Article

# The Book of Daniel - Number Ten

Cartea lui Daniel – Numărul Zece

The Process

Procesul

Author

Jeff Pippenger

Published

December 5, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

In Daniel chapter one, Daniel was carried into the captivity of seventy years prophesied by Jeremiah, and continued until the first year of Cyrus.

În capitolul întâi al cărții Daniel, Daniel a fost dus în robia de șaptezeci de ani proorocită de Ieremia și a rămas acolo până în anul întâi al lui Cirus.

> And Daniel continued even unto the first year of king Cyrus. Daniel 1:21.

> Iar Daniel a rămas până în anul întâi al împăratului Cirus. Daniel 1:21.

Thus, Daniel lived through the entire history of the seventy years of captivity, until the decree that allowed the return of ancient Israel to rebuild and restore Jerusalem.

Astfel, Daniel a trăit de-a lungul întregii istorii a celor șaptezeci de ani de robie, până la decretul care a îngăduit întoarcerea vechiului Israel pentru a rezidi și a restaura Ierusalimul.

> Now in the first year of Cyrus king of Persia, that the word of the Lord by the mouth of Jeremiah might be fulfilled, the Lord stirred up the spirit of Cyrus king of Persia, that he made a proclamation throughout all his kingdom, and put it also in writing, saying. Ezra 1:1.

> Acum, în anul întâi al lui Cirus, împăratul Persiei, ca să se împlinească cuvântul Domnului rostit prin gura lui Ieremia, Domnul a stârnit duhul lui Cirus, împăratul Persiei, încât a făcut o vestire în toată împărăţia sa şi a pus-o şi în scris, zicând. Ezra 1:1.

Daniel therefore is the symbol of the testing process of the one hundred and forty-four thousand that began on September 11, 2001, and continues until the “decree,” which marks the call out of Babylon.

De aceea, Daniel este simbolul procesului de încercare al celor o sută patruzeci și patru de mii, care a început la 11 septembrie 2001 și continuă până la „decret”, care marchează chemarea de a ieși din Babilon.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Revelation 18:4, 5.

> Na nikasikia sauti nyingine kutoka mbinguni, ikisema, Tokeni kwake, enyi watu wangu, msishiriki dhambi zake, wala msipokee mapigo yake. Kwa maana dhambi zake zimefika hata mbinguni, naye Mungu ameyakumbuka maovu yake. Ufunuo 18:4, 5.

The seventy years of captivity is the testing and purification period of the one hundred and forty-four thousand. On September 11, 2001 the third Woe of Islam arrived. This is only recognized by those who accept the foundational truths of Adventism. The first Woe and the second Woe were both correctly identified as Islam by the pioneers. On both the 1843 and the 1850 pioneer charts, which Ellen White endorsed, and which are identified as a fulfillment of Habakkuk chapter two, Islam is identified as the fifth and sixth Trumpets. The last three Trumpets are Woe Trumpets.

Cei șaptezeci de ani ai captivității constituie perioada de încercare și de curățire a celor o sută patruzeci și patru de mii. La 11 septembrie 2001 a sosit a treia Vai a islamului. Acest lucru este recunoscut numai de aceia care acceptă adevărurile fundamentale ale adventismului. Prima Vai și a doua Vai au fost amândouă corect identificate de pionieri ca fiind islamul. Atât pe harta pionierilor din 1843, cât și pe cea din 1850, pe care Ellen White le-a aprobat și care sunt identificate ca o împlinire a capitolului doi din Habacuc, islamul este identificat ca fiind Trâmbița a cincea și Trâmbița a șasea. Ultimele trei Trâmbițe sunt Trâmbițe de Vai.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> 그때 내가 보고 또 들으니, 한 천사가 하늘 한가운데로 날아가며 큰 음성으로 이르되, 화, 화, 화가 땅에 거하는 자들에게 있으리니, 이는 아직 나팔 불지 아니한 세 천사의 나머지 나팔 소리 때문이라! 요한계시록 8:13.

If there are three Woe Trumpets, and the first and second Woe Trumpets are Islam, it is pretty simple to recognize that the third Woe Trumpet is also Islam. An element of the symbol of Islam as Woe Trumpets, is their restraint, and then when they’re released. Sister White identifies the four winds of Revelation seven, as an “angry horse,” seeking to “break loose” and “bring death and destruction” in its wake.

