într-un mod foarte atent. În versetele care constituie stâlpul central al adventismului, găsim cuvântul „sanctuar”.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Apoi am auzit pe un sfânt vorbind; și un alt sfânt a zis către acel sfânt care vorbea: „Până când va ține vedenia privitoare la jertfa necurmată și la fărădelegea pustiirii, care dau atât Sfântul Locaș, cât și oștirea, să fie călcate în picioare?” Și el mi-a zis: „Până vor trece două mii trei sute de zile; apoi Sfântul Locaș va fi curățit.” Daniel 8:13, 14.

The Hebrew word translated as “the sanctuary,” in both verses is “qodesh,” and is only used to represent God’s sanctuary. In verse eleven, identifying pagan Rome, and specifically the Pantheon temple in the City of Rome, we find the word “sanctuary”, but in that verse it is the Hebrew word “miqdash.”

Cuvântul ebraic tradus prin „sanctuarul”, în ambele versete, este „qodesh” și este folosit numai pentru a reprezenta sanctuarul lui Dumnezeu. În versetul unsprezece, unde este identificată Roma păgână și, în mod specific, templul Panteonului din cetatea Romei, întâlnim cuvântul „sanctuar”, însă în acel verset el este cuvântul ebraic „miqdash.”

> Yea, he magnified himself even to the prince of the host, and by him the daily sacrifice was taken away, and the place of his sanctuary was cast down. Daniel 8:11.

> Da, el s-a înălțat până la Căpetenia oștirii, și prin el jertfa necurmată a fost înlăturată, iar locul sfântului Său locaș a fost doborât. Daniel 8:11.

The “sanctuary of strength” in verse thirty-one of Daniel eleven is the Hebrew word “miqdash,” and it appears in connection with the Hebrew word that is translated as “fortress” in verses seven and ten in chapter eleven. In verse seven the king of the south went right into the city of Rome and took the king of the north captive, for he entered into his fortress, but in verse ten, the king of the north only goes up “to” the “fortress,” for he stopped at the borderline of his kingdom and Egypt. It is at the borderline of Raphia that the next verse was to address. The “sanctuary of strength” in verse thirty-one is the “miqdash,” of the “fortress”.

În versetul treizeci și unu din Daniel unsprezece, „sanctuarul tăriei” este cuvântul ebraic „miqdash” și apare în legătură cu cuvântul ebraic tradus prin „fortăreață” în versetele șapte și zece din capitolul unsprezece. În versetul șapte, împăratul de la miazăzi a intrat chiar în cetatea Romei și l-a luat captiv pe împăratul de la miazănoapte, căci a pătruns în fortăreața lui; însă, în versetul zece, împăratul de la miazănoapte urcă numai „până la” „fortăreață”, căci s-a oprit la granița dintre împărăția sa și Egiptul. La hotarul de la Rafia urma să se refere versetul următor. „Sanctuarul tăriei” din versetul treizeci și unu este „miqdash”-ul „fortăreței”.

The battle of the borderline in Raphia typifies the battle of the borderline in the Ukraine. That prophetic history is recognized by understanding that the “head” is the kingdom or the king, it is the fortress of his strength, but the prophecy is addressing an internal and an external truth. The “sanctuary of strength” for the external line is represented by the “miqdash” sanctuary, and the sanctuary of strength for the internal line is represented by the “qodesh” sanctuary.

Lupta de la hotarul din Rafia prefigurează lupta de la hotarul din Ucraina. Acea istorie profetică este recunoscută prin înțelegerea faptului că „capul” este împărăția sau împăratul; el este fortăreața puterii sale; însă profeția se adresează unui adevăr lăuntric și unui adevăr exterior. „Sanctuarul tăriei” pentru linia exterioară este reprezentat de sanctuarul „miqdash”, iar sanctuarul tăriei pentru linia lăuntrică este reprezentat de sanctuarul „qodesh”.

1844 to 1863 represents a line of prophetic history which illustrates the sealing of the one hundred and forty-four thousand. The twenty-five hundred and twenty years of scattering against the northern kingdom ended in 1798, and the same twenty-five hundred and twenty year line against the southern kingdom ended in 1844. Those two lines represent the lower nature of mankind and the higher nature of mankind. The lower nature, which is represented by the northern kingdom, is the body, and the higher nature is the head. The head is the capital of the kingdom, and it is the king. For this illustration Christ chose Judah, the southern kingdom, to place His name, and the capital city is Jerusalem. Jerusalem is where the true sanctuary of strength is located, and in that sanctuary there is a throne room for the king, who is the head.

