Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Nine

Cartea lui Daniel - Numărul douăzeci și nouă

Belshazzar’s Feast and the Prophetic Hour: Unveiling the Sunday Law, the Fall of Babylon, and the Final Crisis

Banchetul lui Belșațar și ceasul profetic: Dezvăluirea legii duminicale, căderea Babilonului și criza finală

Author

Jeff Pippenger

Published

December 24, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Belshazzar’s feast identifies the “hour” of the Sunday law, but it places the emphasis upon the judgment of the Republican horn. Nebuchadnezzar’s golden image in Daniel chapter three, places the same history, in the context of God’s faithful people who are then lifted up as an ensign. Daniel chapter six, addresses the same line, but addresses the role of the Protestant horn. Belshazzar is representing the “state,” and he called one thousand of his “lords.”

Sărbătoarea lui Belșațar identifică „ceasul” legii duminicale, însă pune accentul asupra judecății cornului republican. Chipul de aur al lui Nebucadnețar din Daniel capitolul trei așază aceeași istorie în contextul poporului credincios al lui Dumnezeu, care este atunci înălțat ca un steag. Daniel capitolul șase tratează aceeași linie, dar abordează rolul cornului protestant. Belșațar reprezintă „statul” și a chemat o mie dintre „mai-marii” săi.

> Belshazzar the king made a great feast to a thousand of his lords, and drank wine before the thousand. Belshazzar, whiles he tasted the wine, commanded to bring the golden and silver vessels which his father Nebuchadnezzar had taken out of the temple which was in Jerusalem; that the king, and his princes, his wives, and his concubines, might drink therein. Then they brought the golden vessels that were taken out of the temple of the house of God which was at Jerusalem; and the king, and his princes, his wives, and his concubines, drank in them. They drank wine, and praised the gods of gold, and of silver, of brass, of iron, of wood, and of stone. In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaster of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Daniel 5:1–5.

> Împăratul Belșațar a făcut un mare ospăț pentru o mie dintre mai-marii săi și a băut vin înaintea celor o mie. Belșațar, pe când gusta vinul, a poruncit să fie aduse vasele de aur și de argint pe care tatăl său, Nebucadnețar, le luase din templul care era în Ierusalim, pentru ca împăratul și căpeteniile sale, nevestele sale și țiitoarele sale să bea din ele. Atunci au adus vasele de aur care fuseseră luate din templul Casei lui Dumnezeu care era în Ierusalim; și împăratul și căpeteniile sale, nevestele sale și țiitoarele sale au băut din ele. Au băut vin și au lăudat dumnezeii de aur, de argint, de aramă, de fier, de lemn și de piatră. În aceeași clipă au ieșit degete ale unei mâini de om și au scris în dreptul sfeșnicului, pe tencuiala zidului palatului împărătesc; și împăratul a văzut partea mâinii care scria. Daniel 5:1–5.

The number “ten” represents the dragon, and one hundred, and one thousand is simply a magnification of the same symbol. In chapter six, one hundred and twenty push the deceitful law, and one hundred and twenty is a symbol for priests. Considering “line upon line,” Belshazzar’s feast is illustrating the judgment upon a corrupted statecraft, and judgment of a corrupted churchcraft. Belshazzar was drunk with the Babylonian wine, and then determined to desecrate the sacred vessels of God’s temple in Jerusalem.

Numărul „zece” îl reprezintă pe balaur, iar o sută și o mie nu sunt decât o amplificare a aceluiași simbol. În capitolul șase, o sută douăzeci promovează legea înșelătoare, iar o sută douăzeci este un simbol pentru preoți. Luând în considerare „rând peste rând”, ospățul lui Belșațar ilustrează judecata asupra unei politici de stat corupte și judecata unei organizări bisericești corupte. Belșațar era îmbătat de vinul Babilonului, iar apoi s-a hotărât să profaneze vasele sacre ale templului lui Dumnezeu din Ierusalim.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).” Selected Messages, book 2, 118.

> „Prorok mówi: „I ujrzałem innego anioła zstępującego z nieba, mającego wielką moc; i ziemia została rozjaśniona jego chwałą. I zawołał donośnym głosem, mówiąc: Upadł, upadł wielki Babilon i stał się siedliskiem demonów” (Objawienie 18:1, 2). Jest to to samo poselstwo, które zostało przekazane przez drugiego anioła. Babilon upadł, „gdyż napoił wszystkie narody winem gniewu swojego nierządu” (Objawienie 14:8). Czym jest to wino?—Jego fałszywymi naukami. Dał światu fałszywy sabat zamiast Sabatu czwartego przykazania i powtórzył kłamstwo, które szatan najpierw powiedział Ewie w Edenie—naturalną nieśmiertelność duszy. Wiele pokrewnych błędów rozprzestrzenił daleko i szeroko, „ucząc jako nauk przykazań ludzkich” (Mateusza 15:9).” Selected Messages, księga 2, 118.

