Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Two

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea Laodiceană – Numărul Treizeci și Doi

Number Thirty-Two

Numărul treizeci și doi

Author

Jeff Pippenger

Published

January 20, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

It has been a slow-moving journey to get to the book of Joel, with Peter as our witness. Peter is one of the most amazing symbols within God’s prophetic Word, but aren’t they all? Peter is at Caesarea Philippi, and he is also at Pentecost in the upper room at the third hour, and then in the temple at the ninth hour of the same day. Jesus was crucified at the third hour and died at the ninth hour. Peter is called to Caesarea at the ninth hour, but the Caesarea that he is called to in the story of Cornelius, is not Caesarea Philippi at the base of Mount Hermon, it was Caesarea by the sea, called Caesarea Maritima.

A fost o călătorie lentă până să ajungem la cartea lui Ioel, avându-l pe Petru ca martor al nostru. Petru este unul dintre cele mai uimitoare simboluri din cadrul Cuvântului profetic al lui Dumnezeu, dar oare nu sunt toate astfel? Petru se află la Cezareea lui Filip și este, de asemenea, la Cincizecime, în odaia de sus, la ceasul al treilea, iar apoi în templu, la ceasul al nouălea al aceleiași zile. Isus a fost răstignit la ceasul al treilea și a murit la ceasul al nouălea. Petru este chemat la Cezareea la ceasul al nouălea, dar Cezareea la care este chemat în relatarea despre Corneliu nu este Cezareea lui Filip, de la poalele Muntelui Hermon, ci era Cezareea de la mare, numită Cezareea Maritima.

Caesarea Maritima is the coastal city on the Mediterranean Sea, about 30–35 miles north of modern Tel Aviv (built by Herod the Great as a grand Roman port city). It appears frequently in the book of Acts (mentioned 15 times), and is the one most people refer to simply as “Caesarea” in the New Testament. Philip the Evangelist lived there with his four prophesying daughters (Acts 8:40; 21:8). Paul was imprisoned there for two years, appeared before governors Felix and Festus, and King Agrippa (Acts 23–26). More significantly, perhaps, Peter preached to the Roman centurion Cornelius here—the first major Gentile conversion to Christianity (Acts 10) in 34 AD, when the week that Christ confirmed the covenant with many, ended.

Cezareea Maritima este orașul de coastă de la Marea Mediterană, la aproximativ 30–35 de mile nord de Tel Avivul modern (construit de Irod cel Mare ca un măreț oraș-port roman). Ea apare frecvent în cartea Faptele Apostolilor (menționată de 15 ori) și este aceea la care cei mai mulți se referă simplu ca „Cezareea” în Noul Testament. Filip Evanghelistul a locuit acolo împreună cu cele patru fiice ale sale care prorociau (Faptele Apostolilor 8:40; 21:8). Pavel a fost întemnițat acolo timp de doi ani, s-a înfățișat înaintea guvernatorilor Felix și Festus și a regelui Agripa (Faptele Apostolilor 23–26). Mai semnificativ, poate, Petru i-a propovăduit aici centurionului roman Corneliu — prima mare convertire a unui neam dintre neamuri la creștinism (Faptele Apostolilor 10) în anul 34 d.Hr., când s-a încheiat săptămâna în care Hristos a întărit legământul cu mulți.

> And he shall confirm the covenant with many for one week: and in the midst of the week he shall cause the sacrifice and the oblation to cease, and for the overspreading of abominations he shall make it desolate, even until the consummation, and that determined shall be poured upon the desolate. Daniel 9:27.

> Și el va întări legământul cu mulți pentru o săptămână; iar la jumătatea săptămânii va face să înceteze jertfa și darul de mâncare, și din pricina răspândirii urâciunilor o va face pustie, până la sfârșitul hotărât, și ceea ce este hotărât se va revărsa peste cea pustiită. Daniel 9:27.

Caesarea Maritima served as the Roman administrative capital of Judea and a major Gentile hub. Caesarea Philippi is a different city, located in the far north near the base of Mount Hermon (about 25–30 miles north of the Sea of Galilee), in what is now the Golan Heights area (modern Banias). It is mentioned only in the Gospels (Matthew 16:13 and Mark 8:27), when Jesus took His disciples to Caesarea Philippi. This is the famous location where Peter confessed that Jesus is “the Messiah, the Son of the living God,” and where Jesus declared, “On this rock I will build my church, and the gates of Hades will not overcome it” (Matthew 16:13–20). It was a pagan area with temples to Greek gods, especially the goat-god Pan, whose grotto of Pan was called the “gates of hell,” making Jesus’ declaration there particularly striking.

Չեզարեա Մարիտիման ծառայում էր որպես Հրեաստանի հռոմեական վարչական մայրաքաղաք և հեթանոսական աշխարհի մի խոշոր կենտրոն։ Չեզարեա Փիլիպպեն այլ քաղաք է, որը գտնվում է հեռավոր հյուսիսում՝ Հերմոն լեռան ստորոտի մոտ (Գալիլեայի ծովից մոտ 25–30 մղոն հյուսիս), ներկայիս Գոլանի բարձունքների շրջանում (ժամանակակից Բանիաս)։ Այն հիշատակվում է միայն Ավետարաններում (Մատթեոս 16:13 և Մարկոս 8:27), երբ Հիսուսն Իր աշակերտներին տարավ Չեզարեա Փիլիպպե։ Սա այն նշանավոր վայրն է, որտեղ Պետրոսը խոստովանեց, որ Հիսուսը «Քրիստոսն է, կենդանի Աստծու Որդին», և որտեղ Հիսուսը հայտարարեց. «Այս վեմի վրա Ես պիտի շինեմ Իմ եկեղեցին, և դժոխքի դռները նրան պիտի չհաղթահարեն» (Մատթեոս 16:13–20)։ Այն հեթանոսական տարածք էր՝ հունական աստվածներին նվիրված տաճարներով, հատկապես այծակերպ աստված Պանին, որի Պանի այրը կոչվում էր «դժոխքի դռներ», ինչը Հիսուսի այդտեղ արված հայտարարությունը դարձնում էր առանձնապես ազդեցիկ։

The two cities are completely separate geographically and historically—one a bustling Roman seaport in the south-west, the other a northern Hellenistic/pagan site near the headwaters of the Jordan River. The coastal one dominates the Book of Acts, while the northern one is central to a pivotal moment in the Gospels. Caesarea of the sea is a symbol of Rome—the beast, and Caesarea of the earth is a symbol of the dragon. Sister White identifies the period from the cross to Pentecost, the “Pentecostal season,” which began at the cross and ended at Pentecost.