Dacă sunt trei Trâmbițe ale Vaiului, iar prima și a doua Trâmbiță a Vaiului sunt islamul, este destul de simplu să recunoaștem că și a treia Trâmbiță a Vaiului este tot islamul. Un element al simbolului islamului ca Trâmbițe ale Vaiului este restrângerea lor, iar apoi momentul când sunt dezlănțuite. Sora White identifică cele patru vânturi din Apocalipsa șapte ca fiind un „cal mânios”, căutând să „scape de sub control” și să „aducă moarte și nimicire” în urma sa.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> „Îngerii țin cele patru vânturi, înfățișate ca un cal mânios care caută să se smulgă și să se năpustească peste fața întregului pământ, purtând în calea sa distrugere și moarte.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> „Să dormim chiar pe marginea însăși a lumii veșnice? Să fim greoi, reci și morți? O, de-am avea în bisericile noastre Duhul și suflarea lui Dumnezeu suflate în poporul Său, pentru ca ei să se ridice în picioare și să trăiască. Avem nevoie să vedem că calea este îngustă și poarta strâmtă. Dar, pe măsură ce trecem prin poarta cea strâmtă, lărgimea ei este fără limită.” Manuscript Releases, volumul 20, 217.

The four angels who are restraining the four winds are restraining the “angry horse” of Bible prophecy that produces death and destruction. In Revelation chapter nine, where the first and second Woe Trumpet are identified, there is a king that is identified. He is identified in Revelation “nine-eleven”.

Cei patru îngeri care rețin cele patru vânturi rețin „calul mânios” al profeției biblice, care produce moarte și distrugere. În capitolul nouă din Apocalipsa, unde sunt identificate prima și a doua Trâmbiță a Vaiului, este identificat un împărat. El este identificat în Apocalipsa 9:11.

> And they had a king over them, which is the angel of the bottomless pit, whose name in the Hebrew tongue is Abaddon, but in the Greek tongue hath his name Apollyon. as being over them. Revelation 9:11.

> Și aveau peste ele un împărat, pe îngerul adâncului, al cărui nume în limba ebraică este Abaddon, iar în limba greacă are numele Apollyon, ca fiind peste ele. Apocalipsa 9:11.

The name, and therefore the character of the king of Islam is Abaddon in the Hebrew and Apollyon in the Greek. In both the Old and New Testaments, represented by the Hebrew and the Greek, the character of Islam is found in the definition of the two names. In both words the definition is “death and destruction.” Sister White says the “angry horse” that the four angels are restraining while the one hundred and forty-four thousand are being sealed is seeking to break loose and bring “death and destruction” in its path.

Numele, și prin urmare caracterul, împăratului Islamului este Abadon în ebraică și Apollyon în greacă. Atât în Vechiul, cât și în Noul Testament, reprezentate prin ebraică și greacă, caracterul Islamului se regăsește în definiția celor două nume. În ambele cuvinte, definiția este „moarte și distrugere”. Sora White spune că „calul mânios” pe care cei patru îngeri îl țin în frâu, în timp ce cei o sută patruzeci și patru de mii sunt sigilați, caută să se dezlănțuie și să aducă „moarte și distrugere” în calea sa.

The first reference in the Scriptures to Islam is Ishmael, the father of those who uphold the religion of Islam. In that first reference he is identified as a wild man, and the word translated as “wild” means “the wild Arabian ass”. The first prophetic reference to Islam, is a symbol of the horse family, and a horse is how the pioneers illustrated Islam of the first and second Woes on the two sacred charts. The four winds of Revelation chapter seven, are held in check, or “restrained”, until God seals His people. The sealing process of the one hundred and forty-four thousand is also the testing process and purification process.

Prima referire în Scripturi la Islam este Ismael, părintele celor care susțin religia Islamului. În acea primă referire, el este identificat ca un om sălbatic, iar cuvântul tradus prin „sălbatic” înseamnă „măgarul sălbatic arab”. Prima referire profetică la Islam este un simbol al familiei cailor, iar un cal este modul în care pionierii au ilustrat Islamul primei și celei de-a doua Vai pe cele două hărți sacre. Cele patru vânturi din Apocalipsa, capitolul șapte, sunt ținute în frâu, sau „restrânse”, până când Dumnezeu Își pecetluiește poporul. Procesul de pecetluire a celor o sută patruzeci și patru de mii este, de asemenea, procesul de punere la probă și procesul de purificare.

All these prophetic illustrations are represented by Daniel’s captivity for seventy years, beginning with Jehoiakim, the symbol of the empowerment of the first message, until the “decree” that calls men and women out of Babylon. The restraining and then the releasing of Islam is a prophetic characteristic of Islam as a symbol of biblical prophecy.

Toate aceste ilustrații profetice sunt reprezentate prin captivitatea lui Daniel timp de șaptezeci de ani, începând cu Ioiachim, simbolul împuternicirii primei solii, până la „decretul” care îi cheamă pe bărbați și pe femei afară din Babilon. Restrângerea și apoi eliberarea islamului constituie o caracteristică profetică a islamului ca simbol al profeției biblice.

When they are referred to as the “four winds”, they are held in check while God’s servants are sealed. At the beginning of the second Woe, in the time prophecy of three hundred and ninety-one years and fifteen days that was fulfilled on August 11, 1840, four angels, representing Islam of the second Woe, were “loosed.” At the end of the prophecy, they were “restrained”.