The wine Belshazzar was drinking was the papacy’s idol sabbath, for the feast represented the prophetic “hour” of the Sunday law. The sanctuary vessels he brought into the banquet hall represented not only rebellion against God, but sacred vessels also represent God’s people, for the literal represents the spiritual, and people are vessels.

Vinul pe care îl bea Belșațar era sabatul idolatru al papalității, căci ospățul reprezenta „ceasul” profetic al legii duminicale. Vasele sanctuarului pe care le-a adus în sala ospățului reprezentau nu doar răzvrătirea împotriva lui Dumnezeu, ci vasele sfinte îi reprezintă și pe cei din poporul lui Dumnezeu, căci ceea ce este literal reprezintă ceea ce este spiritual, iar oamenii sunt vase.

> Nevertheless the foundation of God standeth sure, having this seal, The Lord knoweth them that are his. And, Let everyone that nameth the name of Christ depart from iniquity. But in a great house there are not only vessels of gold and of silver, but also of wood and of earth; and some to honour, and some to dishonour. If a man therefore purge himself from these, he shall be a vessel unto honour, sanctified, and meet for the master’s use, and prepared unto every good work. 2 Timothy 2:19–21.

> Cu toate acestea, temelia lui Dumnezeu rămâne neclintită, având pecetea aceasta: „Domnul îi cunoaște pe cei ce sunt ai Lui.” Și: „Oricine rostește Numele lui Hristos să se depărteze de nelegiuire.” Dar într-o casă mare nu sunt numai vase de aur și de argint, ci și de lemn și de lut; și unele sunt spre cinste, iar altele spre necinste. Dacă deci cineva se va curăți de acestea, va fi un vas spre cinste, sfințit, folositor Stăpânului și pregătit pentru orice lucrare bună. 2 Timotei 2:19–21.

In the midst of desecrating God’s people through enforced Sunday worship, the fiery handwriting spells out Belshazzar’s doom.

În mijlocul pângăririi poporului lui Dumnezeu prin închinarea de duminică impusă, scrierea de foc vestește pieirea lui Belșațar.

> In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaster of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Then the king’s countenance was changed, and his thoughts troubled him, so that the joints of his loins were loosed, and his knees smote one against another. The king cried aloud to bring in the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers. And the king spake, and said to the wise men of Babylon, Whosoever shall read this writing, and show me the interpretation thereof, shall be clothed with scarlet, and have a chain of gold about his neck, and shall be the third ruler in the kingdom. Daniel 5:5–7.

> În același ceas au ieșit degete de mână omenească și au scris în fața sfeșnicului, pe tencuiala zidului palatului împărătesc; și împăratul a văzut partea mâinii care scria. Atunci i s-a schimbat înfățișarea împăratului, și gândurile lui l-au tulburat, așa încât încheieturile coapselor i s-au slăbit, și genunchii i se izbeau unul de altul. Împăratul a strigat cu glas tare să fie aduși astrologii, haldeii și ghicitorii. Și împăratul a vorbit și a zis înțelepților Babilonului: „Oricine va citi scrierea aceasta și-mi va arăta tâlcuirea ei va fi îmbrăcat în stacojiu, va avea un lanț de aur la gât și va fi al treilea stăpânitor în împărăție.” Daniel 5:5–7.

Historically the passage is understood to be identifying that Belshazzar’s father, had left the political throne to Belshazzar, and for this reason the best his son could offer for an interpretation of the handwriting was a position of being the third ruler. Leading up to the Sunday law in the United States, the political leadership will be in a subservient position to the religious leadership who will be working to introduce a new form of worship. The image of the beast represents the combination of church and state with the church in control of the relationship, and at the Sunday law Belshazzar was the political king, thus symbolizing the state, but he was only the second in command to his father’s religious authority. The best he could offer Daniel was to be third.

Din punct de vedere istoric, pasajul este înțeles ca arătând că tatăl lui Belșațar îi lăsase lui Belșațar tronul politic, iar din acest motiv tot ce putea oferi fiului său pentru o tâlcuire a scrisului era poziția de al treilea stăpânitor. În perioada premergătoare legii duminicale din Statele Unite, conducerea politică se va afla într-o poziție subordonată față de conducerea religioasă, care va lucra pentru a introduce o nouă formă de închinare. Chipul fiarei reprezintă unirea dintre biserică și stat, cu biserica deținând controlul asupra acestei relații, iar la legea duminicală Belșațar era împăratul politic, simbolizând astfel statul, însă el era doar al doilea la comandă față de autoritatea religioasă a tatălui său. Tot ce-i putea oferi lui Daniel era să fie al treilea.

> “When the early church became corrupted by departing from the simplicity of the gospel and accepting heathen rites and customs, she lost the Spirit and power of God; and in order to control the consciences of the people, she sought the support of the secular power. The result was the papacy, a church that controlled the power of the state and employed it to further her own ends, especially for the punishment of ‘heresy.’ In order for the United States to form an image of the beast, the religious power must so control the civil government that the authority of the state will also be employed by the church to accomplish her own ends. . . .

