Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twelve

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea din Laodiceea - Numărul Doisprezece

Number Twelve

លេខដប់ពីរ

Author

Jeff Pippenger

Published

December 17, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

My desire is to set forth the prophetic testimony of Joel in such a fashion that Joel’s testimony can be recognized in what Peter was saying and doing at Pentecost. I am certain the Bible is clear about what Peter was doing and saying at Pentecost, but I am seeking to understand what Peter was prophetically typifying in the history of the latter rain, when he placed the message of Pentecost in the terms of a fulfillment of the book of Joel.

Dorinta mea este să prezint mărturia profetică a lui Ioel într-o asemenea manieră încât mărturia lui Ioel să poată fi recunoscută în ceea ce Petru spunea și făcea la Cincizecime. Sunt convins că Biblia este clară cu privire la ceea ce Petru făcea și spunea la Cincizecime, însă caut să înțeleg ce prefigura Petru în mod profetic în istoria ploii târzii, atunci când a pus mesajul Cincizecimii în termenii unei împliniri a cărții lui Ioel.

Peter is a symbol of the remnant people of God, and is not only illustrated at Pentecost, but also at Caesarea Philippi in Matthew 16. Caesarea Philippi is located in verses thirteen through fifteen of Daniel eleven, three verses which set forth a battle that was first fulfilled during the historical period when Caesarea Philippi was named Panium. Verses thirteen through fifteen precede verse sixteen, which identifies the Sunday law in the United States. Verse ten identifies the collapse of the Soviet Union in 1989. Verses ten to sixteen of Daniel eleven represent 1989 unto the Sunday law, and that period is the “hidden history” of verse forty of the same chapter.

Peter este un simbol al poporului rămășiței lui Dumnezeu și este ilustrat nu numai la Cincizecime, ci și la Cezareea lui Filip, în Matei 16. Cezareea lui Filip este situată în versetele treisprezece până la cincisprezece din Daniel 11, trei versete care înfățișează o bătălie ce s-a împlinit mai întâi în perioada istorică în care Cezareea lui Filip purta numele de Panium. Versetele treisprezece până la cincisprezece precedă versetul șaisprezece, care identifică legea duminicală în Statele Unite. Versetul zece identifică prăbușirea Uniunii Sovietice în 1989. Versetele zece până la șaisprezece din Daniel 11 reprezintă perioada din 1989 până la legea duminicală, iar acea perioadă este „istoria ascunsă” a versetului patruzeci din același capitol.

## The Hidden History in BOLDFACE

Istoria ascunsă în **BOLD**

## 1798

1798

> And at the time of the end shall the king of the south push at him:

> Și, la vremea sfârșitului, împăratul de la miazăzi se va împunge cu el:

## 1989

1989

> But his sons shall be stirred up, and shall assemble a multitude of great forces: and the king of the north shall come against him like a whirlwind, with chariots, and with horsemen, and with many ships; and he shall enter into the countries, and shall overflow and pass over. and one shall certainly come, and overflow, and pass through: then shall he return, and be stirred up, even to his fortress.

> Dar fiii lui se vor ridica și vor aduna o mulțime de mari oștiri; iar împăratul de la miazănoapte va veni împotriva lui ca un vârtej, cu care, cu călăreți și cu multe corăbii; și va pătrunde în țări, se va revărsa și va trece mai departe. Și unul va veni negreșit și se va revărsa, și va trece prin ele; apoi se va întoarce și se va înfuria, până la cetățuia lui.

## 2014 the battle of Raphia

2014 Bătălia de la Raphia

> And the king of the south shall be moved with choler, and shall come forth and fight with him, even with the king of the north: and he shall set forth a great multitude; but the multitude shall be given into his hand. And when he hath taken away the multitude, his heart shall be lifted up; and he shall cast down many ten thousands: but he shall not be strengthened by it.

> Iar împăratul de la miazăzi se va mânia și va ieși să se lupte cu el, adică cu împăratul de la miazănoapte; și acesta va pune în câmp o mare mulțime, dar mulțimea va fi dată în mâna lui. Și, după ce va nimici mulțimea, inima i se va înălța; și va doborî multe zeci de mii, dar nu se va întări prin aceasta.

## The battle of Panium (Caesarea Philippi)

Lupta de la Panium (Cezareea lui Filip)

> For the king of the north shall return, and shall set forth a multitude greater than the former, and shall certainly come after certain years with a great army and with much riches.

> Căci împăratul de la miazănoapte se va întoarce și va ridica o mulțime mai mare decât cea dintâi; și va veni cu siguranță, după câțiva ani, cu o oaste mare și cu multe bogății.

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall.

> Și, în vremurile acelea, mulți se vor ridica împotriva împăratului de la miazăzi; de asemenea, tâlharii din poporul tău se vor înălța ca să împlinească vedenia; dar vor cădea.

> So the king of the north shall come, and cast up a mount, and take the most fenced cities: and the arms of the south shall not withstand, neither his chosen people, neither shall there be any strength to withstand.

> Basileul de la miazănoapte va veni, va ridica un val de împresurare și va lua cetățile cele mai întărite; iar brațele miazăzii nu vor putea să i se împotrivească, nici poporul lui ales, și nu va fi putere care să poată sta împotrivă.

## The Sunday law in the USA

Legea duminicală în SUA

> But he that cometh against him shall do according to his own will, and “none shall stand” before him: and “he shall stand” in the glorious land, which by his hand shall be consumed. He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. He shall stretch forth his hand also upon the countries: and the land of Egypt shall not escape. Daniel 11:40, 10–16, 41, 42.

> Dar cel ce va veni împotriva lui va face după voia sa, și „nimeni nu va sta” înaintea lui; și „el va sta” în țara cea slăvită, care va fi mistuită de mâna lui. Va intra, de asemenea, în țara cea slăvită, și multe țări vor fi răsturnate; dar acestea vor scăpa din mâna lui: Edomul, Moabul și fruntașii copiilor lui Amon. Își va întinde mâna și asupra țărilor; și țara Egiptului nu va scăpa. Daniel 11:40, 10–16, 41, 42.

When Peter is prophetically at Caesarea Philippi (Panium), and Pentecost it is the time of the latter rain, which locates him in the ‘hidden history’ of verse forty. I intend to address the current Ukrainian War represented in verse eleven of chapter eleven and the coming war of Panium of verses thirteen to fifteen that leads to the Third World War which are the external events between 1989 and the Sunday law, but we are currently identifying the history of the third angel from October 22, 1844 unto the formation of a legal church in 1863.

Când Petru se află, în chip profetic, la Cezareea lui Filip (Panium), iar Cincizecimea este vremea ploii târzii, aceasta îl situează în „istoria ascunsă” a versetului patruzeci. Intenționez să abordez actualul război din Ucraina, reprezentat în versetul unsprezece al capitolului unsprezece, și războiul viitor de la Panium, din versetele treisprezece până la cincisprezece, care conduce la cel de-al Treilea Război Mondial, acestea fiind evenimentele externe dintre 1989 și legea duminicală; însă, în prezent, identificăm istoria celui de-al treilea înger, de la 22 octombrie 1844 până la formarea unei biserici legale în 1863.

The line illustrates the arrival of the third angel on 9/11 (1844) unto the Sunday law (1863). The Sunday law was typified by the Emancipation Proclamation announcing freedom, thus typifying the Sunday law where freedom is removed. Freedom proclaimed by the first Republican president, typifying the freedom removed by the last Republican president—who is prophetically destined to become a dictator at the Sunday law.

Linia ilustrează sosirea celui de-al treilea înger la 9/11 (1844) până la legea duminicală (1863). Legea duminicală a fost prefigurată de Proclamația de Emancipare, care anunța libertatea, prefigurând astfel legea duminicală în care libertatea este înlăturată. Libertatea proclamată de primul președinte republican, prefigurând libertatea înlăturată de ultimul președinte republican — care, din punct de vedere profetic, este destinat să devină un dictator la legea duminicală.

> “When our nation shall so abjure the principles of its government as to enact a Sunday law, Protestantism will in this act join hands with popery; it will be nothing else than giving life to the tyranny which has long been eagerly watching its opportunity to spring again into active despotism.” Testimonies, volume 5, 711.

> „Când națiunea noastră va lepăda într-atât principiile guvernării sale încât să adopte o lege duminicală, protestantismul, prin acest act, va da mâna cu papalitatea; aceasta nu va fi nimic altceva decât a da viață tiraniei care de multă vreme își pândește cu ardoare prilejul de a izbucni din nou într-un despotism activ.” Testimonies, volumul 5, 711.

742 BC was the alpha history that began the time prophecies of Isaiah seven verse eight, that reached the omega fulfillment in 1863. In 742 Ahaz, king of the southern kingdom of Judah was entering a Civil War against the ten northern tribes who made up the northern kingdom. The history of 742 BC was illustrated in Judah, the literal glorious land of Scriptures, that was populated by literal Jews and represented in the passage by the wicked and foolish king Ahaz—thus typifying the omega history of 1863. The omega history of 1863 is fulfilled within the period the United States reigns as the earth beast, the sixth kingdom of Bible prophecy. The United States is the spiritual glorious land, made up of Protestant Christianity who are biblically spiritual Jews. The Civil War between north and south in 742 BC at the alpha history illustrated the Civil War between north and south in the omega history of 1863. Together those two witnesses illustrate the external history leading up to the Sunday law where the spiritual glorious land will once again be divided into two classes.

