Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Fourteen

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea Laodiceeană - Numărul Paisprezece

Number Fourteen

Numărul paisprezece

Author

Jeff Pippenger

Published

December 20, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

The history of “God’s marvelous works,” is also represented by the prophetic question of “how long.” The history represented in those two, and many other symbols, represents the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. In that period there is a debate over the true and the many other false latter rain messages. There is only one genuine latter rain message. The story line of the sacred history where God performs His marvelous works is placed within the context of the book of Joel where the “new wine” is cut off from one class while being poured out upon the other class.

Istoria „lucrărilor minunate ale lui Dumnezeu” este de asemenea reprezentată prin întrebarea profetică „până când”. Istoria reprezentată prin aceste două simboluri, precum și prin multe altele, reprezintă timpul sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii. În acea perioadă are loc o dezbatere cu privire la adevărata și la multele alte solii false ale ploii târzii. Există o singură solie autentică a ploii târzii. Firul narativ al istoriei sacre în care Dumnezeu Își împlinește lucrările Sale minunate este așezat în contextul cărții lui Ioel, unde „mustul” este tăiat de la o clasă, în timp ce este turnat peste cealaltă clasă.

There are a few contrasts in the book of Joel that are to be noted. The root of the word “parable” means “placing beside” and inherently involves a contrast of two classes. We have touched some of the ‘contrasts’ in the book of Joel previously, pointing out that the crown of pride that is worn by the drunkards that rule Jerusalem is contrasted with those who wear the crown of glory. We have not yet shared how the symbol of joy is the opposite, but a counterpart of being ashamed, but it is, and we intend to show that. The subject of alpha and omega is also located in the book of Joel and that principle of the first illustrating the last is also confirmed by Peter’s two sermons in the book of Acts.

În cartea lui Ioel există câteva contraste care trebuie observate. Rădăcina cuvântului „pildă” înseamnă „a pune alături” și implică în mod inerent un contrast între două categorii. Am atins mai înainte unele dintre „contrastele” din cartea lui Ioel, arătând că coroana mândriei purtată de bețivii care stăpânesc Ierusalimul este pusă în contrast cu cei care poartă coroana slavei. Încă nu am arătat cum simbolul bucuriei este opusul, dar totodată corespondentul stării de a fi rușinat, însă așa este, și intenționăm să arătăm aceasta. Subiectul alfa și omega se găsește de asemenea în cartea lui Ioel, iar acel principiu potrivit căruia cel dintâi îl ilustrează pe cel din urmă este confirmat și de cele două predici ale lui Petru din cartea Faptele Apostolilor.

Acts chapter two takes place on Pentecost at 9 AM (the third hour) and chapter three is the ninth hour (3 PM) the time of the evening sacrifice. In Acts two the message Peter proclaims is in the upper room of a private residence, but his sermon in chapter three is given in the temple. They are tied together by the call to repentance in both meetings. Same message, two geographical places representing the symbol of a doubling within the Pentecostal message that is divided between the courtyard and the temple. In Revelation eleven John is told to measure the temple, but leave off the courtyard for it was given to the Gentiles.

Faptele apostolilor, capitolul doi, are loc la Cincizecime, la ora 9 dimineața (ceasul al treilea), iar capitolul trei, la ceasul al nouălea (ora 3 după-amiaza), timpul jertfei de seară. În Faptele apostolilor 2, mesajul pe care Petru îl proclamă este rostit în odaia de sus a unei locuințe particulare, dar predica sa din capitolul 3 este ținută în templu. Ele sunt legate între ele prin chemarea la pocăință din ambele adunări. Același mesaj, două locuri geografice care reprezintă simbolul unei dublări în cadrul mesajului penticostal, împărțit între curte și templu. În Apocalipsa 11, lui Ioan i se spune să măsoare templul, dar să lase deoparte curtea, fiindcă a fost dată neamurilor.

> And there was given me a reed like unto a rod: and the angel stood, saying, Rise, and measure the temple of God, and the altar, and them that worship therein. But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. Revelation 11:1, 2.

> Și mi-a fost dată o trestie asemenea unei nuiele; iar îngerul stătea, zicând: Ridică-te și măsoară templul lui Dumnezeu, și altarul, și pe cei ce se închină în el. Dar curtea care este afară din templu las-o deoparte și n-o măsura; pentru că a fost dată neamurilor, iar cetatea sfântă o vor călca în picioare patruzeci și două de luni. Apocalipsa 11:1, 2.

Thus, the doubling of the two sermons and the division of the two sermon’s location, identifies two audiences for the latter rain in the book of Joel. One audience is the Gentiles outside the temple and the other is the Jews in the temple. In the judgment of the living the house of God is judged first, and from 9/11 unto the Sunday law the temple is judged, and from the Sunday law until the close of human probation the Gentiles are judged. That judgment occurs during the latter rain identified by Peter as being set forth in the book of Joel. What the courtyard (the Gentiles) and the temple (God’s church) in the division represented in Acts chapters two and three, is also the distinction in Joel of the former rain and the latter rain. The former rain arrived at 9/11 and is poured out while God’s temple is being judged. When that process is finished the latter rain is poured out upon the Gentiles in the courtyard.

Astfel, dublarea celor două predici și împărțirea locului celor două predici identifică două categorii de audiență pentru ploaia târzie în cartea lui Ioel. O categorie de audiență este reprezentată de neamurile din afara templului, iar cealaltă de iudeii din templu. În judecata celor vii, casa lui Dumnezeu este judecată mai întâi, iar de la 11 septembrie până la legea duminicală este judecat templul, iar de la legea duminicală până la încheierea timpului de probă al omenirii sunt judecate neamurile. Această judecată are loc în timpul ploii târzii, pe care Petru o identifică drept fiind prezentată în cartea lui Ioel. Ceea ce curtea din afară (neamurile) și templul (biserica lui Dumnezeu) din împărțirea reprezentată în capitolele doi și trei din Faptele apostolilor înfățișau, este totodată și distincția din Ioel dintre ploaia timpurie și ploaia târzie. Ploaia timpurie a sosit la 11 septembrie și este revărsată în timp ce templul lui Dumnezeu este judecat. Când acel proces este încheiat, ploaia târzie este revărsată peste neamurile din curtea din afară.

> Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for he hath given you the former rain moderately, and he will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain in the first month. Joel 2:23.

> Bucurați-vă, dar, copii ai Sionului, și veseliți-vă în Domnul Dumnezeul vostru; căci El v-a dat ploaia timpurie cu măsură și va face să coboare peste voi ploaie, ploaia timpurie și ploaia târzie, în luna întâi. Ioel 2:23.

It is not my point currently to identify the prophetic distinction between joy and being ashamed, but the verse informs God’s people to “be glad” because of the latter rain message. The latter rain message produces prophetic joy in God’s people. That being said the subject of the former or early rain, followed by the latter rain is an illustration of the stone of stumbling that was set aside and marveled at. The symbol of the corner stone that ultimately becomes the cap stone is what is marvelous in the eyes of both God and His people.

