Article

# The Book of Daniel - Number Forty-Five

Cartea lui Daniel - Numărul Patruzeci și Cinci

The Symbolic Transformation: Unraveling the Mystery of the Daily in the Book of Daniel

Transformarea simbolică: dezlegarea tainei „jertfei necurmate” în Cartea lui Daniel

Author

Jeff Pippenger

Published

January 9, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The “daily” in the book of Daniel was recognized by William Miller as a symbol of pagan Rome or paganism, but in the last days it is the symbol of the rejection of William Miller’s foundational truths. It represents the end of a rebellion that began in 1863, with the rejection of Miller’s understanding of Moses’ “seven times” of Leviticus twenty-six. When Adventism rejected the correct identification of “the daily” as paganism, they turned the symbol of Satan into a symbol of Christ. Isaiah identifies that this work was turning things upside down. The rejection of “the daily” was put in place in the 1930’s (the third generation of Adventism), but it had been a controversy since 1901 (the second generation of Adventism). As with ancient Israel, a progressive rejection of truth led to the acceptance of an error that contained the elements of the unpardonable sin.

„Continuu” din cartea lui Daniel a fost recunoscut de William Miller ca un simbol al Romei păgâne sau al păgânismului, dar în zilele din urmă el este simbolul respingerii adevărurilor fundamentale ale lui William Miller. El reprezintă sfârșitul unei răzvrătiri care a început în 1863, prin respingerea înțelegerii lui Miller cu privire la „cele șapte vremi” ale lui Moise din Leviticul douăzeci și șase. Când adventismul a respins identificarea corectă a „continuu-lui” ca păgânism, a transformat simbolul lui Satana într-un simbol al lui Hristos. Isaia arată că această lucrare însemna răsturnarea lucrurilor cu susul în jos. Respingerea „continuu-lui” a fost instaurată în anii 1930 (a treia generație a adventismului), dar ea fusese o controversă încă din 1901 (a doua generație a adventismului). Ca și în cazul Israelului antic, o respingere progresivă a adevărului a condus la acceptarea unei erori care conținea elementele păcatului de neiertat.

The unpardonable sin for the quibbling Jews, was represented when they identified the works that Christ had done as the works of Satan. Ancient Israel is the premier symbol of modern Israel, and modern Israel did that very thing, only in reverse. They took the works of Satan (paganism), and attributed those works to Christ. Ancient Israel’s rebellion includes their choice of Satan as their king.

Păcatul de neiertat pentru iudeii cârcotași a fost reprezentat atunci când au identificat lucrările pe care le făcuse Hristos drept lucrări ale lui Satana. Israelul din vechime este simbolul principal al Israelului modern, iar Israelul modern a făcut tocmai acest lucru, numai în sens invers. Ei au luat lucrările lui Satana (păgânismul) și au atribuit acele lucrări lui Hristos. Răzvrătirea Israelului din vechime include alegerea lui Satana ca împărat al lor.

> When Pilate therefore heard that saying, he brought Jesus forth, and sat down in the judgment seat in a place that is called the Pavement, but in the Hebrew, Gabbatha. And it was the preparation of the passover, and about the sixth hour: and he saith unto the Jews, Behold your King! But they cried out, Away with him, away with him, crucify him. Pilate saith unto them, Shall I crucify your King? The chief priests answered, We have no king but Caesar. Then delivered he him therefore unto them to be crucified. And they took Jesus, and led him away. John 19:13–16.

> Aşadar, când a auzit Pilat cuvântul acesta, L-a adus pe Isus afară şi a şezut pe scaunul de judecată, în locul numit Pardoseala, iar în evreieşte, Gabbata. Şi era pregătirea Paştelui, cam pe la ceasul al şaselea; şi le-a zis iudeilor: Iată Împăratul vostru! Dar ei au strigat: Ia-L, ia-L, răstigneşte-L! Pilat le-a zis: Să răstignesc pe Împăratul vostru? Preoţii cei mai de seamă au răspuns: Noi nu avem alt împărat decât pe Cezarul. Atunci, deci, L-a dat în mâinile lor, ca să fie răstignit. Şi ei L-au luat pe Isus şi L-au dus să-L răstignească. Ioan 19:13–16.

Pilate was the representative of pagan Rome, and Sister White identifies that the dragon who was kicked out of heaven in Revelation chapter twelve, is Satan, but in a secondary sense the dragon, is also pagan Rome. The dragon is therefore symbolized by “the daily.” The end of ancient Israel’s rebellion, when they publicly proclaimed, “We have no king but Caesar,” represented their public declaration that they were subjects of their king, and their king was Satan. That rebellion against God as King, began in the days of Samuel the prophet, when they rejected God as their king and demanded that they be given a human king so they could be as the other nations.

