Article

# The Book of Daniel - Number Eight

Cartea lui Daniel - Numărul Opt

A Process

Un proces

Author

Jeff Pippenger

Published

December 3, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

> In the third year of the reign of Jehoiakim king of Judah came Nebuchadnezzar king of Babylon unto Jerusalem, and besieged it. And the Lord gave Jehoiakim king of Judah into his hand, with part of the vessels of the house of God: which he carried into the land of Shinar to the house of his god; and he brought the vessels into the treasure house of his god. Daniel 1:1, 2.

> În al treilea an al domniei lui Ioiachim, împăratul lui Iuda, Nebucadnețar, împăratul Babilonului, a venit împotriva Ierusalimului și l-a asediat. Și Domnul l-a dat în mâna lui pe Ioiachim, împăratul lui Iuda, împreună cu o parte din vasele Casei lui Dumnezeu; pe acestea le-a dus în țara Șinear, în casa dumnezeului său, și a adus vasele în vistieria dumnezeului său. Daniel 1:1, 2.

The books of Daniel and Revelation are the same book, and the same prophetic lines that are represented in the book of Daniel are taken up in the book of Revelation. The Revelation of Jesus Christ, represents the final prophetic message that is unsealed just before the close of probation.

Cărțile lui Daniel și Apocalipsa sunt aceeași carte, iar aceleași linii profetice care sunt reprezentate în cartea lui Daniel sunt reluate în cartea Apocalipsei. Apocalipsa lui Isus Hristos reprezintă ultimul mesaj profetic care este desigilat chiar înainte de încheierea timpului de probă.

Truths which in the past have been correctly understood from the book of Revelation but have been sealed up by custom and tradition, are still truth, and today they are being unsealed again by the Lion of the tribe of Judah, and those truths are now revealing their perfect fulfillment.

Adevărurile care în trecut au fost înțelese corect din cartea Apocalipsei, dar au fost pecetluite de obicei și tradiție, sunt încă adevăr, iar astăzi ele sunt din nou desigilate de Leul din seminția lui Iuda, iar aceste adevăruri își descoperă acum împlinirea lor desăvârșită.

Truths which in the past have been correctly understood from the book of Daniel but have been sealed up by custom and tradition, are still truth, and today they are being unsealed again by the Lion of the tribe of Judah, and those truths are now revealing their perfect fulfillment.

Adevărurile care în trecut au fost înțelese corect din cartea lui Daniel, dar au fost pecetluite de obicei și tradiție, sunt încă adevăr, iar astăzi ele sunt despecetluite din nou de Leul din seminția lui Iuda, iar aceste adevăruri își descoperă acum împlinirea lor desăvârșită.

Daniel is simply the first of the two books that represent the Revelation of Jesus Christ.

Daniel este, pur și simplu, primul dintre cele două cărți care reprezintă Revelația lui Isus Hristos.

Jehoiakim is a symbol of the empowerment of the first message in a reform movement. He is also a symbol of the covenant, for the change of a name prophetically identifies the beginning of a covenant relationship. The covenant relationship that God enters into with a people who had formerly not been God’s covenant people, begins at the empowerment of the first message.

Yehoiakim este un simbol al împuternicirii primei solii într-o mișcare de reformă. El este, de asemenea, un simbol al legământului, căci schimbarea unui nume identifică în mod profetic începutul unei relații de legământ. Relația de legământ în care Dumnezeu intră cu un popor care mai înainte nu fusese poporul legământului lui Dumnezeu începe la împuternicirea primei solii.

> Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:10.

> Cei care odinioară nu erați un popor, dar acum sunteți poporul lui Dumnezeu; care nu căpătaserăți îndurare, dar acum ați căpătat îndurare. 1 Petru 2:10.

The symbol of a name being changed representing a covenant relationship is established by Abram’s name being changed to Abraham, Sarai’s name to Sarah, Jacob’s name to Israel and Saul to Paul. There are other witnesses to the symbol, but in chapter one of Daniel, Daniel’s name is changed to Belteshazzar, and Hananiah’s name is changed to Shadrach, Mishael’s to Meshach, and Azariah’s to Abednego.

Simbolul schimbării unui nume ca reprezentând o relație de legământ este stabilit prin schimbarea numelui lui Abram în Avraam, a numelui lui Sarai în Sara, a numelui lui Iacov în Israel și a lui Saul în Pavel. Mai există și alte mărturii ale acestui simbol, însă în capitolul întâi din Daniel, numele lui Daniel este schimbat în Beltșațar, al lui Hanania în Șadrac, al lui Mișael în Meșac, iar al lui Azaria în Abed-Nego.

When the Lord enters into a covenant relationship with a people, he is simultaneously passing by a former covenant people. Jehoiakim represents the covenant people who are being passed by and Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah represent the covenant people that are then being chosen. When people enter into a covenant relationship, they are then tested as to whether they will uphold the terms of the covenant. The test is represented by the act of eating.

Când Domnul intră într-o relație de legământ cu un popor, în același timp trece pe lângă un fost popor al legământului. Ioiachim reprezintă poporul legământului peste care se trece, iar Daniel, Hanania, Mișael și Azaria reprezintă poporul legământului care este apoi ales. Când oamenii intră într-o relație de legământ, ei sunt apoi puși la încercare cu privire la faptul dacă vor păzi condițiile legământului. Încercarea este reprezentată prin actul de a mânca.

Adam and Eve failed the test with the act of eating, and when God first entered into a covenant with a chosen people, he began the relationship by testing them with manna. Ancient Israel ultimately failed that test, but in doing so they provided the first reference and first witness to the fact that a covenant test is not a singular test, but it is a testing process. By the tenth test, they were assigned to die in the wilderness over the next forty years. God then entered into covenant with Joshua and Caleb, thus providing witness that when the Lord enters into covenant with a chosen people, He is also passing by a former covenant people. At the end of ancient Israel, which was also the beginning of spiritual Israel, the last testing process for ancient Israel was the first testing process for spiritual Israel, and it was represented as the Bread of Heaven. It had been typified by the manna in the first covenant testing process.