Ntabwo ari cyo ngambiriye muri iki gihe kugaragaza itandukaniro ry’ubuhanuzi riri hagati y’ibyishimo no gukorwa n’isoni, ariko uwo murongo ubwira ubwoko bw’Imana “kwishima” kubera ubutumwa bw’imvura y’itumba. Ubutumwa bw’imvura y’itumba butera ibyishimo by’ubuhanuzi mu bwoko bw’Imana. Ibyo bivuzwe, ingingo y’imvura y’umuhindo cyangwa y’itangira, ikurikiwe n’imvura y’itumba, ni ikigereranyo cy’ibuye risitaza ryashyizwe ku ruhande kandi rikibazwaho. Ikimenyetso cy’ibuye ry’imfuruka amaherezo rihinduka ibuye ryo ku mutwe ni cyo gitangaje mu maso y’Imana no mu maso y’ubwoko bwayo.

The marvelous stone represents the Alpha and Omega of prophecy. The principle of the alpha and omega in terms of prophetic application is identified by Alpha and Omega repeatedly in His Word, and He is the Word. For this reason, that what has been revealed of this principle has been revealed to us and our children forever. The year 1863 is the cap stone of Bible prophecy, and it is the cap stone of the period of the third angel from 1844 unto 1863. 1844 was the foundation stone 1863 the cap stone of that prophetic period. 1844 to 1863 is an established prophetic period, just as established as 538 unto 1798. The fact that mankind does not know something which God has established, does not make that thing un-established!

Piatra minunată reprezintă Alfa și Omega a profeției. Principiul alfa și omega, în ce privește aplicarea profetică, este identificat în repetate rânduri de Alfa și Omega în Cuvântul Său, iar El este Cuvântul. Din acest motiv, ceea ce a fost descoperit din acest principiu ne-a fost descoperit nouă și copiilor noștri pentru totdeauna. Anul 1863 este piatra de încheiere a profeției biblice și este piatra de încheiere a perioadei celui de-al treilea înger, de la 1844 până la 1863. 1844 a fost piatra de temelie, 1863 piatra de încheiere a acelei perioade profetice. 1844 până la 1863 este o perioadă profetică stabilită, tot atât de stabilită ca 538 până la 1798. Faptul că omenirea nu cunoaște ceva ce Dumnezeu a stabilit nu face ca acel lucru să fie nestabilit!

We ended the previous article with the following passage.

Am încheiat articolul precedent cu următorul pasaj.

> “I was shown that his relation to the people of God was similar, in some respects, to that of Moses to Israel. There were murmurers against Moses, when in adverse circumstances, and there have been murmurers against him.” Testimonies, volume 3, 85.

> „Mi-a fost arătat că relația lui cu poporul lui Dumnezeu era asemănătoare, în anumite privințe, cu aceea a lui Moise față de Israel. Au fost cârtitori împotriva lui Moise, atunci când împrejurările erau potrivnice, și au fost cârtitori și împotriva lui.” Testimonies, volumul 3, 85.

In 1863, James White represented “in some respects” “Moses to Israel.”

În 1863, James White L-a reprezentat „în anumite privințe” pe „Moise pentru Israel”.

The period of 1844 unto 1863 was typified in the period of the Red Sea deliverance unto the first Kadesh. The first Kadesh is an alpha and the second Kadesh is the omega—providing two forty-year periods that lead to Kadesh and both ended in rebellion.

Perioada 1844–1863 a fost prefigurată în perioada de la izbăvirea la Marea Roșie până la primul Cades. Primul Cades este alfa, iar al doilea Cades este omega — oferind două perioade de câte patruzeci de ani care conduc la Cades, amândouă încheindu-se în răzvrătire.

The Spirit of Prophecy aligns the Red Sea crossing with the great disappointment of 1844. The Bible aligns the Red Sea crossing with the cross, and Sister White confirms the disappointment of the disciples at the cross was typifying the great disappointment of 1844. It was the Lord’s will to go directly into the Promise Land, and the geographical marker of the entrance into the Promise Land was Jericho, which is where in this second week of December, 2025, that the archeologists just dug out ancient Jericho—only to find to their dismay that the fallen walls they discovered there had all fallen outward, not inward as they always do during a siege. In an ancient siege the walls were beaten down and pushed over towards the inside. Not so with Jericho.

Duhuza Ubutumwa buhanuzi buhuza ukwambuka Inyanja Itukura no gucika intege gukomeye kwa 1844. Bibiliya ihuza ukwambuka Inyanja Itukura n’umusaraba, kandi Mushiki wa White yemeza ko gucika intege kw’abigishwa ku musaraba kwari kugereranya gucika intege gukomeye kwa 1844. Byari ubushake bw’Umwami ko bajya mu Gihugu cy’Isezerano banyuze inzira y’ako kanya, kandi ikimenyetso cy’aho binjirira mu Gihugu cy’Isezerano cyari Yeriko; ari na ho muri iki cyumweru cya kabiri cya Ukuboza, 2025, abahanga mu bucukumbuzi bw’ibyataburuwe mu matongo bamaze gucukumbura Yeriko ya kera—maze basigara batunguwe cyane no gusanga inkuta zasenyutse bahabonye zaraguye zerekeza hanze, aho kugwa zerekeza imbere nk’uko bisanzwe bigenda igihe umudugudu ugoswe. Mu kugota kwa kera, inkuta zarasenywaga zigasunikwa zikagwa zerekeza imbere mu murwa. Ariko si ko byagenze kuri Yeriko.

> So the people shouted when the priests blew with the trumpets: and it came to pass, when the people heard the sound of the trumpet, and the people shouted with a great shout, that the wall fell down flat, so that the people went up into the city, every man straight before him, and they took the city. Joshua 6:20.

> Na abantu bamemeza, lapho abaphristi bevuthela amacilongo; kwase kuthi, lapho abantu bezwa umsindo wecilongo, abantu bamemeza ngokumemeza okukhulu, udonga lwawa lwabhidlika phansi, kangangokuthi abantu benyukela emzini, yilowo nalowo waqonda phambi kwakhe, bawuthatha umuzi. UJoshuwa 6:20.

The archeologists also found jars with food, identifying that when the walls came down it was not a long drawn-out siege. It also answered a question among the archeological group as to why the biblical record of the fall of Jericho identifies them going “up” into Jericho over a hill or ramp, which they now know was created when the walls fell outward.

Mae’r archeolegwyr hefyd wedi dod o hyd i lestri yn cynnwys bwyd, gan ddangos nad gwarchae hirfaith a llusgol oedd hwn pan gwympodd y muriau. Atebodd hyn hefyd gwestiwn ymhlith y cylch archeolegol ynghylch pam y mae’r cofnod Beiblaidd am gwymp Jericho yn nodi iddynt fynd “i fyny” i Jericho dros fryn neu ramp, y gwyddant bellach iddo gael ei greu pan syrthiodd y muriau tuag allan.

The first obstacle which announced the entrance into the Promised Land was Jericho, a city of influence and wealth. Jericho is 1863, and Jericho is a subject of Bible prophecy, not only as an illustration of the Sunday law time period, but also in connection with its fall and rise. Jericho also had its own specific prophetic curse pronounced upon it. Joshua pronounced a curse upon the man who rebuilt Jericho, and in so doing identified that the man who rebuilt Jericho would lose his youngest and oldest sons in the re-building of that cursed city. One son was to be lost at the laying of the foundation and the other at the raising of the gate. That prophecy was fulfilled, and the record of its fulfillment is recorded in the Bible, making Jericho an established biblical symbol.