Pilate era reprezentantul Romei păgâne, iar sora White arată că balaurul care a fost aruncat afară din cer în capitolul doisprezece din Apocalipsa este Satana, însă, într-un sens secundar, balaurul este și Roma păgână. Balaurul este, așadar, simbolizat prin „jertfa necurmată”. Sfârșitul răzvrătirii vechiului Israel, când au proclamat în mod public: „Noi n-avem alt împărat decât pe Cezar”, a reprezentat declarația lor publică că erau supușii împăratului lor, iar împăratul lor era Satana. Acea răzvrătire împotriva lui Dumnezeu ca Împărat a început în zilele profetului Samuel, când L-au lepădat pe Dumnezeu ca Împărat al lor și au cerut să li se dea un împărat omenesc, ca să fie ca celelalte neamuri.

> Then all the elders of Israel gathered themselves together, and came to Samuel unto Ramah, And said unto him, Behold, thou art old, and thy sons walk not in thy ways: now make us a king to judge us like all the nations. But the thing displeased Samuel, when they said, Give us a king to judge us. And Samuel prayed unto the Lord. And the Lord said unto Samuel, Hearken unto the voice of the people in all that they say unto thee: for they have not rejected thee, but they have rejected me, that I should not reign over them. According to all the works which they have done since the day that I brought them up out of Egypt even unto this day, wherewith they have forsaken me, and served other gods, so do they also unto thee. 1 Samuel 8:4–8.

> Atunci toți bătrânii lui Israel s-au adunat și au venit la Samuel, la Rama, și i-au zis: „Iată, tu ești bătrân, iar fiii tăi nu umblă în căile tale; acum pune peste noi un împărat care să ne judece, ca toate neamurile.” Dar lucrul acesta a fost rău în ochii lui Samuel, când au zis: „Dă-ne un împărat care să ne judece.” Și Samuel s-a rugat Domnului. Iar Domnul i-a zis lui Samuel: „Ascultă glasul poporului în tot ceea ce îți spun; căci nu pe tine te-au lepădat, ci pe Mine M-au lepădat, ca să nu mai domnesc peste ei. După toate faptele pe care le-au făcut din ziua în care i-am scos din Egipt și până în ziua aceasta, prin care M-au părăsit și au slujit altor dumnezei, tot așa fac și ție.” 1 Samuel 8:4–8.

Ancient Israel never recognized that they had rejected God, or that their desire for an earthly king would progress to the point where they crucified the Messiah, and chose Satan as their king. Their rebellion was hidden from their eyes by their own self-righteous ideas that in spite of rejecting God, they were still the chosen people, for after all, they reasoned, God still maintained a holy prophetic ministry, even after Samuel.

Izraeli i lashtë kurrë nuk e kuptoi se kishte hedhur poshtë Perëndinë, ose se dëshira e tij për një mbret tokësor do të përparonte deri në atë pikë sa ta kryqëzonte Mesian dhe ta zgjidhte Satanin si mbretin e vet. Kryengritja e tyre ishte e fshehur para syve të tyre nga vetë idetë e tyre të vetëdrejtësisë, sipas të cilave, megjithëse e kishin hedhur poshtë Perëndinë, ata ende ishin populli i zgjedhur; sepse, në fund të fundit, arsyetonin ata, Perëndia ende mbante një shërbesë të shenjtë profetike, edhe pas Samuelit.

They misinterpreted the prophetic ministry of the prophets, believing that the presence of God’s prophets proved they were God’s chosen people. They did not see that they were far from God and the prophets were seeking to lead them back to God, for they interpreted the activity of the prophets as evidence of God’s leading. This was in spite of their continued rejection of all the messages of the prophets that were sent to them. The same deception came upon Adventism in 1863.

Ei au interpretat greșit slujirea profetică a prorocilor, crezând că prezența prorocilor lui Dumnezeu dovedea că ei erau poporul ales al lui Dumnezeu. Ei nu au văzut că erau departe de Dumnezeu și că prorocii căutau să-i conducă înapoi la Dumnezeu, căci au interpretat lucrarea prorocilor ca dovadă a călăuzirii lui Dumnezeu. Aceasta în pofida faptului că au continuat să respingă toate mesajele prorocilor care le-au fost trimiși. Aceeași înșelăciune a venit asupra adventismului în 1863.

Adventism rejected the movement that had been brought together through the ministry of William Miller, and chose to become a legally registered church the same year in which they rejected Moses’ message of the “seven times,” as delivered by Elijah (William Miller). The same year they produced a counterfeit prophetic chart, that could no longer be read, and could no longer “speak” as per Habakkuk 2, verse 3, for it required a handout to explain it. Habakkuk’s charts could be read just as they existed and therefore they could “speak”.

അഡ്വെന്റിസം വില്യം മില്ലറിന്റെ ശുശ്രൂഷയിലൂടെ ഒന്നിച്ചുകൂടിയ പ്രസ്ഥാനത്തെ നിരസിച്ചു; എലീയാവായിരുന്ന (വില്യം മില്ലർ) മുഖാന്തരം അറിയിക്കപ്പെട്ട “ഏഴ് കാലങ്ങൾ” എന്ന മോശെയുടെ സന്ദേശത്തെ അവർ നിരസിച്ച അതേ വർഷം തന്നെ, നിയമപരമായി രജിസ്റ്റർ ചെയ്ത ഒരു സഭയായി മാറുവാൻ അവർ തിരഞ്ഞെടുത്തു. അതേ വർഷം തന്നെയാണ് അവർ വായിക്കാനാകാത്തതും, ഹബക്കൂക്ക് 2:3 അനുസരിച്ച് ഇനി “സംസാരിക്കാനാകാത്തതുമായ” ഒരു കള്ള പ്രവാചക ചാർട്ട് സൃഷ്ടിച്ചത്; കാരണം അതിനെ വിശദീകരിക്കാൻ ഒരു കൈപ്പത്രം ആവശ്യമായി വന്നു. ഹബക്കൂക്കിന്റെ ചാർട്ടുകൾ നിലനിന്നിരുന്നതുപോലെ തന്നേ വായിക്കാനാകുമായിരുന്നു; അതിനാൽ അവയ്ക്ക് “സംസാരിക്കാനാകുമായിരുന്നു.”

