Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Twenty-Two

Cartea lui Daniel - O sută douăzeci și doi

The Unveiling of Truth: A Journey Through Daniel 11 and the Shaking of God’s People

Dezvăluirea Adevărului: O călătorie prin Daniel 11 și zguduirea poporului lui Dumnezeu

Author

Jeff Pippenger

Published

March 7, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

When the light of Daniel chapter eleven, verses forty through forty-five was unsealed at the time of the end in 1989, the enemies of truth provided a resistance that allowed God to reveal truths to defend the basic premises of the passage in the book of Daniel that then became the subject and focus of Satan’s attacks. That controversy over truth and error in that history was used by the Holy Spirit to identify certain prophetic rules that would further increase the knowledge that had been unsealed and was thereafter to test the final generation of earth’s history. We have been considering “triple applications of prophecy,” and identifying those applications as a primary rule that was revealed from the process of resistance that was presented by Satan during those past days. That controversial process is identified as the “shaking,” by Sister White.

1989, ubwo umucyo wo muri Daniyeli igice cya cumi na kimwe, umurongo wa mirongo ine kugeza kuri mirongo ine n’itanu, wafungurwaga mu gihe cy’iherezo, abanzi b’ukuri batanze uguhangana kwatumye Imana ihishura ukuri ko kurengera amahame shingiro y’uwo murongo wo mu gitabo cya Daniyeli, ari na wo wahise uba ingingo n’icyibandwaho by’ibitero bya Satani. Iyo mpaka yerekeye ukuri n’ikinyoma muri ayo mateka yakoreshejwe na Mwuka Wera kugira ngo hamenyekane amategeko amwe n’amwe y’ubuhanuzi yari kurushaho kongera ubumenyi bwari bwafunguwe kandi bwari bugiye gukomeza kugerageza igisekuru cya nyuma cyo mu mateka y’isi. Twagiye dutekereza ku “mikoreshereze itatu y’ubuhanuzi,” kandi tukamenya izo mikoreshereze nk’itegeko ry’ingenzi ryahishuwe binyuze mu nzira y’uguhangana Satani yagaragaje muri iyo minsi yahise. Uwo murongo w’impaka uvugwaho nko “gushungurwa,” nk’uko Sister White abyita.

> “I was pointed to the providence of God among His people and was shown that every trial made by the refining, purifying process upon professed Christians proves some to be dross. The fine gold does not always appear. In every religious crisis some fall under temptation. The shaking of God blows away multitudes like dry leaves. Prosperity multiplies a mass of professors. Adversity purges them out of the church. As a class, their spirits are not steadfast with God. They go out from us because they are not of us; for when tribulation or persecution arises because of the word, many are offended.” Testimonies, volume 4, 89.

> „Mi-a fost îndreptată atenția asupra providenței lui Dumnezeu în mijlocul poporului Său și mi s-a arătat că fiecare încercare făcută prin procesul de rafinare și curățire asupra creștinilor cu numele dovedește că unii sunt zgură. Aurul fin nu se vede întotdeauna. În fiecare criză religioasă, unii cad sub ispită. Zguduirea lui Dumnezeu spulberă mulțimi ca pe frunzele uscate. Prosperitatea înmulțește o masă de mărturisitori. Adversitatea îi curăță din biserică. Ca grup, duhul lor nu este statornic cu Dumnezeu. Ei ies din mijlocul nostru pentru că nu sunt dintre ai noștri; căci atunci când se ridică necazul sau persecuția din pricina Cuvântului, mulți se poticnesc.” Testimonies, volumul 4, 89.

The “shaking” is produced when truth is unsealed by the Lion of the tribe of Judah and thereafter introduced.

„Scuturarea” este produsă atunci când adevărul este desigilat de Leul din seminția lui Iuda și, după aceea, este introdus.

> “I asked the meaning of the shaking I had seen and was shown that it would be caused by the straight testimony called forth by the counsel of the True Witness to the Laodiceans. This will have its effect upon the heart of the receiver, and will lead him to exalt the standard and pour forth the straight truth. Some will not bear this straight testimony. They will rise up against it, and this is what will cause a shaking among God’s people.” Early Writings, 271.

> „Am întrebat care era semnificația zguduirii pe care o văzusem și mi s-a arătat că ea va fi provocată de mărturia directă, cerută de sfatul Martorului Credincios către laodiceeni. Aceasta își va avea efectul asupra inimii celui ce o primește și îl va conduce să înalțe stindardul și să vestească adevărul direct. Unii nu vor suporta această mărturie directă. Ei se vor ridica împotriva ei, iar aceasta este ceea ce va provoca o zguduire în mijlocul poporului lui Dumnezeu.” Early Writings, 271.

The introduction of “truth” always causes a shaking, and the truth which was unsealed in 1989, did that very thing. One of the benefits of the resistance brought against the truth was the development of a set of rules to establish the increase of knowledge through the years that followed 1989. The development of the rules, parallel the development of a set of rules in the period of the Millerites. All the triple applications of Bible prophecy contribute to the clarity of the events of the last days.

Introducerea „adevărului” produce întotdeauna o zguduire, iar adevărul care a fost desigilat în 1989 a făcut tocmai acest lucru. Unul dintre beneficiile împotrivirii aduse împotriva adevărului a fost dezvoltarea unui set de reguli pentru a stabili creșterea cunoștinței de-a lungul anilor care au urmat după 1989. Dezvoltarea regulilor este paralelă cu dezvoltarea unui set de reguli în perioada milleriților. Toate aplicațiile triple ale profeției biblice contribuie la claritatea evenimentelor zilelor de pe urmă.