742 î.Hr. a fost istoria alfa care a început profețiile de timp din Isaia 7:8, care și-au atins împlinirea omega în 1863. În 742, Ahaz, împăratul regatului de sud al lui Iuda, intra într-un război civil împotriva celor zece seminții din nord care alcătuiau regatul de nord. Istoria anului 742 î.Hr. a fost ilustrată în Iuda, țara literală slăvită a Scripturilor, populată de iudei literali și reprezentată în pasaj de împăratul nelegiuit și nechibzuit Ahaz — tipificând astfel istoria omega a anului 1863. Istoria omega a anului 1863 se împlinește în perioada în care Statele Unite domnesc ca fiara pământului, a șasea împărăție a profeției biblice. Statele Unite sunt țara spirituală slăvită, alcătuită din creștinismul protestant, ai cărui membri sunt, din punct de vedere biblic, iudei spirituali. Războiul civil dintre nord și sud din 742 î.Hr., în istoria alfa, a ilustrat Războiul Civil dintre nord și sud din istoria omega a anului 1863. Împreună, acești doi martori ilustrează istoria externă care conduce până la legea duminicală, când țara spirituală slăvită va fi din nou împărțită în două clase.

In 742 BC, the northern power represented an alliance between Israel’s ten northern tribes and Syria, thus typifying an alliance with an outside power, as was fulfilled when the support of the pro-slavery papacy was given to the pro-slavery southern states in the Civil War. The outside ally of Syria in 742 BC, and the outside ally of the papacy in the Civil War, identifies the alliance of the world-globalists with the globalist Democrats in their warfare against MAGA-ism, a warfare that began in 2015 when the fourth and richest president stood up, and in doing so stirred up the entire realm of Grecia according to Daniel eleven, verse two. That stirring is identifying the awakening of the heathen in the book of Joel. “Grecia” and “heathen” are symbols of the dragon power that leads the world to Armageddon in alliance with the beast and the false prophet.

În anul 742 î.Hr., puterea din nord reprezenta o alianță între cele zece seminții nordice ale lui Israel și Siria, tipificând astfel o alianță cu o putere din afară, așa cum s-a împlinit atunci când sprijinul papalității pro-sclavie a fost acordat statelor sudice pro-sclavie în timpul Războiului Civil. Aliatul din afară al Siriei în 742 î.Hr. și aliatul din afară al papalității în timpul Războiului Civil identifică alianța globaliștilor lumii cu democrații globaliști în războiul lor împotriva MAGA-ismului, un război care a început în 2015, când al patrulea și cel mai bogat președinte s-a ridicat și, făcând astfel, a stârnit întreaga împărăție a Greciei, potrivit cu Daniel, capitolul unsprezece, versetul doi. Acea stârnire identifică trezirea neamurilor în cartea lui Ioel. „Grecia” și „neamurile” sunt simboluri ale puterii balaurului, care conduce lumea la Armaghedon în alianță cu fiara și prorocul mincinos.

In 2015 the heathen were awakened to the prophetic call to Joel’s valley of Jehosophat, that he also called the valley of judgment. In 2015 Donald Trump announced his presidential candidacy, thus stirring up the globalist empire represented as Grecia and the heathen began their march to Armageddon, and only one year after the beginning of the Ukrainian War in fulfillment of verse eleven of Daniel eleven.

În 2015, neamurile au fost trezite la chemarea profetică către valea lui Iosafat a lui Ioel, pe care el a numit-o și valea judecății. În 2015, Donald Trump și-a anunțat candidatura la președinție, stârnind astfel imperiul globalist reprezentat ca Grecia, iar neamurile și-au început marșul către Armaghedon, la numai un an după începutul războiului ucrainean, în împlinirea versetului unsprezece din Daniel unsprezece.

The civil wars of 742 BC and 1863 identify the history of the Sunday law, which marks the end of the sixth kingdom of Bible prophecy. That sixth kingdom began with the Revolutionary War, so the end of the sixth kingdom at the Sunday law identifies the repetition of the Revolutionary War, at the very time that the Civil War is taking place. The definition of and the labelling of either a Civil or Revolutionary war is based upon perspective. What the Democrats are now doing through lawfare, embezzlement, fraud, illegal immigration and propaganda they call a color-revolution, but those souls opposed to their globalist maneuvers consider the very same activities as the instigation of ‘civil’ unrest. Is Antifa a criminal or a hero?

Războaiele civile din 742 î.Hr. și 1863 identifică istoria legii duminicale, care marchează sfârșitul celui de-al șaselea regat al profeției biblice. Acest al șaselea regat a început odată cu Războiul Revoluționar, astfel încât sfârșitul celui de-al șaselea regat, la legea duminicală, identifică repetarea Războiului Revoluționar, chiar în timpul în care are loc Războiul Civil. Definirea și etichetarea unui război ca fiind fie civil, fie revoluționar se întemeiază pe perspectivă. Ceea ce democrații fac acum prin lawfare, delapidare, fraudă, imigrație ilegală și propagandă ei numesc o revoluție colorată, însă acele suflete care se opun manevrelor lor globaliste consideră aceleași activități drept instigarea la tulburări „civile”. Este Antifa un criminal sau un erou?

The two historical wars represent a single divisive war that takes place in the history of the last Republican president. As with the first Republican president the warfare will be won by the last Republican president, who was also typified by the first President, who was also the victor of the Revolutionary War. The MAGA revolution, according to the Democrats, is producing the current ‘civil unrest.’ Depending on your personal political persuasion, the current war is either a revolutionary war or a civil war. Prophetically it is both.

Cele două războaie istorice reprezintă un singur război de dezbinare care are loc în istoria ultimului președinte republican. La fel ca în cazul primului președinte republican, războiul va fi câștigat de ultimul președinte republican, care a fost de asemenea prefigurat de primul Președinte, care a fost totodată biruitorul Războiului Revoluționar. Revoluția MAGA, potrivit democraților, produce actuala „tulburare civilă”. În funcție de orientarea dumneavoastră politică personală, războiul actual este fie un război revoluționar, fie un război civil. Din punct de vedere profetic, el este amândouă.

1863 represents the Sunday law and so does 1844, when the third angel arrived with the message of the Sunday law. The period of 1844 unto 1863 bears the signature of the Sunday law from beginning to end. In 1846 the marriage of the Whites, the observance of Sabbath and the name change from Harmen to White marked that the marriage that was entered into on October 22, 1844 had been consummated, and that consummation marked the beginning of the testing process of the third angel, just as the three-fold Sabbath test of manna marked the beginning of ten tests following the baptism of the Red Sea.

1863 reprezintă legea duminicală, și la fel și 1844, când al treilea înger a venit cu solia legii duminicale. Perioada de la 1844 până la 1863 poartă semnătura legii duminicale de la început până la sfârșit. În 1846, căsătoria soților White, păzirea Sabatului și schimbarea numelui din Harmen în White au marcat faptul că mariajul încheiat la 22 octombrie 1844 fusese consumat, iar acea consumare a marcat începutul procesului de punere la probă al celui de-al treilea înger, întocmai cum întreita probă a Sabatului legată de mană a marcat începutul a zece încercări care au urmat botezului Mării Roșii.

The manna was the first test and represented the tenth test at Kadesh for both represent the third angel’s message and therefore the Sunday law.

Mana a fost prima încercare și a reprezentat a zecea încercare de la Cades, căci amândouă reprezintă solia îngerului al treilea și, prin urmare, legea duminicală.

> “Every week during their long sojourn in the wilderness the Israelites witnessed a threefold miracle, designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath: a double quantity of manna fell on the sixth day, none on the seventh, and the portion needed for the Sabbath was preserved sweet and pure, when if any were kept over at any other time it became unfit for use.” Patriarchs and Prophets, 296.

> „În fiecare săptămână, pe parcursul îndelungatei lor pribegii prin pustie, israeliții au fost martorii unei întreite minuni, menite să le întipărească în minte caracterul sacru al Sabatului: în ziua a șasea cădea o cantitate dublă de mană, în ziua a șaptea nu cădea deloc, iar partea necesară pentru Sabat era păstrată dulce și curată, pe când, dacă era păstrată de pe o zi pe alta în orice alt timp, devenea nepotrivită pentru folosire.” Patriarhi și profeți, 296.

The first of ten tests was the “manna” test representing the threefold message of the three angels of Revelation fourteen. As with the manna, the angels represent the threefold warning against worship upon the first day of the week. The threefold manna miracle was “designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath,” which is of course the design of the third angel. The first of the three miracles represented by the manna, involved “eating” the heavenly bread, and “eating” is an alpha symbol of the latter rain period. The second miracle, represents the second angel’s message where inspiration “doubles” words and phrases to mark the period represented by Babylon’s two falls, for Babylon is fallen, is fallen. The second miracle was the “doubling” of the amount of manna on the sixth day. The third miracle was the preservation of the bread of the seventh-day Sabbath.