Primul obstacol care a vestit intrarea în Țara Făgăduită a fost Ierihonul, o cetate de influență și bogăție. Ierihonul este 1863, iar Ierihonul este un subiect al profeției biblice, nu numai ca ilustrare a perioadei legii duminicale, ci și în legătură cu căderea și ridicarea sa. Ierihonul a avut, de asemenea, propriul său blestem profetic specific rostit asupra lui. Iosua a rostit un blestem asupra omului care avea să reconstruiască Ierihonul și, făcând astfel, a arătat că omul care avea să reconstruiască Ierihonul își va pierde fiul cel mai tânăr și pe cel mai vârstnic în reconstruirea acelei cetăți blestemate. Un fiu urma să fie pierdut la punerea temeliei, iar celălalt la ridicarea porților. Acea profeție s-a împlinit, iar consemnarea împlinirii ei este înregistrată în Biblie, făcând din Ierihon un simbol biblic consacrat.

Within its historical demise, and in its prophetic curse, followed by the historical fulfillment of that prophecy, we find three witnesses speaking about Jericho in 1863. All three of those testimonies are to be applied to 1863. Those three witnesses stand together just as three Moses’s stand prophetically at the end of their respective forty-year periods. One of those forty-year periods is clearly aligned with Millerite history, establishing that all three representations of Moses at the end of each forty-year period align with the history of 1863—the history of the third angel.

În pieirea sa istorică și în blestemul său profetic, urmate de împlinirea istorică a acelei profeții, găsim trei martori care vorbesc despre Ierihon în 1863. Toate aceste trei mărturii trebuie aplicate anului 1863. Acești trei martori stau împreună, așa cum, în mod profetic, trei Moise stau la sfârșitul perioadelor lor respective de patruzeci de ani. Una dintre acele perioade de patruzeci de ani este în mod clar aliniată cu istoria millerită, stabilind că toate cele trei reprezentări ale lui Moise de la sfârșitul fiecărei perioade de patruzeci de ani se aliniază cu istoria anului 1863 — istoria celui de-al treilea înger.

Two of those three witnesses of Moses’ forty years end at Kadesh, the third conclusion of the forty years was the Jordan River, and the conclusion of the second was the Red Sea. The conclusion of the first forty years was Moses fleeing Egypt. All three are describing a flight out of Egypt in fulfillment of Abraham’s four-hundred and thirty year prophecy of bondage in Egypt.

Doi dintre acele trei marturii ale celor patruzeci de ani ai lui Moise se încheie la Cades; a treia încheiere a celor patruzeci de ani a fost râul Iordan, iar încheierea celei de-a doua a fost Marea Roșie. Încheierea primilor patruzeci de ani a fost fuga lui Moise din Egipt. Toate trei descriu o ieșire în fugă din Egipt, în împlinirea profeției lui Avraam cu privire la cei patru sute treizeci de ani de robie în Egipt.

Moses’ three forty-year periods, whose endings (capstone) represents a type of deliverance from Egypt, were a fulfillment of Abraham’s prophecy of captivity in and deliverance out of Egyptian bondage. As the prophesied deliverer of Abraham’s covenant promise, Moses himself began by being saved out of the water, as his name means. Thereafter Moses led God’s people through the waters of the Red Sea and thereafter to the shore of the deliverance, represented by the Jordan River. The alpha of Moses life was saving from the water of the Nile and omega was the salvation represented by the water of the Jordan River. The alpha of Moses life illustrated by the experience defined by his name and his parents, being godly parents knew that the baby had been sentenced to death, as he would be forty years later after killing the Egyptian. As godly parents who knew their son needed to be saved from the death sentence, prepared for him an ark, that passed from the Hebrew world unto the Egyptian world, just as Moses left at the end of forty years the Egyptian world for the Hebrew world.

Cele trei perioade de câte patruzeci de ani ale lui Moise, ale căror încheieri (piatra de încoronare) reprezintă un tip al izbăvirii din Egipt, au constituit o împlinire a profeției date lui Avraam privind robia în și izbăvirea din sclavia egipteană. Ca izbăvitorul prorocit al făgăduinței legământului lui Avraam, Moise însuși a început prin a fi salvat din apă, așa cum înseamnă numele lui. După aceea, Moise a condus poporul lui Dumnezeu prin apele Mării Roșii și apoi la țărmul izbăvirii, reprezentat de râul Iordan. Alfa vieții lui Moise a fost salvarea din apa Nilului, iar omega a fost mântuirea reprezentată de apa râului Iordan. Alfa vieții lui Moise, ilustrată prin experiența definită de numele lui și de părinții lui, care, fiind părinți evlavioși, știau că pruncul fusese osândit la moarte, așa cum avea să fie și el patruzeci de ani mai târziu după uciderea egipteanului. Fiind părinți evlavioși, care știau că fiul lor trebuia salvat de la sentința morții, au pregătit pentru el o arcă, care a trecut din lumea ebraică în lumea egipteană, după cum Moise a părăsit, la sfârșitul celor patruzeci de ani, lumea egipteană pentru lumea ebraică.

Moses repeated the story of Noah in his salvation from the water. The very first mention of Moses as the “deliverer” of Abraham’s four-hundred and thirty year covenant prophecy was a repetition of the history where God entered into covenant with mankind, therefore bringing Abraham’s covenant prophecy of a chosen people together with the covenant promise to all mankind. This identifies a baptism in the transfer of the baby Moses to Pharaoh’s daughter, for the death was acknowledged by the parent’s work, the burial is represented by the ark upon the water, and the resurrection is Pharaoh’s daughter.

Musa, în salvarea sa din apă, a repetat istoria lui Noe. Chiar prima menționare a lui Moise ca „izbăvitor” al profeției legământului de patru sute treizeci de ani făcut lui Avraam a fost o repetare a istoriei în care Dumnezeu a intrat în legământ cu omenirea, aducând astfel împreună profeția legământului lui Avraam despre un popor ales cu făgăduința legământului făcută întregii omeniri. Aceasta indică un botez în transferul pruncului Moise către fiica lui Faraon, căci moartea a fost recunoscută prin lucrarea părinților, îngroparea este reprezentată de chivotul de pe apă, iar învierea este fiica lui Faraon.

Moses’ life begins with the baptism of Noah’s ark being typified. This then means that from the outset the number “8” is associated with Moses, for the root of his covenant relationship began with the number “8” from the covenant of Noah, and his work was to institute the rite of circumcision on the “eighth” day. He was then tested and he failed on the very rite. Moses life begins with a baptism and forty years later there is a death (of an Egyptian) that marks the point where the Egyptian Moses dies and becomes strictly a son of Abraham. The beginning and ending of Moses’s first forty years is represented by a baptism. The first identified a transition from Hebrew to Egyptian and the last from Egyptian to Hebrew. Forty years after that, Moses takes God’s people through the baptism of the Red Sea, on his way to the baptism at the Jordan, which he never made.