The triple applications of Rome and Babylon establish the relationship of the woman and the beast she rides upon and reigns over during the history of the Sunday law crisis, which is also the history of God’s executive judgment upon the whore of Babylon.

Les triples applications de Rome et de Babylone établissent la relation entre la femme et la bête qu’elle monte et sur laquelle elle règne au cours de l’histoire de la crise de la loi du dimanche, laquelle est aussi l’histoire du jugement exécutif de Dieu sur la prostituée de Babylone.

The triple applications of “the messenger that prepares the way for the Messenger of the Covenant,” and also of “Elijah,” identify the work, and the message in the two periods that illustrate the close of probation in the last days. The first period begins with the first voice of Revelation chapter eighteen, which represents the beginning of the investigative judgment of the living for Laodicean Adventism, and the last period begins with the second voice of Revelation chapter eighteen, which represents the executive judgment of the whore of Babylon.

Trīskāršais pielietojums izteikumiem “vēstnesis, kas sagatavo ceļu Derības Vēstnesim”, kā arī “Elija”, identificē darbu un vēsti abos periodos, kuri attēlo pārbaudes laika noslēgumu pēdējās dienās. Pirmais periods sākas ar Atklāsmes grāmatas astoņpadsmitās nodaļas pirmo balsi, kas attēlo dzīvo izmeklējošās tiesas sākumu laodikejiskajam adventismam, un pēdējais periods sākas ar Atklāsmes grāmatas astoņpadsmitās nodaļas otro balsi, kas attēlo Bābeles netikles izpildtiesu.

The triple applications of Rome and Babylon represent the external history of God’s last-day people, while the triple applications of Elijah and the messenger who prepares the way represent the internal history of God’s last day people. The triple application of the three Woes, identifies the message that runs through both periods that together represent the closing period of judgment, which begins with the house of God, and thereafter upon those outside God’s house. The three Woes identify that Islam is the message of the latter rain, and also the tool of judgment God employs for those who enforce the worship of the sun upon all mankind. The close of judgment represents “the days of God’s vengeance,” both upon His apostate church and the wicked outside of His church.

Întreitele aplicări ale Romei și Babilonului reprezintă istoria externă a poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, în timp ce întreitele aplicări ale lui Ilie și ale solului care pregătește calea reprezintă istoria internă a poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă. Întreita aplicare a celor trei Vaiuri identifică solia care străbate ambele perioade, care împreună reprezintă perioada de încheiere a judecății, care începe cu casa lui Dumnezeu și, după aceea, se abate asupra celor din afara casei lui Dumnezeu. Cele trei Vaiuri identifică faptul că islamul este solia ploii târzii și, de asemenea, unealta de judecată pe care Dumnezeu o folosește împotriva acelora care impun închinarea la soare asupra întregii omeniri. Încheierea judecății reprezintă „zilele răzbunării lui Dumnezeu”, atât asupra bisericii Sale apostaziate, cât și asupra celor răi din afara bisericii Sale.

When Jesus first began His ministry at the church in Nazareth He employed Isaiah chapter sixty-one to define His ministry, message and work, which included the identification of the time of God’s vengeance. His ministry, message and work prefigured the ministry, message and work of the one hundred and forty-four thousand, for they prophetically follow the Lamb whithersoever He goeth.

Când Isus Și-a început pentru întâia dată slujirea în biserica din Nazaret, El a folosit Isaia capitolul șaizeci și unu pentru a-Și defini slujirea, solia și lucrarea, care includeau și identificarea timpului răzbunării lui Dumnezeu. Slujirea, solia și lucrarea Sa preînchipuiau slujirea, solia și lucrarea celor o sută patruzeci și patru de mii, căci ei, în mod profetic, urmează Mielul oriunde merge El.

> The Spirit of the Lord God is upon me; because the Lord hath anointed me to preach good tidings unto the meek; he hath sent me to bind up the brokenhearted, to proclaim liberty to the captives, and the opening of the prison to them that are bound; To proclaim the acceptable year of the Lord, and the day of vengeance of our God; to comfort all that mourn; To appoint unto them that mourn in Zion, to give unto them beauty for ashes, the oil of joy for mourning, the garment of praise for the spirit of heaviness; that they might be called trees of righteousness, the planting of the Lord, that he might be glorified. And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. And strangers shall stand and feed your flocks, and the sons of the alien shall be your plowmen and your vinedressers. But ye shall be named the Priests of the Lord: men shall call you the Ministers of our God: ye shall eat the riches of the Gentiles, and in their glory shall ye boast yourselves. Isaiah 61:1–6.