Prima dintre cele zece încercări a fost încercarea „manei”, reprezentând întreita solie a celor trei îngeri din Apocalipsa paisprezece. Asemenea manei, îngerii reprezintă întreitul avertisment împotriva închinării în prima zi a săptămânii. Întreita minune a manei a fost „rânduită să le impresioneze mintea cu privire la sfințenia Sabatului”, care este, desigur, țelul îngerului al treilea. Prima dintre cele trei minuni reprezentate prin mană a implicat „mâncarea” pâinii cerești, iar „mâncarea” este un simbol alfa al perioadei ploii târzii. A doua minune reprezintă solia îngerului al doilea, în care inspirația „dublează” cuvinte și expresii pentru a marca perioada reprezentată de cele două căderi ale Babilonului, căci Babilonul a căzut, a căzut. A doua minune a fost „dublarea” cantității de mană în ziua a șasea. A treia minune a fost păstrarea pâinii Sabatului zilei a șaptea.

As a type of the three angels, the manna is the first angel, and therefore must contain the entire story, which in Revelation fourteen is the story of all three angels. The first angel is a fractal of all three angels’ messages. A fractal is a complex geometric shape that can be split into parts, each of which is a reduced-size copy of the whole. This property is called self-similarity. Fractals often have intricate detail no matter how much you zoom in. Fractals occur in mathematics, biology, physics, geology, chemistry, astronomy, engineering and many other fields of understanding.

Tshihulwane tsha vharuṅwa vhararu, mana ndi muruṅwa wa u thoma, ngauralo i tea u katela mafhungo oṱhe, ane kha Nzumbululo ya fumimbili a vha mafhungo a vharuṅwa vhararu vhoṱhe. Muruṅwa wa u thoma ndi fractal ya milaedza ya vharuṅwa vhararu vhoṱhe. Fractal ndi tshivhumbeo tsha jometiri tsho lemelaho, tshine tsha nga kovhiwa ua ya kha zwipiḓa, tshiṅwe na tshiṅwe tshi kopi ya tshoṱhe yo fhungudzwaho nga muelo. Hei pfanelo i vhidzwa u fana ha zwithu nga zwazwo. Kanzhi fractal dzi vha na vhuṱanzi vhu lemelaho hu sa sedzwi uri wo atamisa hani u zwi lavhelesa. Fractal dzi wanala kha mbalo, baḽodzhi, fiziki, jiolodzhi, khemesi, astronimi, inzhiniaringi na kha dziṅwe nḓowetshumo nnzhi dza u pfesesa.

The “three-step structure” of the three angels in Revelation chapter fourteen is represented in the message of the first angel, thus making the first angel a “fractal” of the three angels. The first three chapters of the book of Daniel represent the first, second and third angels’ messages respectively, and Daniel chapter one contains the same “three-step structure” represented in the three chapters, and as in the three angels in relation to the first angel.

„Structura în trei pași” a celor trei îngeri din Apocalipsa, capitolul paisprezece, este reprezentată în solia primului înger, făcând astfel din primul înger un „fractal” al celor trei îngeri. Primele trei capitole ale cărții lui Daniel reprezintă, respectiv, soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger, iar Daniel capitolul unu conține aceeași „structură în trei pași” reprezentată în cele trei capitole, după cum și în cei trei îngeri în raport cu primul înger.

The threefold miracle of the manna was to be eaten and Daniel chapter one is about eating. Daniel passed the diet test by choosing pulse over the diet of Babylon. He was then tested for his appearance and his appearance produced a separation between his countenance and the countenance of those who ate Babylon’s food. The second angel’s message is the call to separate from Babylon during a separation history where two classes are developed and then manifested. That second test for Daniel led to the third test of Nebuchadnezzar, which was the third test in chapter one and typified the golden image test of chapter three, which Sister White repeatedly identifies as the Sunday law, which is the third angel’s message. Daniel chapter one is a fractal of the first three chapters of Daniel and those three chapters represent the three angels of Revelation fourteen, of which the first angel and chapter one of Daniel are both fractals of all three angels and all three chapters.

Tričudotvorje mane trebalo je biti pojedeno, a prvo poglavlje Daniela govori o jedenju. Daniel je prošao kušnju prehrane odabravši povrće umjesto babilonske hrane. Zatim je bio ispitan glede svojega izgleda, i njegov je izgled proizveo razdvajanje između njegova lica i lica onih koji su jeli babilonsku hranu. Poruka drugoga anđela poziv je na odvajanje od Babilona tijekom povijesti razdvajanja u kojoj se razvijaju, a zatim i očituju, dvije skupine. Ta je druga kušnja za Daniela dovela do treće kušnje Nebukadnezarove, koja je bila treća kušnja u prvome poglavlju i predočavala kušnju sa zlatnim likom iz trećega poglavlja, koju sestra White opetovano poistovjećuje sa zakonom o nedjelji, što je poruka trećega anđela. Prvo poglavlje Daniela fraktal je prva tri poglavlja Daniela, a ta tri poglavlja predstavljaju tri anđela iz Otkrivenja četrnaest, od kojih su i prvi anđeo i prvo poglavlje Daniela fraktali sva tri anđela i sva tri poglavlja.

> “Every week during their long sojourn in the wilderness the Israelites witnessed a threefold miracle, designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath: a double quantity of manna fell on the sixth day, none on the seventh, and the portion needed for the Sabbath was preserved sweet and pure, when if any were kept over at any other time it became unfit for use.

> „În fiecare săptămână, în timpul îndelungatei lor peregrinări prin pustie, israeliții erau martorii unei întreite minuni, menite să le întipărească în minte sfințenia Sabatului: în ziua a șasea cădea o cantitate dublă de mană, în ziua a șaptea nu cădea deloc, iar partea necesară pentru Sabat era păstrată dulce și curată, pe când, dacă era păstrată peste noapte în oricare alt timp, devenea nepotrivită pentru întrebuințare.”

> “In the circumstances connected with the giving of the manna, we have conclusive evidence that the Sabbath was not instituted, as many claim, when the law was given at Sinai. Before the Israelites came to Sinai they understood the Sabbath to be obligatory upon them. In being obliged to gather every Friday a double portion of manna in preparation for the Sabbath, when none would fall, the sacred nature of the day of rest was continually impressed upon them. And when some of the people went out on the Sabbath to gather manna, the Lord asked, ‘How long refuse ye to keep My commandments and My laws?’” Patriarchs and Prophets, 296.

> „În împrejurările legate de darea manei, avem dovadă concludentă că Sabatul nu a fost instituit, aşa cum susţin mulţi, atunci când Legea a fost dată la Sinai. Înainte ca israeliţii să ajungă la Sinai, ei înţelegeau că Sabatul era obligatoriu pentru ei. Prin faptul că erau obligaţi să strângă în fiecare vineri o porţie dublă de mană, în pregătire pentru Sabat, când nu avea să cadă deloc, caracterul sacru al zilei de odihnă le era întipărit neîncetat în minte. Iar când unii dintre oameni au ieşit în ziua Sabatului să strângă mană, Domnul a întrebat: «Până când veţi refuza să păziţi poruncile Mele şi legile Mele?»” Patriarhi şi Profeţi, 296.

Gathering and eating the manna, is typifying John in chapter ten of Revelation taking (gathering) the little book out of the angel’s hand and then eating it.

Strângerea și mâncarea manei preînchipuie faptul că Ioan, în capitolul zece din Apocalipsa, ia (strânge) cărticica din mâna îngerului și apoi o mănâncă.

> And I went unto the angel, and said unto him, Give me the little book. And he said unto me, Take it, and eat it up; and it shall make thy belly bitter, but it shall be in thy mouth sweet as honey. Revelation 10:9.

> Și m-am dus la înger și i-am zis: Dă-mi cărticica. Și el mi-a zis: Ia-o și mănânc-o; ea îți va amărî pântecele, dar în gura ta va fi dulce ca mierea. Apocalipsa 10:9.

John first had to go to the angel and ask, then he had to “take” the little book, and then he had to “eat” it. John is representing the three steps of the first angel by going to and asking the angel, followed by the second step of taking and the third of eating. Gathering and or eating, is the first of the three tests of the manna, but it contains a fractal of all three manna tests. Gathering and eating the manna, is typifying Jeremiah.

Ioan mai întâi a trebuit să meargă la înger și să ceară, apoi a trebuit să „ia” cărticica, iar apoi a trebuit să o „mănânce”. Ioan reprezintă cele trei etape ale primului înger prin faptul că merge la înger și cere, urmate de a doua etapă, aceea de a lua, și de a treia, aceea de a mânca. Adunarea și/sau mâncarea constituie primul dintre cele trei teste ale manei, dar ea conține o fractală a tuturor celor trei teste ale manei. Adunarea și mâncarea manei îl prefigurează pe Ieremia.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. Jeremiah 15:16.