> „Când biserica primară s-a corupt, îndepărtându-se de simplitatea Evangheliei și acceptând rituri și obiceiuri păgâne, ea a pierdut Duhul și puterea lui Dumnezeu; iar pentru a controla conștiințele oamenilor, a căutat sprijinul puterii seculare. Rezultatul a fost papalitatea, o biserică ce controla puterea statului și o folosea pentru a-și promova propriile scopuri, mai ales pentru pedepsirea «ereziei». Pentru ca Statele Unite să formeze un chip al fiarei, puterea religioasă trebuie să controleze într-atât guvernarea civilă, încât autoritatea statului să fie folosită de asemenea de biserică pentru împlinirea propriilor ei scopuri....”

> “The enforcement of Sundaykeeping on the part of Protestant churches is an enforcement of the worship of the papacy—of the beast. Those who, understanding the claims of the fourth commandment, choose to observe the false instead of the true Sabbath are thereby paying homage to that power by which alone it is commanded. But in the very act of enforcing a religious duty by secular power, the churches would themselves form an image to the beast; hence the enforcement of Sundaykeeping in the United States would be an enforcement of the worship of the beast and his image.” The Great Controversy, 443, 448, 449.

> „Impunerea păzirii duminicii din partea bisericilor protestante este o impunere a închinării față de papalitate — față de fiară. Cei care, înțelegând pretențiile poruncii a patra, aleg să păzească sabatul fals în locul celui adevărat aduc prin aceasta omagiu acelei puteri prin a cărei autoritate numai este el poruncit. Dar, chiar prin actul de a impune o îndatorire religioasă prin puterea seculară, bisericile ar forma ele însele un chip al fiarei; prin urmare, impunerea păzirii duminicii în Statele Unite ar fi o impunere a închinării față de fiară și față de chipul ei.” Tragedia veacurilor, 443, 448, 449.

It is in a crisis that character is revealed, and the mysterious message on the wall produced a crisis in Belshazzar’s experience and marked the end of his kingdom, thus symbolizing the end of the kingdom of the earth beast. Belshazzar died that very night, representing the Sunday law, when the United States is overthrown as the sixth kingdom of Bible prophecy at the Sunday law, but the United States immediately transitions into the premier king of the ten kings. The ten kings are the seventh kingdom of Bible prophecy, and they immediately agree to give their seventh kingdom to the beast.

Charakter objawuje się w czasie kryzysu, a tajemnicze przesłanie na ścianie wywołało kryzys w doświadczeniu Belszaccara i oznaczyło koniec jego królestwa, symbolizując tym samym koniec królestwa ziemskiej bestii. Belszaccar umarł tej samej nocy, co przedstawia ustawę niedzielną, kiedy Stany Zjednoczone zostają obalone jako szóste królestwo proroctwa biblijnego przy ustawie niedzielnej, lecz Stany Zjednoczone natychmiast przechodzą do roli naczelnego króla dziesięciu królów. Dziesięciu królów stanowi siódme królestwo proroctwa biblijnego i oni natychmiast zgadzają się oddać swoje siódme królestwo bestii.

> For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. Revelation 17:17.

> Căci Dumnezeu le-a pus în inimă să-I împlinească voia, să fie într-un gând și să-și dea împărăția fiarei, până se vor împlini cuvintele lui Dumnezeu. Apocalipsa 17:17.

The final movements are rapid ones, and the transition from the sixth kingdom to the seventh, and then to the eighth is rapid, for the world is then in a great crisis. The overthrow of the earth beast causes Belshazzar to fear, and as the premier king of the ten kings, he represents the fear that all the kings of the earth will experience at the overthrow of the United States. In Revelation chapter eleven, the “hour” that the handwriting appears upon the wall, is the “hour” of the great earthquake. At that point three symbols of Islam are marked, and it is Islam that causes the kings to fear in the last days.

Mișcările finale sunt rapide, iar trecerea de la a șasea împărăție la a șaptea, și apoi la a opta, este rapidă, căci atunci lumea se află într-o mare criză. Răsturnarea fiarei pământului îl face pe Belșațar să se teamă și, ca rege principal al celor zece regi, el reprezintă teama pe care toți regii pământului o vor trăi la răsturnarea Statelor Unite. În capitolul unsprezece din Apocalipsa, „ceasul” în care scrierea apare pe zid este „ceasul” marelui cutremur. În acel moment sunt marcate trei simboluri ale islamului, iar islamul este cel care îi face pe regi să se teamă în zilele din urmă.

> For, lo, the kings were assembled, they passed by together. They saw it, and so they marvelled; they were troubled, and hasted away. Fear took hold upon them there, and pain, as of a woman in travail. Thou breakest the ships of Tarshish with an east wind. As we have heard, so have we seen in the city of the Lord of hosts, in the city of our God: God will establish it forever. Selah. Psalm 48:4–8.

