Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Thirty-One

Cartea lui Daniel – Numărul o sută treizeci și unu

Unveiling the Prophetic Tapestry: Connecting the Dots from Revelation to Present Realities

Dezvăluirea tapiseriei profetice: conectarea punctelor de la Apocalipsa la realitățile prezente

Author

Jeff Pippenger

Published

March 12, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In previous articles we identified that the Millerites recognized that they were fulfilling the parable of the ten virgins, Habakkuk chapter two and Ezekiel chapter twelve, verses twenty-one through twenty-eight. The verses in Ezekiel identify that when these three prophetic passages are perfectly fulfilled in the last days, “the effect of every vision” will be fulfilled. Sister White also addresses this phenomenon.

În articolele anterioare am arătat că mileriții au recunoscut că împlineau parabola celor zece fecioare, Habacuc capitolul doi și Ezechiel capitolul doisprezece, versetele douăzeci și unu până la douăzeci și opt. Versetele din Ezechiel arată că, atunci când aceste trei pasaje profetice se împlinesc în mod desăvârșit în zilele din urmă, „împlinirea fiecărei vedenii” va avea loc. Sora White abordează, de asemenea, acest fenomen.

> “In the Revelation all the books of the Bible meet and end. Here is the complement of the book of Daniel. One is a prophecy; the other a revelation. The book that was sealed is not the Revelation, but that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days. The angel commanded, ‘But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end.’ Daniel 12:4.” Acts of the Apostles, 585.

> „În Apocalipsa se întâlnesc și își găsesc încheierea toate cărțile Bibliei. Aici se află completarea cărții lui Daniel. Una este o profeție; cealaltă, o descoperire. Cartea care a fost pecetluită nu este Apocalipsa, ci acea parte a profeției lui Daniel care se referă la zilele din urmă. Îngerul a poruncit: «Dar tu, Daniele, ține ascunse aceste cuvinte și pecetluiește cartea, până la vremea sfârșitului.» Daniel 12:4.” Faptele apostolilor, 585.

The parable of the ten virgins is repeated to the very letter in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, which began on September 11, 2001 and ends when the door is closed upon the foolish virgins at the soon-coming Sunday law. In that period of history the effect of every vision represented in “all the books of the Bible meet and end.”

Parabola celor zece fecioare se repetă până la ultima literă în timpul sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii, care a început la 11 septembrie 2001 și se încheie când ușa se închide asupra fecioarelor neînțelepte la legea duminicală care va veni curând. În acea perioadă a istoriei, efectul fiecărei viziuni este reprezentat în faptul că „toate cărțile Bibliei se întâlnesc și se încheie”.

We have been building a platform of understanding in the previous article to set forth the external line of history that is represented in verse forty of Daniel eleven, which represents the political history of the earth beast’s Republican horn. That history runs parallel with the religious history of the earth beast’s true Protestant horn. We have identified a handful of prophetic lines which address the Republican horn of the earth beast, and are placing those lines upon the prophetic history that began at the time of the end in 1989.

În articolul precedent am construit o platformă de înțelegere pentru a expune linia externă a istoriei care este reprezentată în versetul patruzeci din Daniel unsprezece, verset care reprezintă istoria politică a cornului republican al fiarei pământului. Acea istorie se desfășoară în paralel cu istoria religioasă a adevăratului corn protestant al fiarei pământului. Am identificat câteva linii profetice care se referă la cornul republican al fiarei pământului și așezăm aceste linii peste istoria profetică ce a început la vremea sfârșitului, în 1989.

The prophetic period of the earth beast that began in 1776, and concluded at the time of the end in 1798, is the line we intend to employ in an attempt to bring all of the lines which are now having their effect together. The period of 1776 to 1798 possesses the signature of Alpha and Omega, for it begins and ends with a legislative action, which is the speaking of a nation.

Perioada profetică a fiarei pământului, care a început în 1776 și s-a încheiat la timpul sfârșitului în 1798, este linia pe care intenționăm să o folosim în încercarea de a aduce împreună toate liniile care își manifestă acum efectul. Perioada 1776–1798 poartă semnătura lui Alfa și Omega, căci începe și se încheie printr-o acțiune legislativă, care este vorbirea unei națiuni.

> “The speaking of the nation is the action of its legislative and judicial authorities.” The Great Controversy, 443.

> „Vorbirea națiunii este acțiunea autorităților ei legislative și judiciare.” Tragedia veacurilor, 443.

A primary characteristic of the earth beast is its speaking. The Constitution of the United States was a divine document that opened the doors for religious and political freedom, and in so doing swallowed the “flood” of persecution that had been carried on for centuries by the kings of Europe and the Catholic church.

O trăsătură principală a fiarei pământului este vorbirea ei. Constituția Statelor Unite a fost un document divin care a deschis porțile libertății religioase și politice și, făcând astfel, a înghițit „potopul” persecuției care fusese dusă mai departe timp de secole de regii Europei și de Biserica Catolică.

> And the serpent cast out of his mouth water as a flood after the woman, that he might cause her to be carried away of the flood. And the earth helped the woman, and the earth opened her mouth, and swallowed up the flood which the dragon cast out of his mouth. Revelation 12:15, 16.