Двата града са напълно отделени географски и исторически — единият е оживено римско морско пристанище на югозапад, а другият — северно елинистично/езическо място близо до изворите на река Йордан. Крайбрежният град господства в книгата Деяния на апостолите, докато северният е от централно значение за един повратен момент в Евангелията. Кесария край морето е символ на Рим — звяра, а Кесария на сушата е символ на змея. Сестра Уайт определя периода от кръста до Петдесетница, „петдесетничния сезон“, който започна при кръста и завърши на Петдесетница.

> “It is with an earnest longing that I look forward to the time when the events of the day of Pentecost shall be repeated with even greater power than on that occasion. John says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory.’ Then, as at the Pentecostal season, the people will hear the truth spoken to them, every man in his own tongue.

> „Cu o dorință arzătoare privesc înainte spre timpul când evenimentele zilei Cincizecimii se vor repeta cu o putere și mai mare decât cu acel prilej. Ioan spune: «Am văzut un alt înger coborându-se din cer, având mare putere; și pământul s-a luminat de slava lui.» Atunci, ca în vremea Cincizecimii, oamenii vor auzi adevărul vestit lor, fiecare în limba lui.”

> “God can breathe new life into every soul that sincerely desires to serve Him, and can touch the lips with a live coal from off the altar, and cause them to become eloquent with His praise. Thousands of voices will be imbued with the power to speak forth the wonderful truths of God’s Word. The stammering tongue will be unloosed, and the timid will be made strong to bear courageous testimony to the truth. May the Lord help His people to cleanse the soul temple from every defilement, and to maintain such a close connection with Him that they may be partakers of the latter rain when it shall be poured out.” Review and Herald, July 20, 1886.

> „Dumnezeu poate insufla viață nouă în fiecare suflet care dorește cu sinceritate să-I slujească și poate atinge buzele cu un cărbune aprins de pe altar, făcându-le elocvente în lauda Sa. Mii de glasuri vor fi pătrunse de puterea de a rosti marile adevăruri ale Cuvântului lui Dumnezeu. Limba bâlbâitoare va fi dezlegată, iar cei timizi vor fi întăriți să dea o mărturie curajoasă pentru adevăr. Domnul să-Și ajute poporul să curețe templul sufletului de orice întinare și să păstreze o legătură atât de strânsă cu El, încât să fie părtaș la ploaia târzie când aceasta va fi revărsată.” Review and Herald, 20 iulie 1886.

Technically the Pentecostal season would start at the feast of first fruits, which aligns with Christ’s resurrection; but without the death of the cross there would be no blood for the risen savior to take with Him when He arose. Without His death, He, as the Bread of life would not have rested on the day of the feast of unleavened bread, and the Bread of life needed to rest in advance of it’s rising on the feast of first fruits, thus beginning the fifty-day period that led to the day and feast of Pentecost.

Din punct de vedere tehnic, perioada Cincizecimii ar începe la sărbătoarea celor dintâi roade, care corespunde învierii lui Hristos; dar fără moartea crucii nu ar fi existat sânge pe care Mântuitorul înviat să-l ia cu Sine atunci când S-a ridicat. Fără moartea Sa, El, ca Pâinea vieții, nu S-ar fi odihnit în ziua sărbătorii azimilor, iar Pâinea vieții trebuia să Se odihnească înainte de învierea Sa la sărbătoarea celor dintâi roade, începând astfel perioada de cincizeci de zile care ducea la ziua și sărbătoarea Cincizecimii.

When Christ came to confirm the covenant for one week; the week began at His baptism and then “in the midst of the week,” three and a half years later, He was crucified, rested in the tomb on the day of unleavened Bread, rose as the feast of the first fruits of the barley harvest on Sunday, thus starting the fifty-day Pentecostal season that reached to the first fruits feast of the wheat. From the cross to the end of the week, three and a half years later, the seven-year-period came to its conclusion with Cornelius of Caesarea Maritima, who became the very first Gentile convert–to the Christian church at the end of the week in 34 AD.

Takda je Hristos došao da potvrdi savez za jednu sedmicu; sedmica je započela Njegovim krštenjem, a zatim je „usred sedmice“, tri i po godine kasnije, bio razapet, počinuo u grobu na dan Beskvasnih hljebova, vaskrsao kao praznik prvina ječmene žetve u nedjelju, započevši tako pedesetodnevno pentekostno razdoblje koje je dosezalo do praznika prvina pšenice. Od krsta do kraja sedmice, tri i po godine kasnije, sedmogodišnje razdoblje došlo je svome završetku sa Kornelijem iz Cezareje Maritimske, koji je postao prvi neznabožački obraćenik — u hrišćansku crkvu na kraju sedmice 34. godine po Hristu.

The week Christ came to confirm the covenant is prophetically 2,520 days, and the cross is “in the midst of the week,” so it was 1,260 days after the baptism and 1,260 days before Cornelius was converted. At the cross Christ was crucified at the third hour, and He died at the ninth hour. That was the beginning of the Pentecostal season and at the end, (for Jesus always illustrates the end with the beginning) on the day of Pentecost, Peter gives his first sermon of the book of Joel at the third hour in the upper room, where Christ met the disciples on the day of His resurrection. Peter then gives his second sermon on Joel in the temple at the ninth hour. Clearly the third and ninth hour are an alpha and omega symbol of the beginning and ending of the Pentecostal season.