> Cuvintele Tale au fost găsite, și le-am mâncat; și cuvântul Tău a fost pentru mine bucuria și veselia inimii mele, căci sunt chemat după Numele Tău, Doamne Dumnezeule al oștirilor. Ieremia 15:16.

His “words were found” by Jeremiah seeking and then asking for the little book. His word was found when the manna was gathered. Gathering and eating the manna, is typifying Ezekiel who ate the book given to him and in doing so identifies that to refuse to eat the book was to be as the rebellious house.

“Cuvintele” Sale au fost găsite de Ieremia, care a căutat și apoi a cerut cărticica. Cuvântul Său a fost găsit când mana a fost adunată. Adunarea și mâncarea manei îl prefigurează pe Ezechiel, care a mâncat cartea ce i-a fost dată, și, făcând astfel, arată că a refuza să mănânci cartea însemna a fi asemenea casei răzvrătite.

> But thou, son of man, hear what I say unto thee; Be not thou rebellious like that rebellious house: open thy mouth, and eat that I give thee. And when I looked, behold, an hand was sent unto me; and, lo, a roll of a book was therein; And he spread it before me; and it was written within and without: and there was written therein lamentations, and mourning, and woe. Moreover he said unto me, Son of man, eat that thou findest; eat this roll, and go speak unto the house of Israel.

> Dar tu, fiu al omului, ascultă ce-ți spun; nu fi răzvrătit ca acea casă răzvrătită: deschide-ți gura și mănâncă ceea ce-ți dau. Și, când m-am uitat, iată, o mână era întinsă spre mine; și, iată, în ea era un sul de carte; și l-a desfășurat înaintea mea; și era scris pe dinăuntru și pe dinafară; și în el erau scrise tânguiri, jale și vaiete. Apoi mi-a zis: Fiul omului, mănâncă ceea ce găsești; mănâncă sulul acesta și du-te, vorbește casei lui Israel.

> So I opened my mouth, and he caused me to eat that roll. And he said unto me, Son of man, cause thy belly to eat, and fill thy bowels with this roll that I give thee. Then did I eat it; and it was in my mouth as honey for sweetness. Ezekiel 2:8–3:3.

> Așa că mi-am deschis gura, iar el m-a făcut să mănânc acel sul. Și mi-a zis: Fiul omului, fă-ți pântecele să mănânce și umple-ți măruntaiele cu acest sul pe care ți-l dau. Atunci l-am mâncat; și în gura mea a fost dulce ca mierea. Ezechiel 2:8–3:3.

If Ezekiel refused to eat the little book he would be in the rebellious house, and the “roll” of the “book” he was to eat was represented as “lamentations, and mourning, and woe,” representing a threefold message in the last days. The threefold message of the last days is the three angels messages of Revelation fourteen, and the context which Ezekiel presents those three messages, is the context of Islam and the third woe. The three messages possess an alpha and an omega, and the third is “woe,” a primary symbol of Islam, so the alpha must agree with the omega, therefore the “lamentations” represent the lamentations that began at 9/11 with the arrival of the seventh trumpet and third woe which would progressively escalate on into the seven last plagues. At the Sunday law “earthquake” of Revelation eleven, the third woe cometh quickly, and inspiration informs us that the unrighteous decree of Isaiah ten is that Sunday law. The verse begins by stating “woe” upon those who make unrighteous decrees.

Dacă Ezechiel ar fi refuzat să mănânce cărticica, el s-ar fi aflat în casa răzvrătită, iar „sulul” „cărții” pe care trebuia să-l mănânce era prezentat ca fiind „jale, tânguire și vai”, reprezentând o întreită solie în zilele de pe urmă. Întreita solie a zilelor de pe urmă este solia celor trei îngeri din Apocalipsa paisprezece, iar contextul în care Ezechiel prezintă aceste trei solii este contextul islamului și al celui de-al treilea vai. Cele trei solii au un alfa și un omega, iar a treia este „vai”, un simbol principal al islamului; astfel, alfa trebuie să fie în acord cu omega, prin urmare „jeluirile” reprezintă jeluirile care au început la 11 septembrie odată cu sosirea celei de-a șaptea trâmbițe și a celui de-al treilea vai, care aveau să se intensifice treptat până în cele șapte plăgi de pe urmă. La „cutremurul” legii duminicale din Apocalipsa unsprezece, al treilea vai vine repede, iar Inspirația ne informează că decretul nedrept din Isaia zece este acea lege duminicală. Versetul începe afirmând „vai” asupra celor care dau decrete nedrepte.

Eating the manna was the first of three tests, the second was the “doubling” on the preparation day. And what were the preparing for? They were preparing for the Sabbath test, which is the third angel’s message.

Mâncarea manei a fost primul dintre cele trei teste, al doilea a fost „dublarea” din ziua pregătirii. Și pentru ce se pregăteau? Ei se pregăteau pentru testul Sabatului, care este solia celui de-al treilea înger.

That threefold miracle was also the first or alpha test of ten tests. God gave manna at the first step, then He gave a ‘double’ portion at the second step, but none at the third. The third test is different than the first two tests, for the third is the litmus test. Those three tests represent the alpha of a ten-step testing process that leads to the first Kadesh.

បាឡោះអ чудាការ​បី​ជាន់​នោះ ក៏​ជា​ការ​សាកល្បង​ដំបូង ឬ​អាល់ហ្វា នៃ​ការ​សាកល្បង​ទាំង​ដប់​ផង​ដែរ។ ព្រះជាម្ចាស់​បាន​ប្រទាន​ម៉ាណា​នៅ​ជំហាន​ទីមួយ បន្ទាប់​មក​ទ្រង់​បាន​ប្រទាន​ចំណែក «ទ្វេដង» នៅ​ជំហាន​ទីពីរ ប៉ុន្តែ​មិន​បាន​ប្រទាន​អ្វី​សោះ​នៅ​ជំហាន​ទីបី​ឡើយ។ ការ​សាកល្បង​ទីបី​ខុស​ពី​ការ​សាកល្បង​ពីរ​ដំបូង ព្រោះ​ការ​សាកល្បង​ទីបី​នោះ​ជា​ការ​សាកល្បង​សម្រេច​ចុងក្រោយ។ ការ​សាកល្បង​ទាំង​បី​នោះ​តំណាង​ឲ្យ​អាល់ហ្វា​នៃ​ដំណើរ​ការ​សាកល្បង​ដប់​ជំហាន ដែល​នាំ​ទៅ​កាន់​កាដែស​ដំបូង។

If you search the various theologians, you will find many lists of the ten tests that reach their conclusion at the first Kadesh. Almost all of them include the Red Sea as one of the ten tests, some include historical waymarks before the Red Sea during the plagues. They are all wrong.

Dacă cercetați diverșii teologi, veți găsi multe liste ale celor zece încercări care își ating concluzia la primul Kadeș. Aproape toate includ Marea Roșie ca una dintre cele zece încercări; unele includ repere istorice de dinaintea Mării Roșii, din timpul plăgilor. Toate sunt greșite.

The first test is the manna. Paul identifies that the Red Sea crossing was baptism.

Primul test este mana. Pavel afirmă că trecerea Mării Roșii a fost botez.

> Moreover, brethren, I would not that ye should be ignorant, how that all our fathers were under the cloud, and all passed through the sea; And were all baptized unto Moses in the cloud and in the sea. 1 Corinthians 10:1, 2.

> În plus, fraților, nu voiesc să fiți în necunoștință că toți părinții noștri au fost sub nor și toți au trecut prin mare; și toți au fost botezați pentru Moise, în nor și în mare. 1 Corinteni 10:1, 2.

Moses typifies Jesus, and Jesus’ baptism identifies a testing process, threefold in nature, beginning with and emphasizing the test of appetite. The cross was typified by the Passover in Egypt. When they came out on the other side of the Red Sea, Christ was resurrected as the first fruit offering. When He came out of the watery grave at the hands of John the Baptist, Christ (the first fruit offering) began a forty-day testing process. After He was resurrected as typified by His baptism, there were forty days that Christ interacted with the disciples’ face to face. The testing process begins after the Red Sea crossing, as certainly as Christ was driven by the Spirit into the wilderness as soon as He came out of the water.

Moisé prefigurează pe Isus, iar botezul lui Isus indică un proces de punere la încercare, întreit în natura sa, care începe cu și accentuează încercarea apetitului. Crucea a fost prefigurată de Paștele din Egipt. Când au ieșit de cealaltă parte a Mării Roșii, Hristos a fost înviat ca dar al celor dintâi roade. Când a ieșit din mormântul de apă prin mâinile lui Ioan Botezătorul, Hristos (darul celor dintâi roade) a început un proces de punere la încercare de patruzeci de zile. După ce a fost înviat, așa cum a fost prefigurat prin botezul Său, au fost patruzeci de zile în care Hristos a interacționat față către față cu ucenicii. Procesul de punere la încercare începe după trecerea Mării Roșii, tot atât de sigur precum Hristos a fost dus de Duhul în pustie îndată ce a ieșit din apă.