> Duhul Domnului Dumnezeu este peste mine, pentru că Domnul M-a uns să vestesc celor blânzi vești bune; M-a trimis să leg rănile celor cu inima frântă, să vestesc robilor slobozenia și prinșilor de război izbăvirea; să vestesc anul de îndurare al Domnului și ziua răzbunării Dumnezeului nostru; să mângâi pe toți cei ce jelesc; să dau celor ce jelesc în Sion o cunună împărătească în loc de cenușă, untdelemnul bucuriei în locul jelirii, haina de laudă în locul unui duh mâhnit, ca să fie numiți terebinți ai neprihănirii, un sad al Domnului, ca să slujească spre slava Lui. Ei vor zidi iarăși pe vechile dărâmături, vor ridica din nou năruirile de odinioară și vor înnoi cetățile pustiite, rămase pustii din neam în neam. Străinii vor sta și vă vor paște turmele, iar fiii străinului vor fi plugarii și vierii voștri. Dar voi vă veți numi Preoți ai Domnului, și veți fi numiți Slujitori ai Dumnezeului nostru; veți mânca bogățiile neamurilor și vă veți făli cu slava lor. Isaia 61:1–6.

Jesus was anointed at His baptism, and that waymark typifies September 11, 2001 when the anointing of the Holy Spirit began to descend upon those who recognized that the outpouring of the latter rain in the last days had been typified by the history of the Millerites, which were the old waste places that the one hundred and forty-four thousand would build again, once they returned to Jeremiah’s old paths.

Isus a fost uns la botezul Său, iar acel semn de hotar prefigurează data de 11 septembrie 2001, când ungerea Duhului Sfânt a început să coboare asupra acelora care au recunoscut că revărsarea ploii târzii din zilele de pe urmă fusese prefigurată prin istoria milleriților, care erau vechile dărâmături pe care cei o sută patruzeci și patru de mii aveau să le zidească din nou, odată ce se întorceau la vechile cărări ale lui Ieremia.

The message of Christ’s righteousness from the rebellion of 1888 again became present truth, and the message from the rebellion of 1888 was the good tidings that has the power to bind up broken hearts, but which is powerless to open the hard hearts of those who have eyes to see, but perceive not, and who have ears to hear, but understand not. The message of Christ’s righteousness from the rebellion of 1888 was also the message to Laodicea which then arrived again to open the prison door of those who were captives of sin by the One who has the power to open the doors that no man can open, and shut the doors that no man can close.

Mesajul neprihănirii lui Hristos din răzvrătirea din 1888 a devenit din nou adevăr prezent, iar mesajul din răzvrătirea din 1888 a fost vestea cea bună care are puterea de a lega inimile frânte, dar care este lipsită de putere pentru a deschide inimile împietrite ale acelora care au ochi de văzut, dar nu văd, și care au urechi de auzit, dar nu înțeleg. Mesajul neprihănirii lui Hristos din răzvrătirea din 1888 a fost, de asemenea, mesajul către Laodicea, care a venit atunci din nou pentru a deschide ușa temniței celor care erau robi ai păcatului, prin Cel care are puterea de a deschide ușile pe care niciun om nu le poate deschide și de a închide ușile pe care niciun om nu le poate închide.

On September 11, 2001 those who were to present those good tidings, were also to proclaim the acceptable year of the Lord and the day of God’s vengeance. The year of the Lord’s acceptance also began at that time, and He is fully willing to accept a Laodicean’s repentance, until the day of God’s vengeance arrives at the soon coming Sunday law in the United States. Then His vengeance will be manifested upon a church that refused to know the time of her visitation, and simultaneously the progressive judgment upon the whore of Babylon begins.

La 11 septembrie 2001, cei care urmau să vestească acele vești bune trebuiau, de asemenea, să proclame anul de îndurare al Domnului și ziua răzbunării lui Dumnezeu. Anul primirii de către Domnul a început tot atunci, iar El este pe deplin dispus să primească pocăința unui laodicean, până în ziua răzbunării lui Dumnezeu, care va veni odată cu apropiata lege duminicală din Statele Unite. Atunci răzbunarea Sa se va manifesta asupra unei biserici care a refuzat să cunoască vremea cercetării ei, iar simultan începe judecata progresivă asupra curvei Babilonului.

In the day of His acceptance, He promises to comfort all that mourn, and those who mourn in Jerusalem are illustrated in Ezekiel chapter nine. Their comfort is brought about by the Comforter, through the reception of the latter rain message which is then being poured upon them. But only if they recognize the rain. Once they possess the Comforter, and accomplish the work of building the old waste places, through the methodology of “line upon line,” that is illustrated in the passage of Isaiah as the work of placing the line of prophecy that represents the desolation of sacred history, upon another line of prophecy which illustrates a desolation. In that work they raise up the desolations of many generations. Then the “strangers” will respond to those that mourn, who are lifted up as an ensign, for the strangers to see.

Во денот на Неговото благоволение, Тој ветува дека ќе ги утеши сите што тагуваат, а оние што тагуваат во Ерусалим се прикажани во деветтата глава на Езекиел. Нивната утеха се извршува преку Утешителот, преку примањето на пораката за доцниот дожд, која тогаш се излева врз нив. Но само ако го препознаат дождот. Откако ќе Го поседуваат Утешителот и ќе го извршат делото на обновување на старите урнатини, преку методологијата „ред врз ред“, што е прикажана во пасусот од Исаија како дело на поставување на линијата на пророштвото што ја претставува опустошеноста на светата историја врз друга линија на пророштво што прикажува опустошение. Во тоа дело тие ги подигаат опустошувањата на многу поколенија. Тогаш „туѓинците“ ќе им одговорат на оние што тагуваат, кои се издигнати како знаме, за да ги видат туѓинците.