Atunci când sunt denumite „cele patru vânturi”, ele sunt ținute în frâu în timp ce slujitorii lui Dumnezeu sunt sigilați. La începutul celui de-al doilea Vai, în profeția de timp de trei sute nouăzeci și unu de ani și cincisprezece zile, care s-a împlinit la 11 august 1840, patru îngeri, reprezentând islamul celui de-al doilea Vai, au fost „dezlegați”. La sfârșitul profeției, ei au fost „opriți”.

> Saying to the sixth angel which had the trumpet, Loose the four angels which are bound in the great river Euphrates. And the four angels were loosed, which were prepared for an hour, and a day, and a month, and a year, for to slay the third part of men. Revelation 9:14, 15.

> Zicând celui de-al șaselea înger, care avea trâmbița: Dezleagă pe cei patru îngeri care sunt legați la râul cel mare Eufrat. Și cei patru îngeri au fost dezlegați, care erau pregătiți pentru un ceas, și o zi, și o lună, și un an, ca să omoare a treia parte din oameni. Apocalipsa 9:14, 15.

On September 11, 2001, the first message in the history of the one hundred and forty-four thousand was empowered, when Islam of the third Woe was “loosed.” But it was immediately “restrained”. Sister White explains why this happened, but first we should remember that the purpose of Islam in its first biblical reference was to anger the nations, for Ishmael’s hand would be against every man, and every man’s hand would be against Islam.

La 11 septembrie 2001, prima solie din istoria celor o sută patruzeci și patru de mii a fost împuternicită, când Islamul celei de-a treia Vai a fost „dezlegat”. Dar a fost imediat „restrâns”. Sora White explică de ce s-a întâmplat aceasta, dar mai întâi ar trebui să ne amintim că scopul Islamului în prima sa referință biblică a fost acela de a mânia neamurile, căci mâna lui Ismael avea să fie împotriva fiecărui om, și mâna fiecărui om împotriva Islamului.

> And the angel of the Lord said unto her, Behold, thou art with child, and shalt bear a son, and shalt call his name Ishmael; because the Lord hath heard thy affliction. And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:11, 12.

> Și îngerul Domnului i-a zis: „Iată, ești însărcinată și vei naște un fiu, căruia îi vei pune numele Ismael, pentru că Domnul a auzit necazul tău. El va fi un om sălbatic; mâna lui va fi împotriva fiecărui om, și mâna fiecărui om împotriva lui; și va locui în fața tuturor fraților săi.” Geneza 16:11, 12.

The purpose of Islam in Bible prophecy is to unite all nations against Islam, in advance of the United Nations turning their wrath upon Sabbath keepers. On September 11, 2001 everyone who understands 9/11 as marking the beginning of the repeat of the sequence of the Millerite events has become as “Daniel” when he was taken to Babylon for seventy years. Jehoiakim identifies the starting of that testing process, and Islam of the third Woe was then released, but immediately held in check, so God could seal His people.

Scopul islamului în profeția biblică este de a uni toate națiunile împotriva islamului, înainte ca Națiunile Unite să-și îndrepte mânia asupra păzitorilor Sabatului. La 11 septembrie 2001, oricine înțelege 9/11 ca marcând începutul repetării succesiunii evenimentelor millerite a devenit asemenea lui „Daniel” atunci când a fost dus în Babilon pentru șaptezeci de ani. Iehoiachim identifică începutul acelui proces de încercare, iar islamul celei de-a treia Vai a fost atunci dezlănțuit, dar imediat ținut în frâu, pentru ca Dumnezeu să-Și poată sigila poporul.

> “This view was given in 1847 when there were but very few of the Advent brethren observing the Sabbath, and of these but few supposed that its observance was of sufficient importance to draw a line between the people of God and unbelievers. Now the fulfillment of that view is beginning to be seen. ‘The commencement of that time of trouble,’ here mentioned does not refer to the time when the plagues shall begin to be poured out, but to a short period just before they are poured out, while Christ is in the sanctuary. At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> „Această viziune a fost dată în 1847, când existau foarte puțini dintre frații adventiști care păzeau Sabatul, iar dintre aceștia, puțini socoteau că păzirea lui avea o importanță suficientă pentru a trasa o linie de demarcație între poporul lui Dumnezeu și necredincioși. Acum începe să se vadă împlinirea acelei viziuni. «Începutul acelui timp de strâmtorare», menționat aici, nu se referă la vremea când plăgile vor începe să fie revărsate, ci la o scurtă perioadă chiar înainte ca ele să fie revărsate, în timp ce Hristos Se află în sanctuar. În acel timp, pe când lucrarea mântuirii se încheie, strâmtorarea va veni peste pământ, iar neamurile se vor mânia, totuși fiind ținute în frâu, astfel încât să nu împiedice lucrarea îngerului al treilea. În acel timp va veni «ploaia târzie», sau înviorarea din prezența Domnului, pentru a da putere glasului celui tare al îngerului al treilea și pentru a-i pregăti pe sfinți să stea în picioare în perioada când cele șapte plăgi de pe urmă vor fi revărsate.” Early Writings, 85.