Săptămâna în care Hristos a venit să întărească legământul este, din punct de vedere profetic, de 2.520 de zile, iar crucea este „la mijlocul săptămânii”, astfel că au fost 1.260 de zile după botez și 1.260 de zile înainte ca Corneliu să fie convertit. La cruce, Hristos a fost răstignit la ceasul al treilea, iar El a murit la ceasul al nouălea. Acesta a fost începutul perioadei Penticostale și, la sfârșit, (căci Isus ilustrează întotdeauna sfârșitul prin început), în ziua Cincizecimii, Petru rostește prima sa predică din cartea lui Ioel la ceasul al treilea în camera de sus, unde Hristos S-a întâlnit cu ucenicii în ziua învierii Sale. Apoi Petru rostește a doua sa predică despre Ioel în templu, la ceasul al nouălea. În mod clar, ceasul al treilea și ceasul al nouălea sunt un simbol alfa și omega al începutului și al sfârșitului perioadei Penticostale.

Line upon line, when we align the third and ninth hour of these two events, we find the six hours as a prophetic period that both provide a witness of a division. Christ goes from life to death to life. He goes from earth to heaven and back to earth. Peter is outside and then inside the temple. There are of course other parallel alignments of the third to ninth hour, but we first need to consider Peter, Cornelius and Caesarea by the sea.

Rând peste rând, atunci când aliniem ceasul al treilea și al nouălea ale acestor două evenimente, găsim cele șase ceasuri ca o perioadă profetică care deopotrivă dau mărturie despre o despărțire. Hristos trece de la viață la moarte și la viață. El merge de pe pământ la cer și înapoi pe pământ. Petru este afară, iar apoi înăuntrul templului. Există, desigur, și alte alinieri paralele ale ceasului al treilea cu al nouălea, dar mai întâi trebuie să-i luăm în considerare pe Petru, Corneliu și Cezareea de lângă mare.

As with the prophetic divisions that are represented in the six hours, when the angel was sent to Cornelius to direct him to send for Peter it was the ninth hour.

Așa cum în împărțirile profetice reprezentate în cele șase ore, când îngerul a fost trimis la Corneliu ca să-l îndrume să trimită după Petru, era ceasul al nouălea.

> There was a certain man in Caesarea called Cornelius, a centurion of the band called the Italian band, A devout man, and one that feared God with all his house, which gave much alms to the people, and prayed to God alway. He saw in a vision evidently about the ninth hour of the day an angel of God coming in to him, and saying unto him, Cornelius. And when he looked on him, he was afraid, and said, What is it, Lord? And he said unto him, Thy prayers and thine alms are come up for a memorial before God. And now send men to Joppa, and call for one Simon, whose surname is Peter. Acts 10:1–5.

> În Cezareea era un om cu numele Corneliu, sutaș din cohorta numită Italiană, om cucernic și temător de Dumnezeu împreună cu toată casa lui, care făcea multe milostenii norodului și se ruga lui Dumnezeu neîncetat. El a văzut lămurit într-o vedenie, pe la ceasul al nouălea din zi, un înger al lui Dumnezeu intrând la el și zicându-i: „Corneliu!” Când și-a pironit privirea asupra lui, s-a înfricoșat și a zis: „Ce este, Doamne?” Și el i-a zis: „Rugăciunile tale și milosteniile tale s-au suit înaintea lui Dumnezeu spre pomenire. Acum, dar, trimite niște oameni la Iope și cheamă pe un oarecare Simon, zis și Petru.” Faptele Apostolilor 10:1–5

The arrival of an angel is a symbol of a message, and of a waymark, and the angel confirms that it is a waymark when he says, “Thy prayers and thine alms are come up for a memorial before God.” The waymark of the conclusion of the week is Cornelius sending for Peter at the ninth hour after fasting for four days, and it is called a “memorial,” which is a waymark. As a “centurion,” Cornelius was a captain over one hundred men.

Venirea unui înger este un simbol al unui mesaj și al unui semn de hotar, iar îngerul confirmă că este un semn de hotar atunci când spune: „Rugăciunile tale și milosteniile tale s-au suit spre aducere-aminte înaintea lui Dumnezeu.” Semnul de hotar al încheierii săptămânii este Corneliu trimițând după Petru la ceasul al nouălea, după ce postise timp de patru zile, și este numit o „aducere-aminte”, care este un semn de hotar. Ca „sutaș”, Corneliu era căpetenie peste o sută de oameni.

When Peter is at Caesarea Philippi in Matthew sixteen there is no reference to any hour. Caesarea Philippi is the name of the city at the time when Jesus took the disciples there. In the history of Daniel eleven, verses thirteen to fifteen, verses that were fulfilled at the battle of Panium, and that typify the war that leads to the Sunday law in the United States, Caesarea Philippi was named Panium. Peter is in verses thirteen through fifteen when he is at Caesarea Philippi, which is Panium.

Atunci când Petru se află la Cezareea lui Filip, în Matei șaisprezece, nu există nicio referire la vreun ceas. Cezareea lui Filip este numele cetății din vremea când Isus i-a dus acolo pe ucenici. În istoria din Daniel unsprezece, versetele treisprezece până la cincisprezece, versete care s-au împlinit în bătălia de la Paniu și care prefigurează războiul ce conduce la legea duminicală în Statele Unite, Cezareea lui Filip se numea Paniu. Petru se află în versetele treisprezece până la cincisprezece atunci când este la Cezareea lui Filip, adică la Paniu.