Christ’s proclamation of His work and ministry, as set forth in Isaiah chapter sixty-one, is the work and ministry of the one hundred and forty-four thousand. That work has been illustrated in the sacred reform movements, and in 1989, the time of the end arrived that all the previous “times of the end” had prefigured. Just as one verse, Daniel chapter eight, verse fourteen was identified as the foundation and central pillar of the Millerite movement, the verse that is the foundation and central pillar of the movement of Future for America is Daniel chapter eleven, verse forty. For the Millerites, the light of the central pillar was represented as the light of the vision of the Ulai River, and for the movement of Future for America the light of the central pillar was represented as the light of the vision of the Hiddekel River.

Proclamația lui Hristos cu privire la lucrarea și slujirea Sa, așa cum este prezentată în Isaia, capitolul șaizeci și unu, este lucrarea și slujirea celor o sută patruzeci și patru de mii. Această lucrare a fost ilustrată în mișcările sacre de reformă, iar în 1989 a sosit vremea sfârșitului pe care toate „vremurile sfârșitului” anterioare o prefiguraseră. După cum un singur verset, Daniel, capitolul opt, versetul paisprezece, a fost identificat ca temelia și stâlpul central al mișcării millerite, versetul care este temelia și stâlpul central al mișcării Future for America este Daniel, capitolul unsprezece, versetul patruzeci. Pentru milleriți, lumina stâlpului central a fost reprezentată ca lumina viziunii de la râul Ulai, iar pentru mișcarea Future for America, lumina stâlpului central a fost reprezentată ca lumina viziunii de la râul Hiddekel.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> „Lumina pe care Daniel a primit-o de la Dumnezeu i-a fost dată în mod deosebit pentru aceste zile de pe urmă. Viziunile pe care le-a văzut pe malurile Ulaiului și ale Hidechelului, marile râuri ale Șinearului, sunt acum în curs de împlinire, iar toate evenimentele prezise se vor împlini în curând.” Testimonies to Ministers, 112.

The light of both the visions represented by the two rivers is linked together, and comes to pass in the last days. Their mutual “link” represents the combination of human and divine, which is the message that Sister White repeatedly identifies as Christ’s message in the context that humanity combined with divinity does not sin. The two rivers represent that very linkage.

Lumina ambelor vedenii reprezentate prin cele două râuri este legată împreună și se împlinește în zilele de pe urmă. „Legătura” lor reciprocă reprezintă unirea dintre omenesc și divin, care este solia pe care Sora White o identifică în mod repetat ca fiind solia lui Hristos, în contextul că omenirea unită cu divinitatea nu păcătuiește. Cele două râuri reprezintă chiar această legătură.

> “Nothing less than perfect obedience can meet the standard of God’s requirement. He has not left His requirements indefinite. He has enjoined nothing that is not necessary in order to bring man into harmony with Him. We are to point sinners to His ideal of character and to lead them to Christ, by whose grace only can this ideal be reached.

> „Nimic mai puțin decât ascultarea desăvârșită nu poate împlini standardul cerinței lui Dumnezeu. El nu Și-a lăsat cerințele neprecizate. El nu a poruncit nimic care să nu fie necesar pentru a-l aduce pe om în armonie cu El. Noi trebuie să le arătăm păcătoșilor idealul Său de caracter și să-i conducem la Hristos, prin al cărui har numai poate fi atins acest ideal.

> “The Saviour took upon Himself the infirmities of humanity and lived a sinless life, that men might have no fear that because of the weakness of human nature they could not overcome. Christ came to make us ‘partakers of the divine nature,’ and His life declares that humanity, combined with divinity, does not commit sin.

> „Mântuitorul a luat asupra Sa infirmitățile omenirii și a trăit o viață fără păcat, pentru ca oamenii să nu se teamă că, din pricina slăbiciunii firii omenești, nu ar putea birui. Hristos a venit să ne facă „părtași firii dumnezeiești”, iar viața Sa declară că omenirea, unită cu dumnezeirea, nu săvârșește păcat.”

> “The Saviour overcame to show man how he may overcome. All the temptations of Satan, Christ met with the word of God. By trusting in God’s promises, He received power to obey God’s commandments, and the tempter could gain no advantage. To every temptation His answer was, ‘It is written.’ So God has given us His word wherewith to resist evil. Exceeding great and precious promises are ours, that by these we ‘might be partakers of the divine nature, having escaped the corruption that is in the world through lust.’ 2 Peter 1:4.

> “Mântuitorul a biruit pentru a-i arăta omului cum poate birui. Toate ispitele lui Satana, Hristos le-a întâmpinat cu Cuvântul lui Dumnezeu. Încrezându-Se în făgăduințele lui Dumnezeu, El a primit putere să asculte de poruncile lui Dumnezeu, iar ispititorul n-a putut dobândi niciun avantaj. La fiecare ispită, răspunsul Său a fost: «Este scris.» Astfel, Dumnezeu ne-a dat Cuvântul Său, cu care să ne împotrivim răului. Nespus de mari și scumpe făgăduințe ne sunt date, pentru ca prin ele să ne facem „părtași firii dumnezeiești, după ce am fugit de stricăciunea care este în lume prin poftă”. 2 Petru 1:4.

> “Bid the tempted one look not to circumstances, to the weakness of self, or to the power of temptation, but to the power of God’s word. All its strength is ours. ‘Thy word,’ says the psalmist, ‘have I hid in mine heart, that I might not sin against Thee.’ ‘By the word of Thy lips I have kept me from the paths of the destroyer.’ Psalm 119:11; 17:4.” The Ministry of Healing, 181.