جياة موشى تبدأ بكون معموديّة فلك نوح ممثَّلة رمزياً فيها. وهذا يعني، إذن، أنّ العدد «8» يرتبط بموشى منذ البداية، لأنّ جذر علاقته العهديّة بدأ بالعدد «8» من عهد نوح، وكان عمله أن يقرّر فريضة الختان في اليوم «الثامن». ثمّ امتُحن في الفريضة عينها، فسقط فيها. تبدأ حياة موشى بمعموديّة، وبعد أربعين سنة يكون هناك موت (لمصريّ) يحدّد النقطة التي يموت فيها موشى المصريّ ويصير ابناً لإبراهيم على وجه الحصر. إنّ بداية الأربعين سنة الأولى من حياة موشى ونهايتها تمثّلهما معموديّة. فالأولى حدّدت انتقالاً من عبريّ إلى مصريّ، والأخيرة من مصريّ إلى عبريّ. وبعد أربعين سنة من ذلك، يقود موشى شعب الله عبر معموديّة البحر الأحمر، في طريقه إلى المعموديّة عند الأردن، التي لم يبلغها قطّ.

God’s people under the guidance of Joshua entered the Promised Land without Moses for he died just before the baptism of the Jordan River arrived. Moses said, and Peter repeated that the Lord thy God would raise up a prophet like unto Moses. The prophet who was typified by Moses was Christ, and He began His work exactly where Moses left off. He began His work at His baptism, and that baptism was the exact place Joshua baptized ancient Israel when they crossed the Jordan into the Promised Land. The gospels inform us that John was baptizing at Bethabara, which is the crossing point, and means ferry crossing.

Poporul lui Dumnezeu, sub călăuzirea lui Iosua, a intrat în Țara Făgăduită fără Moise, căci el a murit chiar înainte de a se ajunge la botezul Iordanului. Moise a spus, iar Petru a repetat, că Domnul Dumnezeul tău va ridica un proroc asemenea lui Moise. Prorocul prefigurat de Moise era Hristos, iar El Și-a început lucrarea exact acolo unde Moise a lăsat-o. El Și-a început lucrarea la botezul Său, iar acel botez a fost chiar locul în care Iosua a botezat pe Israelul din vechime când au trecut Iordanul în Țara Făgăduită. Evangheliile ne spun că Ioan boteza la Betabara, care este locul trecerii și înseamnă vad de trecere.

The Red Sea is the symbol of the rebellion of Egypt, identifying Moses prophetic testimony in this line as truth. The Nile River to the Red Sea (sometimes called a river) and on to the Jordan. Moses, meaning ‘saved out of the water’ begins and ends his testimony at the water of deliverance, and each of those waters manifest two classes of worshippers.

Marea Roșie este simbolul răzvrătirii Egiptului, identificând în această linie mărturia profetică a lui Moise ca adevăr. De la râul Nil la Marea Roșie (numită uneori un râu) și mai departe până la Iordan. Moise, al cărui nume înseamnă „scos din apă”, își începe și își încheie mărturia la apa izbăvirii, iar fiecare dintre acele ape manifestă două clase de închinători.

The first forty years of Moses represents the first angel’s message and the second forty years is the second angel, the third being the third. The three angels possess their own peculiar prophetic characteristics such as that all three messages are represented in the first message. We have demonstrated this phenomenon publicly for years in connection with the first three chapters of the book of Daniel.

Prima patruzeci de ani ai lui Moise reprezintă mesajul primului înger, iar a doua perioadă de patruzeci de ani este cel de-al doilea înger, cea de-a treia fiind cel de-al treilea. Cei trei îngeri posedă propriile lor caracteristici profetice distincte, astfel încât toate cele trei mesaje sunt reprezentate în primul mesaj. Am demonstrat acest fenomen în mod public timp de ani de zile în legătură cu primele trei capitole ale cărții lui Daniel.

Daniel feared God in chapter one and refused to eat the Babylonian diet, and God glorified him in the second and dietary visual test that followed, which led to the judgment and third test carried out by Nebuchadnezzar himself. Daniel chapter one is the first angel of Revelation fourteen who announces “fear God,” “give him glory” as Daniel did in the second dietary and visual test, for “the hour of the judgment” of Nebuchadnezzar has come.

În capitolul întâi, Daniel s-a temut de Dumnezeu și a refuzat să mănânce hrana Babilonului, iar Dumnezeu l-a proslăvit în a doua probă, cea alimentară și vizuală, care a urmat, ceea ce a condus la judecata și la a treia probă îndeplinită de Nebucadnețar însuși. Daniel, capitolul întâi, este primul înger din Apocalipsa paisprezece, care vestește „temeți-vă de Dumnezeu”, „dați-I slavă”, așa cum a făcut Daniel în a doua probă alimentară și vizuală, căci „a venit ceasul judecății” lui Nebucadnețar.

The first forty years of Moses’s life began because his parents feared God. When Pharaoh’s daughter saw the ark in the water, Moses had passed the second test, which is a visual test. Then Pharaoh’s daughter judged that he was not to die. Judgment also arrived at the end of the first forty; when He slew the Egyptian and had to flee Egypt.

Primii patruzeci de ani ai vieții lui Moise au început pentru că părinții lui se temeau de Dumnezeu. Când fiica lui Faraon a văzut chivotul în apă, Moise trecuse cea de-a doua probă, care este o probă vizuală. Atunci fiica lui Faraon a hotărât că el nu trebuia să moară. Judecata a venit, de asemenea, la sfârșitul primilor patruzeci de ani, când l-a ucis pe egiptean și a trebuit să fugă din Egipt.

In the second forty years, the second angel of Revelation fourteen announcing the fall of Babylon was typified by the fall of Egypt. In that fall, at the end of the forty years there was a tremendous manifestation of the power of God, as there was at the end of the second angel’s message during the Midnight Cry of 1844.

În cea de-a doua perioadă de patruzeci de ani, al doilea înger din Apocalipsa paisprezece, care vestea căderea Babilonului, a fost preînchipuit prin căderea Egiptului. În acea cădere, la sfârșitul celor patruzeci de ani, a avut loc o manifestare extraordinară a puterii lui Dumnezeu, așa cum a fost și la sfârșitul soliei celui de-al doilea înger, în timpul Strigătului de la Miezul Nopții din 1844.

The third forty years begins with the judgment of death being pronounced on virtually the entire congregation, and it ends with the judgment of death upon the leader of that congregation.

Al treilea interval de patruzeci de ani începe cu pronunțarea judecății morții asupra aproape întregii adunări și se încheie cu judecata morții asupra conducătorului acelei adunări.

Sister White identifies that our work is to combine the three angels’ messages.

Sora White arată că lucrarea noastră este să unim mesajele celor trei îngeri.

> “The Lord is about to punish the world for its iniquity. He is about to punish religious bodies for their rejection of the light and truth which has been given them. The great message, combining the first, second, and third angels’ messages, is to be given to the world. This is to be the burden of our work.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 950.

> „Domnul este pe punctul de a pedepsi lumea pentru nelegiuirea ei. El este pe punctul de a pedepsi comunitățile religioase pentru respingerea luminii și a adevărului care le-au fost date. Marea solie, care îmbină solia primului, a celui de-al doilea și a celui de-al treilea înger, trebuie să fie vestită lumii. Aceasta trebuie să fie povara lucrării noastre.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volumul 7, 950.