> Și șarpele a aruncat din gura lui, după femeie, apă ca un râu, ca s-o facă să fie luată de râu. Dar pământul a ajutat femeia, și pământul și-a deschis gura și a înghițit râul pe care balaurul îl aruncase din gura lui. Apocalipsa 12:15, 16.

At the end of the earth beast’s reign as the sixth kingdom of Bible prophecy it will again speak, but then it will speak as a dragon, by enforcing the Sunday law.

La sfârșitul domniei fiarei pământului, ca a șasea împărăție a profeției biblice, ea va vorbi din nou, dar atunci va vorbi ca un balaur, prin impunerea legii duminicale.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. Revelation 13:11.

> Și am văzut ridicându-se din pământ o altă fiară; și avea două coarne ca ale unui miel și vorbea ca un balaur. Apocalipsa 13:11.

The earth beast began as the sixth kingdom in 1798, when the papacy was robbed of its strength.

Fiara pământului a început ca al șaselea regat în 1798, când papalitatea a fost lipsită de puterea ei.

> “And when the Papacy, robbed of its strength, was forced to desist from persecution, John beheld a new power coming up to echo the dragon’s voice, and carry forward the same cruel and blasphemous work. This power, the last that is to wage war against the church and the law of God, was symbolized by a beast with lamblike horns.” Signs of the Times, November 1, 1899.

> „I gdy papiestwo, pozbawione swej siły, zostało zmuszone do zaprzestania prześladowań, Jan ujrzał nową potęgę, która wyłaniała się, aby powtarzać głos smoka i kontynuować to samo okrutne i bluźniercze dzieło. Ta potęga, ostatnia, która ma prowadzić wojnę przeciwko Kościołowi i prawu Bożemu, została ukazana pod symbolem bestii o baranich rogach.” Signs of the Times, November 1, 1899.

In 1798, when the papacy received its deadly wound, the United States spoke, and as is always the case with Alpha and Omega, the speaking at the beginning prefigured the speaking at the end. The Alien and Sedition Acts were spoken into law in 1798, prefiguring the laws that are implemented at the end addressing illegal immigration, and the media.

În 1798, când papalitatea a primit rana ei de moarte, Statele Unite au vorbit și, așa cum se întâmplă întotdeauna cu Alfa și Omega, vorbirea de la început a prefigurat vorbirea de la sfârșit. Alien and Sedition Acts au fost promulgate ca lege în 1798, prefigurând legile care sunt puse în aplicare la sfârșit, privitoare la imigrația ilegală și la mass-media.

The period we are considering from 1776 to 1798 possesses the signature of Alpha and Omega, for it identifies the “speaking” of the Declaration of Independence in the beginning, which typifies the Alien and Sedition Acts of 1798. In the middle of that period, you find the Constitution of the United States. The period provides a prophetic representation of the earth beast’s reign, for it begins speaking as a lamb, but the period ends with legislation representing a dragon. But as is often the case the beginning and ending of a thing align with opposites. The first waymark of the period is represented in the last waymark, and the middle waymark was the Constitution of the United States, which was ratified by THIRTEEN states. The Hebrew word “truth” was created by the first letter, followed by the thirteenth letter, followed by the last letter of the Hebrew alphabet.

Perioada pe care o avem în vedere, de la 1776 la 1798, poartă semnătura lui Alfa și Omega, căci ea identifică „vorbirea” Declarației de Independență la început, care prefigurează Legile privind străinii și sedițiunea din 1798. La mijlocul acelei perioade se află Constituția Statelor Unite. Perioada oferă o reprezentare profetică a domniei fiarei care se ridică din pământ, căci începe vorbind ca un miel, dar perioada se încheie cu o legislație care reprezintă un balaur. Dar, așa cum se întâmplă adesea, începutul și sfârșitul unui lucru se aliniază cu opusele. Primul waymark al perioadei este reprezentat în ultimul waymark, iar waymarkul din mijloc a fost Constituția Statelor Unite, care a fost ratificată de TREISPREZECE state. Cuvântul ebraic pentru „adevăr” a fost alcătuit din prima literă, urmată de a treisprezecea literă, urmată de ultima literă a alfabetului ebraic.

The period we are now considering bears the signature of the First and the Last, who is the Truth. The period represents a period that leads to the beginning of the earth beast’s reign as the sixth kingdom of Bible prophecy, and it therefore represents a period that leads to the end of the earth beast’s reign as the sixth kingdom of Bible prophecy. That period began at the time of the end in 1989. 1776 to 1798 is to be laid upon 1989 to the soon coming Sunday law when the earth beast speaks as a dragon, as represented by the Alien and Sedition Acts.

Perioada pe care o avem acum în vedere poartă semnătura Celui Dintâi și Celui de pe Urmă, care este Adevărul. Perioada reprezintă un interval care conduce la începutul domniei fiarei pământului ca a șasea împărăție a profeției biblice și, prin urmare, reprezintă un interval care conduce la sfârșitul domniei fiarei pământului ca a șasea împărăție a profeției biblice. Acea perioadă a început la vremea sfârșitului, în 1989. 1776 până la 1798 trebuie să fie așezat peste 1989 până la legea duminicală care va veni în curând, când fiara pământului vorbește ca un balaur, așa cum este reprezentat prin Alien and Sedition Acts.