> „Îndemnați-l pe cel ispitit să nu privească la împrejurări, la slăbiciunea eului sau la puterea ispitei, ci la puterea Cuvântului lui Dumnezeu. Toată tăria lui ne aparține. «Cuvântul Tău», spune psalmistul, «îl păstrez în inima mea, ca să nu păcătuiesc împotriva Ta.» «Prin cuvântul buzelor Tale m-am păzit de cărările nimicitorului.» Psalmii 119:11; 17:4.” The Ministry of Healing, 181.

The increase of knowledge in 1798 and in 1989, represented an unsealing of God’s prophetic Word. His Word supplies the power to overcome as He overcame, and “His life declares that humanity, combined with divinity, does not commit sin.” The vision of the Ulai River is the marah vision of His appearance, that is represented by the prophecy of the twenty-three hundred days. The vision of the Hiddekel River is the chazon vision of prophetic history, that is represented by the twenty-five hundred and twenty year prophecy. The marah vision represents divinity and the chazon vision represents humanity.

Spoštovani gospod [priimek], najlepša hvala za vaše pismo in za pozornost, ki jo namenjate tem pomembnim temam. Z veseljem vam podajam slovenski prevod navedenega odlomka. Povečanje spoznanja v letih 1798 in 1989 je predstavljalo odpečatenje Božje preroške Besede. Njegova Beseda daje moč za premagovanje, kakor je On premagal, in »njegovo življenje razglaša, da človeštvo, združeno z božanstvom, ne greši«. Videnje reke Ulaj je videnje marah njegovega pojavljanja, ki ga predstavlja prerokba o dva tisoč tristo dneh. Videnje reke Hidekel je videnje chazon preroške zgodovine, ki ga predstavlja prerokba o dva tisoč petsto dvajsetih letih. Videnje marah predstavlja božanskost, videnje chazon pa predstavlja človeškost.

Both the rivers of ancient Shinar, which are the Ulai and the Hiddekel, or what is known today as the Tigris and the Euphrates ultimately merge into the Shatt al-Arab waterway in southern Iraq, and the Shatt al-Arab then empties into the Persian Gulf. Jesus employs the physical and natural to represent the spiritual, and the visions associated with the two rivers that are now in the process of fulfillment, represent a linkage of the human and the divine that occurs as they are reaching the conclusion of their travel to the sea. This truth is established in the beginning of the two prophecies that are represented by the two visions of Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen. One vision is the question, the other is the answer, and logically they cannot be separated.

Apele celor două râuri ale vechiului Șinear, și anume Ulai și Hidechel, sau ceea ce este cunoscut astăzi drept Tigru și Eufrat, se unesc în cele din urmă în cursul de apă Șatt al-Arab din sudul Irakului, iar Șatt al-Arab se varsă apoi în Golful Persic. Isus folosește ceea ce este fizic și natural pentru a reprezenta ceea ce este spiritual, iar viziunile asociate cu cele două râuri, care sunt acum în curs de împlinire, reprezintă o legătură între omenesc și divin, care are loc pe măsură ce ele ajung la încheierea călătoriei lor spre mare. Acest adevăr este statornicit la începutul celor două profeții care sunt reprezentate prin cele două viziuni din Daniel capitolul opt, versetele treisprezece și paisprezece. O viziune este întrebarea, cealaltă este răspunsul și, în mod logic, ele nu pot fi separate.

The vision of humanity, identifying the trampling down of the sanctuary and host, began in the year 677 BC, and the vision of divinity, that identifies the appearance of Christ, began in the year 457 BC. The linkage of divinity and humanity is represented by the two hundred and twenty years, that connects the two starting points of the two visions. Two hundred and twenty is a symbol of “the linkage of humanity with divinity,” and is also represented by the linkage of the increase of knowledge at the time of the end in 1798, with the increase of knowledge at the time of the end in 1989.

Viziunea omenirii, care identifică călcarea în picioare a sanctuarului și a oștirii, a început în anul 677 î.Hr., iar viziunea divinității, care identifică apariția lui Hristos, a început în anul 457 î.Hr. Legătura dintre divinitate și omenire este reprezentată de cei două sute douăzeci de ani, care leagă cele două puncte de început ale celor două viziuni. Două sute douăzeci este un simbol al „legăturii omenirii cu divinitatea” și este de asemenea reprezentat prin legătura dintre sporirea cunoștinței la vremea sfârșitului, în 1798, și sporirea cunoștinței la vremea sfârșitului, în 1989.

The formalized message derived from the increase of knowledge in 1798, was first presented by Miller in 1831 (and then in the Vermont Telegraph newspaper in 1833). 1831 is two hundred and twenty years after the publishing of the King James Bible in the year 1611. The King James Bible represented a twofold document of the Old and New Testaments. The beginning and ending of the two hundred-and twenty-years “linked” a divine publication with a human publication. The human publication’s information was derived from the divine light that was unsealed at the time the end in 1798, and then was formalized through the work of a human instrument, who had begun to publish it in 1831. It was a divine publication, with a divinely sealed message, that was afterward unsealed by humanity, and thereafter presented by a human instrument. The Hebrew word translated as “publish” in God’s word means to call out to cry (unto), (be) famous, guest, invite, mention, (give) name, preach, proclaim, pronounce, publish. Miller began to publish his message in 1831, then in 1833 it was literally published in the Vermont Telegraph.