Identifying that the Battle of Panium was a fulfillment of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven, and that the verses and the history of the Battle of Panium identifies a war that leads to the Sunday law in the United States is exactly how the methodology of line upon line is designed to work. Employing that methodology demands that Caesarea Philippi and Panium must be aligned, for the primary rule of prophecy that addresses this truth is that “each of the ancient prophets spoke more for our day than the days in which they lived.” Paul adds that the spirits of the prophets are subject to the prophets, so not only do they all identify the latter days, but they all agree.

A identifica faptul că Bătălia de la Panium a fost o împlinire a versetelor treisprezece până la cincisprezece din Daniel unsprezece și că versetele și istoria Bătăliei de la Panium identifică un război care conduce la legea duminicală în Statele Unite este tocmai modul în care metodologia „linie peste linie” este concepută să funcționeze. Aplicarea acelei metodologii cere ca Cezareea lui Filip și Panium să fie puse în corespondență, căci regula principală a profeției care tratează acest adevăr este că „fiecare dintre profeții din vechime a vorbit mai mult pentru ziua noastră decât pentru zilele în care a trăit”. Pavel adaugă că duhurile prorocilor sunt supuse prorocilor, astfel încât nu numai că toți identifică zilele de pe urmă, ci toți sunt și în acord.

For this reason if and when Panium is identified in God’s prophetic Word as Panium and thereafter as Caesarea Philippi, they must both be applied in the latter days, and they must align together, for they are the same city.

Din acest motiv, dacă și atunci când Panium este identificat în Cuvântul profetic al lui Dumnezeu ca Panium și, ulterior, ca Cezareea lui Filip, ambele trebuie aplicate în zilele din urmă și trebuie să se armonizeze împreună, căci sunt același oraș.

In conjunction with this logic, though slightly different, is Caesarea Philippi and Caesarea Maritima. Peter went to Caesarea Philippi with Christ, but he was sent to Caesarea Maritima by the Holy Spirit. Yet at both Caesarea’s it is Peter who is the main covenant character. What is wonderful about this line is that it was at the ninth hour that Cornelius was visited by the angel and instructed to send for Peter. Peter at Caesarea is a prophetic symbol, but the two Caesarea’s are distinctly different. One is Caesarea by the sea, and the other Caesarea on the earth. Caesarea by the sea is associated with the Gentiles, and Cornelius was the first Gentile convert exactly at the end of the covenant week in 34 AD. Caesarea by the sea is the ninth hour and aligns with Peter in the temple at Pentecost, and the death of Christ at the ninth hour.

În legătură cu această logică, deși ușor diferită, sunt Cezareea lui Filip și Cezareea Maritima. Petru a mers la Cezareea lui Filip împreună cu Hristos, dar a fost trimis la Cezareea Maritima de către Duhul Sfânt. Totuși, în ambele Cezarei, Petru este personajul principal al legământului. Ceea ce este minunat în această linie este că la ceasul al nouălea Corneliu a fost vizitat de înger și i s-a poruncit să trimită după Petru. Petru la Cezareea este un simbol profetic, dar cele două Cezarei sunt în mod distinct diferite. Una este Cezareea de lângă mare, iar cealaltă Cezareea pe pământ. Cezareea de lângă mare este asociată cu neamurile, iar Corneliu a fost primul convertit dintre neamuri exact la sfârșitul săptămânii legământului, în anul 34 d.Hr. Cezareea de lângă mare este ceasul al nouălea și se aliniază cu Petru în templu la Cincizecime și cu moartea lui Hristos la ceasul al nouălea.

Caesarea by the earth, that is Caesarea Philippi is the third hour. There is no other options to choose. Caesarea Philippi at the beginning, the third hour and Caesarea Maritima at the end, the ninth hour. Philippi is the alpha of the period of six hours and Maritima is the omega. The omega at the ninth hour was the death of Christ in the midst of the covenant week, and Peter in the temple at Pentecost was also the ninth hour. Cornelius calling for Peter aligns with the death of Christ, which typifies the Sunday law, and also Peter in the temple at Pentecost, which once again typifies the Sunday law. Cornelius, as the first Gentile convert represents the first eleventh-hour worker at the Sunday law.

Cezareea de pe uscat, adică Cezareea lui Filip, este ceasul al treilea. Nu există alte opțiuni din care să se aleagă. Cezareea lui Filip la început, ceasul al treilea, și Cezareea Maritima la sfârșit, ceasul al nouălea. Filip este alfa perioadei de șase ceasuri, iar Maritima este omega. Omega, la ceasul al nouălea, a fost moartea lui Hristos în mijlocul săptămânii legământului, iar Petru în templu la Cincizecime a fost, de asemenea, ceasul al nouălea. Chemarea lui Petru de către Corneliu se aliniază cu moartea lui Hristos, care prefigurează legea duminicală, și, de asemenea, cu Petru în templu la Cincizecime, care, încă o dată, prefigurează legea duminicală. Corneliu, ca primul convertit dintre neamuri, îl reprezintă pe primul lucrător din ceasul al unsprezecelea la legea duminicală.

The third hour when Christ was crucified, and the third hour when Peter was in the upper room must, and can only represent Caesarea Philippi. The upper room that Peter was in on the day of Pentecost, was the very same upper room that Christ appeared after His resurrection, ascension and descent. Christ came to the upper room and then fifty days later, on the day of Pentecost, Peter presented the message of the book of Joel in the same upper room.

A treia oră când Hristos a fost răstignit și a treia oră când Petru era în camera de sus trebuie și nu poate decât să reprezinte Cezareea lui Filip. Camera de sus în care se afla Petru în ziua Cincizecimii era aceeași cameră de sus în care S-a arătat Hristos după învierea, înălțarea și coborârea Sa. Hristos a venit în camera de sus, iar apoi, cincizeci de zile mai târziu, în ziua Cincizecimii, Petru a vestit mesajul cărții lui Ioel în aceeași cameră de sus.