Daniel’s seventy years began on September 11, 2001 when Islam was released and angered the nations by suddenly and unexpectedly striking the earth beast of Revelation thirteen. Islam was then restrained, so the work of the third angel can be finished. The work of the third angel is the sealing of God’s people, and when that work began on September 11, 2001 the Latter Rain began to “sprinkle”. Daniel chapter one is illustrating the testing process of the one hundred and forty-four thousand, beginning on September 11, 2001, and continuing until the second “voice” of Revelation eighteen calls God’s other flock out of Babylon. Daniel therefore represents a people who are now in spiritual captivity, until the very conclusion of the testing process. The conclusion of the testing period in Daniel chapter one is identified as the “end of the days.”

Cei șaptezeci de ani ai lui Daniel au început la 11 septembrie 2001, când islamul a fost dezlănțuit și a mâniat neamurile prin faptul că a lovit, pe neașteptate și dintr-odată, fiara pământului din Apocalipsa treisprezece. Apoi islamul a fost restrâns, pentru ca lucrarea celui de-al treilea înger să poată fi încheiată. Lucrarea celui de-al treilea înger este sigilarea poporului lui Dumnezeu, iar când această lucrare a început la 11 septembrie 2001, Ploaia Târzie a început să „stropească”. Capitolul întâi din Daniel ilustrează procesul de punere la probă a celor o sută patruzeci și patru de mii, începând la 11 septembrie 2001 și continuând până când a doua „voce” din Apocalipsa optsprezece cheamă din Babilon celelalte oi ale lui Dumnezeu. Prin urmare, Daniel reprezintă un popor care se află acum în captivitate spirituală, până la însăși încheierea procesului de punere la probă. Încheierea perioadei de încercare din capitolul întâi al cărții lui Daniel este identificată drept „sfârșitul zilelor”.

> Now at the end of the days that the king had said he should bring them in, then the prince of the eunuchs brought them in before Nebuchadnezzar. And the king communed with them; and among them all was found none like Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: therefore stood they before the king. And in all matters of wisdom and understanding, that the king enquired of them, he found them ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm. Daniel 1:18–20.

> Acum, la sfârșitul zilelor despre care împăratul spusese să fie aduși înaintea lui, căpetenia famenilor i-a adus înaintea lui Nebucadnețar. Și împăratul a stat de vorbă cu ei; și între toți nu s-a găsit niciunul ca Daniel, Hanania, Mișael și Azaria; de aceea au stat înaintea împăratului. Și în toate chestiunile de înțelepciune și pricepere, despre care împăratul i-a întrebat, i-a găsit de zece ori mai buni decât toți vrăjitorii și astrologii care erau în toată împărăția lui. Daniel 1:18–20.

The third test, which represents a prophetic litmus test for Daniel and the three worthies, was when they were judged by Nebuchadnezzar, and found to be “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm.” The third test is represented by judgment, and the judgment occurred at “the end of the days.” In the book of Daniel, the “end of the days,” is where Daniel stands in his lot.

ત્રીજી પરીક્ષા, જે દાનિયેલ અને તે ત્રણ શ્રેષ્ઠ પુરુષો માટે એક આગાહીપૂર્ણ કસોટીનું પ્રતિનિધિત્વ કરે છે, ત્યારે આવી જ્યારે નેબૂખદનેઝ્ઝરે તેમનો ન્યાય કર્યો, અને તેઓ “તેના સમગ્ર રાજ્યમાં રહેલા બધા જાદુગરો અને જ્યોતિષીઓ કરતાં દસ ગણાં ઉત્તમ” ઠર્યા. ત્રીજી પરીક્ષા ન્યાય દ્વારા પ્રતિનિધિત્વ પામે છે, અને આ ન્યાય “દિવસોના અંતે” થયો હતો. દાનિયેલના પુસ્તકમાં “દિવસોના અંતે” તે સ્થાન છે જ્યાં દાનિયેલ પોતાના ભાગમાં ઊભો રહે છે.

> “‘Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand…. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou (Daniel) thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days.’

> „Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face răul; și niciunul dintre cei răi nu va înțelege, însă cei înțelepți vor înțelege…. Ferice de cel ce așteaptă și ajunge la o mie trei sute treizeci și cinci de zile. Dar tu (Daniel), mergi-ți drumul până la sfârșit; căci tu te vei odihni și vei sta în partea ta de moștenire la sfârșitul zilelor.”

> “The time has come for Daniel to stand in his lot. The time has come for the light given him to go to the world as never before. If those for whom the Lord has done so much will walk in the light, their knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased as they near the close of this earth’s history.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1174.

> „A sosit vremea ca Daniel să stea în partea sa de moștenire. A sosit vremea ca lumina care i-a fost dată să ajungă în lume ca niciodată mai înainte. Dacă aceia pentru care Domnul a făcut atât de mult vor umbla în lumină, cunoașterea lor despre Hristos și despre profețiile referitoare la El va crește mult pe măsură ce se apropie de încheierea istoriei acestui pământ.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volumul 4, 1174.