It is worthwhile to place another prophetic truth into our study. That truth is an element of the “time of the end” as a symbol that is often overlooked. Laodicean Adventism may very well know that 1798 was the “time of the end,” but their understanding generally ends there, for they have no clue that every reform line parallels the other reform lines. Every reform line begins with the “time of the end.”

Se cuvine să introducem în studiul nostru un alt adevăr profetic. Acest adevăr este un element al „vremii sfârșitului”, ca simbol care este adesea trecut cu vederea. Adventismul laodicean poate foarte bine să știe că 1798 a fost „vremea sfârșitului”, dar înțelegerea lor, în general, se oprește acolo, căci nu au nicio idee că fiecare linie de reformă este paralelă cu celelalte linii de reformă. Fiecare linie de reformă începe cu „vremea sfârșitului”.

Moses typified Christ, and Moses directly stated that fact, and Peter confirmed it in the book of Acts.

Moise l-a preînchipuit pe Hristos, iar Moise a afirmat direct acest fapt, și Petru l-a confirmat în cartea Faptele Apostolilor.

> The Lord thy God will raise up unto thee a Prophet from the midst of thee, of thy brethren, like unto me; unto him ye shall hearken. Deuteronomy 18:15.

> Domnul Dumnezeul tău îți va ridica din mijlocul tău, dintre frații tăi, un Proroc ca mine: de El să ascultați. Deuteronomul 18:15.

Jesus was to be “like unto” Moses.

Isus urma să fie „asemenea” lui Moise.

> And now, brethren, I wot that through ignorance ye did it, as did also your rulers. But those things, which God before had showed by the mouth of all his prophets, that Christ should suffer, he hath so fulfilled. Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; And he shall send Jesus Christ, which before was preached unto you: Whom the heaven must receive until the times of restitution of all things, which God hath spoken by the mouth of all his holy prophets since the world began. For Moses truly said unto the fathers, A prophet shall the Lord your God raise up unto you of your brethren, like unto me; him shall ye hear in all things whatsoever he shall say unto you. And it shall come to pass, that every soul, which will not hear that prophet, shall be destroyed from among the people. Yea, and all the prophets from Samuel and those that follow after, as many as have spoken, have likewise foretold of these days. Acts 3:17–24.

> Iar acum, fraților, știu că din neștiință ați făcut aceasta, ca și mai-marii voștri. Dar Dumnezeu a împlinit astfel ceea ce vestise mai înainte prin gura tuturor prorocilor Săi, anume că Hristosul Său avea să sufere. Pocăiți-vă, dar, și întoarceți-vă la Dumnezeu, pentru ca păcatele voastre să fie șterse, ca să vină de la fața Domnului vremurile de înviorare; și El să-L trimită pe Isus Hristos, Cel rânduit mai dinainte pentru voi, pe care cerul trebuie să-L primească până la vremurile așezării din nou a tuturor lucrurilor, despre care Dumnezeu a vorbit prin gura tuturor sfinților Săi proroci din vechime. Căci Moise a zis cu adevărat părinților: „Domnul Dumnezeul vostru vă va ridica dintre frații voștri un Proroc ca mine; pe El să-L ascultați în tot ceea ce vă va spune. Și se va întâmpla că orice suflet care nu va asculta de Prorocul acela va fi nimicit din mijlocul poporului.” De asemenea, toți prorocii, de la Samuel și cei ce au urmat după el, toți câți au vorbit, au vestit deopotrivă aceste zile. Faptele Apostolilor 3:17–24.

The time of the end in the history of Moses was his birth, and it typified the birth of Christ. At the births of both Christ and of Moses there was an increase of knowledge that would test that generation. The knowledge of both their births led both the dragon power of Egypt and of Rome to attempt to kill the promised ones of prophecy. The shepherds on the hills, the wise men from the east represent those who understood the increase of knowledge at the time of the end.

Vrimea sfârșitului în istoria lui Moise a fost nașterea lui, iar aceasta a prefigurat nașterea lui Hristos. La nașterea atât a lui Hristos, cât și a lui Moise, a avut loc o sporire a cunoștinței care avea să pună la încercare generația aceea. Cunoașterea ambelor lor nașteri a determinat atât puterea balaurului a Egiptului, cât și pe cea a Romei, să încerce să-i ucidă pe cei făgăduiți în profeție. Păstorii de pe dealuri, magii de la răsărit, îi reprezintă pe aceia care au înțeles sporirea cunoștinței la vremea sfârșitului.

What is commonly missed is that there are two waymarks in the time of the end. It was not only Moses that was born, but three years prior his brother Aaron was born. Six months before Christ was born his cousin John was born. 1798 is the most common recognition of the “time of the end,” and in 1798 the beast (the political apparatus) (the whore) had ridden upon through the Dark Ages was killed, and a year later the “woman” who had ridden that beast also died.