> Căci, iată, împărații s-au adunat, au trecut împreună. Au văzut și astfel s-au minunat; s-au tulburat și s-au grăbit să fugă. Acolo i-a cuprins frica, și durerea, ca a unei femei în durerile nașterii. Tu sfărâmi corăbiile din Tarșiș cu vântul de răsărit. Așa cum am auzit, tot astfel am văzut în cetatea Domnului oștirilor, în cetatea Dumnezeului nostru: Dumnezeu o va întări pe vecie. Selah. Psalmul 48:4–8.

The lords, or kings were assembled at Belshazzar’s feast, drinking the wine of Babylon and handling and looking upon the sacred vessels of God’s sanctuary, when fear took hold of them, as represented by Belshazzar’s fear when the handwriting appeared upon the wall. Belshazzar’s fear began an escalating fear that is represented by a woman in travail, and Revelation eleven’s “hour” leads into chapter twelve, where the ensign is represented as a woman about to give birth. The first labor pain is the handwriting on the wall of the banquet hall. The fear is caused by the “east wind” of Islam, that “breakest the ships of Tarshish.”

Domnii, sau împărații, erau adunați la ospățul lui Belșațar, bând vinul Babilonului și mânuind și privind vasele sfinte ale sanctuarului lui Dumnezeu, când frica i-a cuprins, așa cum este reprezentată prin frica lui Belșațar atunci când scrierea a apărut pe zid. Frica lui Belșațar a dat început unei frici tot mai mari, care este reprezentată printr-o femeie în durerile nașterii, iar „ceasul” din Apocalipsa unsprezece conduce spre capitolul doisprezece, unde steagul este reprezentat ca o femeie gata să nască. Prima durere a nașterii este scrierea de pe zidul sălii de ospăț. Frica este provocată de „vântul de răsărit” al islamului, care „sfărâmă corăbiile din Tarsis”.

In Belshazzar’s banquet hall, “one thousand lords” are consuming the wine of Babylon, which represents Sunday enforcement. At that time, Nebuchadnezzar’s orchestra begins to play the music, as Belshazzar has the ornaments of the sanctuary brought in. The whore of Tyre begins to sing, and apostate Israel begins to dance around Nebuchadnezzar’s golden idol. But the party is crashed by the “east wind,” which is the “third woe” that comes quickly, and is the “seventh trumpet.” When Islam crashes the party, the “nations are angered.” They are angered, for the ships of Tarshish, the symbol of the economic structure of planet earth is then sank in the midst of the sea.

În sala de ospăț a lui Belșațar, „o mie de domni” beau vinul Babilonului, care reprezintă impunerea duminicii. În acel timp, orchestra lui Nebucadnețar începe să cânte muzica, în timp ce Belșațar poruncește să fie aduse podoabele sanctuarului. Curva Tirului începe să cânte, iar Israelul apostat începe să joace în jurul chipului de aur al lui Nebucadnețar. Dar ospățul este tulburat de „vântul de răsărit”, care este „a treia nenorocire” ce vine curând și este „a șaptea trâmbiță”. Când islamul tulbură ospățul, „neamurile se mânie”. Ele se mânie, căci corăbiile Tarsisului, simbolul structurii economice a planetei pământ, sunt atunci scufundate în mijlocul mării.

> Tarshish was thy merchant by reason of the multitude of all kind of riches; with silver, iron, tin, and lead, they traded in thy fairs. Javan, Tubal, and Meshech, they were thy merchants: they traded the persons of men and vessels of brass in thy market. They of the house of Togarmah traded in thy fairs with horses and horsemen and mules. The men of Dedan were thy merchants; many isles were the merchandise of thine hand: they brought thee for a present horns of ivory and ebony. Syria was thy merchant by reason of the multitude of the wares of thy making: they occupied in thy fairs with emeralds, purple, and broidered work, and fine linen, and coral, and agate. Judah, and the land of Israel, they were thy merchants: they traded in thy market wheat of Minnith, and Pannag, and honey, and oil, and balm. Damascus was thy merchant in the multitude of the wares of thy making, for the multitude of all riches; in the wine of Helbon, and white wool. Dan also and Javan going to and fro occupied in thy fairs: bright iron, cassia, and calamus, were in thy market. Dedan was thy merchant in precious clothes for chariots. Arabia, and all the princes of Kedar, they occupied with thee in lambs, and rams, and goats: in these were they thy merchants. The merchants of Sheba and Raamah, they were thy merchants: they occupied in thy fairs with chief of all spices, and with all precious stones, and gold. Haran, and Canneh, and Eden, the merchants of Sheba, Asshur, and Chilmad, were thy merchants. These were thy merchants in all sorts of things, in blue clothes, and broidered work, and in chests of rich apparel, bound with cords, and made of cedar, among thy merchandise. The ships of Tarshish did sing of thee in thy market: and thou wast replenished, and made very glorious in the midst of the seas. Thy rowers have brought thee into great waters: the east wind hath broken thee in the midst of the seas. Thy riches, and thy fairs, thy merchandise, thy mariners, and thy pilots, thy calkers, and the occupiers of thy merchandise, and all thy men of war, that are in thee, and in all thy company which is in the midst of thee, shall fall into the midst of the seas in the day of thy ruin. Ezekiel 27:12–26.