Adam na Hawa walishindwa mtihani kwa tendo la kula, na Mungu alipoingia kwa mara ya kwanza katika agano na watu wateule, alianza uhusiano huo kwa kuwajaribu kwa mana. Israeli wa kale hatimaye walishindwa mtihani huo, lakini kwa kufanya hivyo walitoa rejeo la kwanza na ushuhuda wa kwanza wa ukweli kwamba mtihani wa agano si mtihani mmoja wa pekee, bali ni mchakato wa kujaribiwa. Kufikia mtihani wa kumi, waliamriwa kufa nyikani katika kipindi cha miaka arobaini iliyofuata. Kisha Mungu aliingia katika agano na Yoshua na Kalebu, hivyo akitoa ushuhuda kwamba Bwana anapoingia katika agano na watu wateule, Yeye pia anapita kando ya watu wa agano la zamani. Mwishoni mwa Israeli wa kale, ambako pia kulikuwa mwanzo wa Israeli wa kiroho, mchakato wa mwisho wa kujaribiwa kwa Israeli wa kale ulikuwa mchakato wa kwanza wa kujaribiwa kwa Israeli wa kiroho, nao uliwakilishwa kama Mkate wa Mbinguni. Huo ulikuwa umetolewa mfano wake kwa mana katika mchakato wa kwanza wa kujaribiwa wa agano la kwanza.

In that testing process, which was both the first and the last testing process, Jesus identified the test of heavenly Bread when he said that those who are his covenant people must eat his flesh and drink his blood. He lost more disciples at that presentation than any other time in his ministry. That controversy in his ministry was the high point of the illustration of the covenant testing process, and Sister White comments at length upon the event in the Desire of Ages, where the title of the chapter is “The Crisis in Galilee”. The name Galilee means “a hinge,” or “a turning point,” and in the chapter, she outlines why the disciples turned away from him. They refused to apply his testimony of the requirement of eating his flesh and drinking his blood with the proper prophetic methodology. She identified that they held to customs and traditions of prophetic concepts that Satan had inculcated into ancient Israel’s biblical understanding. Those misunderstandings provided them with, what they thought, was an excuse to apply his words literally, instead of spiritually. She also points out that when those who “turned” away from Jesus (Galilee) who are identified in the sixth chapter of John (John 6:66), they walked with him no more forever.

În acel proces de punere la probă, care a fost atât primul, cât și ultimul proces de punere la probă, Isus a identificat testul Pâinii cerești atunci când a spus că aceia care sunt poporul Său de legământ trebuie să mănânce trupul Său și să bea sângele Său. El a pierdut mai mulți ucenici la acea prezentare decât în oricare alt moment al lucrării Sale. Acea controversă din lucrarea Sa a fost punctul culminant al ilustrației procesului de punere la probă al legământului, iar Sister White comentează pe larg asupra acelui eveniment în Hristos, Lumina lumii, unde titlul capitolului este „Criza din Galilea”. Numele Galilea înseamnă „o balama” sau „un punct de cotitură”, iar în acel capitol ea arată de ce ucenicii s-au întors de la El. Ei au refuzat să aplice mărturia Sa cu privire la cerința de a mânca trupul Său și de a bea sângele Său prin metodologia profetică potrivită. Ea a arătat că ei se țineau de obiceiuri și tradiții ale unor concepte profetice pe care Satana le insuflase în înțelegerea biblică a Israelului antic. Aceste neînțelegeri le-au oferit ceea ce ei credeau că este o scuză pentru a aplica cuvintele Sale literal, în loc de spiritual. Ea mai arată și că atunci când aceia care s-au „întors” de la Isus (Galilea), care sunt identificați în capitolul al șaselea din Ioan (Ioan 6:66), n-au mai umblat niciodată cu El.

With the first as with the last covenant testing process of ancient Israel, we find that when God enters into a covenant relationship with a chosen people, He is simultaneously passing by the former covenant people. We also find that he tests those people, not with a singular test, but with a process of testing. We also see that the testing process is represented by something that is to be eaten. We also find that the food represents the Word of God, and that the test involves a choice between two types of food to eat. Do we eat of every tree that God has said we can eat of, or do we eat from the tree which we have been forbidden to eat? We also find that the choice of what to eat includes the test of how we eat the food offered.

Ca și în cazul celui dintâi, tot astfel și în cazul celui de pe urmă proces de punere la probă legat de legământ al vechiului Israel, constatăm că, atunci când Dumnezeu intră într-o relație de legământ cu un popor ales, El trece totodată pe lângă fostul popor al legământului. Constatăm, de asemenea, că El pune acel popor la probă nu printr-o singură încercare, ci printr-un proces de încercare. Vedem, de asemenea, că procesul de punere la probă este reprezentat prin ceva ce trebuie mâncat. Mai constatăm că hrana reprezintă Cuvântul lui Dumnezeu și că încercarea implică o alegere între două feluri de hrană din care să se mănânce. Mâncăm noi din orice pom despre care Dumnezeu a spus că putem mânca, sau mâncăm din pomul din care ni s-a interzis să mâncăm? Mai constatăm că alegerea a ceea ce mâncăm include și încercarea privitoare la felul în care mâncăm hrana oferită.

At the end of spiritual Israel, in the time of the Millerite movement, the first message was empowered on August 11, 1840. Jehoiakim there represents the Protestants that are then being carried into Babylon to become her daughters. They were confronted with a test when the angel of Revelation ten descended and had a little book open in his hand. Just as Jehoiakim rebelled against Nebuchadnezzar’s demands, and was thereafter led into captivity, the Protestants refused to eat the food in the angel’s hand, based upon the traditions and customs they brought with them out of the Dark Ages.

នៅចុងបញ្ចប់នៃអ៊ីស្រាអែលខាងវិញ្ញាណ ក្នុងសម័យនៃចលនាមីឡឺរ៉ាយ សារទីមួយត្រូវបានប្រទានអំណាចនៅថ្ងៃទី ១១ ខែសីហា ឆ្នាំ ១៨៤០។ នៅទីនោះ យេហូយ៉ាគីម តំណាងឲ្យពួកប្រូតេស្តង់ ដែលនៅពេលនោះកំពុងត្រូវបាននាំចូលទៅកាន់បាប៊ីឡូន ដើម្បីក្លាយជាកូនស្រីរបស់នាង។ ពួកគេត្រូវបានប្រឈមមុខនឹងការសាកល្បងមួយ នៅពេលទេវតានៃវិវរណៈជំពូក ១០ ចុះមក ហើយមានសៀវភៅតូចមួយបើកនៅក្នុងដៃរបស់គាត់។ ដូចដែលយេហូយ៉ាគីមបានបះបោរប្រឆាំងនឹងការទាមទាររបស់នេប៊ូក្នេសារ ហើយបន្ទាប់មកត្រូវបាននាំទៅក្នុងការជាប់ជាឈ្លើយ ពួកប្រូតេស្តង់ក៏បានបដិសេធមិនបរិភោគអាហារនៅក្នុងដៃរបស់ទេវតានោះ ដោយផ្អែកលើប្រពៃណី និងទំនៀមទម្លាប់ដែលពួកគេបាននាំមកជាមួយពីយុគសម័យងងឹត។

By the spring of 1844, the testing process had reached a “turning point” for Jehoiakim and the Protestants, and just as in the first testing process for spiritual Israel, they “turned” and walked no more with Jesus. In that history Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah represent the Millerites, who chose to eat the little book which was sweet in their mouth, but became bitter in their stomach.