Moses’ first forty years represents the first angel of Revelation fourteen, and his second period of forty years is the second angel and the third forty-year period is the third angel. Our “great message” is to combine “the first, second, and third angels’ messages” which places all three symbols of Moses’ in 1863, and therefore three Moses’ at the Sunday law.

Primii patruzeci de ani ai lui Moise reprezintă primul înger din Apocalipsa paisprezece, iar a doua sa perioadă de patruzeci de ani este al doilea înger, iar a treia perioadă de patruzeci de ani este al treilea înger. „Marea noastră solie” constă în a combina „soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger”, ceea ce așază toate cele trei simboluri ale lui Moise în 1863 și, prin urmare, trei Moise la legea duminicală.

1844 to 1863 includes two witnesses of both forty-year periods that led to Kadesh. Inspiration identifies that a third cannot exist without a first and a second, the first forty years of Moses’ life must also represent 1844 to 1863. Moses is killing the Egyptian in 1863, along with Moses striking the Rock with his rod of authority and also when Moses asks to see God’s glory in the history of the rebellion of the golden calf. There are three Moses’ at 1863 and the Sunday law, and they are all forty years old.

1844 සිට 1863 දක්වා කාලය, කාදේෂ් වෙත ගෙන ගිය අවුරුදු හතළිහක කාල පරිච්ඡේද දෙකෙහි සාක්ෂි දෙකක් අඩංගු කරයි. ප්‍රේරණය පෙන්වා දෙන්නේ, පළමුවැනි හා දෙවැනි එකක් නොමැතිව තුන්වැනි එකක් පැවතිය නොහැකි බැවින්, මෝසෙස්ගේ ජීවිතයේ පළමු අවුරුදු හතළිහද 1844 සිට 1863 දක්වා කාලය නියෝජනය කළ යුතු බවයි. 1863 දී මෝසෙස් මිසරයා මරා දමමින් සිටියි; එමෙන්ම මෝසෙස් තම අධිකාරයේ දණ්ඩෙන් පර්වතයට පහර දෙන අවස්ථාවද, සහ රන් වසුපැටියාගේ කැරැල්ලේ ඉතිහාසය තුළ දෙවියන්වහන්සේගේ තේජස දැකීමට මෝසෙස් ඉල්ලා සිටින අවස්ථාවද එයට අයත් වේ. 1863 දී සහ ඉරිදා නීතියේදී මෝසෙස්වරු තුන්දෙනෙක් සිටිති, ඔවුන් සියල්ලෝම අවුරුදු හතළිහක් වයස්ගතය.

Moses’ three periods each contain a deliverance by water; Moses in the basket aligns with Moses through the Red Sea which aligns with Moses twice at the Jordan River: the Nile, the Red Sea and twice at the Jordan. Waters of deliverance are represented in each of the three periods, for they all align with the period when the water of deliverance is being poured out during the latter rain period.

Cele trei perioade ale lui Moise conțin fiecare câte o izbăvire prin apă; Moise în coșuleț corespunde cu Moise prin Marea Roșie, ceea ce corespunde cu Moise de două ori la râul Iordan: Nilul, Marea Roșie și de două ori la Iordan. Apele izbăvirii sunt reprezentate în fiecare dintre cele trei perioade, căci toate se aliniază cu perioada în care apa izbăvirii este revărsată în timpul perioadei ploii târzii.

At the end of the third period of forty years Moses struck the Rock with his rod. At the end of the second forty years his rod parted the Red Sea. At the end of the first forty years, he rejected the rod of Egyptian authority, chose to suffer with his people.

La sfârșitul celei de-a treia perioade de patruzeci de ani, Moise a lovit Stânca cu toiagul său. La sfârșitul celei de-a doua perioade de patruzeci de ani, toiagul său a despărțit Marea Roșie. La sfârșitul primei perioade de patruzeci de ani, el a lepădat toiagul autorității egiptene și a ales să sufere împreună cu poporul său.

At the end of the first period an Egyptian died, and at the end of the second period the military, firstborn and leadership of Egypt died. At the end of the third period the nation of Israel, Aaron and Moses had all died. These are three parallel histories that “line upon line” each represent 1844 unto 1863—the history of the third angel, which in turn represents 9/11 to the Sunday law, and the Pentecostal season when the waters of deliverance are poured out.

Na kraju prvog razdoblja umro je jedan Egipćanin, a na kraju drugog razdoblja umrli su vojska, prvenci i vodstvo Egipta. Na kraju trećeg razdoblja svi su pomrli: narod Izraela, Aron i Mojsije. To su tri usporedne povijesti koje, „red po red“, svaka predstavlja razdoblje od 1844. do 1863. godine — povijest trećeg anđela, koja zauzvrat predstavlja razdoblje od 11. rujna do nedjeljnog zakona, te pentekostalno vrijeme kada se izlijevaju vode izbavljenja.

Moses is at both rebellions at Kadesh, and the Kadesh rebellions are both capstones in their respective periods. They both represent 1863, which is also the capstone of the period of the third angel, starting with the alpha in 1844 unto the capstone of 1863. When considering the marvelous light of the stone that begins as the foundation and ends as the cap stone it is recognized that the capstone is always prophetically larger. The few drops at the beginning of the Pentecostal season, leading to the full outpouring at the capstone on the day of Pentecost, illustrates this truth.

Mose wuri ku myivumbagatano byombi bya i Kadeshi, kandi imyivumbagatano ya i Kadeshi yombi ni yo marembo y’ingenzi asoza ibihe byayo bikwiye. Byombi bihagarariye 1863, ari na yo mpera y’ingenzi y’igihe cy’umumarayika wa gatatu, gitangirana na alfa mu 1844 kigakomeza kugeza ku mpera y’ingenzi yo mu 1863. Iyo hasuzumwe umucyo utangaje w’ibuye ritangira ari urufatiro rikazarangira ari ibuye ry’isingiro ryo hejuru, biramenyekana ko mu buhanuzi ibuye ryo hejuru rihora riruta irya mbere. Udutonyanga duke two mu ntangiriro y’igihe cya Pentekote, tuyobora ku isukwa ryuzuye ryo ku mpera y’ingenzi ku munsi wa Pentekote, bigaragaza uku kuri.

At 9/11, the sprinkling began and it ends at the full outpouring at the Sunday law. This truth identifies Moses’ sin at the second and omega Kadesh as a greater sin than the rebellion in the first alpha Kadesh rebellion. The alpha rebellion produced the death of an entire nation, and omega rebellion produced the death of one man (Moses), but the one man’s sin was greater than the entire nations corporate sin. The man who sins dies, and at that level there is no distinction between the sins of Moses or any other Israelite, but prophetically Moses’ striking Christ a second time was greater, for it was the capstone of that forty-year period.

La 9/11, a început stropirea, iar ea se încheie la revărsarea deplină, la legea duminicală. Acest adevăr identifică păcatul lui Moise la al doilea și omega Cades ca fiind un păcat mai mare decât răzvrătirea de la primul și alpha Cades. Răzvrătirea alpha a produs moartea unei națiuni întregi, iar răzvrătirea omega a produs moartea unui singur om (Moise), însă păcatul acelui singur om a fost mai mare decât păcatul colectiv al întregii națiuni. Omul care păcătuiește moare, iar la acel nivel nu există nicio deosebire între păcatele lui Moise și ale oricărui alt israelit, însă, din punct de vedere profetic, lovirea lui Hristos de către Moise a doua oară a fost mai mare, căci ea a fost piatra de încheiere a acelei perioade de patruzeci de ani.