> Tarșiș era negustorul tău din pricina mulțimii tuturor felurilor de bogății; cu argint, fier, cositor și plumb făceau negoț în târgurile tale. Iavan, Tubal și Meșec erau negustorii tăi; făceau negoț în piața ta cu suflete de oameni și vase de aramă. Cei din casa lui Togarma făceau negoț în târgurile tale cu cai, călăreți și catâri. Oamenii din Dedan erau negustorii tăi; multe ostroave erau marfa mâinii tale; îți aduceau în dar fildeș și abanos. Siria era negustorul tău din pricina mulțimii lucrurilor meșteșugite de tine; făceau negoț în târgurile tale cu smaralde, purpură, lucruri cusute cu fir, in subțire, mărgean și agat. Iuda și țara lui Israel erau negustorii tăi; făceau negoț în piața ta cu grâu din Minit, Pannag, miere, untdelemn și balsam. Damascul era negustorul tău pentru mulțimea lucrurilor meșteșugite de tine, pentru mulțimea tuturor bogățiilor, cu vin din Helbon și lână albă. Dan și Iavan, mergând încoace și încolo, făceau negoț în târgurile tale; fier lustruit, casie și trestie mirositoare erau în piața ta. Dedan era negustorul tău cu haine scumpe pentru care. Arabia și toate căpeteniile Chedarului făceau negoț cu tine în miei, berbeci și țapi; în acestea erau ei negustorii tăi. Negustorii din Șeba și Raama erau negustorii tăi; făceau negoț în târgurile tale cu cele mai alese mirodenii, cu toate pietrele prețioase și cu aur. Haran, Cane și Eden, negustorii din Șeba, Asur și Chilmad erau negustorii tăi. Aceștia erau negustorii tăi în tot felul de lucruri, în veșminte albastre și lucruri cusute cu fir, și în lăzi cu haine de preț, legate cu funii și făcute din cedru, între mărfurile tale. Corăbiile din Tarșiș cântau despre tine în târgul tău; și ai fost umplută și făcută foarte slăvită în mijlocul mărilor. Vâslașii tăi te-au dus pe ape mari; vântul de răsărit te-a sfărâmat în mijlocul mărilor. Bogățiile tale și târgurile tale, mărfurile tale, marinarii tăi și cârmacii tăi, călăfătuitorii tăi și negustorii mărfii tale, și toți oamenii tăi de război, care sunt în tine, și toată obștea ta care este în mijlocul tău, vor cădea în mijlocul mărilor în ziua căderii tale. Ezechiel 27:12–26.

The “ships of Tarshish” are the symbol of the economic structure of planet earth, and they are sunk in the midst of the sea by the “east wind.” Ezekiel informs us this takes place in the “day of thy ruin,” and the subject of Ezekiel chapter twenty-seven, is the lamentation for Tyrus.

„Corăbiile Tarsisului” sunt simbolul structurii economice a planetei pământ și sunt scufundate în mijlocul mării de „vântul de răsărit”. Ezechiel ne spune că aceasta are loc în „ziua prăbușirii tale”, iar subiectul capitolului douăzeci și șapte din Ezechiel este tânguirea pentru Tir.

> The word of the Lord came again unto me, saying, Now, thou son of man, take up a lamentation for Tyrus; And say unto Tyrus, O thou that art situate at the entry of the sea, which art a merchant of the people for many isles, Thus saith the Lord God; O Tyrus, thou hast said, I am of perfect beauty. Ezekiel 27:1–3.

> Domnului mi-a vorbit din nou, zicând: „Iar tu, fiul omului, înalță un cântec de jale asupra Tirului și spune Tirului: «Tu, care ești așezat la intrarea mării, negustor al popoarelor pentru multe ostroave, așa zice Domnul Dumnezeu: O, Tirule, tu ai zis: „Eu sunt de o frumusețe desăvârșită.”»” Ezechiel 27:1–3.

The day of the ruin of Tyrus is the subject of the lamentation. The day of the ruin of Tyrus is the Sunday law, for Tyrus is a symbol of the papacy, whose judgment begins in the “hour” that the second voice of Revelation eighteen begins to call people out of Babylon.

Ziua nimicirii Tirului este subiectul lamentației. Ziua nimicirii Tirului este legea duminicală, căci Tirul este un simbol al papalității, a cărei judecată începe în „ceasul” în care al doilea glas din Apocalipsa optsprezece începe să cheme oamenii să iasă din Babilon.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Reward her even as she rewarded you, and double unto her double according to her works: in the cup which she hath filled fill to her double. How much she hath glorified herself, and lived deliciously, so much torment and sorrow give her: for she saith in her heart, I sit a queen, and am no widow, and shall see no sorrow. Therefore shall her plagues come in one day, death, and mourning, and famine; and she shall be utterly burned with fire: for strong is the Lord God who judgeth her. And the kings of the earth, who have committed fornication and lived deliciously with her, shall bewail her, and lament for her, when they shall see the smoke of her burning, Standing afar off for the fear of her torment, saying, Alas, alas that great city Babylon, that mighty city! for in one hour is thy judgment come. And the merchants of the earth shall weep and mourn over her; for no man buyeth their merchandise any more. Revelation 18:4–11.