१८४४ देखि १८६३ सम्मको अवधि भविष्यवाणीको इतिहासको एउटा रेखा हो, जसले एक लाख चवालीस हजारको छाप लगाइने कार्यलाई चित्रित गर्दछ। उत्तरी राज्यमाथि तितरबितर पारिने दुई हजार पाँच सय बीस वर्ष १७९८ मा समाप्त भयो, र दक्षिणी राज्यमाथिको त्यही दुई हजार पाँच सय बीस वर्षको रेखा १८४४ मा समाप्त भयो। ती दुई रेखाहरूले मानवजातिको निम्न प्रकृति र मानवजातिको उच्च प्रकृतिलाई प्रतिनिधित्व गर्दछन्। उत्तरी राज्यद्वारा प्रतिनिधित्व गरिएको निम्न प्रकृति शरीर हो, र उच्च प्रकृति शिर हो। शिर राज्यको राजधानी हो, र त्यही राजा हो। यस दृष्टान्तका लागि ख्रीष्टले आफ्नो नाम राख्न यहूदा, अर्थात् दक्षिणी राज्यलाई, चयन गर्नुभयो, र त्यसको राजधानी सहर यरूशलेम हो। यरूशलेम त्यही स्थान हो जहाँ सामर्थ्यको साँचो पवित्रस्थान अवस्थित छ, र त्यस पवित्रस्थानमा राजाको लागि एउटा सिंहासन-कोठा छ, जो शिर हो।

The “seven times” of Leviticus twenty-six was the final sealing truth in 1856, that was intended to empower an ensign to finish the work. From 1844 to 1863, Christ intended to combine His Divinity with humanity for eternity, but humanity rebelled.

Cele „șapte vremuri” din Leviticul douăzeci și șase au fost adevărul final de pecetluire în 1856, menit să împuternicească un steag să încheie lucrarea. Din 1844 până în 1863, Hristos a intenționat să-Și unească Dumnezeirea cu omenirea pentru veșnicie, dar omenirea s-a răzvrătit.

He was unable to transform man’s lower nature at that time, for that takes place at His second coming. He will then transform man’s higher nature into His image, by combining mankind’s head, with Divinity’s head. The head was the capital of the kingdom. The head was the king, and when Christ performs the transformation of Divinity uniting with humanity, He combines the head of both humanity and Divinity in the sanctuary at Jerusalem in the Most Holy Place, where Christ is seated with His Father.

În acel timp, El nu a putut transforma firea inferioară a omului, căci aceasta are loc la a doua Sa venire. Atunci El va transforma firea superioară a omului după chipul Său, prin unirea capului omenirii cu capul Dumnezeirii. Capul era capitala împărăției. Capul era regele, iar când Hristos săvârșește transformarea unirii Dumnezeirii cu omenirea, El unește capul atât al umanității, cât și al Dumnezeirii, în sanctuarul de la Ierusalim, în Locul Preasfânt, unde Hristos șade împreună cu Tatăl Său.

> To him that overcometh will I grant to sit with me in my throne, even as I also overcame, and am set down with my Father in his throne. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:21, 22.

> Celui qui vaincra, je lui donnerai de s’asseoir avec moi sur mon trône, comme moi aussi j’ai vaincu et me suis assis avec mon Père sur son trône. Que celui qui a des oreilles entende ce que l’Esprit dit aux Églises. Apocalypse 3:21, 22.

Christ promises that those (Laodiceans), who overcome as He overcame (and become Philadelphians), will be seated with Him, in the heavenly places.

Hristos făgăduiește că aceia (laodiceenii) care vor birui, așa cum a biruit El (și vor deveni filadelfieni), vor ședea împreună cu El în locurile cerești.

> Which he wrought in Christ, when he raised him from the dead, and set him at his own right hand in the heavenly places, … And hath raised us up together, and made us sit together in heavenly places in Christ Jesus. Ephesians 1:20, 2:6.