Sister White identifies the “end of the days” in association with the purification process of verse ten of Daniel chapter twelve. She often employs verse ten, with verse thirteen’s, “end of the days.”

Sora White identifică „sfârșitul zilelor” în legătură cu procesul de curățire din versetul zece al capitolului doisprezece din Daniel. Ea folosește adesea versetul zece împreună cu expresia din versetul treisprezece: „sfârșitul zilelor”.

> “‘Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand…. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou (Daniel) thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days.’

> „Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor săvârși răutatea, și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; însă cei înțelepți vor înțelege…. Ferice de cel ce va aștepta și va ajunge la o mie trei sute treizeci și cinci de zile. Iar tu (Daniele), mergi-ți pe calea ta până va veni sfârșitul; căci te vei odihni și vei sta în partea ta de moștenire la sfârșitul zilelor.”

> “Daniel is today standing in his lot, and we are to give him place to speak to the people. Our message is to go forth as a lamp that burneth. ‘At that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars forever and ever.’

> „Daniel danes stoji na svojem deležu in dati mu moramo prostor, da spregovori ljudstvu. Naše sporočilo mora iti naprej kakor svetilka, ki gori. ‘V tistem času vstane Mihael, veliki knez, ki stoji za sinove tvojega ljudstva; in nastal bo čas stiske, kakršne ni bilo, odkar je narod, do tistega časa. In v tistem času bo rešeno tvoje ljudstvo, vsak, kdor bo najden zapisan v knjigi. In mnogi izmed teh, ki spijo v prahu zemlje, se bodo prebudili, nekateri za večno življenje, drugi pa za sramoto in večno zaničevanje. In razumni bodo sijali kakor svetlost nebesnega svoda; in tisti, ki mnoge vodijo v pravičnost, kakor zvezde na veke vekov.’

> “These words present the work that we are to do in these last days. We are not one-half awake. We have not the power that is essential to the doing of the work that must be done. We must come into life, come into union. Now, just now, we must stand in that position where repentance and pardon shall be the striking features of our work. There must be no quarrelling. It is too late to engage with Satan in his work of blinding eyes. It is too late to give heed to seducing spirits and doctrines of devils.

> „Aceste cuvinte înfățișează lucrarea pe care trebuie să o facem în aceste ultime zile. Nu suntem nici pe jumătate treji. Nu avem puterea care este esențială pentru împlinirea lucrării ce trebuie făcută. Trebuie să venim la viață, să venim în unire. Acum, chiar acum, trebuie să stăm în acea poziție în care pocăința și iertarea să fie trăsăturile izbitoare ale lucrării noastre. Nu trebuie să existe niciun fel de ceartă. Este prea târziu să ne angajăm cu Satana în lucrarea lui de orbire a ochilor. Este prea târziu să dăm ascultare duhurilor amăgitoare și învățăturilor demonilor.״

> “I am instructed to say that when the Holy Spirit gives tongue and utterance, we shall see a work done similar to that done on the day of Pentecost. The representatives of Christ will work intelligently. There will not be found one man here and another there seeking to tear down and destroy.

> „Mi s-a poruncit să spun că, atunci când Duhul Sfânt dă limbă și rostire, vom vedea săvârșindu-se o lucrare asemănătoare cu aceea făcută în ziua Cincizecimii. Reprezentanții lui Hristos vor lucra cu înțelepciune. Nu se va găsi unul aici și altul acolo căutând să dărâme și să nimicească.

> “‘Before the decree bring forth, before the day pass as the chaff, before the fierce anger of the Lord come upon you, before the day of the Lord’s anger come upon you, seek ye the Lord, all ye meek of the earth, which have wrought His judgment; seek righteousness, seek meekness: it may be ye shall be hid in the day of the Lord’s anger.’” Australian Union Conference Record, March 11, 1907.

> „‘Mai înainte ca hotărârea să dea naștere, mai înainte ca ziua să treacă precum pleava, mai înainte ca mânia aprinsă a Domnului să vină peste voi, mai înainte ca ziua mâniei Domnului să vină peste voi, căutați pe Domnul, toți cei blânzi ai pământului, care ați împlinit judecata Lui; căutați dreptatea, căutați blândețea: poate că veți fi ascunși în ziua mâniei Domnului.’” Australian Union Conference Record, 11 martie 1907.

The sealing of the one hundred and forty-four thousand that is represented by the seventy years of Daniel’s captivity in Babylon, is represented in Daniel chapter twelve, and verse ten. The verse possesses the signature of “truth” for it identifies the three-steps that are the characteristics of the Hebrew word “truth.” Many shall be purified, made white and then tried. Daniel and the three worthies were purified by the fear of God in chapter one, for they determined not to eat the Babylonian diet. They then demonstrated a countenance that was made fairer and fatter than those who ate the Babylonian food. Their countenance was the righteousness of Christ which is the white garments. They then were tried when they went into the judgment of Nebuchadnezzar, at the end of the days.