The rebellion of Moses at the second omega Kadesh was a greater sin than the rebellion of the children of Israel rejecting the message of Joshua and Caleb. Moses prophetically stands at 1863, where he dies in the wilderness for his rebellion. Moses also stands at 1863, where the former covenant people die in the wilderness for their rebellion, but Moses did not participate in that rebellion. 1863 aligns with the Sunday law, as does Aaron’s rebellion of the golden calf. That history, which aligns with Kadesh, 1863, and the Sunday law, Moses is praying to see God’s glory.

Rebeliunea lui Moise la al doilea Kadeș omega a fost un păcat mai mare decât rebeliunea copiilor lui Israel care au respins solia lui Iosua și Caleb. Moise stă în mod profetic la 1863, unde moare în pustie pentru rebeliunea sa. Moise stă, de asemenea, la 1863, unde fostul popor al legământului moare în pustie pentru rebeliunea lui, însă Moise nu a participat la acea rebeliune. 1863 se aliniază cu legea duminicală, la fel ca și rebeliunea vițelului de aur a lui Aaron. În acea istorie, care se aliniază cu Kadeș, 1863 și legea duminicală, Moise se roagă să vadă slava lui Dumnezeu.

Kadesh represents 1863, and Moses is at both Kadesh’s, so upon two biblical witnesses, who are both cap stones we establish that the third forty-year period which does not end at Kadesh represents 1863 as well. There ‘Moses the unsanctified’ is crucifying Christ afresh, as he rejects the Rock. In 1863, and the giving of the Law at Sinai, ‘Moses the sanctified’ is seeking Gods’ character. In 1863 Moses represents a wise and also a foolish virgin.

காதேஷ் 1863-ஐ பிரதிநிதித்துவப்படுத்துகிறது; மேலும் மோசே இரு காதேஷ்களிலும் இருப்பதால், இரு வேதாகமச் சாட்சிகளின் அடிப்படையில்—இருவரும் தலைக்கற்களாக இருப்பதால்—காதேஷில் முடிவடையாத மூன்றாவது நாற்பது ஆண்டு காலமும் 1863-ஐயே பிரதிநிதித்துவப்படுத்துகிறது என்பதை நாம் நிறுவுகிறோம். அங்கே ‘பரிசுத்தப்படுத்தப்படாத மோசே’ கன்மலையை நிராகரிப்பதன் மூலம் கிறிஸ்துவை மறுபடியும் சிலுவையில் அறையுகிறான். 1863-இலும், சீனாயில் நியாயப்பிரமாணம் கொடுக்கப்பட்டதிலும், ‘பரிசுத்தப்படுத்தப்பட்ட மோசே’ தேவனுடைய சுபாவத்தைத் தேடுகிறான். 1863-இல் மோசே ஞானமுள்ள கன்னிகையையும் மூடமான கன்னிகையையும் பிரதிநிதித்துவப்படுத்துகிறான்.

> “The Pharisee and the publican represent two great classes into which those who come to worship God are divided. Their first two representatives are found in the first two children that were born into the world.” Christ’s Object Lessons, 152.

> „Fariseul și vameșul reprezintă două mari categorii în care sunt împărțiți cei ce vin să se închine lui Dumnezeu. Cei dintâi doi reprezentanți ai lor se găsesc în primii doi copii care s-au născut în lume.” Parabolele Domnului Hristos, 152.

At Kadesh and 1863, Moses represents “two great classes into which those who” “worship God are divided”. Moses is an example of the one hundred and forty-four thousand as is Peter.

La Kadesh și în 1863, Moise reprezintă „două mari clase în care” „sunt împărțiți cei care” „se închină lui Dumnezeu”. Moise este un exemplu al celor o sută patruzeci și patru de mii, așa cum este și Petru.

> “For each of the classes represented by the Pharisee and the publican there is a lesson in the history of the apostle Peter. In his early discipleship Peter thought himself strong. Like the Pharisee, in his own estimation he was ‘not as other men are.’ When Christ on the eve of His betrayal forewarned His disciples, ‘All ye shall be offended because of Me this night,’ Peter confidently declared, ‘Although all shall be offended, yet will not I.’ Mark 14:27, 29. Peter did not know his own danger. Self-confidence misled him. He thought himself able to withstand temptation; but in a few short hours the test came, and with cursing and swearing he denied his Lord.” Christ’s Object Lessons, 152.

> „Pentru fiecare dintre categoriile reprezentate de fariseu și de vameș există o lecție în istoria apostolului Petru. În perioada timpurie a uceniciei sale, Petru se credea puternic. Asemenea fariseului, în propria sa apreciere, el nu era „ca ceilalți oameni”. Când Hristos, în ajunul trădării Sale, Și-a avertizat mai dinainte ucenicii: „În noaptea aceasta toți veți găsi în Mine o pricină de poticnire”, Petru a declarat cu încredere: „Chiar dacă toți ar găsi o pricină de poticnire, eu nu.” Marcu 14:27, 29. Petru nu-și cunoștea propria primejdie. Încrederea în sine l-a dus în rătăcire. El se credea în stare să reziste ispitei; dar, după numai câteva ceasuri, a venit încercarea și, cu blesteme și jurăminte, s-a lepădat de Domnul său.” Parabolele Domnului Hristos, 152.

At the Sunday law, which is 1863, Peter represents two classes. Those who receive the mark of the beast or those who receive the seal of God. When Jesus changed Simon’s name to Peter, it symbolized the one-hundred and forty-four thousand. That understanding is also symbolized by multiplying Peter’s name using the number from the letter position in the English alphabet. If we use that same technique on 1863, we get 144.

În legea duminicală, care este 1863, Petru reprezintă două clase: aceia care primesc semnul fiarei sau aceia care primesc sigiliul lui Dumnezeu. Când Isus i-a schimbat numele lui Simon în Petru, aceasta simboliza pe cei o sută patruzeci și patru de mii. Această înțelegere este, de asemenea, simbolizată prin înmulțirea numelui lui Petru folosind numărul dat de poziția literelor în alfabetul englez. Dacă aplicăm aceeași tehnică la 1863, obținem 144.

Two of the three symbols of Moses which align with 1863, establish that the third period must align also. The two lines of Kadesh identify the story of the wise and foolish virgins, and the third period identifies an attempt to employ human effort to accomplish a godly work. To trust in human power as did Moses with the Egyptian represents trust in human authority over ordained authority.

Două dintre cele trei simboluri ale lui Moise care se aliniază cu anul 1863 stabilesc faptul că și a treia perioadă trebuie să se alinieze. Cele două linii ale lui Cades identifică istoria fecioarelor înțelepte și neînțelepte, iar a treia perioadă identifică o încercare de a folosi efortul omenesc pentru a împlini o lucrare dumnezeiască. A se încrede în puterea omenească, așa cum a făcut Moise cu egipteanul, reprezintă încrederea în autoritatea omenească mai presus de autoritatea rânduită.