Mesajul oficializat, rezultat din sporirea cunoștinței din 1798, a fost prezentat pentru prima dată de Miller în 1831 (și apoi în ziarul Vermont Telegraph, în 1833). Anul 1831 este la două sute douăzeci de ani după publicarea Bibliei King James în anul 1611. Biblia King James reprezenta un document dublu, al Vechiului și Noului Testament. Începutul și sfârșitul celor două sute douăzeci de ani au „legat” o publicație divină de o publicație omenească. Informația publicației omenești a fost derivată din lumina divină care a fost desigilată la vremea sfârșitului, în 1798, și apoi a fost oficializată prin lucrarea unui instrument omenesc, care începuse să o publice în 1831. A fost o publicație divină, cu un mesaj sigilat în mod divin, care ulterior a fost desigilat de omenire și, după aceea, prezentat printr-un instrument omenesc. Cuvântul ebraic tradus prin „a publica” în Cuvântul lui Dumnezeu înseamnă a striga, a chema cu glas tare, a face cunoscut, oaspete, a invita, a menționa, a (da) nume, a predica, a proclama, a rosti, a publica. Miller a început să-și publice mesajul în 1831, iar apoi, în 1833, acesta a fost literalmente publicat în Vermont Telegraph.

The formalized message derived from the increase of knowledge in 1989 was first published in 1996 (in The Time of the End magazine), two hundred and twenty years after the publishing of the two sacred documents known as the Declaration of Independence in 1776 (and thereafter the Constitution of the United States) in 1789. The beginning and ending of the two hundred-and twenty-years links divinity with humanity, and it does so through the publishing of the two divine documents, beginning in 1776. When the book of Daniel was unsealed at the time of the end in 1989, the formalized message which had been brought about through the work of a human instrument was published in 1996. The sequence was a divine publication, then an unsealing, and then a human publication.

Mesajul formalizat, rezultat din sporirea cunoștinței din 1989, a fost publicat pentru prima dată în 1996 (în revista The Time of the End), la două sute douăzeci de ani după publicarea celor două documente sacre cunoscute ca Declarația de Independență, în 1776 (și, ulterior, Constituția Statelor Unite), în 1789. Începutul și sfârșitul celor două sute douăzeci de ani leagă divinitatea de umanitate și face aceasta prin publicarea celor două documente divine, începând din 1776. Când cartea lui Daniel a fost desigilată la vremea sfârșitului, în 1989, mesajul formalizat, care fusese adus la existență prin lucrarea unui instrument omenesc, a fost publicat în 1996. Succesiunea a fost: o publicare divină, apoi o desigilare, iar apoi o publicare omenească.

In both times of the end, the three steps of truth are identified. They both begin with a divine publication as the first step, and a human publication explaining a divine message is the last step. The middle step is when the Lion of the tribe of Judah unseals the divine message for that particular history, and thereafter selects a human instrument to gather up the light that was unsealed from the divine document. When the unsealing occurs there is rebellion manifested by the wicked who do not understand the increase of knowledge. Thus, a divine publication is represented by the first letter of the Hebrew alphabet, the increase of knowledge is represented by the thirteenth letter where rebellion is manifested, and the human publication of the special divine message for that history is the last letter of the Hebrew alphabet, and taken together the three letters mean “truth”.

În ambele timpuri ale sfârșitului sunt identificate cele trei trepte ale adevărului. Ambele încep cu o publicație divină ca primă treaptă, iar o publicație omenească ce explică un mesaj divin este ultima treaptă. Treapta din mijloc este aceea în care Leul din seminția lui Iuda desigilează mesajul divin pentru acea istorie anume, iar după aceea alege un instrument omenesc pentru a aduna lumina care a fost desigilată din documentul divin. Când are loc desigilarea, se manifestă răzvrătire din partea celor răi, care nu înțeleg sporirea cunoștinței. Astfel, o publicație divină este reprezentată prin prima literă a alfabetului ebraic, sporirea cunoștinței este reprezentată prin a treisprezecea literă, unde se manifestă răzvrătirea, iar publicația omenească a mesajului divin special pentru acea istorie este ultima literă a alfabetului ebraic; iar, luate împreună, cele trei litere înseamnă „adevăr”.

The visions of the Ulai and Hiddekel Rivers that are now in the process of fulfillment identify that in the last days the increase of knowledge from both rivers merge together to prove that divinity combined with humanity does not sin. Daniel received the vision that represents the appearance of Christ at the conclusion of the twenty-three hundred year prophecy in 1844 while by the Ulai River.

Viziunile râurilor Ulai și Hiddekel, care se află acum în curs de împlinire, arată că, în zilele din urmă, sporirea cunoștinței provenite din ambele râuri se unește pentru a dovedi că divinitatea unită cu omenirea nu păcătuiește. Daniel a primit viziunea care reprezintă arătarea lui Hristos la încheierea profeției celor două mii trei sute de ani, în 1844, pe când se afla lângă râul Ulai.

> And I saw in a vision; and it came to pass, when I saw, that I was at Shushan in the palace, which is in the province of Elam; and I saw in a vision, and I was by the river of Ulai. Daniel 8:2.

> E eu vi numa visão; e aconteceu que, quando vi, eu estava em Susã, no palácio, que está na província de Elão; e vi numa visão, e eu estava junto ao rio Ulai. Daniel 8:2.