The first test for Christ was appetite, for the Bread of Heaven took up His anointed work right where Adam had fallen. The first test after the Red Sea is the threefold manna test typifying the threefold test upon the Bread of Heaven. Christ’s testing began after He came out of the water, so the ten tests must also begin ‘after’ they came out of the water. Christ was then confronted with a threefold test, set within the context of appetite, as typified by the threefold test of the manna that began after the Spirit had driven ancient Israel out of Egypt and into the wilderness.

Prima încercare pentru Hristos a fost pofta, căci Pâinea Cerului Și-a început lucrarea Sa unsă chiar acolo unde Adam căzuse. Prima încercare după Marea Roșie este întreita încercare a manei, care preînchipuie întreita încercare asupra Pâinii Cerului. Încercarea lui Hristos a început după ce a ieșit din apă, astfel că și cele zece încercări trebuie să înceapă tot „după” ce ei au ieșit din apă. Hristos S-a confruntat atunci cu o întreită încercare, așezată în contextul poftei, așa cum este preînchipuită de întreita încercare a manei, care a început după ce Duhul l-a scos pe vechiul Israel din Egipt și l-a dus în pustie.

The other lists that conjecture about what rebellions are represented by the ten tests that culminate at Kadesh identify Aaron’s golden calf rebellion as one of those ten tests, but they are wrong.

Celelalte liste care fac presupuneri cu privire la răzvrătirile reprezentate de cele zece încercări ce culminează la Cades identifică răzvrătirea vițelului de aur al lui Aaron ca fiind una dintre acele zece încercări, dar ele se înșală.

The provocation of the golden calf represents two tests. It is an essential element of the golden calf’s symbolism. The idolatry manifested when the people thought God would not see, was followed by the return of Moses. Then the people made a choice to remain idolaters in full view of God, as represented by Moses.

Provocarea vițelului de aur reprezintă două încercări. Ea este un element esențial al simbolismului vițelului de aur. Idolatria manifestată atunci când poporul a crezut că Dumnezeu nu va vedea a fost urmată de întoarcerea lui Moise. Apoi poporul a făcut alegerea de a rămâne idolatru în deplina vedere a lui Dumnezeu, așa cum era El reprezentat de Moise.

In the twofold escalating rebellion, we see a prophetic division in the tribes, when the tribe of Levi became exclusively assigned to the sanctuary work, for until that rebellion, the sanctuary work was to be accomplished by the firstborn of every tribe. No longer would that be the case. Now the faithful tribe of Levi would maintain the temple. “Division” or separation into ‘two’ is an element of the prophetic characteristic of the golden calf.

În răzvrătirea dublă, aflată în intensificare, vedem o despărțire profetică între seminții, când seminția lui Levi a fost rânduită în mod exclusiv pentru slujirea sanctuarului, căci până la acea răzvrătire, lucrarea sanctuarului trebuia împlinită de întâii născuți din fiecare seminție. Nu avea să mai fie așa. Acum, credincioasa seminție a lui Levi avea să întrețină templul. „Divizarea” sau separarea în „două” este un element al caracteristicii profetice a vițelului de aur.

Aaron’s rebellion typified the rebellion of Jeroboam, the first king of the northern kingdom of Israel. Jeroboam ‘doubles’ the golden calves, placing one in Bethel and one in Dan. Aaron and Jeroboam are representing parallel histories, which is the history of the formation of the image of the beast. The history of the image of the beast is fulfilled in two periods, divided by the Sunday law in the United States. The image of the beast is a symbol of the combination of church and state which is set up first in the United States, and then in the world.

Răzvrătirea lui Aaron a prefigurat răzvrătirea lui Ieroboam, primul împărat al regatului de nord al lui Israel. Ieroboam „dubleză” vițeii de aur, așezând unul în Betel și unul în Dan. Aaron și Ieroboam reprezintă istorii paralele, care constituie istoria formării chipului fiarei. Istoria chipului fiarei se împlinește în două perioade, despărțite de legea duminicală din Statele Unite. Chipul fiarei este un simbol al unirii dintre biserică și stat, care se stabilește mai întâi în Statele Unite, iar apoi în lume.

There is always a division associated with symbols of the image of the beast. With Aaron it was the separation of the Levites, with Jeroboam it was the separation of the twelve tribes into two southern and ten northern tribes.

Siempre hay una división asociada con los símbolos de la imagen de la bestia. Con Aarón, fue la separación de los levitas; con Jeroboam, fue la separación de las doce tribus en dos tribus del sur y diez tribus del norte.

The symbol of that relationship of church and state is called “the image of the beast” by John in the book of Revelation. Aaron and Jeroboams’ golden calves were images of a beast, and the beast they were images of is Babylon, for the first kingdom of Bible prophecy is represented by a head of “gold” in Daniel chapter two. The image of the beast represents two tests, for the test is first brought upon the earth beast—the United States, then in chapter thirteen of Revelation the United States forces the world to set up an image to the beast. The first test is the USA, then the world.

Simbolul acelei relații dintre biserică și stat este numit de Ioan în cartea Apocalipsei „icoana fiarei”. Vițeii de aur ai lui Aaron și ai lui Ieroboam au fost icoane ale unei fiare, iar fiara a cărei icoane erau este Babilonul, căci prima împărăție a profeției biblice este reprezentată printr-un cap de „aur” în capitolul doi din Daniel. Icoana fiarei reprezintă două teste, căci încercarea este adusă mai întâi asupra fiarei care se ridică din pământ — Statele Unite, apoi, în capitolul treisprezece din Apocalipsa, Statele Unite constrâng lumea să ridice o icoană fiarei. Prima încercare este SUA, apoi lumea.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> „Pe măsură ce America, țara libertății religioase, se va uni cu Papalitatea în constrângerea conștiinței și în silirea oamenilor să cinstească sabatul fals, popoarele din fiecare țară de pe glob vor fi conduse să urmeze exemplul ei.” Testimonies, volumul 6, 18.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> „Națiunile străine vor urma exemplul Statelor Unite. Deși ea deschide calea, totuși aceeași criză va veni asupra poporului nostru în toate părțile lumii.” Testimonies, volumul 6, 395.

The golden calf rebellion is twofold and marks two of the first nine tests which lead to the tenth and final test at the first Kadesh. When Aaron and Jeroboams’ rebellions are brought together “line upon line” you find Aaron, the high priest representing a church and Jeroboam, the king of Israel, representing the state. The two lines together are a symbol of a church state combination. Jeroboam’s two altars were set up in Bethel, (meaning church) and Dan (meaning judgment) and together representing the combination of church and state. With these points in place, we will begin to identify the ten tests.

Răzvrătirea vițelului de aur este dublă și marchează două dintre primele nouă teste care conduc la al zecelea și ultimul test la primul Kadesh. Când răzvrătirile lui Aaron și ale lui Ieroboam sunt aduse împreună, „linie peste linie”, îl găsești pe Aaron, marele preot, reprezentând o biserică, și pe Ieroboam, împăratul lui Israel, reprezentând statul. Cele două linii împreună sunt un simbol al unei combinații dintre biserică și stat. Cele două altare ale lui Ieroboam au fost ridicate în Betel (însemnând biserică) și Dan (însemnând judecată), reprezentând împreună combinația dintre biserică și stat. Având aceste puncte stabilite, vom începe să identificăm cele zece teste.

The ten tests are set within the context of the Sabbath rest (Hebrews 3–4). They begin with the threefold miracle of the manna and its lesson upon the Sabbath and it ends at the tenth test, the first Kadesh. That first Kadesh is “the day of provocation in the Scriptures,” and Paul places the final rebellion in the context of the Sabbath test. The alpha test was the Sabbath, as symbolized by manna, and the tenth and omega test at the first Kadesh was also the Sabbath rest. Alpha and Omega always represents the end with the beginning.

Cele zece încercări sunt așezate în contextul odihnei de Sabat (Evrei 3–4). Ele încep cu întreita minune a manei și cu învățătura ei privitoare la Sabat și se încheie la a zecea încercare, prima Cades. Acea primă Cades este „ziua provocării în Scripturi”, iar Pavel așază răzvrătirea finală în contextul încercării Sabatului. Încercarea Alfa a fost Sabatul, așa cum este simbolizat prin mană, iar a zecea încercare și încercarea Omega la prima Cades a fost de asemenea odihna Sabatului. Alfa și Omega reprezintă întotdeauna sfârșitul împreună cu începutul.

> Wherefore (as the Holy Ghost saith, Today if ye will hear his voice, Harden not your hearts, as in the provocation, in the day of temptation in the wilderness: When your fathers tempted me, proved me, and saw my works forty years. Wherefore I was grieved with that generation, and said, They do alway err in their heart; and they have not known my ways. So I sware in my wrath, They shall not enter into my rest.)

> De aceea (cum zice Duhul Sfânt: „Astăzi, dacă veți auzi glasul Lui, nu vă împietriți inimile, ca în vremea răzvrătirii, în ziua ispitirii în pustie, unde părinții voștri M-au ispitit, M-au pus la încercare și au văzut lucrările Mele patruzeci de ani. De aceea M-am mâniat pe neamul acesta și am zis: «Ei rătăcesc totdeauna în inima lor și n-au cunoscut căile Mele.» Astfel am jurat în mânia Mea: «Nu vor intra în odihna Mea.»”)