> Pe care a lucrat-o în Hristos, când L-a înviat dintre cei morți și L-a așezat la dreapta Sa, în locurile cerești, … Și împreună ne-a înviat și împreună ne-a pus să ședem în locurile cerești, în Hristos Isus. Efeseni 1:20; 2:6.

The joining of Ezekiel’s two sticks (humanity with Divinity) is accomplished in God’s sanctuary of strength (qodesh), at the very time that the fortress of strength (miqdash) is identified as the prophetic key that connects both the internal and external lines of the prophecy which Gabriel came to make Daniel understand concerning what was to befall God’s people during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. Christ desired to accomplish this work in the Millerite history, but the work was thwarted by the rebellion of 1863, but the history of 1844 to 1863 still remains as a line which illustrates that attempted work.

Unirea celor două toiege ale lui Ezechiel (umanitatea cu Divinitatea) se împlinește în sanctuarul puterii al lui Dumnezeu (qodesh), chiar în timpul în care fortăreața puterii (miqdash) este identificată drept cheia profetică ce leagă atât liniile interne, cât și pe cele externe ale profeției pe care Gabriel a venit să i-o facă pe Daniel să o înțeleagă cu privire la ceea ce avea să se abată asupra poporului lui Dumnezeu în timpul sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii. Hristos a dorit să împlinească această lucrare în istoria millerită, însă lucrarea a fost zădărnicită de răzvrătirea din 1863, dar istoria din 1844 până în 1863 rămâne totuși ca o linie care ilustrează acea lucrare încercată.

Verse ten of Daniel chapter eleven, contains the key to understanding the internal and external message of verses eleven through fifteen, which arrived into our prophetic history in 2014. Verse ten identifies 1989, which is the time of the end in the reform movement of the one hundred and forty-four thousand, but it also contains the key that allows 2014 to be recognized as a waymark in the history of the sealing.

Verse ten din Daniel kapitelul unsprezece conține cheia pentru înțelegerea mesajului intern și extern al versetelor unsprezece până la cincisprezece, care au intrat în istoria noastră profetică în 2014. Versetul zece identifică anul 1989, care este timpul sfârșitului în mișcarea de reformă a celor o sută patruzeci și patru de mii, dar conține și cheia care îngăduie ca 2014 să fie recunoscut ca un reper profetic în istoria sigilării.

On October 22, 1844, the Messenger of the Covenant suddenly came to the temple He had erected. That waymark typifies September 11, 2001 when the third angel arrived again, and the seventh trumpet again began to sound. Then the history of 1840 to 1844 was also to be repeated, because the angel that descended on August 11, 1840 was no less a personage than Jesus Christ, and His work was to lighten the earth with His glory.

La 22 octombrie 1844, Solul legământului a venit deodată la templul pe care El îl ridicase. Acest reper profetic prefigurează ziua de 11 septembrie 2001, când al treilea înger a venit din nou, iar a șaptea trâmbiță a început din nou să sune. Atunci, istoria anilor 1840–1844 trebuia de asemenea să se repete, deoarece îngerul care a coborât la 11 august 1840 nu era nimeni altul decât Isus Hristos, iar lucrarea Lui era să lumineze pământul cu slava Sa.

1840 to 1844 also represents from September 11, 2001 to the soon coming Sunday law, as does 1844 to 1863, represents September 11, 2001 to the soon coming Sunday law. Sister White aligns the history of 1844 with the history of the cross, and the cross represents a division of two histories of three and a half years, which both align with one another. The cross establishes that the preceding history beginning in 1840 and ending in 1844, and the following history unto 1863 are two parallel histories, which both represent the sealing period.

1840 la 1844 de asemenea reprezintă perioada de la 11 septembrie 2001 până la legea duminicală care va veni în curând, tot aşa cum 1844 la 1863 reprezintă perioada de la 11 septembrie 2001 până la legea duminicală care va veni în curând. Sora White aliniază istoria anului 1844 cu istoria crucii, iar crucea reprezintă o împărţire a două istorii de trei ani şi jumătate, care se aliniază amândouă una cu cealaltă. Crucea stabileşte că istoria precedentă, care începe în 1840 şi se încheie în 1844, şi istoria următoare până în 1863 sunt două istorii paralele, care amândouă reprezintă perioada sigilării.