Marcarea celor o sută patruzeci și patru de mii, care este reprezentată prin cei șaptezeci de ani ai robiei lui Daniel în Babilon, este prezentată în Daniel, capitolul douăsprezece, versetul zece. Versetul poartă semnătura „adevărului”, căci identifică cei trei pași care sunt caracteristicile cuvântului ebraic „adevăr”. Mulți vor fi curățiți, făcuți albi și apoi încercați. Daniel și cei trei vrednici au fost curățiți prin frica de Dumnezeu în capitolul unu, căci s-au hotărât să nu mănânce hrana Babilonului. Apoi au arătat o înfățișare făcută mai frumoasă și mai plină decât a celor care au mâncat hrana babiloniană. Înfățișarea lor era neprihănirea lui Hristos, care sunt veșmintele albe. Apoi au fost încercați când au intrat în judecata lui Nebucadnețar, la sfârșitul zilelor.

At “the end of the days,” when Daniel stands “in his lot”, “knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased” for God’s people. Nebuchadnezzar noted that in “all matters of wisdom and understanding,” Daniel and the three worthies were “found” to be “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm.”

La „sfârșitul zilelor”, când Daniel va sta „în partea lui”, „cunoașterea lui Hristos și a profețiilor privitoare la El va fi mult sporită” pentru poporul lui Dumnezeu. Nebucadnețar a observat că, în „toate lucrurile de înțelepciune și pricepere”, Daniel și cei trei tineri de seamă au fost „găsiți” „de zece ori mai buni decât toți vrăjitorii și astrologii care erau în toată împărăția lui.”

Daniel chapter one is illustrating the experience of the one hundred and forty-four thousand, who go through a three-step testing process. Commenting on that process, Sister White says, “These words present the work that we are to do in these last days. We are not one-half awake. We have not the power that is essential to the doing of the work that must be done. We must come into life, come into union. Now, just now, we must stand in that position where repentance and pardon shall be the striking features of our work. There must be no quarrelling.”

Capitolul unu din Daniel ilustrează experiența celor o sută patruzeci și patru de mii, care trec printr-un proces de încercare în trei etape. Comentând asupra acestui proces, sora White spune: „Aceste cuvinte prezintă lucrarea pe care trebuie să o facem în aceste zile de pe urmă. Nu suntem nici pe jumătate treji. Nu avem puterea care este esențială pentru împlinirea lucrării ce trebuie făcută. Trebuie să venim la viață, să venim în unire. Acum, chiar acum, trebuie să stăm în acea poziție în care pocăința și iertarea să fie trăsăturile izbitoare ale lucrării noastre. Nu trebuie să existe nici o ceartă.”

The testing process that leads to the “end of the days,” leads to the resurrection of the two witnesses in Revelation chapter eleven. The work we are to do now is to accept the message of September 11, 2001 and wake up, as represented by the dead dry bones. “We must come to life, come into union.” When we do this, the striking features of our work will be our “repentance and pardon.” The striking feature of our work is represented by Daniel in chapter nine, when he prays the Leviticus twenty-six prayer, asking for forgiveness of his sins, and the sins of his fathers, while also acknowledging that he had been walking contrary to God ever since the disappointment that marked the beginning of the tarrying time on July 18, 2020. He must also acknowledge that God had been walking contrary to him during that same period. Daniel represents those that have gone through a captivity of “seventy years”, ever since July 18, 2020.

Procesul de punere la încercare care conduce la „sfârșitul zilelor” conduce la învierea celor doi martori din capitolul unsprezece al Apocalipsei. Lucrarea pe care trebuie să o facem acum este să primim solia din 11 septembrie 2001 și să ne trezim, așa cum sunt reprezentați de oasele uscate și moarte. „Trebuie să venim la viață, să intrăm în unire.” Când facem aceasta, trăsăturile distinctive ale lucrării noastre vor fi „pocăința și iertarea”. Trăsătura distinctivă a lucrării noastre este reprezentată de Daniel în capitolul nouă, când rostește rugăciunea din Leviticul douăzeci și șase, cerând iertare pentru păcatele sale și pentru păcatele părinților săi, recunoscând totodată că umblase împotriva lui Dumnezeu încă de la dezamăgirea care a marcat începutul timpului de întârziere la 18 iulie 2020. El trebuie, de asemenea, să recunoască faptul că Dumnezeu umblase împotriva lui în aceeași perioadă. Daniel îi reprezintă pe aceia care au trecut printr-o captivitate de „șaptezeci de ani”, încă de la 18 iulie 2020.

The seventy years is a symbol of the “seven times” of Leviticus twenty-six. The book of Chronicles informs us that the seventy years was the period that the land would “enjoy” the sabbaths which she was not allowed to enjoy due to ancient Israel’s rebellion against the covenant of Leviticus twenty-five.