Ceea ce se omite în mod obișnuit este faptul că există două semne de hotar în vremea sfârșitului. Nu numai Moise s-a născut, ci cu trei ani înainte se născuse fratele său, Aaron. Cu șase luni înainte de nașterea lui Hristos s-a născut vărul Său, Ioan. Anul 1798 este recunoscut cel mai frecvent ca fiind „vremea sfârșitului”, iar în 1798 fiara (aparatul politic) pe care a călărit-o desfrânata de-a lungul Evului Întunecat a fost ucisă, iar un an mai târziu a murit și „femeia” care călărise acea fiară.

In 1989 there were two presidents. Reagan ruled until the inauguration in 1989, and then Bush the first began his reign. The end of the twelve hundred and sixty years had been typified by the seventy years of captivity in Babylon, and when General Cyrus, the nephew of Darius, executed Belshazzar on the night of the feast, Darius was the actual king. Darius and Cyrus represent the two waymarks of that time of the end.

În 1989 au existat doi președinți. Reagan a condus până la învestirea din 1989, iar apoi Bush cel dintâi și-a început domnia. Sfârșitul celor o mie două sute șaizeci de ani fusese prefigurat de cei șaptezeci de ani ai captivității în Babilon, iar când generalul Cirus, nepotul lui Darius, l-a executat pe Belșațar în noaptea ospățului, Darius era regele efectiv. Darius și Cirus reprezintă cele două semne de hotar ale acelui timp al sfârșitului.

The prophetic relationship between Moses and Aaron, John and Jesus, Darius and Cyrus, the papacy and the pope and Reagan and Bush are all sources of prophetic light when studied with the correct methodology. What we would point to here is that John, Jesus’ cousin, was the voice in the wilderness, which had been typified by Moses’ brother Aaron, who travelled into the wilderness to meet Moses, in order to be his voice.

Relația profetică dintre Moise și Aaron, Ioan și Isus, Darius și Cirus, papalitate și papă, precum și Reagan și Bush, constituie toate surse de lumină profetică atunci când sunt studiate cu metodologia corectă. Ceea ce am sublinia aici este că Ioan, vărul lui Isus, era glasul celui ce strigă în pustie, prefigurat de Aaron, fratele lui Moise, care a mers în pustie ca să-l întâlnească pe Moise, pentru a-i fi glas.

In the thirty-year period preceding Christ’s anointing, and for the thirty years preceding the antichrist, there is a waymark identifying a “voice.” For Christ it was the voice of John crying in the wilderness. In 533 Justinian made a decree identifying the antichrist as the corrector of heretics and the head of the church. Justinian’s decree was the “voice” that prepared for the Sunday law “decree” at the Council of Orleans in 538.

În perioada de treizeci de ani care a precedat ungerea lui Hristos și în cei treizeci de ani care îl preced pe antihrist, există un semn de hotar care identifică un „glas”. Pentru Hristos, acesta a fost glasul lui Ioan, care striga în pustie. În 533, Iustinian a emis un decret care îl identifica pe antihrist ca îndreptător al ereticilor și cap al bisericii. Decretul lui Iustinian a fost „glasul” care a pregătit pentru „decretul” legii duminicale la Conciliul de la Orléans, în 538.

General Cyrus’ army was the voice identifying that Darius’ conquering of Babylon was imminent.

Armata generalului Cirus a fost glasul care arăta că cucerirea Babilonului de către Darius era iminentă.

> “The advent of the army of Cyrus before the walls of Babylon was to the Jews a sign that their deliverance from captivity was drawing nigh. More than a century before the birth of Cyrus, Inspiration had mentioned him by name, and had caused a record to be made of the actual work he should do in taking the city of Babylon unawares, and in preparing the way for the release of the children of the captivity. Through Isaiah the word had been spoken:

> „Apariția oștirii lui Cirus înaintea zidurilor Babilonului era pentru iudei un semn că eliberarea lor din robie se apropia. Cu mai bine de un secol înainte de nașterea lui Cirus, Inspirația îl menționase pe nume și făcuse să se consemneze lucrarea propriu-zisă pe care el urma s-o împlinească, luând cetatea Babilonului pe neașteptate și pregătind calea pentru eliberarea copiilor robiei. Prin Isaia fusese rostit cuvântul:”

> “‘Thus saith the Lord to His anointed, to Cyrus, whose right hand I have holden, to subdue nations before him; … to open before him the two-leaved gates; and the gates shall not be shut; I will go before thee, and make the crooked places straight: I will break in pieces the gates of brass, and cut in sunder the bars of iron: and I will give thee the treasures of darkness, and hidden riches of secret places, that thou mayest know that I, the Lord, which call thee by thy name, am the God of Israel.’ Isaiah 45:1–3.” Prophets and Kings, 551.