Adventism refused to accomplish any self-examination of the choice they made in 1863, for after all they had the prophetess among them, proving they were the remnant people identified in the book of Revelation, which had the Spirit of Prophecy. They manifested the same spirit and attitude of ancient Israel, and the rebellion that began with the rejection of the first jewel that was discovered by Miller, ultimately led to their rejection of Miller’s identification of the jewel of “the daily” also.

Adventismul a refuzat să împlinească orice cercetare de sine cu privire la alegerea pe care a făcut-o în 1863, căci, la urma urmei, o aveau în mijlocul lor pe profetesă, dovedind că ei erau poporul rămășiței identificat în cartea Apocalipsei, care avea Spiritul Profeției. Ei au manifestat același duh și aceeași atitudine ca Israelul din vechime, iar răzvrătirea care a început odată cu respingerea primei nestemate care a fost descoperită de Miller a dus, în cele din urmă, și la respingerea identificării de către Miller a nestematei „necurmatei” de asemenea.

Modern Israel rejected Miller’s understanding of “the daily,” a symbol of pagan Rome, which in turn is a symbol of Satan, and claimed that “the daily” is a symbol of Christ. In other words, modern Israel chose to accept a satanic symbol as a symbol of Christ. Just as ancient Israel proclaimed that they had no king but Caesar, a representative of pagan Rome, which is a symbol of Satan.

Israelul modern a respins înțelegerea lui Miller cu privire la „necurmata”, simbol al Romei păgâne, care, la rândul ei, este un simbol al lui Satana, și a susținut că „necurmata” este un simbol al lui Hristos. Cu alte cuvinte, Israelul modern a ales să accepte un simbol satanic ca simbol al lui Hristos. Așa cum Israelul antic a proclamat că nu avea alt împărat decât pe Cezar, un reprezentant al Romei păgâne, care este un simbol al lui Satana.

In terms of prophetic application, that choice demanded that modern Israel would need to redefine chapters seven, eight and nine of Daniel, which were the very chapters that are represented by the Ulai River, and were the increase of knowledge in Millerite history. They would be forced to change those chapters, for chapter eight directly references “the daily” three times.

În ceea ce privește aplicarea profetică, acea alegere a impus ca Israelul modern să fie nevoit să redefinească capitolele șapte, opt și nouă din Daniel, tocmai capitolele care sunt reprezentate de râul Ulai și care au constituit sporirea cunoștinței în istoria millerită. Ei aveau să fie siliți să schimbe acele capitole, căci capitolul opt face referire directă la „jertfa necurmată” de trei ori.

Forced by the history where the vision of the Ulai River was unsealed, the Millerites could see no other earthly kingdoms before Christ returned and set up His everlasting kingdom, as represented in Daniel chapter two. They therefore treated the fourth kingdom of Rome as one kingdom with two aspects. Those two aspects were directly represented in chapters seven and eight of Daniel. Daniel identifies that the vision he received in chapter eight was to be understood in connection with the vision of chapter seven.

Fi constrînși de istoria în care a fost descoperită vedenia râului Ulai, milleriții nu puteau vedea niciun alt regat pământesc înainte ca Hristos să Se întoarcă și să-Și întemeieze împărăția Sa veșnică, așa cum este reprezentată în capitolul doi din Daniel. Prin urmare, ei au tratat al patrulea regat, Roma, ca fiind un singur regat cu două aspecte. Aceste două aspecte erau reprezentate în mod direct în capitolele șapte și opt din Daniel. Daniel arată că vedenia pe care a primit-o în capitolul opt trebuia să fie înțeleasă în legătură cu vedenia din capitolul șapte.

> In the third year of the reign of king Belshazzar a vision appeared unto me, even unto me Daniel, after that which appeared unto me at the first. Daniel 8:1.

> Ni mu mwaka wa gatatu w’ingoma y’umwami Belishazari ni ho nabonekewe iyerekwa, ari jye Danieli, nyuma y’irya nabonekewe mbere. Danieli 8:1.

The vision “which appeared unto” Daniel “at the first,” was the vision of chapter seven.

Viziunea „care i s-a arătat” lui Daniel „la început” a fost viziunea din capitolul șapte.

> In the first year of Belshazzar king of Babylon Daniel had a dream and visions of his head upon his bed: then he wrote the dream, and told the sum of the matters. Daniel 7:1.