Până în primăvara anului 1844, procesul de punere la probă ajunsese la un „punct de cotitură” pentru Ioiachim și pentru protestanți și, întocmai ca în primul proces de punere la probă pentru Israelul spiritual, ei „s-au întors” și nu au mai umblat cu Isus. În acea istorie, Daniel, Hanania, Mișael și Azaria îi reprezintă pe milleriți, care au ales să mănânce cărticica aceea care era dulce în gura lor, dar s-a făcut amară în pântecele lor.

If we include Adam and Eve, we have four classic witnesses that the test is represented by the act of eating. We have several prophetic witnesses, that all have the signature of the first and the last. The witness of the test of manna is a first witness, and the test of the Bread of Heaven is both a first test for spiritual Israel, while also being the last witness for ancient Israel. The test of the little book is both the first and the last. It is the end of spiritual Israel’s wandering as the church in the wilderness, and it is the first of those who were chosen to be the final denominated people of God. The Millerites were the beginning of God’s denominated people, which were to be identified as the true horn of Protestantism. There are several witnesses to the testing process that begins when the first message is empowered.

Dacă îi includem pe Adam și pe Eva, avem patru martori clasici că încercarea este reprezentată prin actul mâncării. Avem mai mulți martori profetici, care poartă cu toții semnătura celui dintâi și a celui de pe urmă. Mărturia încercării manei este o mărturie dintâi, iar încercarea Pâinii Cerului este atât o primă încercare pentru Israelul spiritual, cât și ultima mărturie pentru Israelul antic. Încercarea cărticelei este deopotrivă cea dintâi și cea de pe urmă. Ea este sfârșitul rătăcirii lui Israelul spiritual ca biserică în pustie și este începutul acelora care au fost aleși să fie poporul final, numit, al lui Dumnezeu. Milleriții au fost începutul poporului numit al lui Dumnezeu, care urma să fie identificat drept adevăratul corn al protestantismului. Există mai mulți martori ai procesului de încercare care începe atunci când prima solie este împuternicită.

In those processes of testing there arrives a “turning point”, where nearly all of the disciples turn away. At Joshua and Caleb’s testimony all Israel turned away and sought to return to Egypt. At the church in Galilee, the majority of disciples turned away. Because Jesus is the Alpha and Omega, the “turning point” that is represented at the end of the testing process is also illustrated at the beginning of the testing process. When the manna was first provided for ancient Israel, there were those that immediately turned away from the instructions. At Christ’s baptism He turned away and went into the wilderness. Sister White uses the symbol of a turning point in a very informative fashion.

În acele procese de încercare se ajunge la un „punct de cotitură”, în care aproape toți ucenicii se întorc înapoi. La mărturia lui Iosua și Caleb, întregul Israel s-a întors înapoi și a căutat să se întoarcă în Egipt. În biserica din Galileea, majoritatea ucenicilor s-au întors înapoi. Deoarece Isus este Alfa și Omega, „punctul de cotitură” care este reprezentat la sfârșitul procesului de încercare este ilustrat și la începutul procesului de încercare. Când mana a fost dată pentru prima dată vechiului Israel, au fost unii care s-au abătut imediat de la instrucțiuni. La botezul lui Hristos, El S-a întors și S-a dus în pustie. Sora White folosește simbolul unui punct de cotitură într-un mod foarte lămuritor.

> “There are periods which are turning points in the history of nations and of the church. In the providence of God, when these different crises arrive, the light for that time is given. If it is received, there is spiritual progress; if it is rejected, spiritual declension and shipwreck follow. The Lord in His word has opened up the aggressive work of the gospel as it has been carried on in the past, and will be in the future, even to the closing conflict, when Satanic agencies will make their last wonderful movement. From that word we understand that the forces are now at work that will usher in the last great conflict between good and evil—between Satan, the prince of darkness, and Christ, the Prince of life. But the coming triumph for the men who love and fear God is as sure as that His throne is established in the heavens.” Bible Echo, August 26, 1895.

> „Postoje razdoblja koja predstavljaju prekretnice u povijesti naroda i Crkve. U Božjoj providnosti, kada nastupe te različite krize, daje se svjetlo za to vrijeme. Ako se ono primi, nastupa duhovni napredak; ako se odbaci, slijede duhovno nazadovanje i brodolom. Gospodin je u svojoj Riječi razotkrio prodorno djelo evanđelja, kako se ono odvijalo u prošlosti i kako će se odvijati u budućnosti, sve do završnog sukoba, kada će sotonske sile poduzeti svoj posljednji čudesni pokret. Iz te Riječi razumijemo da su sada na djelu sile koje će uvesti posljednji veliki sukob između dobra i zla — između Sotone, kneza tame, i Krista, Kneza života. Ali nadolazeća pobjeda ljudi koji ljube Boga i boje Ga se jednako je sigurna kao što je Njegovo prijestolje utvrđeno na nebesima.” Bible Echo, August 26, 1895.

When the manna was first given to ancient Israel, the light for that history was given. At Christ’s baptism the light for that history was given. On August 11, 1840 the light for that history was given. Each of those turning points mark the beginning of a testing process that ultimately ends at another turning point, when the former covenant people turn away and walk with Christ no more.

Când mana a fost dată pentru prima dată vechiului Israel, a fost dată lumina pentru acea istorie. La botezul lui Hristos, a fost dată lumina pentru acea istorie. La 11 august 1840, a fost dată lumina pentru acea istorie. Fiecare dintre acele puncte de cotitură marchează începutul unui proces de punere la probă care, în cele din urmă, se încheie într-un alt punct de cotitură, când fostul popor al legământului se abate și nu mai umblă cu Hristos.