> „Așa zice Domnul către unsul Său, către Cirus, a cărui mână dreaptă o țin, ca să supun înaintea lui neamuri; … ca să deschid înaintea lui porțile cu două canaturi; și porțile nu vor mai fi închise; Eu voi merge înaintea ta și voi netezi locurile strâmbe; voi sfărâma porțile de aramă și voi tăia zăvoarele de fier; îți voi da vistieriile întunericului și bogățiile ascunse ale locurilor tainice, ca să știi că Eu, Domnul, care te chem pe nume, sunt Dumnezeul lui Israel.” Isaia 45:1–3. Profeți și regi, 551.

When it is recognized that it is two witnesses or two waymarks by which a prophetic “time of the end,” is established, it can also be recognized that one of the two waymarks represents an identification, announcement or warning of the approaching history. Aaron, John, Cyrus, and Justinian represent a waymark that precedes the time of the end. The time of the end in 1798 is the end of the period represented from 1776 through to 1798. The waymark in the middle of that history is the voice crying in the wilderness for the approaching history. That history began with a publication rejecting the dictatorial rule of either a king or pope, and it ended with a publication representing the character of a dictator. The publication in the middle represented the “warning” of the coming history, and the warning was that the Constitution of the United States would be overturned at the end of the history.

Cînd se recunoaște că prin doi martori sau prin două semne de hotar se stabilește un profetic „timp al sfîrșitului”, se poate recunoaște de asemenea că unul dintre cele două semne de hotar reprezintă o identificare, o vestire sau o avertizare cu privire la istoria care se apropie. Aaron, Ioan, Cirus și Iustinian reprezintă un semn de hotar care precede timpul sfîrșitului. Timpul sfîrșitului din 1798 este sfîrșitul perioadei reprezentate de la 1776 pînă la 1798. Semnul de hotar din mijlocul acelei istorii este glasul care strigă în pustie pentru istoria care se apropie. Acea istorie a început cu o publicație care respingea stăpînirea dictatorială fie a unui rege, fie a unui papă, și s-a încheiat cu o publicație care reprezenta caracterul unui dictator. Publicația din mijloc reprezenta „avertizarea” cu privire la istoria care urma să vină, iar avertizarea era că Constituția Statelor Unite avea să fie răsturnată la sfîrșitul acelei istorii.

That line of history began to be repeated in 1989, and it ends at the Sunday law when the warning from the wilderness two hundred years earlier in 1789 is rejected. 1989 was the time of the end at the end of verse forty, and it aligns with the time of the end in 1798. 1989 aligns with 1776, and the Sunday law represents 1798. In the middle of the history where the effect of every vision is accomplished, the history that began on September 11, 2001, and continues until the warning of 1789, is fulfilled and the Constitution is overturned. There must be a waymark in the middle, for God never changes. That waymark would represent a warning for the prophetic history that begins at the soon-coming Sunday law.

Acea linie a istoriei a început să se repete în 1989 și se încheie la legea duminicală, când avertizarea din pustie de acum două sute de ani, din 1789, este respinsă. 1989 a fost vremea sfârșitului de la sfârșitul versetului patruzeci și se aliniază cu vremea sfârșitului din 1798. 1989 se aliniază cu 1776, iar legea duminicală reprezintă 1798. La mijlocul istoriei în care se împlinește efectul fiecărei vedenii, istoria care a început la 11 septembrie 2001 și continuă până la avertizarea din 1789 se împlinește, iar Constituția este răsturnată. Trebuie să existe un semn de hotar la mijloc, căci Dumnezeu nu Se schimbă niciodată. Acel semn de hotar ar reprezenta o avertizare pentru istoria profetică ce începe la legea duminicală care urmează în curând.

1989 marks the time of the end in verse forty that leads to the Sunday law in verse forty-one. The warning message that arrived after the time of the end, but before the Sunday law was September 11, 2001. It warns that at the conclusion of that period of history, the third Woe that arrived on September 11, 2001, and was immediately restrained, would strike again as an unexpected surprise, and thousands of cities would be destroyed. When that destruction arrives Satan would begin his marvelous work, and that work begins at the soon coming Sunday law.

១៩៨៩ សម្គាល់ពេលវេលាចុងបញ្ចប់នៅក្នុងខទីសែសិប ដែលនាំទៅដល់ច្បាប់ថ្ងៃអាទិត្យនៅក្នុងខទីសែសិបមួយ។ សារព្រមានដែលបានមកដល់បន្ទាប់ពីពេលវេលាចុងបញ្ចប់ ប៉ុន្តែមុនច្បាប់ថ្ងៃអាទិត្យ គឺថ្ងៃទី ១១ ខែកញ្ញា ឆ្នាំ ២០០១។ វាព្រមានថា នៅចុងបញ្ចប់នៃរយៈពេលប្រវត្តិសាស្ត្រនោះ វេទនាទីបីដែលបានមកដល់នៅថ្ងៃទី ១១ ខែកញ្ញា ឆ្នាំ ២០០១ ហើយត្រូវបានទប់ស្កាត់ភ្លាមៗ នឹងវាយប្រហារម្ដងទៀតដោយជាការភ្ញាក់ផ្អើលមិនបានរំពឹងទុក ហើយទីក្រុងរាប់ពាន់នឹងត្រូវបំផ្លាញ។ នៅពេលការបំផ្លាញនោះមកដល់ សាតាំងនឹងចាប់ផ្ដើមកិច្ចការដ៏អស្ចារ្យរបស់វា ហើយកិច្ចការនោះចាប់ផ្ដើមនៅពេលឆាប់ៗខាងមុខនៃច្បាប់ថ្ងៃអាទិត្យ។