Cei șaptezeci de ani sunt un simbol al „celor șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase. Cartea Cronicilor ne înștiințează că cei șaptezeci de ani au fost perioada în care țara avea să se „bucure” de sabatele de care nu i s-a îngăduit să se bucure din pricina răzvrătirii Israelului din vechime împotriva legământului din Leviticul douăzeci și cinci.

> To fulfil the word of the Lord by the mouth of Jeremiah, until the land had enjoyed her sabbaths: for as long as she lay desolate she kept sabbath, to fulfil threescore and ten years. 2 Chronicles 36:21.

> Spre a se împlini cuvântul Domnului rostit prin gura lui Ieremia, până când țara și-a avut sabatele ei; în tot timpul cât a rămas pustie, a ținut sabat, până la împlinirea a șaptezeci de ani. 2 Cronici 36:21.

As a symbol of a prophetic “wilderness,” the “three and a half days” that the two witnesses of Revelation eleven were dead in the street after July 18, 2020 is a symbol of the “seventy years”, and also a symbol of the “seven times”. At the “end of the days,” is a symbol of the end of the prophetic days that were sealed up in the book of Daniel.

Ca simbol al unei „pustii” profetice, „cele trei zile și jumătate” în care cei doi martori din Apocalipsa unsprezece au zăcut morți în uliță după 18 iulie 2020 sunt un simbol al „șaptezeci de ani” și, de asemenea, un simbol al „celor șapte vremi”. Expresia „la sfârșitul zilelor” este un simbol al sfârșitului zilelor profetice care au fost pecetluite în cartea lui Daniel.

In 1798, the book of Daniel was unsealed and Daniel stood in his lot, ready to fulfill his purpose.

În anul 1798, cartea lui Daniel a fost desigilată, iar Daniel a stat în locul său, gata să-și împlinească scopul.

> “When God gives a man a special work to do, he is to stand in his lot and place as did Daniel, ready to answer the call of God, ready to fulfill His purpose.” Manuscript Releases, volume 6, 108.

> „Când Dumnezeu îi dă unui om o lucrare specială de îndeplinit, el trebuie să stea în partea și în locul rânduit lui, așa cum a făcut Daniel, gata să răspundă chemării lui Dumnezeu, gata să împlinească planul Său.” Manuscript Releases, volumul 6, 108.

On October 22, 1844, in fulfillment of Daniel chapter eight, and verse fourteen, the book of Daniel once again stood in its lot. 1798, and 1844, are the conclusion of the first and second indignations, and therefore mark the end of “seven times.” The “end of the days” in the book of Daniel is a symbol of the conclusion of a captivity that is represented by the “seven times.” In Daniel chapter four, Nebuchadnezzar lived as a beast while “seven times” passed over him. At “the end of the days,” his kingdom and reason was restored to him.

La 22 octombrie 1844, în împlinirea capitolului opt din Daniel, și a versetului paisprezece, cartea lui Daniel a stat încă o dată în partea ei de moștenire. 1798 și 1844 sunt încheierea primei și a celei de-a doua indignări și, prin urmare, marchează sfârșitul celor „șapte vremi”. „Sfârșitul zilelor” din cartea lui Daniel este un simbol al încheierii unei captivități reprezentate prin cele „șapte vremi”. În capitolul patru din Daniel, Nebucadnețar a trăit ca o fiară în timp ce „șapte vremi” au trecut peste el. La „sfârșitul zilelor”, împărăția și rațiunea i-au fost restaurate.

> And at the end of the days I Nebuchadnezzar lifted up mine eyes unto heaven, and mine understanding returned unto me, and I blessed the most High, and I praised and honoured him that liveth forever, whose dominion is an everlasting dominion, and his kingdom is from generation to generation: And all the inhabitants of the earth are reputed as nothing: and he doeth according to his will in the army of heaven, and among the inhabitants of the earth: and none can stay his hand, or say unto him, What doest thou? At the same time my reason returned unto me; and for the glory of my kingdom, mine honour and brightness returned unto me; and my counsellors and my lords sought unto me; and I was established in my kingdom, and excellent majesty was added unto me. Daniel 4:34–36.

> Iar la sfârșitul zilelor, eu, Nebucadnețar, mi-am ridicat ochii spre cer, și mi-a revenit înțelegerea, și am binecuvântat pe Cel Preaînalt, și am lăudat și am onorat pe Cel ce trăiește în veci, a cărui stăpânire este o stăpânire veșnică, și a cărui împărăție dăinuie din generație în generație: Și toți locuitorii pământului sunt socotiți ca nimic; și El face după voia Sa în oștirea cerului și printre locuitorii pământului; și nimeni nu-I poate opri mâna sau să-I zică: Ce faci? În aceeași vreme mi-a revenit judecata; și, spre slava împărăției mele, cinstea și strălucirea mea mi-au fost înapoiate; și sfetnicii mei și mai-marii mei m-au căutat; și am fost întărit în împărăția mea, și o măreție aleasă mi-a fost adăugată. Daniel 4:34–36.