Caesarea Philippi is the third hour that aligns with the crucifixion and the upper room at Pentecost. The crucifixion is a symbol of scattering and the upper room a symbol of unity. This identifies Caesarea Philippi as the point just before the Sunday law where one class is scattered, and the other is gathered. When the history of the Battle of Panium begins to be repeated, the foolish and wise virgins will be forever separated, and they will be separated over the cross, which represents the approach of the Sunday law. It was at Caesarea Philippi that Christ began to teach about the approaching Sunday law. When He did so, Peter opposed the message, thus in nine verses, Peter represents those who are sealed and those who are scattered by the message of the cross, which is the Sunday law.

Cezareea lui Filip este ceasul al treilea, care se aliniază cu răstignirea și cu odaia de sus la Cincizecime. Răstignirea este un simbol al împrăștierii, iar odaia de sus un simbol al unității. Aceasta identifică Cezareea lui Filip ca fiind punctul imediat anterior legii duminicale, unde o clasă este împrăștiată, iar cealaltă este adunată. Când istoria Bătăliei de la Panium va începe să se repete, fecioarele neînțelepte și cele înțelepte vor fi despărțite pentru totdeauna, și vor fi despărțite din pricina crucii, care reprezintă apropierea legii duminicale. La Cezareea lui Filip Hristos a început să învețe despre apropierea legii duminicale. Când a făcut aceasta, Petru s-a împotrivit soliei; astfel, în nouă versete, Petru îi reprezintă atât pe cei care sunt sigilați, cât și pe cei care sunt împrăștiați de solia crucii, care este legea duminicală.

> He saith unto them, But whom say ye that I am?

> Le zise he, Nge zôt, ki moun zot dir mo été?

> And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God.

> Iar Simon Petru a răspuns și a zis: Tu ești Hristosul, Fiul Dumnezeului celui viu.

> And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven.

> Isus i-a răspuns și i-a zis: Ferice de tine, Simone, fiul lui Iona; fiindcă nu carnea și sângele ți-au descoperit lucrul acesta, ci Tatăl Meu care este în ceruri. Și Eu îți spun: tu ești Petru, și pe această piatră Îmi voi zidi Biserica; și porțile Locuinței morților nu o vor birui. Îți voi da cheile Împărăției cerurilor; și orice vei lega pe pământ va fi legat în ceruri; și orice vei dezlega pe pământ va fi dezlegat în ceruri.

> Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. From that time forth began Jesus to shew unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day.

> Atunci le-a poruncit ucenicilor Săi să nu spună nimănui că El este Isus Hristosul. De atunci înainte, Isus a început să le arate ucenicilor Săi că trebuie să meargă la Ierusalim și să sufere multe lucruri din partea bătrânilor, a preoților celor mai de seamă și a cărturarilor, să fie omorât și a treia zi să învieze.

> Then Peter took him, and began to rebuke him, saying, Be it far from thee, Lord: this shall not be unto thee.

> Atunci Petru L-a luat deoparte și a început să-L mustre, zicând: Să Te ferească Dumnezeu, Doamne; așa ceva nu Ți se va întâmpla.

> But he turned, and said unto Peter, Get thee behind me, Satan: thou art an offence unto me: for thou savourest not the things that be of God, but those that be of men. Matthew 16:15–23.

> Dar el S-a întors și i-a zis lui Petru: Înapoia Mea, Satano: tu Îmi ești o pricină de poticnire; căci gândurile tale nu sunt la lucrurile lui Dumnezeu, ci la lucrurile oamenilor. Matei 16:15–23.

The third hour crucifixion and Peter’s upper room message aligns the prophetic transition of the church militant, defined as the church with both wheat and tares, unto the church triumphant. The church triumphant is the first fruit wheat offering of Pentecost, which is the Sunday law. When the tares and the wheat reach maturity, the angels separate the two classes. It is the rain that began to sprinkle at 9/11 that causes the wheat and tares to come to fruition.

Răstignirea din ceasul al treilea și solia lui Petru din camera de sus pun în armonie tranziția profetică a bisericii luptătoare, definită ca biserica în care se află atât grâu, cât și neghină, către biserica triumfătoare. Biserica triumfătoare este darul de grâu al celor dintâi roade de la Cincizecime, care este legea duminicală. Când neghina și grâul ajung la maturitate, îngerii despart cele două clase. Ploaia care a început să stropească la 11 septembrie este cea care face ca grâul și neghina să ajungă la rodire.

A period of six hours represents the history of the Exeter camp meeting unto October 22, 1844, the triumphal entry of Christ into Jerusalem and the entry of king David into Jerusalem with the ark. The ninth hour is also the time of the evening sacrifice, around 3 PM.

Un interval de șase ore reprezintă istoria adunării de tabără de la Exeter până la 22 octombrie 1844, intrarea triumfală a lui Hristos în Ierusalim și intrarea împăratului David în Ierusalim cu chivotul. Ceasul al nouălea este, de asemenea, timpul jertfei de seară, în jurul orei 3 PM.

> Now this is that which thou shalt offer upon the altar; two lambs of the first year day by day continually. The one lamb thou shalt offer in the morning; and the other lamb thou shalt offer at even. Exodus 29:38, 39.

> Aici este ceea ce vei aduce pe altar: doi miei de un an, în fiecare zi, necurmat. Un miel să-l aduci dimineața, iar pe celălalt miel să-l aduci seara. Exodul 29:38, 39.

The word translated as “even,” is sometimes represented as “between the evenings.” Between the evenings speaks to the six-hour period between the third and ninth hours. Christ’s covenant week represents the six-hour period at the cross, which becomes the alpha of the six-hour period on Pentecost. Two witnesses in the covenant week that identify a period of six-hours that are directly connected with not only the prophecy of the sacred week, but also with the symbols of the Pentecostal season. Then at the conclusion of that very same prophetic week, Peter is called to Caesarea at the ninth hour. The fact that three ninth hours within the same prophetic structure of the sacred week; two of which are omega endings of a six-hour period, that was also the period between the morning and evening offerings, demand of prophetic necessity that a third hour exist as the alpha of a period that ended at Cornelius’ ninth hour.