> În anul întâi al lui Belșațar, împăratul Babilonului, Daniel a avut un vis și vedenii în mintea lui, pe patul său; apoi a scris visul și a istorisit pe scurt cuprinsul lucrurilor. Daniel 7:1.

The two visions represent two aspects of the kingdoms of Bible prophecy that had first been represented in chapter two of Daniel. The four kingdoms of Babylon, Medo-Persia, Greece and Rome were repeated in chapters seven, and then again in chapter eight, but with a distinction between the political elements of the four kingdoms and the religious elements of the four kingdoms. In Daniel seven, the kingdoms are represented by beasts of prey, but in chapter eight the same kingdoms are presented by sanctuary beasts. Daniel wished to understand the vision of chapter seven, and Gabriel came to him to explain.

Cele două viziuni reprezintă două aspecte ale împărățiilor profeției biblice care fuseseră mai întâi înfățișate în capitolul doi din Daniel. Cele patru împărății — Babilonul, Medo-Persia, Grecia și Roma — au fost reluate în capitolul șapte și apoi din nou în capitolul opt, dar cu o deosebire între elementele politice ale celor patru împărății și elementele religioase ale celor patru împărății. În Daniel șapte, împărățiile sunt reprezentate prin fiare de pradă, dar în capitolul opt aceleași împărății sunt prezentate prin animale ale sanctuarului. Daniel dorea să înțeleagă viziunea din capitolul șapte, iar Gabriel a venit la el ca să i-o explice.

> I Daniel was grieved in my spirit in the midst of my body, and the visions of my head troubled me. I came near unto one of them that stood by, and asked him the truth of all this. So he told me, and made me know the interpretation of the things. These great beasts, which are four, are four kings, which shall arise out of the earth. But the saints of the most High shall take the kingdom, and possess the kingdom forever, even for ever and ever. Daniel 7:15–18.

> Eu, Daniel, fui afligido no meu espírito no íntimo do meu corpo, e as visões da minha cabeça me perturbaram. Aproximei-me de um dos que estavam presentes e lhe perguntei a verdade acerca de tudo isto. Então ele me falou e me fez saber a interpretação destas coisas. Estes grandes animais, que são quatro, são quatro reis, que se levantarão da terra. Mas os santos do Altíssimo receberão o reino e possuirão o reino para sempre, de eternidade em eternidade. Daniel 7:15–18.

Daniel was informed that the four beasts were four earthly kingdoms that would exist until God’s everlasting kingdom would be set up, in agreement with Daniel chapter two. There were to be four earthly kingdoms that preceded the arrival of God’s everlasting kingdom, as represented by the rock that was cut out of the mountain and filled the whole earth in chapter two.

Daniel a fost informat că cele patru fiare erau patru împărății pământești care aveau să existe până când avea să fie întemeiată împărăția cea veșnică a lui Dumnezeu, în acord cu capitolul doi din Daniel. Aveau să fie patru împărății pământești care precedau venirea împărăției celei veșnice a lui Dumnezeu, așa cum era reprezentată de piatra desprinsă din munte, care a umplut întregul pământ în capitolul doi.

Sister White took the Millerite understanding of those four kingdoms well beyond the Millerite understanding, when she addressed the earth beast of Revelation chapter thirteen.

Sora White a dus înțelegerea millerită a acelor patru împărății cu mult dincolo de înțelegerea millerită, atunci când a abordat fiara pământului din Apocalipsa, capitolul treisprezece.

> “At this point another symbol is introduced. Says the prophet: ‘I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb.’ Verse 11. Both the appearance of this beast and the manner of its rise indicate that the nation which it represents is unlike those presented under the preceding symbols. The great kingdoms that have ruled the world were presented to the prophet Daniel as beasts of prey, rising when ‘the four winds of the heaven strove upon the great sea.’ Daniel 7:2. In Revelation seventeen an angel explained that waters represent ‘peoples, and multitudes, and nations, and tongues.’ Revelation 17:15. Winds are a symbol of strife. The four winds of heaven striving upon the great sea represent the terrible scenes of conquest and revolution by which kingdoms have attained to power.” The Great Controversy, 439.

> „V tomto bode je predstavený ďalší symbol. Prorok hovorí: ‚A videl som inú šelmu vystupovať zo zeme; mala dva rohy podobné baránkovým.‘ Verš 11. Tak vzhľad tejto šelmy, ako aj spôsob jej vzostupu naznačujú, že národ, ktorý predstavuje, sa odlišuje od tých, ktoré boli zobrazené v predchádzajúcich symboloch. Veľké kráľovstvá, ktoré vládli svetu, boli prorokovi Danielovi predstavené ako dravé šelmy, povstávajúce vtedy, keď ‚štyri nebeské vetry rozvírili veľké more‘. Daniel 7:2. V sedemnástej kapitole Zjavenia anjel vysvetlil, že vody predstavujú ‚ľudy, zástupy, národy a jazyky‘. Zjavenie 17:15. Vetry sú symbolom sváru. Štyri nebeské vetry, ktoré zápasia na veľkom mori, predstavujú hrozné výjavy dobývania a revolúcie, prostredníctvom ktorých kráľovstvá dosiahli moc.“ The Great Controversy, 439.