> Și am auzit un alt glas din cer, zicând: Ieșiți din mijlocul ei, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din plăgile ei. Căci păcatele ei au ajuns până la cer, și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei. Răsplătiți-i chiar cum v-a răsplătit ea vouă și dați-i îndoit, de două ori mai mult, după faptele ei; în potirul în care a umplut ea, umpleți-i îndoit. Pe cât s-a slăvit pe sine însăși și a trăit în desfătare, pe atât dați-i chin și tânguire; pentru că zice în inima ei: Șed ca împărăteasă, nu sunt văduvă și nu voi vedea nicidecum tânguire. De aceea, într-o singură zi vor veni plăgile ei: moartea, tânguirea și foametea; și va fi arsă de tot în foc, căci puternic este Domnul Dumnezeu, Cel care o judecă. Și împărații pământului, care au curvit și au trăit în desfătare cu ea, o vor plânge și o vor jeli, când vor vedea fumul arderii ei, stând departe, de frica chinului ei, și zicând: Vai, vai, cetatea aceea mare, Babilon, cetatea cea tare! Pentru că într-un singur ceas a venit judecata ta. Și negustorii pământului vor plânge și se vor tângui pentru ea, pentru că nimeni nu le mai cumpără marfa. Apocalipsa 18:4–11.

The word that is used five times as “hour,” in the book of Daniel, always represents some type of judgment. The type of judgment is determined by the context of the passage where it is employed. In Daniel chapter four, the word “hour” is used first to announce the coming of judgment, whether it was the investigative judgment that began on October 22, 1844, or the executive judgment that begins at the Sunday law. In both cases, the investigative or executive judgments are progressive. The executive judgment of the papacy begins at the Sunday law in the United States. That marks the “hour” that the papacy’s executive judgment begins, and that “hour” is the “hour” of the great earthquake of Revelation eleven, when the two witnesses, represented by Shadrach, Meshach and Abednego are cast into the furnace as the ensign that is lifted up as Ezekiel’s mighty army. That “hour” is when the handwriting appears upon Belshazzar’s wall.

Cuvântul care este folosit de cinci ori ca „ceas”, în cartea lui Daniel, reprezintă întotdeauna un anumit tip de judecată. Tipul de judecată este determinat de contextul pasajului în care este folosit. În capitolul patru din Daniel, cuvântul „ceas” este folosit mai întâi pentru a anunța venirea judecății, fie că a fost judecata de cercetare care a început la 22 octombrie 1844, fie judecata executivă care începe la legea duminicală. În ambele cazuri, judecata de cercetare sau judecata executivă sunt progresive. Judecata executivă a papalității începe la legea duminicală în Statele Unite. Aceasta marchează „ceasul” în care începe judecata executivă a papalității, iar acel „ceas” este „ceasul” marelui cutremur din Apocalipsa unsprezece, când cei doi martori, reprezentați de Șadrac, Meșac și Abed-Nego, sunt aruncați în cuptor ca steagul înălțat asemenea oștirii celei mari a lui Ezechiel. Acel „ceas” este atunci când scrierea de pe perete apare pe zidul lui Belșațar.

The “ships of Tarshish”, which represent the structure of the economic supply-lines of planet earth are sunk in the midst of the seas at that time, and it causes the merchants and kings of the earth to fear as represented by Belshazzar.

„Corăbiile Tarsisului”, care reprezintă structura liniilor de aprovizionare economică ale planetei pământ, sunt scufundate în mijlocul mărilor în vremea aceea, iar lucrul acesta îi face pe negustorii și pe împărații pământului să se teamă, așa cum este reprezentat de Belșațar.

In Revelation eleven, the “hour” is when the “third Woe” of Islam comes quickly, and the Seventh Trumpet sounds, and the nations are made angry. All three of those symbols point to Islam as the providential tool the Lord uses to accomplish the slaying of Belshazzar at that very “hour.” Belshazzar was slain by enemies that secretly came into his kingdom through the gates that had been carelessly left open, just as the border wall between Mexico and the United States has been carelessly left open, as the “hour” of the “great earthquake” approaches.

În capitolul unsprezece din Apocalipsa, „ceasul” este momentul în care „a treia Vai” a islamului vine degrabă, și Trâmbița a Șaptea sună, și neamurile se mânie. Toate trei dintre aceste simboluri indică islamul ca instrumentul providențial pe care Domnul îl folosește pentru a împlini uciderea lui Belșațar chiar în acel „ceas”. Belșațar a fost ucis de vrăjmași care au intrat pe ascuns în împărăția lui prin porțile care fuseseră lăsate deschise cu nepăsare, așa cum zidul de la granița dintre Mexic și Statele Unite a fost lăsat deschis cu nepăsare, pe măsură ce se apropie „ceasul” „marelui cutremur”.