Riarul tradus prin „chiar” este redat uneori ca „între seri”. „Între seri” se referă la perioada de șase ore dintre ceasul al treilea și ceasul al nouălea. Săptămâna legământului lui Hristos reprezintă perioada de șase ore de la cruce, care devine alfa perioadei de șase ore de la Cincizecime. Două mărturii în săptămâna legământului identifică o perioadă de șase ore care este legată în mod direct nu numai de profeția săptămânii sacre, ci și de simbolurile sezonului Cincizecimii. Apoi, la încheierea aceleiași săptămâni profetice, Petru este chemat la Cezareea la ceasul al nouălea. Faptul că trei ceasuri al nouălea se află în cadrul aceleiași structuri profetice a săptămânii sacre, dintre care două sunt încheieri omega ale unei perioade de șase ore, care era și perioada dintre jertfele de dimineață și de seară, cere, din necesitate profetică, existența unui ceas al treilea ca alfa a unei perioade care s-a încheiat la ceasul al nouălea al lui Corneliu.

Two Caesarea’s, both with Peter as a central figure identify Caesarea Philippi as the third hour. That six-hour period begins and ends with Caesarea, because the end is illustrated by the beginning.

Două Cezarei, amândouă avându-l pe Petru ca figură centrală, identifică Cezareea lui Filip ca fiind ceasul al treilea. Acea perioadă de șase ore începe și se încheie cu Cezareea, pentru că sfârșitul este ilustrat prin început.

The Passover lamb was to be killed in the evening, which is the ninth hour—when Christ died.

Mielul de Paște trebuia să fie înjunghiat seara, adică la ceasul al nouălea — când a murit Hristos.

> And ye shall keep it up until the fourteenth day of the same month: and the whole assembly of the congregation of Israel shall kill it in the evening. Exodus 12:6.

> Și să-l păstrați până în a paisprezecea zi a aceleiași luni; și toată adunarea obștii lui Israel să-l înjunghie seara. Exodul 12:6.

The hour of prayer is also the ninth hour, for it was at the evening sacrifice.

Ora rugăciunii este și ceasul al nouălea, căci atunci era jertfa de seară.

> Let my prayer be set forth before thee as incense; and the lifting up of my hands as the evening sacrifice. Psalms 141:2.

> Rugăciunea mea să fie înfățișată înaintea Ta ca tămâia, iar ridicarea mâinilor mele ca jertfa de seară. Psalmii 141:2.

In agreement with the evening sacrifice being the hour of prayer, Ezra is praying at the evening sacrifice, so he is praying at the ninth hour, when Peter is in the temple, when Christ died and when Cornelius was told to send for Peter.

În acord cu faptul că jertfa de seară era ceasul rugăciunii, Ezra se roagă la jertfa de seară; așadar, el se roagă la ceasul al nouălea, când Petru este în templu, când Hristos a murit și când lui Corneliu i s-a spus să trimită după Petru.

> And at the evening sacrifice I arose up from my heaviness; and having rent my garment and my mantle, I fell upon my knees, and spread out my hands unto the Lord my God. Ezra 9:5.

> Iar la jertfa de seară m-am ridicat din mâhnirea mea; și, după ce mi-am sfâșiat haina și mantia, am căzut în genunchi și mi-am întins mâinile către Domnul Dumnezeul meu. Ezra 9:5.

In his prayer, Ezra is repenting after understanding that those who came out of Babylon to rebuild the temple and Jerusalem were joined to heathen wives.

În rugăciunea sa, Ezra se pocăiește după ce a înțeles că cei care ieșiseră din Babilon pentru a reconstrui templul și Ierusalimul se uniseră cu soții păgâne.

> Now when Ezra had prayed, and when he had confessed, weeping and casting himself down before the house of God, there assembled unto him out of Israel a very great congregation of men and women and children: for the people wept very sore. And Shechaniah the son of Jehiel, one of the sons of Elam, answered and said unto Ezra, We have trespassed against our God, and have taken strange wives of the people of the land: yet now there is hope in Israel concerning this thing. Now therefore let us make a covenant with our God to put away all the wives, and such as are born of them, according to the counsel of my lord, and of those that tremble at the commandment of our God; and let it be done according to the law. Arise; for this matter belongeth unto thee: we also will be with thee: be of good courage, and do it.

> 부린 에즈라가 기도하며 자복하고, 하나님의 집 앞에 엎드려 울고 있을 때에, 이스라엘 가운데서 남자와 여자와 아이들의 심히 큰 무리가 그에게로 모여들었으니, 이는 백성이 크게 통곡하였음이라. 그때 엘람 자손 중 하나인 여히엘의 아들 스가냐가 에즈라에게 대답하여 이르되, 우리가 우리 하나님께 범죄하여 이 땅의 백성 중에서 이방 여인들을 아내로 맞이하였으나, 이 일에 관하여 이제 이스라엘에게 오히려 소망이 있나이다. 그러므로 이제 내 주와 우리 하나님의 계명을 떨며 받드는 자들의 뜻을 따라, 우리의 하나님과 언약을 세워 그 모든 아내들과 그들에게서 난 자들을 다 내보내기로 하고, 율법대로 행하게 하소서. 일어나소서. 이 일은 당신에게 맡겨진 것이니이다. 우리도 당신과 함께하리니, 용기를 내시고 행하소서.