Because these various testing processes represent both a testing process for the former covenant people and also for the new covenant people, there are two conclusions of the testing process. The conclusion of the testing process, and therefore the final turning point for the Protestants in the Millerite history, was the spring of 1844. The conclusion of the testing process (in the Fall of 1844), or turning point for the Millerites themselves, came after the turning point for the former people of God.

Kwa kuwa michakato hii mbalimbali ya kujaribiwa inawakilisha mchakato wa kujaribiwa kwa watu wa agano la zamani na pia kwa watu wa agano jipya, yapo mahitimisho mawili ya mchakato wa kujaribiwa. Hitimisho la mchakato wa kujaribiwa, na kwa hiyo hatua ya mwisho ya mageuzi kwa Waprotestanti katika historia ya Wamileraiti, lilikuwa majira ya kuchipua ya mwaka 1844. Hitimisho la mchakato wa kujaribiwa (katika Majira ya Kupukutika ya mwaka 1844), au hatua ya mageuzi kwa Wamileraiti wenyewe, lilikuja baada ya hatua ya mageuzi kwa watu wa Mungu wa zamani.

In the history of Christ, the testing process is identified by his twice cleansing the temple, once at the beginning of his ministry, and then again at the ending of his ministry.

În istoria lui Hristos, procesul de încercare este identificat prin faptul că El a curățit templul de două ori: o dată la începutul lucrării Sale, iar apoi din nou la încheierea lucrării Sale.

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> „Când Isus Și-a început lucrarea Sa publică, El a curățit Templul de profanarea lui sacrilegă. Printre ultimele acte ale lucrării Sale s-a aflat a doua curățire a Templului. Tot astfel, în ultima lucrare pentru avertizarea lumii, sunt adresate două chemări distincte către biserici. Solia celui de-al doilea înger este: «A căzut, a căzut Babilonul, cetatea aceea mare, pentru că a adăpat toate neamurile din vinul mâniei curviei ei» (Apocalipsa 14:8). Iar în marea strigare a soliei celui de-al treilea înger se aude un glas din cer, zicând: «Ieșiți din mijlocul ei, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din plăgile ei. Căci păcatele ei s-au îngrămădit și au ajuns până la cer, și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei» (Apocalipsa 18:4, 5).” Solii Alese, cartea 2, 118.

The testing process of the two temple cleansings of Christ is aligned with Malachi chapter three, in the writings of the Spirit of Prophecy.

Procesul de cercetare al celor două curățiri ale templului făcute de Hristos este în armonie cu Maleahi, capitolul trei, în scrierile Spiritului Profetic.

> “In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. Malachi 3:1–3 quoted.” The Desire of Ages, 161.

> „În curățirea templului de cumpărătorii și vânzătorii lumii, Isus Și-a vestit misiunea de a curăți inima de întinăciunea păcatului, — de dorințele pământești, de poftele egoiste, de obiceiurile rele, care corup sufletul. Maleahi 3:1–3 citat.” Hristos, Lumina lumii, 161.

The cleansing of God’s people represents the testing process that is repeatedly identified with several lines of prophecy. Every reference, beginning with Adam and Eve unto the Millerite history represents the cleansing of the one hundred and forty-four thousand.

Curățirea poporului lui Dumnezeu reprezintă procesul de încercare care este identificat în mod repetat în mai multe linii profetice. Fiecare referință, începând de la Adam și Eva până la istoria millerită, reprezintă curățirea celor o sută patruzeci și patru de mii.

> “In the last days of this earth’s history, God’s covenant with his commandment-keeping people is to be renewed.” Review and Herald, February 26, 1914.

> „În ultimele zile ale istoriei acestui pământ, legământul lui Dumnezeu cu poporul Său păzitor al poruncilor trebuie să fie reînnoit.” Review and Herald, 26 februarie 1914.

The cleansing process of the one hundred and forty-four thousand is the first reference in the book of Daniel, which is the first book of the two books that together represent the Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before human probation closes. The cleansing process of the one hundred and forty-four thousand is also represented as the sealing process. When the first message of the cleansing, sealing process of the one hundred and forty-four thousand began on September 11, 2001, it was a turning point for the church and for the world. In Revelation chapter eighteen, the angel that lightens the world with his glory then arrived. Yet in Revelation eighteen, the angel is not represented as having anything to eat in his hand—but it is there. The little book is there. It can be easily recognized by those who choose to eat the methodology represented as “line upon line,” by the prophet Isaiah.

Procesul de curățire al celor o sută patruzeci și patru de mii este prima referire din cartea lui Daniel, care este prima carte dintre cele două cărți ce reprezintă împreună Descoperirea lui Isus Hristos, descoperită chiar înainte de încheierea timpului de probă al omenirii. Procesul de curățire al celor o sută patruzeci și patru de mii este de asemenea reprezentat ca procesul de sigilare. Când prima solie a procesului de curățire și sigilare a celor o sută patruzeci și patru de mii a început la 11 septembrie 2001, aceasta a fost un punct de cotitură pentru biserică și pentru lume. În capitolul optsprezece din Apocalipsa, îngerul care luminează lumea cu slava sa sosise atunci. Totuși, în Apocalipsa 18, îngerul nu este reprezentat ca având ceva de mâncare în mână — dar acel lucru este acolo. Cărticica este acolo. Ea poate fi recunoscută cu ușurință de aceia care aleg să mănânce metodologia reprezentată ca „poruncă peste poruncă”, de profetul Isaia.

By laying “line upon line” we understand that when Christ descended on September 11, 2001, he also had a “little book” which had been represented as “manna”, the “bread of heaven” and the “little book”. But on September 11, 2001, the former chosen people, represented by Jehoiakim, chose to hold to the customs and traditions of Adventism, and then began their march into the captivity of Babylon which will be complete at the Sunday law.

Așezând „linie peste linie”, înțelegem că, atunci când Hristos a coborât la 11 septembrie 2001, El avea de asemenea o „cărticică”, care fusese reprezentată ca „mană”, „pâinea cerului” și „cărticica”. Dar, la 11 septembrie 2001, fostul popor ales, reprezentat de Ioiachim, a ales să se țină de obiceiurile și tradițiile adventismului și apoi și-a început marșul spre robia Babilonului, care se va desăvârși la legea duminicală.