> Take heed, brethren, lest there be in any of you an evil heart of unbelief, in departing from the living God. But exhort one another daily, while it is called Today; lest any of you be hardened through the deceitfulness of sin. For we are made partakers of Christ, if we hold the beginning of our confidence stedfast unto the end;

> Feriți-vă, fraților, ca nu cumva să se afle în vreunul dintre voi o inimă rea și necredincioasă, prin depărtare de Dumnezeul cel viu. Ci îndemnați-vă unii pe alții în fiecare zi, câtă vreme se zice: „Astăzi”, pentru ca niciunul dintre voi să nu se împietrească prin înșelăciunea păcatului. Căci am ajuns părtași ai lui Hristos, dacă păstrăm neclintită până la sfârșit încrederea de la început;

> While it is said, Today if ye will hear his voice, harden not your hearts, as in the provocation. For some, when they had heard, did provoke: howbeit not all that came out of Egypt by Moses. But with whom was he grieved forty years? was it not with them that had sinned, whose carcases fell in the wilderness? And to whom sware he that they should not enter into his rest, but to them that believed not? So we see that they could not enter in because of unbelief.

> În timp ce se zice: „Astăzi, dacă veți auzi glasul Lui, nu vă împietriți inimile, ca în timpul răzvrătirii.” Căci unii, după ce au auzit, s-au răzvrătit; totuși, nu toți cei care ieșiseră din Egipt prin Moise. Dar de cine S-a mâhnit El patruzeci de ani? Nu oare de cei ce păcătuiseră, ale căror trupuri au căzut în pustie? Și cui i-a jurat că nu vor intra în odihna Lui, dacă nu celor care n-au crezut? Astfel vedem că n-au putut să intre din pricina necredinței.

> Let us therefore fear, lest, a promise being left us of entering into his rest, any of you should seem to come short of it. For unto us was the gospel preached, as well as unto them: but the word preached did not profit them, not being mixed with faith in them that heard it.

> Aşadar, să ne temem ca nu cumva, în timp ce rămâne pentru noi făgăduinţa de a intra în odihna Lui, vreunul dintre voi să pară că a rămas în urmă. Căci şi nouă ni s-a vestit Evanghelia, ca şi lor; dar cuvântul auzit nu le-a fost de folos, deoarece nu a fost unit cu credinţa în cei ce l-au auzit.

> For we which have believed do enter into rest, as he said, As I have sworn in my wrath, if they shall enter into my rest: although the works were finished from the foundation of the world. For he spake in a certain place of the seventh day on this wise, And God did rest the seventh day from all his works. And in this place again, If they shall enter into my rest.

> Căci noi, care am crezut, intrăm în odihnă, după cum a zis: „Am jurat în mânia Mea: dacă vor intra în odihna Mea!”, deși lucrările erau sfârșite încă de la întemeierea lumii. Fiindcă a zis undeva despre ziua a șaptea astfel: „Și Dumnezeu S-a odihnit în ziua a șaptea de toate lucrările Lui.” Și iarăși, în locul acesta: „Dacă vor intra în odihna Mea!”

> Seeing therefore it remaineth that some must enter therein, and they to whom it was first preached entered not in because of unbelief: Again, he limiteth a certain day, saying in David, Today, after so long a time; as it is said, Today if ye will hear his voice, harden not your hearts.

> Văzând, deci, că rămâne ca unii să intre în ea, iar cei cărora li s-a vestit mai întâi n-au intrat din pricina necredinței, din nou hotărăște o anumită zi, zicând în David: Astăzi, după atât de multă vreme; după cum s-a spus: Astăzi, dacă veți auzi glasul Lui, nu vă împietriți inimile.

> For if Jesus had given them rest, then would he not afterward have spoken of another day.

> Căci, dacă Isus le-ar fi dat odihnă, n-ar mai fi vorbit după aceea despre o altă zi.

> There remaineth therefore a rest to the people of God. For he that is entered into his rest, he also hath ceased from his own works, as God did from his. Let us labour therefore to enter into that rest, lest any man fall after the same example of unbelief. Hebrews 3:8–4:11.

> Rămâne, dar, o odihnă pentru poporul lui Dumnezeu. Fiindcă cine a intrat în odihna Lui s-a odihnit și el de lucrările lui, așa cum Dumnezeu S-a odihnit de ale Sale. Să ne silim, dar, să intrăm în odihna aceea, pentru ca nimeni să nu cadă urmând aceeași pildă de necredință. Evrei 3:8–4:11.

At “the day of provocation” the message of Joshua and Caleb was rejected. The passage is based upon a class who will not enter in, because of unbelief in a message they have heard. The message is represented by “rest.”

La „ziua provocării”, mesajul lui Iosua și al lui Caleb a fost respins. Pasajul se întemeiază pe o categorie de oameni care nu vor intra, din pricina necredinței față de un mesaj pe care l-au auzit. Mesajul este reprezentat prin „odihnă”.

> “Those who are unwilling to give the Lord faithful, earnest, loving service will not find spiritual rest in this life nor in the life to come. ‘There remaineth therefore a rest to the people of God. . . . Let us labor therefore to enter into that rest, lest any man fail after the same example of unbelief.’ The rest here spoken of is the rest of grace, obtained by following the prescription. ‘Labor diligently.’” Pacific Union Recorder, November 7, 1901.

> „Cei care nu sunt dispuși să-I aducă Domnului o slujire credincioasă, stăruitoare și plină de iubire nu vor găsi odihnă spirituală nici în viața aceasta, nici în viața viitoare. «Rămâne deci o odihnă pentru poporul lui Dumnezeu.... Să ne grăbim dar să intrăm în odihna aceea, pentru ca nimeni să nu cadă după aceeași pildă de necredință.» Odihna despre care se vorbește aici este odihna harului, dobândită prin urmarea prescripției. «Lucrați cu stăruință.»” Pacific Union Recorder, 7 noiembrie 1901.

The “rest” is a message represented by the message of Joshua and Caleb. Paul employs the truths associated with the seventh-day Sabbath as a symbol of the message of “rest” that was rejected by those who were destined to die in the wilderness.

„Odihna” este un mesaj reprezentat prin mesajul lui Iosua și Caleb. Pavel folosește adevărurile asociate cu Sabatul zilei a șaptea ca simbol al mesajului „odihnei”, care a fost respins de cei ce erau sortiți să moară în pustie.

The expression, “Today if ye will hear his voice” is the same as the book of Revelation’s emphasis upon any man who hears the voice of the Spirit, which is to hear the message of the Spirit, which is the message of the latter rain, which is the message of the “rest.” At Kadesh that voice sounded and the rebels selected a new leader to return them to Egypt. The history of this provocation is addressed in Psalm 95 and by Paul in Hebrews. The history identifies the failure of ancient Israel at their tenth test. The alpha test of the ten tests began with the threefold miracle of the manna representing the three angels’ messages, the Law of God, the Sabbath rest, the Bread of Heaven, obedience and judgment—and the last of the ten tests was the test of the “rest.” The “rest” of grace as Sister White states, is the symbol of the latter rain. Kadesh is a symbol of the test of either accepting or rejecting the message of the latter rain that is presented “line upon line.”

Expresia „Astăzi, dacă veți auzi glasul Lui” este aceeași cu accentul pus în cartea Apocalipsei asupra oricărui om care aude glasul Duhului, adică a auzi mesajul Duhului, care este mesajul ploii târzii, care este mesajul „odihnei”. La Cades, acel glas s-a auzit, iar răzvrătiții au ales un nou conducător ca să-i întoarcă în Egipt. Istoria acestei provocări este abordată în Psalmul 95 și de către Pavel în Evrei. Istoria identifică eșecul Israelului antic la a zecea lor probă. Testul alfa al celor zece teste a început cu întreita minune a manei, reprezentând mesajele celor trei îngeri, Legea lui Dumnezeu, odihna Sabatului, Pâinea Cerului, ascultarea și judecata — iar ultimul dintre cele zece teste a fost testul „odihnei”. „Odihna” harului, așa cum afirmă Sora White, este simbolul ploii târzii. Cades este un simbol al testului de a accepta sau a respinge mesajul ploii târzii care este prezentat „linie peste linie”.

Line upon line the “rest” is the outpouring of the Holy Spirit represented as the latter rain. The “rest” is also the seventh-day Sabbath, the very seal that is placed upon the faithful during the latter rain period. The “rest” is the grace that represents the power imparted to the one hundred and forty-four thousand when their sins are forever blotted out. That grace is not alone the power that is imparted representing sanctification, but is also the grace that provides justification when Christ’s blood is used to remove the sins of the repentant soul. The “rest” of grace is the message of the righteousness of Christ, a righteousness that provides the grace (power) to live without sinning, and the grace that transforms a Laodicean unto a Philadelphian. Once transformed by the grace of justification, the former Laodicean, as a Philadelphian, through the power of grace, walks upon the sanctified pathway that leads to glorification. The “rest” is the message of the third angel, as represented as “justification by faith in verity.” This being the case, Kadesh pointed to 1888.