> Then arose Ezra, and made the chief priests, the Levites, and all Israel, to swear that they should do according to this word. And they sware. Then Ezra rose up from before the house of God, and went into the chamber of Johanan the son of Eliashib: and when he came thither, he did eat no bread, nor drink water: for he mourned because of the transgression of them that had been carried away. And they made proclamation throughout Judah and Jerusalem unto all the children of the captivity, that they should gather themselves together unto Jerusalem; And that whosoever would not come within three days, according to the counsel of the princes and the elders, all his substance should be forfeited, and himself separated from the congregation of those that had been carried away. Then all the men of Judah and Benjamin gathered themselves together unto Jerusalem within three days. It was the ninth month, on the twentieth day of the month; and all the people sat in the street of the house of God, trembling because of this matter, and for the great rain. Ezra 10:1–9.

> Atunci s-a ridicat Ezra și i-a pus pe căpeteniile preoților, pe leviți și pe tot Israelul să jure că vor face potrivit cu acest cuvânt. Și au jurat. Apoi Ezra s-a ridicat dinaintea Casei lui Dumnezeu și a intrat în odaia lui Iohanan, fiul lui Eliașib; și, când a ajuns acolo, n-a mâncat pâine și n-a băut apă, căci jelea din pricina fărădelegii celor care fuseseră duși în robie. Și s-a făcut vestire în tot Iuda și în Ierusalim către toți fiii robiei, ca să se adune la Ierusalim; și că oricine nu va veni în trei zile, după sfatul căpeteniilor și al bătrânilor, toată averea lui să fie dată pierzării, iar el însuși să fie despărțit de adunarea celor care fuseseră duși în robie. Atunci toți bărbații lui Iuda și Beniamin s-au adunat la Ierusalim în trei zile. Era luna a noua, în ziua a douăzecea a lunii; și tot poporul ședea în ulița Casei lui Dumnezeu, tremurând din pricina lucrului acestuia și din pricina ploii celei mari. Ezra 10:1–9.

The covenant of the one hundred and forty-four thousand is represented as a separation from those who had taken strange wives. This is the separation of the wise and foolish virgins, and it occurs at the ninth hour, which is the death of Christ, Peter in the temple on Pentecost, and Peter being called to Caesarea by the sea. Ezra’s separation is also the purging of the Levites by the Messenger of the Covenant in Malachi chapter three. The purging in Malachi illustrates the two temple cleansings of Christ.

Legământul celor o sută patruzeci și patru de mii este reprezentat ca o despărțire de cei care își luaseră soții străine. Aceasta este despărțirea fecioarelor înțelepte de cele nechibzuite și are loc la ceasul al nouălea, care este moartea lui Hristos, Petru în templu la Cincizecime și chemarea lui Petru la Cezareea de lângă mare. Despărțirea făcută de Ezra este, de asemenea, curățirea leviților de către Solul Legământului din capitolul al treilea al lui Maleahi. Curățirea din Maleahi ilustrează cele două curățiri ale templului făcute de Hristos.

> “In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. Malachi 3:1–3 quoted.” The Desire of Ages, 161.

> „Curățind templul de cumpărătorii și vânzătorii lumii, Isus Și-a vestit misiunea de a curăți inima de întinarea păcatului — de dorințele pământești, de poftele egoiste, de obiceiurile rele care corup sufletul. Maleahi 3:1–3 citat.” Hristos, Lumina lumii, 161.

Ezra and those who enter into the covenant are told to “arise” and Joshua was told to rise up after all the rebels died over a period of thirty-eight years. It took two years for ancient Israel to fail the tenfold testing process, and thirty-eight years later the rebels were all dead and God tells them to arise.

Ездра и оние, которые вступают в завет, призываются «встать», и Иисусу Навину было повелено встать после того, как все мятежники умерли в течение тридцати восьми лет. Древнему Израилю потребовалось два года, чтобы не выдержать десятикратного испытания, и тридцать восемь лет спустя все мятежники уже были мертвы, и Бог повелевает им встать.

> Now rise up, said I, and get you over the brook Zered. And we went over the brook Zered. And the space in which we came from Kadeshbarnea, until we were come over the brook Zered, was thirty and eight years; until all the generation of the men of war were wasted out from among the host, as the Lord sware unto them. Deuteronomy 2:13, 14.

> Acum sculați-vă, am zis eu, și treceți pârâul Zered. Și am trecut pârâul Zered. Iar vremea în care am mers de la Cades-Barnea, până am trecut pârâul Zered, a fost de treizeci și opt de ani; până când toată generația bărbaților de război a pierit din mijlocul taberei, după cum le jurase Domnul. Deuteronomul 2:13, 14.

In John five, Jesus healed the impotent man that had been that way for thirty-eight years, and when He healed him, He told the man to “arise.”

În Ioan 5, Isus l-a vindecat pe omul neputincios care fusese astfel timp de treizeci și opt de ani, iar când l-a vindecat, i-a spus omului: „Ridică-te.”

> For an angel went down at a certain season into the pool, and troubled the water: whosoever then first after the troubling of the water stepped in was made whole of whatsoever disease he had. And a certain man was there, which had an infirmity thirty and eight years. When Jesus saw him lie, and knew that he had been now a long time in that case, he saith unto him, Wilt thou be made whole?

> Pentru că un înger cobora, la o anumită vreme, în scăldătoare și tulbura apa; iar cine intra cel dintâi, după tulburarea apei, se făcea sănătos, orice boală ar fi avut. Și era acolo un om care avea o neputință de treizeci și opt de ani. Când Isus l-a văzut zăcând și a știut că era de multă vreme în starea aceea, i-a zis: „Vrei să te faci sănătos?”

> The impotent man answered him, Sir, I have no man, when the water is troubled, to put me into the pool: but while I am coming, another steppeth down before me.

> Omul neputincios I-a răspuns: Doamne, nu am pe nimeni care, atunci când se tulbură apa, să mă bage în scăldătoare; iar până vin eu, altul se coboară înaintea mea.

> Jesus saith unto him, Rise, take up thy bed, and walk. And immediately the man was made whole, and took up his bed, and walked: and on the same day was the sabbath. John 5:4–9.