The healing of the deadly wound of the papacy is set forth in the last six verses of Daniel chapter eleven. In those verses three obstacles are identified that are overcome as the papacy’s deadly wound is healed. The King of the North always conquers three obstacles on his way to supreme power, and always in the order of: first his enemy, second his ally, and then finally his victim. The first to be conquered was the King of the South, representing the Soviet Union, the last enemy of Rome, that was swept away in 1989. The second obstacle is the glorious land, which is Rome’s ally who conquered the USSR for Rome, the United States, which is conquered in the “hour” we are now considering. Thereafter the third obstacle, represented as Egypt, represents when the papacy takes control of its victim, the United Nations.

Vindecarea rănii de moarte a papalității este prezentată în ultimele șase versete ale capitolului unsprezece din Daniel. În acele versete sunt identificate trei obstacole care sunt biruite pe măsură ce rana de moarte a papalității este vindecată. Împăratul de la miazănoapte cucerește întotdeauna trei obstacole în drumul său spre puterea supremă, și întotdeauna în următoarea ordine: mai întâi vrăjmașul său, al doilea aliatul său, iar apoi, în cele din urmă, victima sa. Cel dintâi care a fost cucerit a fost Împăratul de la miazăzi, reprezentând Uniunea Sovietică, ultimul vrăjmaș al Romei, care a fost măturat în 1989. Al doilea obstacol este țara cea slăvită, care este aliatul Romei ce a învins URSS-ul pentru Roma, Statele Unite, care sunt cucerite în „ceasul” pe care îl luăm acum în considerare. După aceea, al treilea obstacol, reprezentat ca Egiptul, arată momentul în care papalitatea preia controlul asupra victimei sale, Națiunile Unite.

In 1989, when the unsealing of those verses occurred, and there was thereafter an increase of knowledge of those verses, it was recognized that pagan Rome, papal Rome and then modern Rome (represented as the King of the North in the last six verses of Daniel chapter eleven), each needed to overcome three geographical obstacles before they were established as a kingdom. For pagan Rome, those three obstacles were represented as three directions.

În anul 1989, când a avut loc desigilarea acelor versete și, ulterior, o creștere a cunoașterii cu privire la acele versete, s-a recunoscut că Roma păgână, Roma papală și apoi Roma modernă (reprezentată ca Împăratul de la Miazănoapte în ultimele șase versete ale capitolului unsprezece din Daniel), fiecare trebuia să biruiască trei obstacole geografice înainte de a fi întemeiată ca împărăție. Pentru Roma păgână, aceste trei obstacole erau reprezentate ca trei direcții.

> And out of one of them came forth a little horn, which waxed exceeding great, toward the south, and toward the east, and toward the pleasant land. Daniel 8:9.

> Și dintr-unul dintre ele a ieșit un corn mic, care s-a mărit nespus de mult spre miazăzi, spre răsărit și spre țara cea plăcută. Daniel 8:9.

For papal Rome they were three horns that needed to be plucked up.

Pentru Roma papală, ele erau trei coarne care trebuiau să fie smulse.

> I considered the horns, and, behold, there came up among them another little horn, before whom there were three of the first horns plucked up by the roots: and, behold, in this horn were eyes like the eyes of man, and a mouth speaking great things. Daniel 7:8.

> Am privit coarnele și iată că dintre ele a ieșit un alt corn mic, înaintea căruia trei dintre cele dintâi coarne au fost smulse din rădăcini; și iată că în cornul acesta erau niște ochi ca ochii de om și o gură care rostea lucruri mari. Daniel 7:8.

For modern Rome (the king of the north), represented in the last six verses of Daniel eleven, the three obstacles were the king of the south, the glorious land, and Egypt. As with pagan Rome and papal Rome the three obstacles represented geographic obstacles. Modern Rome, represented as the king of the north in the last six verses of Daniel eleven, needed to overcome three “walls”, and with the first wall there was a philosophical “wall” that was removed at the same time a literal wall was removed. In 1989, when the king of the north brought down the Soviet Union (the king of the south), the philosophical “wall” of the “iron curtain” was removed, as the Berlin wall was dismantled.

Pentru Roma modernă (împăratul de la miazănoapte), reprezentată în ultimele șase versete din Daniel unsprezece, cele trei piedici au fost împăratul de la miazăzi, țara cea slăvită și Egiptul. La fel ca în cazul Romei păgâne și al Romei papale, cele trei piedici reprezentau obstacole geografice. Roma modernă, reprezentată ca împăratul de la miazănoapte în ultimele șase versete din Daniel unsprezece, trebuia să biruiască trei „ziduri”, iar odată cu primul zid a existat un „zid” filosofic care a fost înlăturat în același timp în care un zid literal a fost dărâmat. În 1989, când împăratul de la miazănoapte a doborât Uniunea Sovietică (împăratul de la miazăzi), „zidul” filosofic al „cortinei de fier” a fost înlăturat, în timp ce zidul Berlinului era demontat.