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> „Ali zdaj prihaja beseda, da sem izjavila, da naj bi New York odnesel plimni val? Tega nisem nikoli rekla. Rekla sem, ko sem gledala velike zgradbe, ki so tam rastle, nadstropje za nadstropjem: ‚Kako strašni prizori se bodo odvili, ko bo Gospod vstal, da silovito strese zemljo! Tedaj se bodo izpolnile besede Razodetja 18,1–3.‘ Celotno osemnajsto poglavje Razodetja je opozorilo o tem, kar prihaja nad zemljo. Toda nimam posebne luči glede tega, kaj prihaja nad New York, razen da vem, da bodo nekega dne velike zgradbe tam porušene zaradi obračanja in preobračanja Božje moči. Iz luči, ki mi je bila dana, vem, da je uničenje v svetu. Ena beseda od Gospoda, en dotik njegove mogočne moči, in te masivne stavbe bodo padle. Nastopili bodo prizori, katerih strašnosti si ne moremo predstavljati.“ Review and Herald, 5. julij 1906.

When the “great buildings” of “New York” were “thrown down by the turning and overturning of God’s power,” on September 11, 2001, the light of the angel of Revelation eighteen filled the whole earth, for a turning point had come in the history of the earth beast of Revelation thirteen.

Când „marile clădiri” ale „New York-ului” au fost „dărâmate prin întoarcerea și răsturnarea puterii lui Dumnezeu”, la 11 septembrie 2001, lumina îngerului din Apocalipsa optsprezece a umplut întregul pământ, căci venise un punct de cotitură în istoria fiarei pământului din Apocalipsa treisprezece.

> “There are periods which are turning points in the history of nations and of the church. In the providence of God, when these different crises arrive, the light for that time is given. If it is received, there is spiritual progress; if it is rejected, spiritual declension and shipwreck follow.” Bible Echo, August 26, 1895.

> „Există perioade care constituie puncte de cotitură în istoria națiunilor și a bisericii. În providența lui Dumnezeu, atunci când sosesc aceste diferite crize, este dată lumina pentru vremea aceea. Dacă este primită, urmează progres spiritual; dacă este respinsă, urmează declin spiritual și naufragiu.” Bible Echo, 26 august 1895.

When the light of the angel of Revelation eighteen arrived on September 11, 2001, those who received the light progressed spiritually and those who rejected the light declined spiritually, and began their rebellious journey onward to their final turning point of the Sunday law, where they forever make shipwreck of their profession as the messengers of the third angel. Those in Galilee that turned away and walked no more with Christ in John 6:66, were turning away from the light that had first arrived at his baptism, which is where the first message of that testing history was empowered. In Daniel chapter one, two classes of worshippers are illustrated in the history when the first message is empowered. Jehoiakim represents those that make shipwreck of faith, and Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah represent the faithful.

ਜਦੋਂ ਪ੍ਰਕਾਸ਼ਿਤ ਵਾਕ ਅਠਾਰਵੇਂ ਅਧਿਆਇ ਦੇ ਦੂਤ ਦੀ ਰੌਸ਼ਨੀ 11 ਸਤੰਬਰ, 2001 ਨੂੰ ਆਈ, ਤਾਂ ਜਿਨ੍ਹਾਂ ਨੇ ਉਸ ਰੌਸ਼ਨੀ ਨੂੰ ਸਵੀਕਾਰ ਕੀਤਾ ਉਹ ਆਤਮਿਕ ਤੌਰ ਤੇ ਅੱਗੇ ਵਧੇ, ਅਤੇ ਜਿਨ੍ਹਾਂ ਨੇ ਉਸ ਰੌਸ਼ਨੀ ਨੂੰ ਅਸਵੀਕਾਰ ਕੀਤਾ ਉਹ ਆਤਮਿਕ ਤੌਰ ਤੇ ਡਿੱਗ ਪਏ, ਅਤੇ ਆਪਣੀ ਬਗਾਵਤੀ ਯਾਤਰਾ ਉੱਤੇ ਅੱਗੇ ਵਧਣ ਲੱਗ ਪਏ ਆਪਣੇ ਅੰਤਿਮ ਮੋੜ-ਬਿੰਦੂ, ਐਤਵਾਰ ਦੇ ਕਾਨੂੰਨ, ਤੱਕ, ਜਿੱਥੇ ਉਹ ਤੀਜੇ ਦੂਤ ਦੇ ਸੰਦੇਸ਼ਵਾਹਕ ਹੋਣ ਦੇ ਆਪਣੇ ਦਾਅਵੇ ਨੂੰ ਸਦਾ ਲਈ ਨਾਸ ਕਰ ਬੈਠਦੇ ਹਨ। ਗਲੀਲ ਵਿੱਚ ਜਿਹੜੇ ਯੂਹੰਨਾ 6:66 ਵਿੱਚ ਮੁੜ ਗਏ ਅਤੇ ਮਸੀਹ ਨਾਲ ਫਿਰ ਨਾ ਤੁਰੇ, ਉਹ ਉਸ ਰੌਸ਼ਨੀ ਤੋਂ ਮੁੜ ਰਹੇ ਸਨ ਜੋ ਪਹਿਲਾਂ ਉਸ ਦੇ ਬਪਤਿਸਮੇ ਵੇਲੇ ਆਈ ਸੀ, ਜਿੱਥੇ ਉਸ ਪਰਖ ਦੀ ਇਤਿਹਾਸਕ ਅਵਧੀ ਦਾ ਪਹਿਲਾ ਸੰਦੇਸ਼ ਸ਼ਕਤੀਸ਼ਾਲੀ ਕੀਤਾ ਗਿਆ ਸੀ। ਦਾਨੀਏਲ ਪਹਿਲੇ ਅਧਿਆਇ ਵਿੱਚ, ਉਸ ਇਤਿਹਾਸ ਵਿੱਚ ਜਦੋਂ ਪਹਿਲਾ ਸੰਦੇਸ਼ ਸ਼ਕਤੀਸ਼ਾਲੀ ਕੀਤਾ ਜਾਂਦਾ ਹੈ, ਉੱਥੇ ਉਪਾਸਕਾਂ ਦੀਆਂ ਦੋ ਵਰਗਾਂ ਨੂੰ ਦਰਸਾਇਆ ਗਿਆ ਹੈ। ਯਹੋਯਾਕੀਮ ਉਹਨਾਂ ਦੀ ਪ੍ਰਤੀਨਿਧਤਾ ਕਰਦਾ ਹੈ ਜੋ ਵਿਸ਼ਵਾਸ ਦਾ ਜਹਾਜ਼ ਡੁੱਬਾ ਬੈਠਦੇ ਹਨ, ਅਤੇ ਦਾਨੀਏਲ, ਹਨਨਯਾਹ, ਮੀਸ਼ਾਏਲ ਅਤੇ ਅਜ਼ਰਯਾਹ ਵਿਸ਼ਵਾਸਯੋਗਾਂ ਦੀ ਪ੍ਰਤੀਨਿਧਤਾ ਕਰਦੇ ਹਨ।