The beasts are symbols of the conquests that were accomplished as the kingdoms came to power. A beast of prey prophetically represents the political, economic and military power of a kingdom. The same kingdoms represented in Daniel chapter two and seven, are also represented in chapter eight, but there they are all associated with elements derived from God’s sanctuary, and in so doing they represent the religious element of the kingdoms, for they were all a union of church and State.

Fia hnyẹ anụ-ọhịa ndị a bụ ihe nnọchianya nke mmeri ndị e mezuru ka alaeze ndị ahụ si bata n’ike. N’amụma, anụ ọhịa na-eri anụ na-anọchi anya ike ndọrọ ndọrọ ọchịchị, akụ na ụba, na agha nke alaeze. Otu alaeze ndị ahụ e ji nọchite anya ha n’isi nke abụọ na nke asaa nke Daniel, ka a na-anọchikwa anya ha n’isi nke asatọ; ma n’ebe ahụ, a jikọtara ha niile na ihe ndị si n’ebe nsọ Chineke pụta, ma site n’ịme otu a, ha na-anọchi anya akụkụ okpukpe nke alaeze ndị ahụ, n’ihi na ha niile bụ njikọ nke ụka na Ọchịchị.

> In the third year of the reign of king Belshazzar a vision appeared unto me, even unto me Daniel, after that which appeared unto me at the first. And I saw in a vision; and it came to pass, when I saw, that I was at Shushan in the palace, which is in the province of Elam; and I saw in a vision, and I was by the river of Ulai. Then I lifted up mine eyes, and saw, and, behold, there stood before the river a ram which had two horns: and the two horns were high; but one was higher than the other, and the higher came up last. I saw the ram pushing westward, and northward, and southward; so that no beasts might stand before him, neither was there any that could deliver out of his hand; but he did according to his will, and became great. And as I was considering, behold, an he goat came from the west on the face of the whole earth, and touched not the ground: and the goat had a notable horn between his eyes. And he came to the ram that had two horns, which I had seen standing before the river, and ran unto him in the fury of his power. And I saw him come close unto the ram, and he was moved with choler against him, and smote the ram, and brake his two horns: and there was no power in the ram to stand before him, but he cast him down to the ground, and stamped upon him: and there was none that could deliver the ram out of his hand. Therefore the he goat waxed very great: and when he was strong, the great horn was broken; and for it came up four notable ones toward the four winds of heaven. Daniel 8:1–8.

> În al treilea an al domniei împăratului Belșațar, mi s-a arătat mie, Daniel, o vedenie, după aceea care mi se arătase la început. Și am văzut în vedenie; și s-a întâmplat că, atunci când am văzut, eram la Susa, în palat, care este în ținutul Elamului; și am văzut în vedenie că eram lângă râul Ulai. Apoi mi-am ridicat ochii și am văzut, și iată că înaintea râului stătea un berbec care avea două coarne; și cele două coarne erau înalte, dar unul era mai înalt decât celălalt, și cel mai înalt a crescut la urmă. Am văzut berbecul împungând spre apus, spre miazănoapte și spre miazăzi; astfel încât nicio fiară nu putea să stea înaintea lui și nu era nimeni care să poată izbăvi din mâna lui; ci el făcea după voia lui și s-a mărit. Pe când cugetam eu, iată că a venit de la apus un țap peste fața întregului pământ, și nu se atingea de pământ; și țapul avea un corn însemnat între ochi. El a venit la berbecul care avea două coarne, pe care-l văzusem stând înaintea râului, și a alergat asupra lui în furia puterii sale. L-am văzut apropiindu-se de berbec și s-a umplut de mânie împotriva lui, a lovit berbecul și i-a frânt cele două coarne; și berbecul n-a avut putere să stea înaintea lui, ci el l-a trântit la pământ și l-a călcat în picioare; și n-a fost nimeni care să izbăvească berbecul din mâna lui. De aceea țapul s-a mărit foarte mult; dar când a ajuns puternic, cornul cel mare s-a frânt; și în locul lui au crescut patru coarne însemnate, către cele patru vânturi ale cerurilor. Daniel 8:1–8.

Chapter eight begins with Daniel affirming that he is then living in the history of the first kingdom of Bible prophecy (Babylon), but his vision does not identify any symbol that was to represent Babylon, for it begins with the ram that represented the second earthly kingdom of Medo-Persia. The absence of a symbol of Babylon is purposeful, for a primary characteristic of Babylon is that it represents a kingdom that is removed, and thereafter restored, as represented by Nebuchadnezzar’s “seven times” living as a beast. During that “seven times” an element of spiritual Babylon (the papacy), is represented, for the papacy is the kingdom that is forgotten for seventy symbolic years, during which she had a deadly wound. The fact that Daniel identifies that he receives the vision “in the third year of the reign of king Belshazzar,” identifies Babylon as the kingdom that precedes the second kingdom of Medo-Persia, but it emphasizes Babylon as the hidden, or forgotten kingdom that is forgotten during the days of one king.