Daniel received the vision that represents the vision of the twenty five hundred and twenty years of prophetic history while by the Hiddekel River.

Daniel a primit vedenia care reprezintă viziunea celor două mii cinci sute douăzeci de ani de istorie profetică, pe când se afla lângă râul Hidechel.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel. Daniel 10:4.

> Și, în a douăzeci și patra zi a lunii întâi, pe când eram pe malul râului celui mare, care este Hidechel. Daniel 10:4.

Gabriel thereafter identified the purpose of the chazon vision of the Hiddekel River in verse fourteen.

Gabriel în continuare a identificat scopul viziunii chazon de la râul Hiddekel în versetul paisprezece.

> Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:14.

> Acum am venit să-ți fac să înțelegi ce se va întâmpla poporului tău în zilele de pe urmă, căci vedenia este încă pentru multe zile. Daniel 10:14.

The vision given by the Ulai River identifies Christ’s “appearance”, (divinity) when He suddenly came unto His temple on October 22, 1844. It represented “divinity” entering into the temple of the Millerites (humanity) on that date, for the Day of Atonement, meaning the day of “at one-ment”, represents the combination of divinity with humanity. The vision given by the Hiddekel River identifies what shall befall God’s people (humanity) in the latter days.

श्री उलै नदी के द्वारा दी गई दर्शन में 22 अक्तूबर, 1844 को जब मसीह अचानक अपने मन्दिर में आए, तब उनके “प्रकट होने” (दिव्यता) की पहचान की गई है। यह उस तिथि को मिलेराइटों के मन्दिर (मानवता) में “दिव्यता” के प्रवेश का प्रतिनिधित्व करता था; क्योंकि प्रायश्चित्त का दिन, अर्थात् “at one-ment” का दिन, दिव्यता और मानवता के संयोग का प्रतिनिधित्व करता है। श्री हिद्देकेल नदी के द्वारा दी गई दर्शन यह पहचान करती है कि अन्तिम दिनों में परमेश्वर की प्रजा (मानवता) पर क्या बीतेगा।

The beginning of the vision of the “appearance” was the year 457 BC. Two hundred and twenty years after the prophetic period identifying the trampling down of the sanctuary and the host which began in 677 BC. The ending of the two hundred and twenty years that were linked together at the starting point of the two visions, was marked by the Wonderful Numberer, who is also the Wonderful Linguist in Habakkuk 2:20.

Începutul viziunii „înfățișării” a fost anul 457 î.Hr. La două sute douăzeci de ani după perioada profetică ce identifică călcarea în picioare a sanctuarului și a oștirii, care a început în 677 î.Hr. Încheierea celor două sute douăzeci de ani care erau legați împreună la punctul de început al celor două viziuni a fost marcată de Numărătorul Minunat, care este și Lingvistul Minunat în Habacuc 2:20.

> But the Lord is in his holy temple: let all the earth keep silence before him. Habakkuk 2:20.

> Însă Domnul este în templul Său cel sfânt: tot pământul să tacă înaintea Lui. Habacuc 2:20.

The link of humanity and divinity represented in the beginning by the starting points of the two prophecies was identified at their mutual endings by the chapter and verse that described the appearance of divinity suddenly coming into the temple He had constructed during the forty-six years beginning at the time of the end in 1798, and ending forty-six years later on October 22, 1844.

Veriga dintre omenire și divinitate, reprezentată la început prin punctele de pornire ale celor două profeții, a fost identificată la încheierile lor reciproce prin capitolul și versetul care descriau apariția divinității venind deodată în templul pe care El îl construise în timpul celor patruzeci și șase de ani care începeau la vremea sfârșitului, în 1798, și se încheiau patruzeci și șase de ani mai târziu, la 22 octombrie 1844.

> Know ye not that ye are the temple of God, and that the Spirit of God dwelleth in you? If any man defile the temple of God, him shall God destroy; for the temple of God is holy, which temple ye are. 1 Corinthians 3:16, 17.

> Nu ştiţi că voi sînteţi Templul lui Dumnezeu şi că Duhul lui Dumnezeu locuieşte în voi? Dacă nimiceşte cineva Templul lui Dumnezeu, pe acela îl va nimici Dumnezeu; căci Templul lui Dumnezeu este sfînt, şi aşa sînteţi voi. 1 Corinteni 3:16, 17.

On October 22, 1844, in agreement with the vision of the “appearance”, Habakkuk identified that the Lord was in His holy temple. He had erected the temple that had been destroyed and trampled down for twenty-five hundred and twenty years, in forty-six years.

La 22 octombrie 1844, în conformitate cu viziunea „arătării”, Habacuc a identificat că Domnul Se afla în templul Său cel sfânt. El ridicase templul care fusese dărâmat și călcat în picioare timp de două mii cinci sute douăzeci de ani, în patruzeci și șase de ani.

> And speak unto him, saying, Thus speaketh the Lord of hosts, saying, Behold the man whose name is The BRANCH; and he shall grow up out of his place, and he shall build the temple of the Lord: Even he shall build the temple of the Lord; and he shall bear the glory, and shall sit and rule upon his throne; and he shall be a priest upon his throne: and the counsel of peace shall be between them both. And the crowns shall be to Helem, and to Tobijah, and to Jedaiah, and to Hen the son of Zephaniah, for a memorial in the temple of the Lord. And they that are far off shall come and build in the temple of the Lord, and ye shall know that the Lord of hosts hath sent me unto you. And this shall come to pass, if ye will diligently obey the voice of the Lord your God. Zechariah 6:12–15.