> In the third year of the reign of Jehoiakim king of Judah came Nebuchadnezzar king of Babylon unto Jerusalem, and besieged it. And the Lord gave Jehoiakim king of Judah into his hand, with part of the vessels of the house of God: which he carried into the land of Shinar to the house of his god; and he brought the vessels into the treasure house of his god. And the king spake unto Ashpenaz the master of his eunuchs, that he should bring certain of the children of Israel, and of the king’s seed, and of the princes; Children in whom was no blemish, but well favoured, and skilful in all wisdom, and cunning in knowledge, and understanding science, and such as had ability in them to stand in the king’s palace, and whom they might teach the learning and the tongue of the Chaldeans. And the king appointed them a daily provision of the king’s meat, and of the wine which he drank: so nourishing them three years, that at the end thereof they might stand before the king. Now among these were of the children of Judah, Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: Unto whom the prince of the eunuchs gave names: for he gave unto Daniel the name of Belteshazzar; and to Hananiah, of Shadrach; and to Mishael, of Meshach; and to Azariah, of Abednego. But Daniel purposed in his heart that he would not defile himself with the portion of the king’s meat, nor with the wine which he drank: therefore he requested of the prince of the eunuchs that he might not defile himself. Daniel 1:1-8.

> În al treilea an al domniei lui Ioiachim, împăratul lui Iuda, a venit la Ierusalim Nebucadnețar, împăratul Babilonului, și l-a împresurat. Și Domnul l-a dat în mâna lui pe Ioiachim, împăratul lui Iuda, împreună cu o parte din vasele casei lui Dumnezeu; pe acestea le-a dus în țara Șinear, în casa dumnezeului său, și a adus vasele în vistieria dumnezeului său. Și împăratul i-a poruncit lui Așpenaz, mai-marele famenilor săi, să aducă dintre copiii lui Israel, dintre sămânța împărătească și dintre voievozi, niște tineri fără niciun cusur, frumoși la chip, înzestrați cu toată înțelepciunea, pricepuți în cunoștință și cunoscători ai științei, având în ei puterea de a sta în palatul împăratului și pe care să-i învețe scrierea și limba haldeilor. Și împăratul le-a rânduit o porție zilnică din bucatele împăratului și din vinul pe care îl bea el, ca să-i hrănească astfel timp de trei ani, iar la sfârșitul acestora să stea înaintea împăratului. Între aceștia erau, dintre copiii lui Iuda, Daniel, Hanania, Mișael și Azaria. Mai-marele famenilor le-a pus alte nume: lui Daniel i-a pus numele Beltșațar; lui Hanania, Șadrac; lui Mișael, Meșac; și lui Azaria, Abed-Nego. Dar Daniel a hotărât în inima lui să nu se spurce cu porția din bucatele împăratului, nici cu vinul pe care îl bea acesta; de aceea a cerut mai-marelui famenilor să nu se spurce. Daniel 1:1-8.

Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah were the children of Judah. They were made into eunuchs, thus representing the final generation of Adventism. Nebuchadnezzar, as many ancient kings, had the four Judean youths castrated, to remove any concerns the king might have when they served as slaves and interacted with the king’s wives and concubines.

Daniel, Hananiah, Mishael și Azariah au fost fiii lui Iuda. Ei au fost făcuți eunuci, reprezentând astfel generația finală a adventismului. Nebucadnețar, asemenea multor împărați din vechime, i-a castrat pe cei patru tineri iudei, pentru a înlătura orice îngrijorări pe care le-ar fi putut avea împăratul atunci când ei slujeau ca robi și intrau în contact cu soțiile și concubinele împăratului.

Symbolically it represents the final generation of Adventism, for there would be no more line of Judah after these four. Four is a symbol of worldwide, and thus represents the final generation of Seventh-day Adventists around the world who recognize September 11, 2001, as a fulfillment of God’s prophetic Word.

În mod simbolic, aceasta reprezintă generația finală a adventismului, căci după aceștia nu avea să mai existe nicio altă linie a lui Iuda. Patru este un simbol al universalității și, prin urmare, reprezintă generația finală a adventiștilor de ziua a șaptea din întreaga lume, care recunosc data de 11 septembrie 2001 ca fiind o împlinire a Cuvântului profetic al lui Dumnezeu.

Those Seventh-day Adventists are the subject of God’s prophetic Word, for they are those called to be the one hundred and forty-four thousand. Yet their prophetic heritage began with the rebellion of their fathers, in 1863. That initial rebellion is almost impossible to recognize for it has been covered by the traditions and customs of four generations of escalating rebellion. Though difficult to recognize it must be seen and acknowledged, as Daniel ultimately does in Daniel chapter nine. He did so by recognizing the truth located in God’s prophetic Word.

Acei adventiști de ziua a șaptea sunt subiectul Cuvântului profetic al lui Dumnezeu, căci ei sunt cei chemați să fie cei o sută patruzeci și patru de mii. Totuși, moștenirea lor profetică a început odată cu răzvrătirea părinților lor, în 1863. Acea răzvrătire inițială este aproape imposibil de recunoscut, deoarece a fost acoperită de tradițiile și obiceiurile a patru generații de răzvrătire tot mai accentuată. Deși este greu de recunoscut, ea trebuie văzută și recunoscută, așa cum face în cele din urmă Daniel în capitolul nouă din Daniel. El a făcut aceasta recunoscând adevărul aflat în Cuvântul profetic al lui Dumnezeu.

The rebellion that Daniel and the three worthies directly descended from, was their father’s refusal to remain separate from the heathen influences that surrounded them. In 1863, Laodicean Adventism returned to the biblical methodology of apostate Protestantism and Catholicism, to uphold their rejection of Miller’s identification of the “seven times” of Leviticus twenty-six. That rebellion for Daniel and the three worthies was represented by king Hezekiah.