The first line from 1840 to 1844 represents the victory of Philadelphian Adventists, the other line from 1844 to 1863 represents the failure of Laodicean Adventists. Both classes are represented in Daniel chapter ten, for Daniel, representing the victorious wise virgins during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, saw the vision, but those who were with him fled from the vision.

Prima linie, din 1840 până în 1844, reprezintă biruința adventiștilor filadelfieni; cealaltă linie, din 1844 până în 1863, reprezintă eșecul adventiștilor laodiceeni. Ambele categorii sunt reprezentate în capitolul zece din Daniel, căci Daniel, reprezentând fecioarele înțelepte biruitoare în timpul sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii, a văzut vedenia, însă cei care erau cu el au fugit dinaintea vedeniei.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz: His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude. And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Daniel 10:4–7.

> E nella ventiquattresima giornata del primo mese, mentre mi trovavo sulla riva del gran fiume, che è Hiddekel, alzai gli occhi, guardai, ed ecco un uomo vestito di lino, i cui fianchi erano cinti d’oro finissimo di Uphaz. Il suo corpo era simile al berillo, il suo volto aveva l’aspetto della folgore, i suoi occhi erano come lampade di fuoco, le sue braccia e i suoi piedi somigliavano, nel colore, al bronzo terso, e il suono delle sue parole era come il fragore d’una moltitudine. E io, Daniele, vidi da solo la visione; gli uomini che erano con me non videro la visione, ma un grande tremore cadde su di loro, tanto che fuggirono a nascondersi. Daniele 10:4–7.

In Daniel chapter seven, after Daniel had seen the vision of the beasts of prey, Gabriel came to explain the vision.

În capitolul șapte din Daniel, după ce Daniel a văzut vedenia fiarelor de pradă, Gabriel a venit să tâlcuiască vedenia.

> I Daniel was grieved in my spirit in the midst of my body, and the visions of my head troubled me. I came near unto one of them that stood by, and asked him the truth of all this. So he told me, and made me know the interpretation of the things. Daniel 7:15, 16.

> Eu, Daniel, fui afligido em meu espírito, no íntimo do meu corpo, e as visões da minha cabeça me perturbaram. Aproximei-me de um dos que estavam ali, e lhe perguntei a verdade acerca de tudo isto. Então ele me falou e me fez conhecer a interpretação destas coisas. Daniel 7:15, 16.

In Daniel chapter eight, after Daniel had seen the vision of the sanctuary beasts, Gabriel came to explain the vision.

În capitolul opt din Daniel, după ce Daniel a văzut vedenia despre fiarele sanctuarului, Gabriel a venit să-i explice vedenia.

> And it came to pass, when I, even I Daniel, had seen the vision, and sought for the meaning, then, behold, there stood before me as the appearance of a man. And I heard a man’s voice between the banks of Ulai, which called, and said, Gabriel, make this man to understand the vision. Daniel 8:15, 16.

> Și s-a întâmplat că, atunci când eu, chiar eu, Daniel, am văzut vedenia și am căutat înțelesul ei, iată că a stat înaintea mea cineva care avea înfățișarea unui om. Și am auzit glasul unui om din mijlocul malurilor Ulaiului, care a strigat și a zis: „Gabriele, fă-l pe omul acesta să înțeleagă vedenia.” Daniel 8:15, 16.

In Daniel chapter nine, after Daniel had understanding of the number of years identified by Jeremiah and represented in the writings of Moses as both a curse and God’s oath, Gabriel came to explain the vision.

În capitolul nouă din Daniel, după ce Daniel a înțeles numărul anilor indicați de Ieremia și înfățișați în scrierile lui Moise atât ca blestem, cât și ca jurământul lui Dumnezeu, Gabriel a venit să tâlcuiască vedenia.

> And whiles I was speaking, and praying, and confessing my sin and the sin of my people Israel, and presenting my supplication before the Lord my God for the holy mountain of my God; Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. And he informed me, and talked with me, and said, O Daniel, I am now come forth to give thee skill and understanding. Daniel 9:20–22.

> Și pe când vorbeam eu, mă rugam și îmi mărturiseam păcatul meu și păcatul poporului meu Israel și îmi aduceam cererea înaintea Domnului Dumnezeului meu pentru muntele cel sfânt al Dumnezeului meu, da, pe când vorbeam eu încă în rugăciune, omul Gabriel, pe care-l văzusem în vedenie la început, venit în zbor iute, m-a atins pe la vremea jertfei de seară. El m-a învățat, a stat de vorbă cu mine și a zis: „Daniele, acum am ieșit ca să-ți dau pricepere și înțelegere.” Daniel 9:20–22.