> “O that God’s people had a sense of the impending destruction of thousands of cities, now almost given to idolatry! But many of those who should be proclaiming the truth are accusing and condemning their brethren. When the converting power of God comes upon minds, there will be a decided change. Men will have no inclination to criticize and tear down. They will not stand in a position that hinders the light from shining to the world. Their criticism, their accusing, will cease. The powers of the enemy are mustering for battle. Stern conflicts are before us. Press together, my brethren and sisters, press together. Bind up with Christ. ‘Say ye not, A confederacy, . . . neither fear ye their fear, nor be afraid. Sanctify the Lord of hosts himself; and let him be your fear, and let him be your dread. And he shall be for a sanctuary; but for a stone of stumbling and for a rock of offense to both the houses of Israel, for a gin and for a snare to the inhabitants of Jerusalem. And many among them shall stumble, and fall, and be broken, and be snared, and be taken.’

> „O, de ar avea poporul lui Dumnezeu simțul nimicirii iminente a miilor de cetăți, acum aproape cu totul date idolatriei! Dar mulți dintre aceia care ar trebui să proclame adevărul își acuză și își condamnă frații. Când puterea convertitoare a lui Dumnezeu va veni asupra minților, se va produce o schimbare hotărâtă. Oamenii nu vor mai avea nicio înclinație de a critica și de a dărâma. Ei nu vor mai sta într-o poziție care împiedică lumina să strălucească spre lume. Critica lor, învinuirile lor, vor înceta. Puterile vrăjmașului se adună pentru luptă. Înaintea noastră stau conflicte aspre. Strângeți-vă laolaltă, frații și surorile mele, strângeți-vă laolaltă. Uniți-vă cu Hristos. „Nu ziceți: «Uneltire!» la tot ce zice poporul acesta: «Uneltire!» și nu vă temeți de ce se teme el, nici nu vă înspăimântați. Pe Domnul oștirilor, pe El să-L sfințiți. De El să vă temeți și de El să vă înfricoșați. Atunci El va fi un locaș sfânt; dar și o piatră de poticnire și o stâncă de cădere pentru amândouă casele lui Israel, o cursă și un laț pentru locuitorii Ierusalimului. Mulți dintre ei se vor poticni, vor cădea și vor fi zdrobiți, vor fi prinși în laț și luați.”

> “The world is a theater. The actors, its inhabitants, are preparing to act their part in the last great drama. God is lost sight of. With the great masses of mankind there is no unity, except as men confederate to accomplish their selfish purposes. God is looking on. His purposes in regard to his rebellious subjects will be fulfilled. The world has not been given into the hands of men, though God is permitting the elements of confusion and disorder to bear sway for a season. A power from beneath is working to bring about the last great scenes in the drama,—Satan coming as Christ, and working with all deceivableness of unrighteousness in those who are binding themselves together in secret societies. Those who are yielding to the passion for confederation are working out the plans of the enemy. The cause will be followed by the effect.

> „Lumea este un teatru. Actorii, locuitorii ei, se pregătesc să-și joace rolul în ultima mare dramă. Dumnezeu este pierdut din vedere. Între marile mase ale omenirii nu există nicio unitate, decât atunci când oamenii se confederează pentru a-și împlini scopurile lor egoiste. Dumnezeu privește. Planurile Sale cu privire la supușii Săi răzvrătiți se vor împlini. Lumea nu a fost dată în mâinile oamenilor, deși Dumnezeu îngăduie pentru o vreme elementelor de confuzie și dezordine să stăpânească. O putere de jos lucrează pentru a aduce ultimele mari scene din dramă,—Satana venind ca Hristos și lucrând cu toată amăgirea nelegiuirii în cei care se leagă între ei în societăți secrete. Cei care se lasă pradă patimii de a se confedera împlinesc planurile vrăjmașului. Cauza va fi urmată de efect.”

> “Transgression has almost reached its limit. Confusion fills the world, and a great terror is soon to come upon human beings. The end is very near. We who know the truth should be preparing for what is soon to break upon the world as an overwhelming surprise.” Review and Herald, September 10, 1903.

> „Nelegiuirea aproape că și-a atins limita. Confuzia umple lumea, iar o mare groază are să vină curând peste oameni. Sfârșitul este foarte aproape. Noi, care cunoaștem adevărul, ar trebui să ne pregătim pentru ceea ce în curând se va abate asupra lumii ca o surpriză copleșitoare.” Review and Herald, 10 septembrie 1903.