Răzvrătirea din care Daniel și cei trei vrednici se trăgeau în mod direct a fost refuzul tatălui lor de a rămâne despărțit de influențele păgâne care îi înconjurau. În 1863, adventismul laodicean s-a întors la metodologia biblică a protestantismului apostat și a catolicismului, pentru a-și susține respingerea identificării de către Miller a „celor șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase. Acea răzvrătire, pentru Daniel și cei trei vrednici, era reprezentată de împăratul Ezechia.

King Hezekiah pled with the Lord not to die, and his prayer was answered when the Lord gave him another 15 years. In doing so, he then fathered Manasseh, one of the most wicked kings of Judah, but also the king that marks the beginning of the progressive seven-step conquering and enslavement of Judah. In 1856, the True Witness came to knock on Laodicean Adventism’s door, but they chose to live and not die to self. By 1863, they had rebuilt “Jericho” and started the escalating rebellion that ultimately prevented them from recognizing September 11, 2001 as the beginning of their three-step journey into the slavery of spiritual Babylon that ends at the Sunday law.

Prionscail an Rí Eiziciás leis an Tiarna gan bás a fháil, agus freagraíodh a urnaí nuair a thug an Tiarna cúig bliana déag eile dó. Tríd sin a dhéanamh, ghin sé ansin Manaisé, duine de na ríthe ba olca de Iúdá, ach freisin an rí a chomharthaíonn tús chloí agus dhaoirse fhorásach sheacht gcéim Iúdá. Sa bhliain 1856, tháinig an Fíorfhinné chun cnag a bhualadh ar dhoras Aidbhintíochas Laodicéach, ach roghnaigh siad maireachtáil agus gan bás a fháil don fhéin. Faoi 1863, bhí “Iairícó” atógtha acu agus chuir siad tús leis an éirí amach méadaitheach a chuir cosc orthu, sa deireadh thiar, 11 Meán Fómhair 2001 a aithint mar thús a dturais thrí chéim isteach i ndaoirse na Bablóine spioradálta, a chríochnaíonn ag an dlí Domhnaigh.

For king Hezekiah, 1863 came when his prayer to live was granted. The Lord provided a sign that his prayer had been accepted. God confirmed the prayer by moving the sun, and the Babylonians saw the activity of God in the heavens, though they knew not what it meant. The Babylonians then came to Jerusalem to find out about the God who had the power to control the sun. Instead of glorifying the God of Heaven, king Hezekiah, instead of dying to self, chose to glorify his temple and city instead of the God who had chosen to place His name in that temple and city.

Pentru regele Ezechia, anul 1863 a venit atunci când i-a fost ascultată rugăciunea de a trăi. Domnul a oferit un semn că rugăciunea lui fusese primită. Dumnezeu a confirmat rugăciunea prin mișcarea soarelui, iar babilonienii au văzut lucrarea lui Dumnezeu în ceruri, deși nu știau ce însemna. Babilonienii au venit apoi la Ierusalim ca să afle despre Dumnezeul care avea puterea să stăpânească soarele. În loc să-L proslăvească pe Dumnezeul cerului, regele Ezechia, în loc să moară față de sine, a ales să-și slăvească templul și cetatea, în locul Dumnezeului care alesese să-Și pună Numele în acel templu și în acea cetate.

That rebellion brought the prophecy that children from his blood line would become slaves and eunuchs in Babylon. Those children were Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah, and represent the spiritual final generation of those Seventh-day Adventists that recognize September 11, 2001 as a turning point in the history of the nations of the world and of the church, when the light is given that is to test and seal the one hundred and forty-four thousand.

Acea răzvrătire a adus profeția că urmași din linia lui de sânge aveau să devină robi și eunuci în Babilon. Acei copii au fost Daniel, Hanania, Mișael și Azaria și reprezintă generația spirituală finală a acelor adventiști de ziua a șaptea care recunosc 11 septembrie 2001 ca un punct de cotitură în istoria națiunilor lumii și a bisericii, când este dată lumina care urmează să-i pună la probă și să-i sigileze pe cei o sută patruzeci și patru de mii.

> In those days was Hezekiah sick unto death. And the prophet Isaiah the son of Amoz came to him, and said unto him, Thus saith the Lord, Set thine house in order; for thou shalt die, and not live. Then he turned his face to the wall, and prayed unto the Lord, saying, I beseech thee, O Lord, remember now how I have walked before thee in truth and with a perfect heart, and have done that which is good in thy sight. And Hezekiah wept sore. And it came to pass, afore Isaiah was gone out into the middle court, that the word of the Lord came to him, saying, Turn again, and tell Hezekiah the captain of my people, Thus saith the Lord, the God of David thy father, I have heard thy prayer, I have seen thy tears: behold, I will heal thee: on the third day thou shalt go up unto the house of the Lord. And I will add unto thy days fifteen years; and I will deliver thee and this city out of the hand of the king of Assyria; and I will defend this city for mine own sake, and for my servant David’s sake. And Isaiah said, Take a lump of figs. And they took and laid it on the boil, and he recovered. And Hezekiah said unto Isaiah, What shall be the sign that the Lord will heal me, and that I shall go up into the house of the Lord the third day? And Isaiah said, This sign shalt thou have of the Lord, that the Lord will do the thing that he hath spoken: shall the shadow go forward ten degrees, or go back ten degrees? And Hezekiah answered, It is a light thing for the shadow to go down ten degrees: nay, but let the shadow return backward ten degrees. And Isaiah the prophet cried unto the Lord: and he brought the shadow ten degrees backward, by which it had gone down in the dial of Ahaz. At that time Berodachbaladan, the son of Baladan, king of Babylon, sent letters and a present unto Hezekiah: for he had heard that Hezekiah had been sick. And Hezekiah hearkened unto them, and shewed them all the house of his precious things, the silver, and the gold, and the spices, and the precious ointment, and all the house of his armour, and all that was found in his treasures: there was nothing in his house, nor in all his dominion, that Hezekiah shewed them not. Then came Isaiah the prophet unto king Hezekiah, and said unto him, What said these men? and from whence came they unto thee? And Hezekiah said, They are come from a far country, even from Babylon. And he said, What have they seen in thine house? And Hezekiah answered, All the things that are in mine house have they seen: there is nothing among my treasures that I have not shewed them. And Isaiah said unto Hezekiah, Hear the word of the Lord. Behold, the days come, that all that is in thine house, and that which thy fathers have laid up in store unto this day, shall be carried into Babylon: nothing shall be left, saith the Lord. And of thy sons that shall issue from thee, which thou shalt beget, shall they take away; and they shall be eunuchs in the palace of the king of Babylon. Then said Hezekiah unto Isaiah, Good is the word of the Lord which thou hast spoken. And he said, Is it not good, if peace and truth be in my days? And the rest of the acts of Hezekiah, and all his might, and how he made a pool, and a conduit, and brought water into the city, are they not written in the book of the chronicles of the kings of Judah? And Hezekiah slept with his fathers: and Manasseh his son reigned in his stead. 2 Kings 20:1–21.