Therefore, upon three witnesses, all from the book of Daniel, when Gabriel says to Daniel in chapter ten, that he is come to make Daniel understand what shall befall God’s people in the last days, Gabriel is interpreting the feminine “marah,” causative vision that Daniel saw and the other class fled from.

Prin urmare, pe temeiul a trei martori, toți din cartea lui Daniel, atunci când Gabriel îi spune lui Daniel, în capitolul zece, că a venit să-l facă pe Daniel să înțeleagă ce va veni peste poporul lui Dumnezeu în zilele de pe urmă, Gabriel tâlcuiește vedenia cauzativă feminină „marah”, pe care Daniel a văzut-o și de care cealaltă categorie a fugit.

> Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:14.

> Acum am venit să te fac să înțelegi ce va veni peste poporul tău în zilele de pe urmă, căci vedenia este încă pentru multe zile. Daniel 10:14.

The vision Daniel had seen that produced a separation of believers, was the vision of Christ’s appearance, the vision of the twenty-three hundred years, but it was the feminine expression of that vision. It was the understanding of the vision of Christ’s sudden appearance as the Messenger of the Covenant that changed Daniel (and those represented by Daniel), into the image of Christ. That which “befalls God’s people in the latter days” is represented by the history of the Millerites from 1840 to 1844, and also by the Millerites from 1844 to 1863. One class flees from the vision in rebellion, and the other class follows Christ by faith into the Most Holy Place, to be seated with Him in heavenly places.

Viziunea pe care o văzuse Daniel și care a produs o separare între credincioși era viziunea apariției lui Hristos, viziunea celor două mii trei sute de ani, însă era exprimarea feminină a acelei viziuni. Înțelegerea viziunii apariției neașteptate a lui Hristos ca Sol al Legământului a fost aceea care l-a schimbat pe Daniel (și pe cei reprezentați de Daniel) după chipul lui Hristos. Ceea ce „vine asupra poporului lui Dumnezeu în zilele de pe urmă” este reprezentat de istoria milleriților din perioada 1840–1844 și, de asemenea, de milleriții din perioada 1844–1863. O clasă fuge de viziune în răzvrătire, iar cealaltă clasă Îl urmează pe Hristos prin credință în Locul Preasfânt, pentru a fi așezată împreună cu El în locurile cerești.

Yet when Gabriel interprets the vision where God’s last-day people are changed into the image of Christ, he sets forth the external history of the world. Daniel’s vision of Christ was interpreted by Gabriel as the external history of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. When the history of September 11, 2001, in Gabriel’s interpretation, is reached, the history that is emphasized as preceding the Sunday law of verse sixteen, is only recognized with the key of understanding represented as the “fortress” in verse ten. On September 11, 2001 the effect of every vision began to unfold as wheels within wheels.

Dar atunci când Gabriel tâlcuiește viziunea în care poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă este schimbat după chipul lui Hristos, el expune istoria exterioară a lumii. Viziunea lui Daniel despre Hristos a fost interpretată de Gabriel ca fiind istoria exterioară a timpului sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii. Când, în interpretarea lui Gabriel, se ajunge la istoria din 11 septembrie 2001, istoria care este accentuată ca precedând legea duminicală din versetul șaisprezece este recunoscută numai prin cheia înțelegerii reprezentată ca „fortăreața” în versetul zece. La 11 septembrie 2001, efectul fiecărei viziuni a început să se desfășoare ca niște roți în mijlocul altor roți.

> And the word of the Lord came unto me, saying, Son of man, what is that proverb that ye have in the land of Israel, saying, The days are prolonged, and every vision faileth? Tell them therefore, Thus saith the Lord God; I will make this proverb to cease, and they shall no more use it as a proverb in Israel; but say unto them, The days are at hand, and the effect of every vision. For there shall be no more any vain vision nor flattering divination within the house of Israel. For I am the Lord: I will speak, and the word that I shall speak shall come to pass; it shall be no more prolonged: for in your days, O rebellious house, will I say the word, and will perform it, saith the Lord God. Again the word of the Lord came to me, saying, Son of man, behold, they of the house of Israel say, The vision that he seeth is for many days to come, and he prophesieth of the times that are far off. Therefore say unto them, Thus saith the Lord God; There shall none of my words be prolonged any more, but the word which I have spoken shall be done, saith the Lord God. Ezekiel 12:21–28.