Sister White states her husbands, “relation to the people of God was similar, in some respects, to that of Moses to Israel.” In 1863, Moses was represented by James White. In 1863, James White is slaying an Egyptian, striking Christ a second time and praying for the rebels who rejected the message of “rest” set forth by Joshua and Caleb. Moses is both a foolish virgin when he struck the Rock a second time and a wise virgin as he interceded for the rebels of Israel.

Soră White afirmă despre soțul ei că „relația [sa] cu poporul lui Dumnezeu era asemănătoare, în anumite privințe, cu aceea a lui Moise față de Israel”. În 1863, Moise era reprezentat de James White. În 1863, James White ucide un egiptean, lovindu-L pe Hristos a doua oară și rugându-se pentru răzvrătiții care au respins solia de „odihnă” prezentată de Iosua și Caleb. Moise este deopotrivă o fecioară neînțeleaptă atunci când a lovit Stânca a doua oară și o fecioară înțeleaptă atunci când a mijlocit pentru răzvrătiții lui Israel.

We will close this article with the passage in Numbers fourteen where Moses is at 1863, when he is given a view of God’s glory in the parallel history represented by the golden calf rebellion.

Vom încheia acest articol cu pasajul din Numeri paisprezece, unde Moise se află în 1863, când i se oferă o privire asupra slavei lui Dumnezeu în istoria paralelă reprezentată de răzvrătirea vițelului de aur.

In the passage the Lord asks “how long” would he have to deal with the rebels of Israel, which is the same question Isaiah asked the Lord in chapter six. Notice that the book of Numbers places this history in the period when the earth is lightened with God’s glory, as the angels also marked in verse three of Isaiah six. 9/11 was the foundation stone of the history of 1844 to 1863 and the Sunday law is the capstone. The setting in Numbers is nothing less than an illustration of the song or the parable of the vineyard, as ancient Israel is being passed by as the Lord entered into covenant with Joshua.

În pasaj, Domnul întreabă „până când” va mai avea de-a face cu răzvrătiții lui Israel, care este aceeași întrebare pe care Isaia I-a adresat-o Domnului în capitolul șase. Observați că cartea Numeri așază această istorie în perioada când pământul este luminat de slava lui Dumnezeu, așa cum au arătat și îngerii în versetul trei din Isaia șase. 9/11 a fost piatra de temelie a istoriei din 1844 până în 1863, iar legea duminicală este piatra din capul unghiului. Cadrul din Numeri nu este nimic mai puțin decât o ilustrare a cântării sau a pildei viei, întrucât Israelul din vechime este trecut cu vederea pe când Domnul a intrat în legământ cu Iosua.

> And all the congregation lifted up their voice, and cried; and the people wept that night. And all the children of Israel murmured against Moses and against Aaron: and the whole congregation said unto them, Would God that we had died in the land of Egypt! or would God we had died in this wilderness! And wherefore hath the Lord brought us unto this land, to fall by the sword, that our wives and our children should be a prey? were it not better for us to return into Egypt? And they said one to another, Let us make a captain, and let us return into Egypt.

> Și toată adunarea și-a ridicat glasul și a strigat; și poporul a plâns în noaptea aceea. Și toți copiii lui Israel au cârtit împotriva lui Moise și împotriva lui Aaron; și toată adunarea le-a zis: O, de am fi murit în țara Egiptului! sau, o, de am fi murit în acest pustiu! Și pentru ce ne-a adus Domnul în țara aceasta, ca să cădem de sabie, iar nevestele noastre și copiii noștri să ajungă de pradă? N-ar fi mai bine pentru noi să ne întoarcem în Egipt? Și au zis unul către altul: Să ne punem o căpetenie și să ne întoarcem în Egipt.

> Then Moses and Aaron fell on their faces before all the assembly of the congregation of the children of Israel. And Joshua the son of Nun, and Caleb the son of Jephunneh, which were of them that searched the land, rent their clothes: And they spake unto all the company of the children of Israel, saying,

> Atunci Moise și Aaron au căzut cu fața la pământ înaintea întregii adunări a obștii fiilor lui Israel. Și Iosua, fiul lui Nun, și Caleb, fiul lui Iefune, care erau dintre cei ce iscodiseră țara, și-au sfâșiat hainele. Și au vorbit întregii adunări a fiilor lui Israel, zicând:

> The land, which we passed through to search it, is an exceeding good land. If the Lord delight in us, then he will bring us into this land, and give it us; a land which floweth with milk and honey. Only rebel not ye against the Lord, neither fear ye the people of the land; for they are bread for us: their defence is departed from them, and the Lord is with us: fear them not.

> Țara pe care am străbătut-o ca s-o iscodim este o țară nespus de bună. Dacă Domnul Își găsește plăcerea în noi, atunci ne va duce în țara aceasta și ne-o va da; o țară în care curge lapte și miere. Numai nu vă răzvrătiți împotriva Domnului și nu vă temeți de poporul țării, căci ei vor fi pâine pentru noi: ocrotirea lor s-a depărtat de la ei, iar Domnul este cu noi: nu vă temeți de ei.

> But all the congregation bade stone them with stones. And the glory of the Lord appeared in the tabernacle of the congregation before all the children of Israel. And the Lord said unto Moses, How long will this people provoke me? and how long will it be ere they believe me, for all the signs which I have shewed among them?

> Dar toată adunarea a zis să-i ucidă cu pietre. Și slava Domnului s-a arătat în cortul adunării înaintea tuturor copiilor lui Israel. Și Domnul a zis lui Moise: „Până când Mă va provoca poporul acesta? Și până când nu Mă vor crede, pentru toate semnele pe care le-am făcut în mijlocul lor?”

> I will smite them with the pestilence, and disinherit them, and will make of thee a greater nation and mightier than they.

> Îi voi lovi cu ciumă şi îi voi lipsi de moştenire, iar din tine voi face un neam mai mare şi mai puternic decât ei.

> And Moses said unto the Lord, Then the Egyptians shall hear it, (for thou broughtest up this people in thy might from among them;) And they will tell it to the inhabitants of this land: for they have heard that thou Lord art among this people, that thou Lord art seen face to face, and that thy cloud standeth over them, and that thou goest before them, by day time in a pillar of a cloud, and in a pillar of fire by night. Now if thou shalt kill all this people as one man, then the nations which have heard the fame of thee will speak, saying, Because the Lord was not able to bring this people into the land which he sware unto them, therefore he hath slain them in the wilderness.

> Și Moise a zis către Domnul: Atunci egiptenii vor auzi aceasta, căci Tu ai scos, prin puterea Ta, poporul acesta din mijlocul lor; și o vor spune locuitorilor acestei țări, căci au auzit că Tu, Doamne, ești în mijlocul acestui popor, că Tu, Doamne, Te arăți față către față și că norul Tău stă deasupra lor și că mergi înaintea lor, ziua într-un stâlp de nor, iar noaptea într-un stâlp de foc. Acum, dacă vei ucide tot poporul acesta ca pe un singur om, atunci neamurile care au auzit faima Ta vor vorbi, zicând: Pentru că Domnul n-a fost în stare să ducă poporul acesta în țara pe care le-a jurat-o, de aceea i-a omorât în pustie.