Capitolul opt începe cu faptul că Daniel afirmă că trăiește atunci în istoria primei împărății a profeției biblice (Babilonul), însă vedenia sa nu identifică niciun simbol care să reprezinte Babilonul, căci ea începe cu berbecul care reprezenta a doua împărăție pământească a Medo-Persiei. Absența unui simbol al Babilonului este intenționată, deoarece o caracteristică principală a Babilonului este aceea că reprezintă o împărăție care este înlăturată și apoi restaurată, așa cum este reprezentat prin „șapte vremi” în care Nebucadnețar a trăit ca o fiară. În timpul acelor „șapte vremi” este reprezentat un element al Babilonului spiritual (papalitatea), căci papalitatea este împărăția care este uitată timp de șaptezeci de ani simbolici, în cursul cărora ea a avut o rană de moarte. Faptul că Daniel precizează că primește vedenia „în al treilea an al domniei împăratului Belșațar” identifică Babilonul ca fiind împărăția care precedă a doua împărăție a Medo-Persiei, însă subliniază Babilonul ca împărăția ascunsă, sau uitată, care este uitată în zilele unui singur împărat.

The beasts of chapter eight, are not beasts of prey, they are beasts that were used as sacrificial animals in the sanctuary service. The fourth kingdom is represented as “a little horn,” not as a beast, but horns were part of God’s sanctuary, for the altars in God’s sanctuary had horns as part of their design.

Zvířata v osmé kapitole nejsou dravé šelmy; jsou to zvířata, která byla používána jako obětní zvířata při bohoslužbě ve svatyni. Čtvrté království je znázorněno jako „malý roh“, nikoli jako šelma; avšak rohy byly součástí Boží svatyně, neboť oltáře v Boží svatyni měly rohy jako součást svého uspořádání.

Not only were the four kingdoms of prophecy represented by Daniel with sanctuary terms, the narrative of the chapter contains several words derived directly from God’s sanctuary service. The narrative in the chapter is presented with Hebrew words drawn from the sanctuary service, but also the action of presenting an offering in the sanctuary service is built within the structure of the chapter. The fact that Daniel purposely associated chapter seven and eight together, allows those who wish to see, that chapter seven, is identifying the statecraft of the kingdoms of Bible prophecy and chapter eight, is identifying the churchcraft of the kingdoms of Bible prophecy.

Nu numai că cele patru împărății ale profeției au fost reprezentate de Daniel prin termeni ai sanctuarului, ci narațiunea capitolului conține mai multe cuvinte derivate direct din slujba sanctuarului lui Dumnezeu. Narațiunea din capitol este prezentată prin cuvinte ebraice preluate din slujba sanctuarului, însă și actul aducerii unei jertfe în slujba sanctuarului este integrat în structura capitolului. Faptul că Daniel a asociat în mod intenționat capitolele șapte și opt împreună le îngăduie acelora care doresc să vadă că capitolul șapte identifică meșteșugul de stat al împărățiilor profeției biblice, iar capitolul opt identifică meșteșugul ecleziastic al împărățiilor profeției biblice.

Adventism has been forced to cover this fact up with satanic fables, for this recognition reveals that Miller’s jewels were just as God designed them to be. Their rejection of Miller’s understanding of “the daily,” is represented as a claim that “God had no understanding,” for they claim that when God gave the framework to Miller (through the ministry of holy angels), it was not accurate.

Adventismul a fost silit să acopere acest fapt prin basme satanice, căci această recunoaștere descoperă că nestematele lui Miller au fost întocmai așa cum le-a rânduit Dumnezeu. Respingerea de către ei a înțelegerii lui Miller cu privire la „jertfa necurmată” este reprezentată ca o afirmație că „Dumnezeu nu avea nicio înțelegere”, deoarece ei susțin că, atunci când Dumnezeu i-a dat lui Miller cadrul (prin lucrarea îngerilor sfinți), acesta nu era corect.

> Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:16.

> Într-adevăr, răsturnarea voastră a lucrurilor pe dos va fi socotită ca lutul olarului; căci va zice oare lucrarea despre cel ce a făcut-o: „Nu el m-a făcut”? Sau va zice oare lucrul întocmit despre cel ce l-a întocmit: „El n-a avut pricepere”? Isaia 29:16.

The framework of Miller was the prophetic structure he recognized and employed but from 1863 onward, Adventism returned to the theological applications of apostate Protestantism and Catholicism, in order to cover up the jewels of Miller’s dream. Adventism accepted a false framework (the thing framed), in order to reject the work, and also the Maker of the work. In doing so, they claim the Maker of the work has no understanding. The rejection of that framework, was and still is, a rejection of the increase of knowledge that was unsealed in 1798. Those that reject the increase of knowledge reject the work and the Maker of the work, and in terms of Daniel they were “the wicked”.

Cadru al lui Miller a fost structura profetică pe care el a recunoscut-o și a folosit-o, însă, începând cu 1863, adventismul s-a întors la aplicațiile teologice ale protestantismului apostat și ale catolicismului, pentru a ascunde nestematele visului lui Miller. Adventismul a acceptat un cadru fals (lucrul alcătuit), pentru a respinge lucrarea și, de asemenea, pe Făcătorul lucrării. Făcând astfel, ei susțin că Făcătorul lucrării nu are pricepere. Respingerea acelui cadru a fost și încă este o respingere a sporirii cunoștinței care a fost desigilată în 1798. Cei care resping sporirea cunoștinței resping lucrarea și pe Făcătorul lucrării, iar, în termenii lui Daniel, ei erau „cei răi”.