> Apoi cuvântul Domnului a venit la mine, zicând: „Fiul omului, ce este zicătoarea aceasta pe care o aveți în țara lui Israel, spunând: «Zilele se lungesc și orice vedenie dă greș»? De aceea, spune-le: «Așa vorbește Domnul Dumnezeu: Voi face să înceteze zicătoarea aceasta și nu o vor mai întrebuința ca zicătoare în Israel»; ci spune-le: «Zilele sunt aproape și împlinirea oricărei vedenii.» Căci nu va mai fi nicio vedenie deșartă, nici vreo ghicire lingușitoare în mijlocul casei lui Israel. Căci Eu sunt Domnul: Eu voi vorbi, și cuvântul pe care îl voi rosti se va împlini; nu va mai fi amânat; căci în zilele voastre, casă răzvrătită, voi rosti cuvântul și îl voi împlini”, zice Domnul Dumnezeu. Și iarăși cuvântul Domnului a venit la mine, zicând: „Fiul omului, iată, cei din casa lui Israel spun: «Vedenia pe care o vede este pentru multe zile de acum înainte și el prorocește despre vremuri îndepărtate.» De aceea, spune-le: «Așa vorbește Domnul Dumnezeu: Niciunul dintre cuvintele Mele nu va mai fi amânat, ci cuvântul pe care l-am rostit se va împlini», zice Domnul Dumnezeu.” Ezechiel 12:21–28.

Of all the prophetic wheels that are spinning within other prophetic wheels in that history, there is one wheel that inspiration has informed the students of prophecy of the last days is the wheel by which their eternal destiny will be decided. Line upon line, that wheel must also be the vision which Daniel saw that changed him into the image of Christ, for that is the vision identifying what befalls God’s people in the last days.

Dintre toate roţile profetice care se învârt înăuntrul altor roţi profetice din acea istorie, există o roată despre care Inspiraţia i-a înştiinţat pe studenţii profeţiei din zilele din urmă că este roata prin care se va hotărî destinul lor veşnic. Rând după rând, acea roată trebuie să fie şi vedenia pe care a văzut-o Daniel, care l-a schimbat după chipul lui Hristos, căci aceasta este vedenia care arată ce va veni peste poporul lui Dumnezeu în zilele din urmă.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. Your position is such a jumble of inconsistencies that but few will be deceived.

> „Domnul mi-a arătat limpede că chipul fiarei va fi făcut înainte de încheierea timpului de probă; căci acesta va fi marele test pentru poporul lui Dumnezeu, prin care se va hotărî destinul lor veșnic. Poziția dumneavoastră este o asemenea învălmășeală de inconsecvențe, încât doar puțini vor fi înșelați.

> “In Revelation 13 this subject is plainly presented; [Revelation 13:11–17, quoted].

> „În Apocalipsa 13, acest subiect este prezentat în mod limpede; [Apocalipsa 13:11–17, citat].”

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed. All who proved their loyalty to God by observing His law, and refusing to accept a spurious sabbath, will rank under the banner of the Lord God Jehovah, and will receive the seal of the living God. Those who yield the truth of heavenly origin and accept the Sunday sabbath, will receive the mark of the beast.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> „Aceasta este încercarea pe care trebuie s-o aibă poporul lui Dumnezeu înainte de a fi pecetluit. Toți cei care și-au dovedit loialitatea față de Dumnezeu prin păzirea Legii Sale și prin refuzul de a accepta un sabat fals, se vor așeza sub steagul Domnului Dumnezeu Iehova și vor primi sigiliul Dumnezeului celui viu. Cei care cedează adevărul de origine cerească și acceptă sabatul duminical vor primi semnul fiarei.” Manuscript Releases, volumul 15, 15.

The test that is identified as the image of the beast test is twofold. It is the test that demands that the student of prophecy recognize the development of the image of the beast, which is the combination of church and state in the United States in advance of the Sunday law. It is also the test that produces either the image of the beast or the image of Christ within those represented by Daniel or those who fled. The separation is based upon whether those virgins “see this great vision,” as did Daniel, or whether they flee from the vision. The key to seeing the great vision is represented by the word “fortress.”