The warning that was typified by the introduction of the Constitution in 1789, is the warning of the third angel, which returns to the second Kadesh, when the sealing of the one hundred and forty-four thousand begins. That warning is the warning of the first voice of Revelation chapter eighteen, and not only did the great buildings of New York City come down at that time, but the very essence of the Constitution was changed. The Constitution was written and based upon English law, whose basic philosophy can be simply defined as “a person is innocent, until proven guilty.” The Constitution was written for the purpose of rejecting what is known as Roman law, whose basic philosophy can be simply defined as “a person is guilty, until proven innocent.”

Avertismentul care a fost prefigurat prin introducerea Constituției în 1789 este avertismentul celui de-al treilea înger, care se întoarce la al doilea Cadeș, când începe sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii. Acel avertisment este avertismentul primei voci din Apocalipsa, capitolul optsprezece, iar în acel timp nu numai că marile clădiri ale orașului New York s-au prăbușit, dar însăși esența Constituției a fost schimbată. Constituția a fost redactată și întemeiată pe dreptul englez, a cărui filosofie de bază poate fi definită simplu astfel: „o persoană este nevinovată până când i se dovedește vinovăția”. Constituția a fost redactată cu scopul de a respinge ceea ce este cunoscut ca drept roman, a cărui filosofie de bază poate fi definită simplu astfel: „o persoană este vinovată până când i se dovedește nevinovăția”.

The warning from the wilderness in 1789, represented by the Constitution, represents the warning of September 11, 2001, and not only did the burning buildings mark that history with a literal fulfillment, but the passage (speaking) of the Patriot Act also represented the warning.

Avertismentul din pustie din 1789, reprezentat de Constituție, reprezintă avertismentul din 11 septembrie 2001, iar nu numai că clădirile în flăcări au marcat acea istorie printr-o împlinire literală, ci și adoptarea (vorbirea) Patriot Act a reprezentat avertismentul.

The Patriot Act (Uniting and Strengthening America by Providing Appropriate Tools Required to Intercept and Obstruct Terrorism Act of 2001) was introduced in the United States Congress shortly after the terrorist attacks on September 11, 2001. The bill was introduced in the House of Representatives on October 23, 2001, and in the Senate on October 24, 2001. It was signed into law by President George W. Bush on October 26, 2001. The Patriot Act aimed to enhance the government’s ability to investigate and prevent acts of terrorism and expand surveillance and law enforcement powers, and it rejected the basic and fundamental principle of English law that identifies that a man is innocent, until proven guilty. It is still used today by the elite within the government to circumvent due process of law, privacy and fair trials.

Legea Patriot (Uniting and Strengthening America by Providing Appropriate Tools Required to Intercept and Obstruct Terrorism Act of 2001) a fost introdusă în Congresul Statelor Unite la scurt timp după atacurile teroriste din 11 septembrie 2001. Proiectul de lege a fost prezentat în Camera Reprezentanților la 23 octombrie 2001, iar în Senat la 24 octombrie 2001. A fost promulgat de președintele George W. Bush la 26 octombrie 2001. Legea Patriot a urmărit să consolideze capacitatea guvernului de a investiga și preveni actele de terorism și să extindă puterile de supraveghere și de aplicare a legii și a respins principiul de bază și fundamental al dreptului englez, potrivit căruia un om este nevinovat până când i se dovedește vinovăția. Ea este folosită și astăzi de elita din cadrul guvernului pentru a eluda respectarea procedurii legale, a vieții private și a proceselor echitabile.

We will continue this study in our next article.

Vom continua acest studiu în articolul nostru următor.

> “What is our condition in this fearful and solemn time? Alas, what pride is prevailing in the church, what hypocrisy, what deception, what love of dress, frivolity, and amusement, what desire for the supremacy! All these sins have clouded the mind, so that eternal things have not been discerned. Shall we not search the Scripture, that we may know where we are in this world’s history? Shall we not become intelligent in regard to the work that is being accomplished for us at this time, and the position that we as sinners should occupy while this work of atonement is going forward? If we have any regard for our souls’ salvation, we must make a decided change. We must seek the Lord with true penitence; we must with deep contrition of soul confess our sins, that they may be blotted out.

> „Care este starea noastră în acest timp înfricoșător și solemn? Vai, ce mândrie predomină în biserică, ce fățărnicie, ce amăgire, ce iubire de îmbrăcăminte, de frivolitate și de distracție, ce dorință după supremație! Toate aceste păcate au întunecat mintea, astfel încât lucrurile veșnice n-au fost discernute. Să nu cercetăm noi Scriptura, ca să știm unde ne aflăm în istoria acestei lumi? Să nu devenim noi înțelegători cu privire la lucrarea care se împlinește pentru noi în acest timp și la poziția pe care noi, ca păcătoși, ar trebui s-o ocupăm în timp ce această lucrare de ispășire înaintează? Dacă avem vreo grijă pentru mântuirea sufletelor noastre, trebuie să facem o schimbare hotărâtă. Trebuie să-L căutăm pe Domnul cu adevărată pocăință; trebuie, cu adâncă zdrobire sufletească, să ne mărturisim păcatele, pentru ca ele să fie șterse.

> “We must no longer remain upon the enchanted ground. We are fast approaching the close of our probation. Let every soul inquire, How do I stand before God? We know not how soon our names may be taken into the lips of Christ, and our cases be finally decided. What, oh, what will these decisions be! Shall we be counted with the righteous, or shall we be numbered with the wicked?