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:10.

> Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face răul; și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; dar cei înțelepți vor înțelege. Daniel 12:10.

The “wicked shall do wickedly”, thus identifying a progressive escalating rejection of truth. The wickeds rejection of the framework is a rejection of God, and in turn God rejects the wicked for the rejection they attempt to accomplish by a counterfeit framework.

„Cei răi vor face rău”, identificând astfel o respingere progresivă și tot mai accentuată a adevărului. Respingerea de către cei răi a cadrului reprezintă o respingere a lui Dumnezeu, iar la rândul Său Dumnezeu îi respinge pe cei răi pentru respingerea pe care încearcă să o înfăptuiască printr-un cadru contrafăcut.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Poporul Meu este nimicit din lipsă de cunoștință; pentru că ai lepădat cunoștința, și Eu te voi lepăda, ca să nu-Mi mai fii preot; fiindcă ai uitat legea Dumnezeului tău, voi uita și Eu pe copiii tăi. Osea 4:6.

God’s people, who were God’s “priests” from 1844 through to 1863, were rejected for their lack of the “knowledge” that has been increased through the ministry of William Miller. It is important to consider the context of verse six in Hosea, for the context identifies an escalating rebellion against the truth, represented as the “knowledge.”

Poporul lui Dumnezeu, care a fost „preoții” lui Dumnezeu din 1844 până în 1863, a fost lepădat din pricina lipsei „cunoștinței” care fusese sporită prin lucrarea lui William Miller. Este important să luăm în considerare contextul versetului șase din Osea, deoarece contextul identifică o răzvrătire tot mai accentuată împotriva adevărului, reprezentat ca „cunoștința”.

> Hear the word of the Lord, ye children of Israel: for the Lord hath a controversy with the inhabitants of the land, because there is no truth, nor mercy, nor knowledge of God in the land. By swearing, and lying, and killing, and stealing, and committing adultery, they break out, and blood toucheth blood. Therefore shall the land mourn, and every one that dwelleth therein shall languish, with the beasts of the field, and with the fowls of heaven; yea, the fishes of the sea also shall be taken away. Yet let no man strive, nor reprove another: for thy people are as they that strive with the priest. Therefore shalt thou fall in the day, and the prophet also shall fall with thee in the night, and I will destroy thy mother. My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. As they were increased, so they sinned against me: therefore will I change their glory into shame. They eat up the sin of my people, and they set their heart on their iniquity. And there shall be, like people, like priest: and I will punish them for their ways, and reward them their doings. For they shall eat, and not have enough: they shall commit whoredom, and shall not increase: because they have left off to take heed to the Lord.

> Ascultaţi cuvântul Domnului, copii ai lui Israel; căci Domnul are o pricină împotriva locuitorilor ţării, pentru că nu este nici adevăr, nici îndurare, nici cunoaştere a lui Dumnezeu în ţară. Jurând strâmb, şi minţind, şi ucigând, şi furând, şi preacurvind, ei dau năvală, şi sângele se atinge de sânge. De aceea ţara va jeli, şi oricine locuieşte în ea se va istovi, împreună cu fiarele câmpului şi cu păsările cerului; ba încă şi peştii mării vor fi luaţi. Totuşi, nimeni să nu se certe şi nimeni să nu mustre pe altul; căci poporul tău este ca aceia care se ceartă cu preotul. De aceea vei cădea ziua, şi prorocul de asemenea va cădea cu tine noaptea, şi o voi nimici pe mama ta. Poporul Meu este nimicit din lipsă de cunoaştere; pentru că ai lepădat cunoaşterea, te voi lepăda şi Eu pe tine, ca să nu-Mi mai fii preot; fiindcă ai uitat legea Dumnezeului tău, voi uita şi Eu pe copiii tăi. Cu cât s-au înmulţit, cu atât au păcătuit împotriva Mea; de aceea le voi schimba slava în ruşine. Ei se hrănesc din păcatul poporului Meu şi îşi pun inima în nelegiuirea lui. Şi va fi: cum este poporul, aşa va fi şi preotul; îi voi pedepsi pentru căile lor şi le voi răsplăti după faptele lor. Căci vor mânca, şi nu se vor sătura; vor preacurvi, şi nu se vor înmulţi, pentru că au încetat să ia aminte la Domnul.