चिन्हित की गई वह परीक्षा, जिसे पशु की मूरत की परीक्षा के रूप में पहचाना जाता है, द्विविध है। वह वह परीक्षा है जो भविष्यवाणी के विद्यार्थी से यह अपेक्षा करती है कि वह रविवार-विधि से पूर्व संयुक्त राज्य अमेरिका में पशु की मूरत के विकास को पहचाने, जो कलीसिया और राज्य के संयोग का रूप है। यह वह परीक्षा भी है जो दानिय्येल द्वारा प्रतिनिधित्व किए गए लोगों में, अथवा उन लोगों में जो भाग गए, या तो पशु की मूरत उत्पन्न करती है या मसीह की मूरत। यह पृथक्करण इस आधार पर है कि क्या वे कुँवारियाँ, दानिय्येल के समान, “इस महान दर्शन को देखती हैं,” अथवा क्या वे उस दर्शन से भाग जाती हैं। इस महान दर्शन को देखने की कुंजी “गढ़” शब्द द्वारा निरूपित की गई है।

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “The mighty angel who instructed John was no less a personage than Jesus Christ. Setting His right foot on the sea, and His left upon the dry land, shows the part which He is acting in the closing scenes of the great controversy with Satan. This position denotes His supreme power and authority over the whole earth. The controversy had waxed stronger and more determined from age to age, and will continue to do so, to the concluding scenes when the masterly working of the powers of darkness shall reach their height. Satan, united with evil men, will deceive the whole world and the churches who receive not the love of the truth. But the mighty angel demands attention. He cries with a loud voice. He is to show the power and authority of His voice to those who have united with Satan to oppose the truth.

> „Andzriaus engiaha, care l-a instruit pe Ioan, nu era nimeni altul decât Isus Hristos. Faptul că Își pune piciorul drept pe mare și pe cel stâng pe uscat arată rolul pe care îl îndeplinește în scenele de încheiere ale marii lupte cu Satana. Această poziție indică puterea și autoritatea Sa supremă asupra întregului pământ. Controversa s-a intensificat și a devenit tot mai hotărâtă din veac în veac și va continua astfel până la scenele finale, când lucrarea iscusită a puterilor întunericului va atinge apogeul. Satana, unit cu oamenii răi, va înșela întreaga lume și bisericile care nu primesc iubirea adevărului. Dar andzriausul puternic cere atenție. El strigă cu glas tare. El trebuie să arate puterea și autoritatea glasului Său acelora care s-au unit cu Satana pentru a se împotrivi adevărului.”

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order. Daniel shall stand in his lot at the end of the days. John sees the little book unsealed. Then Daniel’s prophecies have their proper place in the first, second, and third angels’ messages to be given to the world. The unsealing of the little book was the message in relation to time.

> „După ce aceste șapte tunete și-au rostit glasurile, îi este dată lui Ioan porunca, ca și lui Daniel, cu privire la cărticică: «Pecetluiește lucrurile pe care le-au rostit cele șapte tunete.» Acestea se referă la evenimente viitoare care vor fi descoperite la timpul lor. Daniel va sta în partea lui la sfârșitul zilelor. Ioan vede cărticica desigilată. Atunci profețiile lui Daniel își au locul lor cuvenit în mesajele primului, al doilea și al treilea înger, care trebuie să fie date lumii. Desigilarea cărticelei a fost solia cu privire la timp.”

> “The books of Daniel and the Revelation are one. One is a prophecy, the other a revelation; one a book sealed, the other a book opened. John heard the mysteries which the thunders uttered, but he was commanded not to write them.

> „Cărțile lui Daniel și Apocalipsa sunt una. Una este o profeție, cealaltă o revelație; una este o carte pecetluită, cealaltă o carte deschisă. Ioan a auzit tainele pe care le-au rostit tunetele, dar i s-a poruncit să nu le scrie.”

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> „Lumina specială dată lui Ioan, care a fost exprimată în cele șapte tunete, era o prezentare a evenimentelor care urmau să aibă loc sub mesajele primului și celui de-al doilea înger.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volumul 7, 971.

Back to Articles