Rând peste rând, „odihna” este revărsarea Duhului Sfânt, reprezentată ca ploaia târzie. „Odihna” este, de asemenea, Sabatul zilei a șaptea, chiar sigiliul care este pus asupra celor credincioși în perioada ploii târzii. „Odihna” este harul care reprezintă puterea împărtășită celor o sută patruzeci și patru de mii atunci când păcatele lor sunt șterse pentru totdeauna. Harul acesta nu este numai puterea împărtășită, reprezentând sfințirea, ci este și harul care oferă îndreptățirea atunci când sângele lui Hristos este folosit pentru a îndepărta păcatele sufletului pocăit. „Odihna” harului este solia neprihănirii lui Hristos, o neprihănire care oferă harul (puterea) de a trăi fără a păcătui și harul care transformă un Laodicean într-un Filadelfian. Odată transformat prin harul îndreptățirii, fostul Laodicean, ca Filadelfian, prin puterea harului, umblă pe calea sfințită care duce la proslăvire. „Odihna” este solia celui de-al treilea înger, așa cum este reprezentată ca „îndreptățire prin credință în adevăr”. Fiind astfel, Cades a arătat spre 1888.

The first Kadesh identifies the message of “rest” that is the “gospel” message. The everlasting gospel is ‘the work of Christ in introducing a threefold testing process which develops and then manifests two classes of worshippers.’ The message of the everlasting gospel of “rest” at the first Kadesh represents the threefold message of the everlasting gospel that is governed by the threefold work of the Holy Spirit who convicts of sin, righteousness and judgment. Those three steps are the identical three testing steps in the test of the manna!

Primul Cades identifică mesajul „odihnei”, care este mesajul „evangheliei”. Evanghelia veșnică este „lucrarea lui Hristos în introducerea unui proces de încercare întreit, care dezvoltă și apoi manifestă două clase de închinători”. Mesajul evangheliei veșnice a „odihnei” la primul Cades reprezintă întreitul mesaj al evangheliei veșnice, care este guvernat de întreita lucrare a Duhului Sfânt, care dovedește vinovăția cu privire la păcat, neprihănire și judecată. Acești trei pași sunt exact aceiași trei pași ai încercării din testul manei!

The ten tests begin with a threefold testing process, emphasizing the Law of God, the Sabbath and mankind’s responsibility to eat and digest God’s message. The first of the ten tests was threefold as was the tenth. The first test employs the manna, as a symbol of the Bread of Heaven exalting the seventh-day Sabbath. The last test employs “rest,” as the symbol of the final testing process of the latter rain which culminates at the Sunday law, where those who represent the Bread of Heaven are lifted up as an ensign of the Sabbath.

Cele zece încercări încep cu un proces de încercare întreit, subliniind Legea lui Dumnezeu, Sabatul și responsabilitatea omenirii de a mânca și a mistui solia lui Dumnezeu. Prima dintre cele zece încercări a fost întreită, după cum și a zecea a fost. Prima încercare folosește mana ca simbol al Pâinii Cerului, înălțând Sabatul zilei a șaptea. Ultima încercare folosește „odihna” ca simbol al procesului final de încercare al ploii târzii, care culminează în legea duminicală, unde aceia care reprezintă Pâinea Cerului sunt înălțați ca un steag al Sabatului.

The beginning of the ten tests as with the ending of the ten tests emphasize the Sabbath, and the gospel message associated with the Sabbath, which is the everlasting gospel of the third angel. The first Kadesh is the omega of the ten tests, so the alpha of the ten tests must possess the same characteristics. Kadesh represented 1863, when the Lord had desired to finish His work and take His people home, but the entrance into the Promised Land was delayed.

Începutul celor zece încercări, asemenea sfârșitului celor zece încercări, pune accent pe Sabat și pe solia Evangheliei asociată cu Sabatul, care este Evanghelia veșnică a celui de-al treilea înger. Primul Cades este omega celor zece încercări, astfel încât alfa celor zece încercări trebuie să posede aceleași caracteristici. Cades a reprezentat anul 1863, când Domnul dorise să-Și încheie lucrarea și să-Și ducă poporul acasă, dar intrarea în Țara Făgăduită a fost amânată.

> “By reading the following scriptures we shall see how God regarded ancient Israel:

> „Citind următoarele pasaje din Scriptură, vom vedea cum privea Dumnezeu pe Israelul din vechime:

> “‘For the Lord hath chosen Jacob unto Himself, and Israel for His peculiar treasure.’ Psalm 135:4.

> „Căci Domnul Și-a ales pe Iacov pentru Sine, pe Israel ca comoara Sa deosebită.” Psalmul 135:4.

> “‘For thou art an holy people unto the Lord thy God, and the Lord hath chosen thee to be a peculiar people unto Himself, above all the nations that are upon the earth.’ Deuteronomy 14:2.

> „Căci tu ești un popor sfânt pentru Domnul Dumnezeul tău, iar Domnul te-a ales ca să-I fii un popor deosebit, mai presus de toate neamurile care sunt pe fața pământului.” Deuteronomul 14:2.

> “‘For thou art an holy people unto the Lord thy God: the Lord thy God hath chosen thee to be a special people unto Himself, above all people that are upon the face of the earth. The Lord did not set His love upon you, nor choose you, because ye were more in number than any people; for ye were the fewest of all people.’ Deuteronomy 7:6, 7.

> „Căci tu ești un popor sfânt pentru Domnul Dumnezeul tău; Domnul Dumnezeul tău te-a ales ca să-I fii un popor deosebit al Său, mai presus de toate popoarele care sunt pe fața pământului. Nu pentru că întreceați la număr pe toate celelalte popoare Și-a pus Domnul dragostea peste voi și v-a ales, căci voi erați cei mai puțini dintre toate popoarele.” Deuteronomul 7:6, 7.

> “‘For wherein shall it be known here that I and Thy people have found grace in Thy sight? is it not in that Thou goest with us? so shall we be separated, I and Thy people, from all the people that are upon the face of the earth.’ Exodus 33:16.

> „Căci prin ce se va cunoaște aici că eu și poporul Tău am aflat har înaintea Ta? Oare nu prin faptul că Tu mergi cu noi? Astfel vom fi deosebiți, eu și poporul Tău, de toate popoarele care sunt pe fața pământului.” Exodul 33:16.

> “How frequently ancient Israel rebelled, and how often they were visited with judgments, and thousands slain, because they would not heed the commands of God who had chosen them! The Israel of God in these last days are in constant danger of mingling with the world and losing all signs of being the chosen people of God. Read again Titus 2:13–15. We are here brought down to the last days, when God is purifying unto Himself a peculiar people. Shall we provoke Him as did ancient Israel? Shall we bring His wrath upon us by departing from Him and mingling with the world, and following the abominations of the nations around us?” Testimonies, volume 1, 282, 283.

> „Cât de des s-a răzvrătit Israelul din vechime și cât de adesea au venit asupra lui judecăți, și mii au fost uciși, pentru că n-au vrut să ia seama la poruncile lui Dumnezeu, care îi alesese! Israelul lui Dumnezeu în aceste zile de pe urmă se află în primejdie necontenită de a se amesteca cu lumea și de a pierde toate semnele că este poporul ales al lui Dumnezeu. Citiți din nou Tit 2:13–15. Aici suntem aduși până în zilele de pe urmă, când Dumnezeu Își curățește pentru Sine un popor deosebit. Să-L provocăm noi oare cum a făcut Israelul din vechime? Să aducem noi mânia Sa asupra noastră prin faptul că ne depărtăm de El, ne amestecăm cu lumea și urmăm urâciunile neamurilor din jurul nostru?” Testimonies, volumul 1, 282, 283.

Sister White asks, “Shall we provoke Him as did ancient Israel?” We provoke him by mingling with the world, which is symbolized by Egypt, the very place that the rebels at Kadesh sought a leader to lead them back to. In 1863 the desire to return to Egypt and the selection of a new leader is represented by inspiration as desiring to be associated with the world.

Sora White întreabă: „Să-L provocăm noi, așa cum a făcut Israelul din vechime?” Îl provocăm prin amestecarea cu lumea, simbolizată de Egipt, chiar locul în care răzvrătiții de la Cades au căutat un conducător care să-i ducă înapoi. În 1863, dorința de a se întoarce în Egipt și alegerea unui nou conducător sunt reprezentate prin inspirație ca dorința de a fi asociați cu lumea.

The passage we are now considering was preceded by Sister White’s commentary of ancient Israel not entering into the rest. In the context of their continuous rebellion, she set forth the verses identifying how God wished to relate to His bride, but His bride refused. The following passage leads into what we just read.

Fragmentul pe care îl analizăm acum a fost precedat de comentariul sorei White despre faptul că Israelul din vechime nu a intrat în odihnă. În contextul răzvrătirii lor neîncetate, ea a prezentat versetele care arată cum dorea Dumnezeu să Se raporteze la mireasa Sa, însă mireasa Sa a refuzat. Următorul pasaj introduce ceea ce tocmai am citit.

In the passage she records, “God required His people to trust in Him alone. He did not wish them to receive help from those who did not serve Him.” In 1863, Laodicean Millerite Adventism formed an alliance with the government of the United States to help in their efforts to prevent their young men from being drafted into the deadliest war in American history.