> Whoredom and wine and new wine take away the heart. My people ask counsel at their stocks, and their staff declareth unto them: for the spirit of whoredoms hath caused them to err, and they have gone a whoring from under their God. They sacrifice upon the tops of the mountains, and burn incense upon the hills, under oaks and poplars and elms, because the shadow thereof is good: therefore your daughters shall commit whoredom, and your spouses shall commit adultery. I will not punish your daughters when they commit whoredom, nor your spouses when they commit adultery: for themselves are separated with whores, and they sacrifice with harlots: therefore the people that doth not understand shall fall. Though thou, Israel, play the harlot, yet let not Judah offend; and come not ye unto Gilgal, neither go ye up to Bethaven, nor swear, The Lord liveth. For Israel slideth back as a backsliding heifer: now the Lord will feed them as a lamb in a large place. Ephraim is joined to idols: let him alone. Their drink is sour: they have committed whoredom continually: her rulers with shame do love, Give ye. The wind hath bound her up in her wings, and they shall be ashamed because of their sacrifices. Hosea 4:1–19.

> Curvia și vinul și mustul iau mintea. Poporul Meu cere sfat de la lemnul său cioplit, și toiagul său îi face cunoscut: căci duhul curviilor i-a făcut să rătăcească și s-au desfrânat, depărtându-se de sub Dumnezeul lor. Ei aduc jertfe pe vârfurile munților și ard tămâie pe dealuri, sub stejari și plopi și ulmi, fiindcă umbra lor este bună: de aceea fiicele voastre vor curvi, și soțiile voastre vor preacurvi. Nu voi pedepsi pe fiicele voastre când curvesc, nici pe soțiile voastre când preacurvesc: căci ei înșiși se despart cu curvele și aduc jertfe cu desfrânatele; de aceea poporul care nu înțelege va cădea. Deși tu, Israele, curvești, totuși Iuda să nu se facă vinovat; și nu veniți la Ghilgal, nici nu vă suiți la Bet-Aven și nu jurați: „Viu este Domnul!” Căci Israel este îndărătnic ca o juncană îndărătnică: acum Domnul îi va paște ca pe un miel într-un loc întins. Efraim este lipit de idoli: lasă-l în pace. Băutura lor s-a acrit: ei curvesc neîncetat; mai-marii ei iubesc cu rușine: „Dați!” Vântul a legat-o în aripile lui, și ei vor fi rușinați din pricina jertfelor lor. Osea 4:1–19.

The warning of Hosea is that “the Lord hath a controversy with the inhabitants of the land, because there is no truth, nor mercy, nor knowledge of God in the land.” Adventism is God’s people of the last days. In the day that the dirt brush man enters Miller’s room, Adventism, including the people, the priests, the prophets “that doth not understand shall fall,” for they will be “joined to idols.” Their idols are their counterfeit doctrines, woven into a counterfeit framework.

Avertismentul lui Osea este că „Domnul are o pricină cu locuitorii țării, pentru că nu este nici adevăr, nici milă, nici cunoștința lui Dumnezeu în țară.” Adventismul este poporul lui Dumnezeu al zilelor de pe urmă. În ziua în care omul cu peria de praf intră în camera lui Miller, adventismul, incluzând poporul, preoții și profeții „care nu înțelege va cădea”, căci ei vor fi „alipiți de idoli.” Idolii lor sunt doctrinele lor contrafăcute, țesute într-un cadru contrafăcut.

The rebellion represented by the rejection of the increase of knowledge is a progressive escalation of rebellion that reaches the point where their probation ends with the pronouncement that they are joined to the counterfeit doctrines that are swept from Miller’s room. Their rebellion is represented as the commission of whoredom continually. From 1863 onward until the close of probation, they continually rebel until they are spewed out of the mouth of the Lord.

Răzvrătirea reprezentată prin respingerea creșterii cunoștinței este o escaladare progresivă a răzvrătirii, care ajunge până în punctul în care timpul lor de probă se încheie prin rostirea hotărârii că sunt uniți cu doctrinele contrafăcute care sunt măturate din camera lui Miller. Răzvrătirea lor este reprezentată ca săvârșirea necurviei în mod continuu. Din 1863 înainte și până la încheierea timpului de probă, ei se răzvrătesc neîncetat, până când sunt vărsati din gura Domnului.

The rebellion of rejecting knowledge was represented by their “continually” committing adultery, and although not the same Hebrew word, the meaning is the same as the Hebrew word “tamid” which means “continual”, and that is translated as “the daily” in the book of Daniel.

Răzvrătirea constând în respingerea cunoștinței era reprezentată prin faptul că ei săvârșeau adulter „neîncetat”; și, deși nu este același cuvânt ebraic, sensul este același ca al cuvântului ebraic „tamid”, care înseamnă „continuu” și care este tradus prin „jertfa necurmată” în cartea lui Daniel.

We will continue our study of the four kingdoms of Bible prophecy in the next article.

Vom continua studiul nostru asupra celor patru împărății ale profeției biblice în articolul următor.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> „Apoi am văzut, în legătură cu «Necurmatul», că cuvântul «jertfă» a fost adăugat prin înțelepciunea omenească și nu aparține textului; și că Domnul le-a dat înțelegerea corectă asupra lui acelora care au vestit strigătul ceasului judecății. Când exista unitate, înainte de 1844, aproape toți erau uniți asupra înțelegerii corecte a «Necurmatului»; dar din 1844 încoace, în confuzie, au fost îmbrățișate alte concepții, iar întunericul și confuzia au urmat.” Review and Herald, 1 noiembrie 1850.

Back to Articles