> „Nu trebuie să mai rămânem pe terenul fermecat. Ne apropiem cu repeziciune de încheierea timpului nostru de probă. Fiecare suflet să se întrebe: Cum stau eu înaintea lui Dumnezeu? Nu știm cât de curând numele noastre pot fi rostite de buzele lui Hristos, iar cazurile noastre să fie hotărâte în mod definitiv. O, ce vor fi aceste hotărâri? Vom fi socotiți împreună cu cei neprihăniți sau vom fi numărați printre cei răi?”

> “Let the church arise, and repent of her back-slidings before God. Let the watchmen awake, and give the trumpet a certain sound. It is a definite warning that we have to proclaim. God commands his servants, ‘Cry aloud, spare not, lift up thy voice like a trumpet, and show my people their transgression, and the house of Jacob their sins.’ The attention of the people must be gained; unless this can be done, all effort is useless; though an angel from heaven should come down and speak to them, his words would do no more good than if he were speaking into the cold ear of death. The church must arouse to action. The Spirit of God can never come in until she prepares the way. There should be earnest searching of heart. There should be united, persevering prayer, and through faith a claiming of the promises of God. There should be, not a clothing of the body with sackcloth, as in ancient times, but a deep humiliation of soul. We have not the first reason for self-congratulation and self exaltation. We should humble ourselves under the mighty hand of God. He will appear to comfort and bless the true seekers.

> „Să se ridice biserica și să se pocăiască înaintea lui Dumnezeu de abaterile ei. Să se trezească străjerii și să dea din trâmbiță un sunet lămurit. Aceasta este o avertizare hotărâtă pe care trebuie s-o proclamăm. Dumnezeu le poruncește slujitorilor Săi: «Strigă în gura mare, nu te opri, înalță-ți glasul ca o trâmbiță și vestește poporului Meu fărădelegile lui și casei lui Iacov păcatele ei.» Atenția poporului trebuie câștigată; dacă lucrul acesta nu poate fi făcut, orice efort este zadarnic; chiar dacă un înger din cer s-ar coborî și le-ar vorbi, cuvintele lui n-ar face mai mult bine decât dacă ar vorbi în urechea rece a morții. Biserica trebuie să se trezească la acțiune. Duhul lui Dumnezeu nu poate veni niciodată până când ea nu pregătește calea. Trebuie să fie o cercetare stăruitoare a inimii. Trebuie să fie rugăciune unită și stăruitoare și, prin credință, o revendicare a făgăduințelor lui Dumnezeu. Nu ar trebui să fie, ca în vremurile de demult, o acoperire a trupului cu sac, ci o adâncă smerire a sufletului. Nu avem nici cel dintâi motiv pentru mulțumire de sine și înălțare de sine. Ar trebui să ne smerim sub mâna cea tare a lui Dumnezeu. El Se va arăta ca să-i mângâie și să-i binecuvânteze pe cei ce-L caută cu sinceritate.”

> “The work is before us; will we engage in it? We must work fast, we must go steadily forward. We must be preparing for the great day of the Lord. We have no time to lose, no time to be engaged in selfish purposes. The world is to be warned. What are we doing as individuals to bring the light before others? God has left to every man his work; everyone has a part to act, and we cannot neglect this work except at the peril of our souls.

> „Lucrarea stă înaintea noastră; ne vom angaja în ea? Trebuie să lucrăm repede, trebuie să înaintăm neabătut. Trebuie să ne pregătim pentru ziua cea mare a Domnului. Nu avem timp de pierdut, nu avem timp pentru a fi preocupați de scopuri egoiste. Lumea trebuie să fie avertizată. Ce facem noi, ca indivizi, pentru a aduce lumina înaintea altora? Dumnezeu a încredințat fiecărui om lucrarea sa; fiecare are un rol de împlinit, iar noi nu putem neglija această lucrare decât cu primejdia sufletelor noastre.

> “O my brethren, will you grieve the Holy Spirit, and cause it to depart? Will you shut out the blessed Saviour, because you are unprepared for his presence? Will you leave souls to perish without the knowledge of the truth, because you love your ease too well to bear the burden that Jesus bore for you? Let us awake out of sleep. ‘Be sober, be vigilant; because your adversary the Devil, as a roaring lion, walketh about, seeking whom he may devour.’” Review and Herald, March 22, 1887.

> „Frații mei, Îl veți întrista pe Duhul Sfânt și-L veți face să Se depărteze? Îl veți ține afară pe binecuvântatul Mântuitor, pentru că sunteți nepregătiți pentru prezența Lui? Veți lăsa suflete să piară fără cunoașterea adevărului, pentru că vă iubiți prea mult tihna ca să purtați povara pe care Isus a purtat-o pentru voi? Să ne trezim din somn. «Fiți treji, vegheați; pentru că potrivnicul vostru, Diavolul, dă târcoale ca un leu care răcnește, căutând pe cine să înghită.»” Review and Herald, 22 martie 1887.

Back to Articles