> In acele zile, Ezechia a fost bolnav pe moarte. Și prorocul Isaia, fiul lui Amoț, a venit la el și i-a zis: Așa zice Domnul: Rânduiește-ți casa, căci vei muri și nu vei trăi. Atunci el și-a întors fața spre perete și s-a rugat Domnului, zicând: Te rog, Doamne, adu-Ți aminte acum cum am umblat înaintea Ta în adevăr și cu inimă desăvârșită și am făcut ceea ce este bine înaintea ochilor Tăi. Și Ezechia a plâns cu amar. Și s-a întâmplat că, înainte ca Isaia să fi ieșit în curtea din mijloc, cuvântul Domnului a venit la el, zicând: Întoarce-te și spune-i lui Ezechia, căpetenia poporului Meu: Așa zice Domnul, Dumnezeul lui David, tatăl tău: Ți-am auzit rugăciunea, ți-am văzut lacrimile; iată, te voi vindeca: a treia zi te vei sui la casa Domnului. Și voi adăuga la zilele tale cincisprezece ani; și te voi izbăvi pe tine și cetatea aceasta din mâna împăratului Asiriei; și voi apăra cetatea aceasta din pricina Mea și din pricina robului Meu David. Și Isaia a zis: Luați o turtă de smochine. Și au luat-o și au pus-o pe bubă, și el s-a vindecat. Și Ezechia a zis lui Isaia: Care va fi semnul că Domnul mă va vindeca și că a treia zi mă voi sui la casa Domnului? Și Isaia a zis: Acesta îți va fi semnul din partea Domnului, că Domnul va face lucrul pe care l-a spus: să meargă umbra înainte zece trepte sau să se întoarcă înapoi zece trepte? Și Ezechia a răspuns: Este un lucru ușor pentru umbră să coboare zece trepte; nu, ci să se întoarcă umbra înapoi zece trepte. Și prorocul Isaia a strigat către Domnul; și El a adus umbra înapoi cu zece trepte, pe treptele lui Ahaz, pe care coborâse. În vremea aceea, Berodac-Baladan, fiul lui Baladan, împăratul Babilonului, a trimis lui Ezechia scrisori și un dar; căci auzise că Ezechia fusese bolnav. Și Ezechia i-a ascultat și le-a arătat toată casa lucrurilor sale de preț: argintul și aurul, mirodeniile și untdelemnul cel scump și toată casa armelor sale și tot ce se afla în vistieriile lui; n-a fost nimic în casa lui și în toată stăpânirea lui pe care Ezechia să nu li-l fi arătat. Atunci prorocul Isaia a venit la împăratul Ezechia și i-a zis: Ce au spus oamenii aceștia? Și de unde au venit la tine? Și Ezechia a zis: Au venit dintr-o țară îndepărtată, din Babilon. Și el a zis: Ce au văzut în casa ta? Și Ezechia a răspuns: Au văzut toate lucrurile care sunt în casa mea; nu este nimic în vistieriile mele pe care să nu li-l fi arătat. Și Isaia i-a zis lui Ezechia: Ascultă cuvântul Domnului. Iată, vin zile când tot ce este în casa ta și ceea ce părinții tăi au strâns până în ziua aceasta va fi dus în Babilon; nimic nu va rămâne, zice Domnul. Și dintre fiii tăi care vor ieși din tine, pe care îi vei naște, vor lua; și ei vor fi fameni în palatul împăratului Babilonului. Atunci Ezechia i-a zis lui Isaia: Bun este cuvântul Domnului pe care l-ai rostit. Și a zis: Oare nu este bine, dacă vor fi pace și adevăr în zilele mele? Și celelalte fapte ale lui Ezechia și toată puterea lui și cum a făcut iazul și canalul și a adus apă în cetate, oare nu sunt scrise în cartea cronicilor împăraților lui Iuda? Și Ezechia a adormit cu părinții săi; și în locul lui a domnit Manase, fiul său. 2 Împărați 20:1–21.

The next verse says:

Următorul verset spune:

> Manasseh was twelve years old when he began to reign, and reigned fifty and five years in Jerusalem. And his mother’s name was Hephzibah. 2 Kings 21:1.

> Manase a fost în vârstă de doisprezece ani când a început să domnească și a domnit cincizeci și cinci de ani în Ierusalim. Și numele mamei sale era Hefțiba. 2 Împărați 21:1.

What would have been the result if king Hezekiah had accepted the Lord’s will, and simply got his house in order and died? He was given fifteen extra years, and three years later wicked Manasseh was born. What would have happened in 1856, if Adventism had accepted the transition from Philadelphia unto Laodicea and got their house in order and left the foundational truths of William Miller intact? I suppose we will never know the answer to that question, but what we do know is that “Daniel purposed in his heart that he would not defile himself with the portion of the king’s meat, nor with the wine which he drank.”

Ki sa ki t ap rive si wa Ezekyas te aksepte volonte Senyè a, epi li te tou senpleman mete kay li an lòd epi li te mouri? Yo te ba li kenz ane anplis, e twa ane apre sa, mechan Manase te fèt. Ki sa ki t ap rive an 1856, si Advantis yo te aksepte tranzisyon an soti Filadèlfi pou rive Lawodise, epi yo te mete kay yo an lòd epi yo te kite verite fondamantal William Miller yo rete entak? Mwen sipoze nou pap janm konnen repons kesyon sa a, men sa nou konnen se ke “Daniel te pran desizyon nan kè li pou l pa t souye tèt li ak pòsyon vyann wa a, ni ak diven li te konn bwè a.”

We will continue Daniel chapter one in the next article.

Vom continua capitolul unu din Daniel în articolul următor.

Back to Articles