The end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand is represented as the “end of the days,” and therefore represents the symbolic conclusion of the “seventy years” and also of the “seven times.” At that time, “repentance and pardon” will be the features that represent the work of those who were previously dead in the street that runs through the valley of dead dry bones.

Sfârșitul timpului sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii este reprezentat ca „sfârșitul zilelor” și, prin urmare, reprezintă încheierea simbolică a „șaptezeci de ani”, precum și a „șapte vremi”. În acel timp, „pocăința și iertarea” vor fi trăsăturile care vor reprezenta lucrarea acelora care mai înainte erau morți pe strada ce trece prin valea oaselor uscate și moarte.

The visible feature of the work of repentance of the one hundred and forty-four thousand is represented in Ezekiel chapter nine, as “sighing and crying.” When God’s people confess and put away their personal sins, when they acknowledge that they have repeated the same sins of their fathers, when they set aside their pride of opinion and admit that they have been walking contrary to God, and also that He has been walking contrary to them since the tarrying time arrived on July 18, 2020, they will then be found to have “ten times” more prophetic power than all the other professed wise men in the kingdom.

Aspectul vizibil al lucrării de pocăință a celor o sută patruzeci și patru de mii este reprezentat în Ezechiel, capitolul nouă, ca „suspinând și strigând”. Când poporul lui Dumnezeu își mărturisește și își îndepărtează păcatele personale, când recunoaște că a repetat aceleași păcate ale părinților săi, când își pune deoparte mândria propriei păreri și admite că a umblat împotriva lui Dumnezeu și, de asemenea, că El a umblat împotriva lui de când a sosit timpul de întârziere, la 18 iulie 2020, atunci se va constata că are de „zece ori” mai multă putere profetică decât toți ceilalți pretinși înțelepți din împărăție.

The sealing process began with the loosing and then the restraining of Islam. That process ends as it began, when Islam is once again released. It is released at the end of the days of the sealing time, which for Daniel was the decree of Cyrus that called men out of Babylon. It is there, at the end of the days of purification, at the judgment of the Sunday law “decree” in the United States, that the faithful will be found to possess “ten times more” prophetic power.

Procesul sigilării a început prin dezlegarea, iar apoi prin restrângerea islamului. Acest proces se încheie așa cum a început, când islamul este din nou eliberat. El este eliberat la sfârșitul zilelor timpului de sigilare, care pentru Daniel a fost decretul lui Cirus ce i-a chemat pe oameni să iasă din Babilon. Acolo, la sfârșitul zilelor curățirii, la judecata „decretului” legii duminicale din Statele Unite, cei credincioși vor fi găsiți că posedă o putere profetică „de zece ori mai mare”.

> “You are getting the coming of the Lord too far off. I saw the latter rain was coming as [suddenly as] the midnight cry, and with ten times the power.” Spalding and Magan, 5.

> „Vi așezați venirea Domnului prea departe. Am văzut că ploaia târzie venea la fel de [pe neașteptate ca] strigătul de la miezul nopții și cu o putere de zece ori mai mare.” Spalding and Magan, 5.

We will begin the consideration of Daniel chapter two in the next article.

În articolul următor vom începe examinarea capitolului doi din Daniel.

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’ Those entrusted with the cry made haste, and in the power of the Holy Spirit sounded the message, and aroused their discouraged brethren. This work did not stand in the wisdom and learning of men, but in the power of God, and His saints who heard the cry could not resist it. The most spiritual received this message first, and those who had formerly led in the work were the last to receive and help swell the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’” Early Writings, 238.

> „Acesta a fost strigătul de la miezul nopții, care trebuia să dea putere soliei celui de-al doilea înger. Îngeri au fost trimiși din cer pentru a-i trezi pe sfinții descurajați și a-i pregăti pentru marea lucrare dinaintea lor. Cei mai talentați oameni nu au fost cei dintâi care au primit această solie. Îngeri au fost trimiși la cei smeriți și devotați și i-au constrâns să înalțe strigătul: «Iată, Mirele vine; ieșiți-I în întâmpinare!» Cei cărora li se încredințase strigătul s-au grăbit și, în puterea Duhului Sfânt, au vestit solia și i-au trezit pe frații lor descurajați. Această lucrare nu se întemeia pe înțelepciunea și învățătura oamenilor, ci pe puterea lui Dumnezeu, iar sfinții Săi, care au auzit strigătul, nu i s-au putut împotrivi. Cei mai spirituali au primit această solie mai întâi, iar aceia care mai înainte conduseseră lucrarea au fost cei din urmă care au primit-o și au contribuit la amplificarea strigătului: «Iată, Mirele vine; ieșiți-I în întâmpinare!»” Early Writings, 238.

Back to Articles