> ចូរនិយាយទៅកាន់គាត់ថា ព្រះយេហូវ៉ានៃពួកពលបរិវារទ្រង់មានព្រះបន្ទូលដូច្នេះថា មើល៍ បុរសម្នាក់ដែលឈ្មោះថា «មែក»; ហើយគាត់នឹងលូតលាស់ឡើងពីទីកន្លែងរបស់គាត់ ហើយគាត់នឹងសង់ព្រះវិហាររបស់ព្រះយេហូវ៉ា។ មែនហើយ គាត់នឹងសង់ព្រះវិហាររបស់ព្រះយេហូវ៉ា; ហើយគាត់នឹងទទួលសិរីល្អ ហើយនឹងអង្គុយ ហើយគ្រប់គ្រងលើបល្ល័ង្ករបស់គាត់; ហើយគាត់នឹងជាបូជាចារ្យលើបល្ល័ង្ករបស់គាត់ផង; ហើយការពិគ្រោះនៃសន្តិភាពនឹងស្ថិតនៅរវាងពួកគេទាំងពីរ។ ហើយមកុដទាំងនោះនឹងជារបស់ ហេលេម និងតូប៊ីយ៉ា និងយេដាយ៉ា និងហេន កូនប្រុសរបស់សេផានា សម្រាប់ជាការរំឭកមួយនៅក្នុងព្រះវិហាររបស់ព្រះយេហូវ៉ា។ ហើយពួកដែលនៅឆ្ងាយនឹងមក ហើយសង់នៅក្នុងព្រះវិហាររបស់ព្រះយេហូវ៉ា ហើយអ្នករាល់គ្នានឹងដឹងថា ព្រះយេហូវ៉ានៃពួកពលបរិវារបានចាត់ខ្ញុំមករកអ្នករាល់គ្នា។ ហើយការនេះនឹងកើតឡើង ប្រសិនបើអ្នករាល់គ្នាស្តាប់បង្គាប់សំឡេងរបស់ព្រះយេហូវ៉ា ជាព្រះនៃអ្នករាល់គ្នា ដោយឧស្សាហ៍ខ្ជាប់ខ្ជួន។ សាការី ៦:១២–១៥។

In John 2:20, after Christ had cleansed the temple, which according to Sister White was a fulfillment of Malachi chapter three, as was October 22, 1844, the Messenger of the Covenant suddenly came to His temple.

În Ioan 2:20, după ce Hristos a curățit templul, ceea ce, potrivit sorei White, a fost o împlinire a capitolului trei din Maleahi, după cum a fost și 22 octombrie 1844, Solul legământului a venit deodată la templul Său.

> Jesus answered and said unto them, Destroy this temple, and in three days I will raise it up. Then said the Jews, Forty and six years was this temple in building, and wilt thou rear it up in three days? But he spake of the temple of his body. John 2:19–20.

> Isus a răspuns și le-a zis: „Dărâmați templul acesta, și în trei zile îl voi ridica.” Atunci iudeii au zis: „Templul acesta a fost zidit în patruzeci și șase de ani, și Tu îl vei ridica în trei zile?” Dar El vorbea despre templul trupului Său. Ioan 2:19–20.

In fulfillment of Malachi chapter three, Christ suddenly came to His temple when He cleansed the temple at the beginning of His ministry in John chapter two, which typified October 22, 1844. The temple cleansing by Christ in John chapter two, and October 22, 1844, were a fulfillment of Malachi chapter three. In John chapter TWO and verse TWENTY, we are informed that the human temple had been erected in forty-six years, and the divine temple was raised up in three days. The human temple only becomes Habakkuk’s “holy temple” when divinity suddenly comes into it, as it did on October 22, 1844, for divinity combined with humanity does not sin. The visions of the two great rivers of Shinar represent the truth that humanity combined with divinity does not sin.

În împlinirea capitolului trei din Maleahi, Hristos a venit deodată la templul Său atunci când a curățit templul la începutul lucrării Sale, în capitolul doi din Ioan, fapt care a prefigurat data de 22 octombrie 1844. Curățirea templului de către Hristos în capitolul doi din Ioan și data de 22 octombrie 1844 au fost o împlinire a capitolului trei din Maleahi. În capitolul DOI și versetul DOUĂZECI din Ioan, ni se spune că templul omenesc fusese zidit în patruzeci și șase de ani, iar templul divin a fost ridicat în trei zile. Templul omenesc devine „templul sfânt” al lui Habacuc numai atunci când dumnezeirea vine deodată în el, așa cum a făcut la 22 octombrie 1844, căci dumnezeirea unită cu omenirea nu păcătuiește. Viziunile celor două mari râuri ale Șinearului reprezintă adevărul că omenirea unită cu dumnezeirea nu păcătuiește.

We will continue our consideration of verse forty of Daniel chapter eleven in the next article.

Vom continua analiza versetului patruzeci din capitolul unsprezece al cărții lui Daniel în articolul următor.

> Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. 1 Peter 2:5.

> Și voi, ca niște pietre vii, sunteți zidiți ca o casă duhovnicească, o preoție sfântă, ca să aduceți jertfe duhovnicești, plăcute lui Dumnezeu, prin Isus Hristos. 1 Petru 2:5.

Back to Articles