In the “hour” of Belshazzar’s judgment, when the handwriting is on the wall, and his enemies are secretly entering in through the unguarded gates, the philosophical “wall” of the separation of church and state is removed, while Islam of the third Woe has secretly entered through the unattended “wall” on the southern border of the glorious land.

În „ceasul” judecății lui Belșațar, când scrierea este pe perete, iar vrăjmașii lui intră pe ascuns prin porțile nepăzite, „zidul” filozofic al separării dintre biserică și stat este înlăturat, în timp ce islamul celei de-a treia Vai a intrat pe ascuns prin „zidul” nesupravegheat de la hotarul de miazăzi al țării celei slăvite.

When “Egypt”, representing the United Nations, is conquered, and the philosophical “wall of national sovereignty” is removed, as every nation is forced to accept the one-world government that is directed by the whore of Tyre. At that time, a financial crash will occur that produces the martial law and despotism of the last days. Something may very well happen on a street that is called “Wall Street”.

Când „Egiptul”, reprezentând Națiunile Unite, va fi cucerit, iar „zidul filozofic al suveranității naționale” va fi înlăturat, pe măsură ce fiecare națiune va fi constrânsă să accepte guvernarea mondială unică, dirijată de curva Tirului, atunci va avea loc o prăbușire financiară care va produce legea marțială și despotismul zilelor de pe urmă. S-ar putea foarte bine ca ceva să se întâmple pe o stradă numită „Wall Street”.

> “The very means that is now so sparingly invested in the cause of God, and that is selfishly retained, will, in a little while, be cast with all idols to the moles and to the bats. Money will soon depreciate in value very suddenly when the reality of eternal scenes opens to the senses of man.” Welfare Ministry, 266.

> „Chiar mijloacele care acum sunt investite atât de zgârcit în cauza lui Dumnezeu și care sunt păstrate în mod egoist vor fi, peste puțină vreme, aruncate împreună cu toți idolii la cârtițe și la lilieci. Banii își vor pierde curând valoarea, foarte pe neașteptate, când realitatea scenelor veșnice se va deschide înaintea simțurilor omului.” Welfare Ministry, 266.

We continue our study of Belshazzar in the next article.

Continuăm studiul nostru despre Belșațar în articolul următor.

> “Today, as in the days of Elijah, the line of demarcation between God’s commandment-keeping people and the worshipers of false gods is clearly drawn. ‘How long halt ye between two opinions?’ Elijah cried; ‘if the Lord be God, follow Him: but if Baal, then follow him.’ 1 Kings 18:21. And the message for today is: ‘Babylon the great is fallen, is fallen…. Come out of her, My people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities.’ Revelation 18:2, 4, 5.

> “Astăzi, ca și în zilele lui Ilie, linia de demarcație dintre poporul lui Dumnezeu, care păzește poruncile Sale, și închinătorii la dumnezei falși este trasată limpede. «Până când vreți să șchiopătați de amândouă picioarele?» a strigat Ilie; «dacă Domnul este Dumnezeu, mergeți după El; iar dacă este Baal, mergeți după el.» 1 Împărați 18:21. Iar solia pentru timpul de acum este: «A căzut, a căzut Babilonul cel mare…. Ieșiți din mijlocul ei, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din urgiile ei. Căci păcatele ei s-au îngrămădit și au ajuns până la cer, și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei.» Apocalipsa 18:2, 4, 5.”

> “The time is not far distant when the test will come to every soul. The observance of the false sabbath will be urged upon us. The contest will be between the commandments of God and the commandments of men. Those who have yielded step by step to worldly demands and conformed to worldly customs will then yield to the powers that be, rather than subject themselves to derision, insult, threatened imprisonment, and death. At that time the gold will be separated from the dross. True godliness will be clearly distinguished from the appearance and tinsel of it. Many a star that we have admired for its brilliance will then go out in darkness. Those who have assumed the ornaments of the sanctuary, but are not clothed with Christ’s righteousness, will then appear in the shame of their own nakedness.” Prophets and Kings, 187, 188.

> „Времето не е далечно, когато изпитът ще дойде върху всяка душа. Спазването на лъжливата събота ще ни бъде налагано. Борбата ще бъде между Божиите заповеди и човешките заповеди. Онези, които стъпка по стъпка са се поддали на светските изисквания и са се съобразили със светските обичаи, тогава ще се подчинят на властите, вместо да се изложат на присмех, оскърбление, заплаха от затвор и смърт. В онова време златото ще бъде отделено от шлаката. Истинското благочестие ще бъде ясно разграничено от неговата привидност и сърма. Мнозина звезди, на които сме се възхищавали заради блясъка им, тогава ще угаснат в тъмнина. Онези, които са приели украшенията на светилището, но не са облечени в Христовата правда, тогава ще се явят в срама на собствената си голота.“ Пророци и царе, 187, 188.

Back to Articles