> And now, I beseech thee, let the power of my Lord be great, according as thou hast spoken, saying, The Lord is longsuffering, and of great mercy, forgiving iniquity and transgression, and by no means clearing the guilty, visiting the iniquity of the fathers upon the children unto the third and fourth generation. Pardon, I beseech thee, the iniquity of this people according unto the greatness of thy mercy, and as thou hast forgiven this people, from Egypt even until now.

> ഇപ്പോൾ, ഞാൻ നിന്നോടു അപേക്ഷിക്കുന്നു: നീ അരുളിച്ചെയ്തതുപോലെ എന്റെ കർത്താവിന്റെ ശക്തി മഹത്തായിരിക്കുമാറാകട്ടെ, അരുളിച്ചെയ്തതു എന്തെന്നാൽ: യഹോവ ദീർഘക്ഷമയും മഹാദയയും ഉള്ളവൻ; അകൃത്യവും ലംഘനവും ക്ഷമിക്കുന്നവൻ; എങ്കിലും കുറ്റക്കാരനെ ഒരിക്കലും കുറ്റവിമുക്തനാക്കാതെ, പിതാക്കന്മാരുടെ അകൃത്യം മക്കളുടെ മേൽ മൂന്നാം തലമുറയിലും നാലാം തലമുറയിലും സന്ദർശിക്കുന്നവൻ. ആകയാൽ, ഞാൻ അപേക്ഷിക്കുന്നു, നിന്റെ മഹാദയയുടെ മഹത്വാനുസരിച്ചു ഈ ജനത്തിന്റെ അകൃത്യം ക്ഷമിക്കേണമേ; മിസ്രയീമിൽനിന്ന് ഇന്നുവരെയും നീ ഈ ജനത്തെ ക്ഷമിച്ചിരിക്കുന്നതുപോലെ തന്നേ.

> And the Lord said, I have pardoned according to thy word: But as truly as I live, all the earth shall be filled with the glory of the Lord.

> Și Domnul a zis: „Am iertat după cuvântul tău; dar, pe cât este de adevărat că Eu sunt viu, tot pământul va fi umplut de slava Domnului.”

> Because all those men which have seen my glory, and my miracles, which I did in Egypt and in the wilderness, and have tempted me now these ten times, and have not hearkened to my voice; Surely they shall not see the land which I sware unto their fathers, neither shall any of them that provoked me see it: But my servant Caleb, because he had another spirit with him, and hath followed me fully, him will I bring into the land whereinto he went; and his seed shall possess it. (Now the Amalekites and the Canaanites dwelt in the valley.) Tomorrow turn you, and get you into the wilderness by the way of the Red sea.

> Pentru că toți oamenii aceia care au văzut slava Mea și minunile Mele pe care le-am făcut în Egipt și în pustie, și M-au ispitit acum de zece ori și n-au ascultat de glasul Meu, cu siguranță nu vor vedea țara pe care am jurat-o părinților lor; niciunul dintre cei ce M-au mâniat nu o va vedea. Dar pe robul Meu Caleb, pentru că a fost însuflețit de un alt duh și M-a urmat pe deplin, îl voi aduce în țara în care a intrat; și sămânța lui o va stăpâni. (Acum amaleciții și canaaniții locuiau în vale.) Mâine întoarceți-vă și porniți spre pustie, pe drumul către Marea Roșie.

> And the Lord spake unto Moses and unto Aaron, saying, How long shall I bear with this evil congregation, which murmur against me? I have heard the murmurings of the children of Israel, which they murmur against me. Say unto them, As truly as I live, saith the Lord, as ye have spoken in mine ears, so will I do to you: Your carcases shall fall in this wilderness; and all that were numbered of you, according to your whole number, from twenty years old and upward, which have murmured against me, Doubtless ye shall not come into the land, concerning which I sware to make you dwell therein, save Caleb the son of Jephunneh, and Joshua the son of Nun. But your little ones, which ye said should be a prey, them will I bring in, and they shall know the land which ye have despised. But as for you, your carcases, they shall fall in this wilderness. And your children shall wander in the wilderness forty years, and bear your whoredoms, until your carcases be wasted in the wilderness. After the number of the days in which ye searched the land, even forty days, each day for a year, shall ye bear your iniquities, even forty years, and ye shall know my breach of promise.

> Chúa phán cùng Môi-se và A-rôn rằng: Ta sẽ còn phải chịu đựng hội chúng gian ác này, là kẻ lằm bằm chống nghịch Ta, cho đến bao lâu? Ta đã nghe những lời lằm bằm của con cái Y-sơ-ra-ên, là điều chúng lằm bằm chống nghịch Ta. Hãy nói với chúng rằng: Thật như Ta hằng sống, Đức Giê-hô-va phán, điều các ngươi đã nói vào tai Ta thể nào, Ta sẽ làm cho các ngươi thể ấy: xác các ngươi sẽ ngã xuống trong đồng vắng này; và hết thảy các ngươi là những kẻ đã bị kiểm số, tùy theo toàn số các ngươi, từ hai mươi tuổi trở lên, là những kẻ đã lằm bằm chống nghịch Ta, chắc chắn các ngươi sẽ không được vào xứ mà Ta đã thề sẽ khiến các ngươi ở trong đó, ngoại trừ Ca-lép, con trai của Giê-phu-nê, và Giô-suê, con trai của Nun. Nhưng còn con cái các ngươi, là những đứa mà các ngươi nói sẽ trở thành mồi cướp, thì Ta sẽ đem chúng vào, và chúng sẽ biết xứ mà các ngươi đã khinh bỏ. Còn về phần các ngươi, xác các ngươi sẽ ngã xuống trong đồng vắng này. Con cái các ngươi sẽ phiêu bạt trong đồng vắng bốn mươi năm, và gánh chịu sự tà dâm của các ngươi, cho đến khi xác các ngươi bị tiêu mòn trong đồng vắng. Theo số các ngày mà các ngươi đã do thám xứ, tức là bốn mươi ngày, cứ mỗi ngày kể là một năm, các ngươi sẽ gánh chịu tội ác mình, tức là bốn mươi năm, và các ngươi sẽ biết sự bội ước của Ta.

> I the Lord have said, I will surely do it unto all this evil congregation, that are gathered together against me: in this wilderness they shall be consumed, and there they shall die. And the men, which Moses sent to search the land, who returned, and made all the congregation to murmur against him, by bringing up a slander upon the land, Even those men that did bring up the evil report upon the land, died by the plague before the Lord.

> Eu, o Senhor, disse: certamente isto farei a toda esta congregação perversa, que se ajuntou contra mim; neste deserto serão consumidos, e ali morrerão. E os homens que Moisés enviou a espiar a terra, os quais voltaram e fizeram murmurar contra ele toda a congregação, levantando infâmia sobre a terra, esses mesmos homens que levantaram o mau relatório sobre a terra morreram de praga perante o Senhor.

> But Joshua the son of Nun, and Caleb the son of Jephunneh, which were of the men that went to search the land, lived still. Numbers 14:1–38.

> Însă Iosua, fiul lui Nun, și Caleb, fiul lui Iefune, dintre bărbații care merseseră să iscodească țara, au rămas în viață. Numeri 14:1–38.

We will continue these thoughts in the next article.

Vom continua aceste gânduri în articolul următor.

Back to Articles