În pasajul pe care îl consemnează, „Dumnezeu cerea ca poporul Său să se încreadă numai în El. El nu dorea ca ei să primească ajutor de la aceia care nu-I slujeau.” În 1863, adventismul millerit laodicean a încheiat o alianță cu guvernul Statelor Unite pentru a-i sprijini în eforturile lor de a împiedica recrutarea tinerilor lor în cel mai nimicitor război din istoria Americii.

> “We here read the warnings which God gave to ancient Israel. It was not His good pleasure that they should wander so long in the wilderness; He would have brought them immediately to the Promised Land had they submitted and loved to be led by Him; but because they so often grieved Him in the desert, He sware in His wrath that they should not enter into His rest, save two who wholly followed Him. God required His people to trust in Him alone. He did not wish them to receive help from those who did not serve Him.

> „Aici citim avertismentele pe care Dumnezeu le-a dat vechiului Israel. Nu a fost buna Sa plăcere ca ei să rătăcească atât de mult timp prin pustie; El i-ar fi adus îndată în Țara Făgăduită dacă s-ar fi supus și ar fi iubit să fie călăuziți de El; dar, pentru că atât de adesea L-au întristat în pustiu, El a jurat în mânia Sa că nu vor intra în odihna Sa, afară de doi care L-au urmat pe deplin. Dumnezeu a cerut poporului Său să se încreadă numai în El. El nu dorea ca ei să primească ajutor de la aceia care nu-I slujeau.”

> “Please read Ezra 4:1–5: ‘Now when the adversaries of Judah and Benjamin heard that the children of the captivity builded the temple unto the Lord God of Israel; then they came to Zerubbabel, and to the chief of the fathers, and said unto them, Let us build with you: for we seek your God, as ye do; and we do sacrifice unto Him since the days of Esarhaddon king of Assur, which brought us up hither. But Zerubbabel, and Jeshua, and the rest of the chief of the fathers of Israel, said unto them, Ye have nothing to do with us to build an house unto our God; but we ourselves together will build unto the Lord God of Israel, as King Cyrus the king of Persia hath commanded us. Then the people of the land weakened the hands of the people of Judah, and troubled them in building, and hired counselors against them, to frustrate their purpose.’

> „Vă rog să citiți Ezra 4:1–5: «Când vrăjmașii lui Iuda și ai lui Beniamin au auzit că fiii robiei zidesc Templul Domnului Dumnezeului lui Israel, au venit la Zorobabel și la capii caselor părintești și le-au zis: ‘Lăsați-ne să zidim împreună cu voi; căci și noi căutăm pe Dumnezeul vostru, ca și voi, și Îi aducem jertfe din zilele lui Esar-Hadon, împăratul Asiriei, care ne-a adus aici.’ Dar Zorobabel, Iosua și ceilalți capi ai caselor părintești ale lui Israel le-au răspuns: ‘Nu se cuvine ca voi și noi să zidim împreună o Casă Dumnezeului nostru; ci noi singuri o vom zidi Domnului Dumnezeului lui Israel, așa cum ne-a poruncit împăratul Cirus, împăratul Persiei.’ Atunci poporul țării a slăbit mâinile poporului lui Iuda și l-a tulburat în lucrarea zidiri, și a tocmit sfetnici împotriva lui, ca să-i zădărnicească planul.»”

> “Ezra 8:21–23: ‘Then I proclaimed a fast there, at the river of Ahava, that we might afflict ourselves before our God, to seek of Him a right way for us, and for our little ones, and for all our substance. For I was ashamed to require of the king a band of soldiers and horsemen to help us against the enemy in the way: because we had spoken unto the king, saying, The hand of our God is upon all them for good that seek Him; but His power and His wrath is against all them that forsake Him. So we fasted and besought our God for this: and He was entreated of us.’

> „Ezra 8:21–23: «Apoi am vestit acolo, la râul Ahava, un post, ca să ne smerim înaintea Dumnezeului nostru, ca să-I cerem o cale dreaptă pentru noi, pentru copiii noștri și pentru toate averile noastre. Căci îmi era rușine să cer de la împărat o ceată de ostași și călăreți care să ne ajute împotriva vrăjmașului pe drum; fiindcă vorbisem împăratului, zicând: Mâna Dumnezeului nostru este spre bine peste toți cei ce-L caută; dar puterea și mânia Lui sunt împotriva tuturor celor ce-L părăsesc. Astfel, am postit și L-am rugat pe Dumnezeul nostru pentru aceasta, și El S-a lăsat înduplecat de noi.»”

> “The prophet and these fathers did not regard the people of the land as worshipers of the true God, and though these professed friendship and wished to help them, they dared not unite with them in anything relating to His worship. When going up to Jerusalem to build the temple of God and to restore His worship, they would not ask help of the king to assist them in the way, but by fasting and prayer sought the Lord for help. They believed that God would defend and prosper His servants in their efforts to serve Him. The Creator of all things needs not the help of His enemies to establish His worship. He asks not the sacrifice of wickedness, nor accepts the offerings of those who have other gods before the Lord.

> “Profetul și acești părinți nu i-au socotit pe locuitorii țării drept închinători ai adevăratului Dumnezeu și, deși aceștia mărturiseau prietenie și doreau să-i ajute, ei n-au îndrăznit să se unească cu ei în nimic din ceea ce privea închinarea adusă Lui. Când urcau la Ierusalim ca să zidească templul lui Dumnezeu și să restaureze închinarea Sa, ei nu cereau ajutor de la împărat pentru a-i sprijini pe drum, ci, prin post și rugăciune, căutau ajutor la Domnul. Ei credeau că Dumnezeu Își va apăra și va face să prospere slujitorii în strădaniile lor de a-I sluji. Creatorul tuturor lucrurilor nu are nevoie de ajutorul vrăjmașilor Săi pentru a-Și întemeia închinarea. El nu cere jertfa răutății și nu primește darurile acelora care au alți dumnezei înaintea Domnului.”

> “We often hear the remark: ‘You are too exclusive.’ As a people we would make any sacrifice to save souls, or lead them to the truth. But to unite with them, to love the things that they love, and have friendship with the world, we dare not, for we should then be at enmity with God.” Testimonies, volume 1, 281, 282.

> „Adesea auzim remarca: «Sunteți prea exclusiviști.» Ca popor, am face orice sacrificiu pentru a salva suflete sau pentru a le conduce la adevăr. Dar să ne unim cu ei, să iubim lucrurile pe care le iubesc ei și să avem prietenie cu lumea, nu îndrăznim, căci atunci am fi în vrăjmășie cu Dumnezeu.” Testimonies, volumul 1, 281, 282.

Sister White states, in conjunction with her commentary of the rebellion of Kadesh, “The Creator of all things needs not the help of His enemies to establish His worship. He asks not the sacrifice of wickedness, nor accepts the offerings of those who have other gods before the Lord.” In 1863, the movement of Laodicean Millerite Adventism became a church and formed an alliance with the power that would enforce Sunday worship upon the nation and thereafter the world.

Sora White, în legătură cu comentariul ei asupra răzvrătirii de la Cades, afirmă: „Creatorul tuturor lucrurilor nu are nevoie de ajutorul vrăjmașilor Săi pentru a-Și statornici închinarea. El nu cere jertfa răutății și nici nu primește darurile celor care au alți dumnezei înaintea Domnului.” În 1863, mișcarea adventismului millerit laodicean a devenit o biserică și a încheiat o alianță cu puterea care avea să impună închinarea de duminică asupra națiunii și apoi asupra lumii.

In the next article, we will continue our considerations of the prophetic lines that contribute to 1863, which is the capstone of the prophetic period of 1844 unto 1863.

În articolul următor, vom continua analiza noastră asupra liniilor profetice care conduc la anul 1863, care este piatra de încheiere a perioadei profetice 1844–1863.

> The thing that hath been, it is that which shall be; and that which is done is that which shall be done: and there is no new thing under the sun. Is there any thing whereof it may be said, See, this is new? it hath been already of old time, which was before us. I know that, whatsoever God doeth, it shall be for ever: nothing can be put to it, nor any thing taken from it: and God doeth it, that men should fear before him. That which hath been is now; and that which is to be hath already been; and God requireth that which is past. Ecclesiastes 1:9, 10; 3:14, 15.

> Ceea ce a fost este ceea ce va fi, și ceea ce s-a făcut este ceea ce se va face; și nu este nimic nou sub soare. Este vreun lucru despre care s-ar putea spune: Iată, acesta este nou? El a fost deja în vremurile de demult, care au fost înaintea noastră. Știu că orice face Dumnezeu va fi pentru totdeauna: nimic nu poate fi adăugat la aceasta și nimic nu poate fi luat din ea; și Dumnezeu face astfel, pentru ca oamenii să se teamă înaintea Lui. Ceea ce a fost este acum; și ceea ce va fi a fost deja; și Dumnezeu cere înapoi ceea ce a trecut. Eclesiastul 1:9, 10; 3:14, 15.

Back to Articles