> Isus îi zice: „Scoală-te, ia-ți patul și umblă.” Și îndată omul s-a făcut sănătos, și-a luat patul și umbla. Și ziua aceea era Sabatul. Ioan 5:4–9.

At Ezra’s illustration of the covenant of the one hundred and forty-four thousand, the people were to “arise.” In 1838 Josiah Litch, a prominent Millerite preacher predicted the end of the Ottoman supremacy around 1840, and the Millerite message arose, only to be empowered with the exact fulfillment on August 11, 1840. The lifting up of the church triumphant includes a prediction that causes God’s people to arise when the covenant is established. In Ezra’s separation from strange wives we find Malachi’s purging of the Levites, and also the two temple cleansings of Christ, and each line identifies a separation of wheat and tares, that is accomplished when Christ forever removes sin from the hearts of the one hundred and forty-four thousand. Christ’s ninth hour, and Peter’s two ninth hours along with Ezra’s prayer for purification align with the Sunday law, when the latter rain will be poured out without measure. In Daniel chapter nine, Daniel receives and answer to his petitions at the time of the evening oblation, which is the ninth hour.

Atunci când Ezra a ilustrat legământul celor o sută patruzeci și patru de mii, poporul trebuia să se „ridice”. În 1838, Josiah Litch, un predicator millerit de seamă, a prezis sfârșitul supremației otomane în jurul anului 1840, iar solia millerită s-a ridicat, pentru ca apoi să fie învestită cu putere prin împlinirea exactă din 11 august 1840. Înălțarea bisericii triumfătoare include o prezicere care îl face pe poporul lui Dumnezeu să se ridice atunci când este statornicit legământul. În despărțirea lui Ezra de soțiile străine găsim curățirea leviților din Maleahi și, de asemenea, cele două curățiri ale templului făcute de Hristos; iar fiecare linie identifică o despărțire a grâului de neghină, care este înfăptuită atunci când Hristos îndepărtează pentru totdeauna păcatul din inimile celor o sută patruzeci și patru de mii. Ceasul al nouălea al lui Hristos și cele două ceasuri al nouălea ale lui Petru, împreună cu rugăciunea lui Ezra pentru curățire, se aliniază cu legea duminicală, când ploaia târzie va fi revărsată fără măsură. În Daniel capitolul nouă, Daniel primește un răspuns la cererile sale la vremea jertfei de seară, care este ceasul al nouălea.

> Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. Daniel 9:21.

> Da, pe când vorbeam în rugăciune, omul Gabriel, pe care-l văzusem în vedenie la început, venind în zbor iute, m-a atins cam pe vremea jertfei de seară. Daniel 9:21.

We are informed that the visions given to Daniel by the great rivers of Shinar are now in the process of fulfillment, and that we are to consider the circumstances when the prophecies were given.

Ni se aduce la cunoștință că viziunile date lui Daniel pe lângă marile râuri ale Șinearului sunt acum în curs de împlinire și că trebuie să luăm în considerare împrejurările în care au fost date profețiile.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.

> „Lumina pe care Daniel a primit-o de la Dumnezeu i-a fost dată în mod deosebit pentru aceste zile de pe urmă. Viziunile pe care le-a văzut pe malurile Ulaiului și ale Hidechelului, marile râuri ale Șinearului, sunt acum în curs de împlinire, iar toate evenimentele prezise se vor petrece în curând.

> “Consider the circumstances of the Jewish nation when the prophecies of Daniel were given.” Testimonies to Ministers, 113.

> „Luați în considerare împrejurările poporului iudeu atunci când au fost date profețiile lui Daniel.” Testimonies to Ministers, 113.

The light of the visions associated with the Hiddekel and Ulai rivers represents the last six chapters of Daniel chapter eleven. In chapter nine, represented by the Ulai river, Daniel is given light upon chapters seven, eight and nine. In chapter ten, represented by the Hiddekel river, Daniel is given the light of chapters ten, eleven and twelve. The prophetic information is represented by both the prophetic events represented within the chapters, but also by Daniel, for we are to consider the circumstances of the Jewish nation when the prophecies were given.

Lumina viziunilor asociate cu râurile Hiddekel și Ulai reprezintă ultimele șase capitole ale capitolului unsprezece din Daniel. În capitolul nouă, reprezentat de râul Ulai, lui Daniel i se dă lumină asupra capitolelor șapte, opt și nouă. În capitolul zece, reprezentat de râul Hiddekel, lui Daniel i se dă lumina capitolelor zece, unsprezece și doisprezece. Informația profetică este reprezentată atât de evenimentele profetice înfățișate în cadrul capitolelor, cât și de Daniel, căci trebuie să luăm în considerare împrejurările națiunii iudaice atunci când au fost date profețiile.

We are to bring those considerations to the latter days and align them with the other prophet’s testimonies. This means that just as Peter is at Caesarea Philippi and also Caesarea Maritima, Daniel is visited by Gabriel at the ninth hour in chapter nine, and he is visited on the twenty-second day in chapter ten. The light of the Ulai and the Hiddekel for the last days is unsealed to Daniel at the ninth hour of the twenty-second day. That light represents the outpouring of the latter rain without measure at the Sunday law.

ჩვენ უნდა გადავიტანოთ ეს მოსაზრებები უკანასკნელ დღეებში და შევაჯეროთ ისინი სხვა წინასწარმეტყველის მოწმობებთან. ეს ნიშნავს, რომ როგორც პეტრე იმყოფება კესარია ფილიპეში და აგრეთვე კესარია მარიტიმაში, ისე დანიელს გაბრიელი ეწვევა მეცხრე თავში მეცხრე საათზე, ხოლო მეათე თავში — ოცდამეორე დღეს. ულაისა და ჰიდდეკელის ნათელი უკანასკნელი დღეებისთვის დანიელს ეხსნება ოცდამეორე დღის მეცხრე საათზე. ეს ნათელი წარმოადგენს გვიანი წვიმის უზომო გადმოღვრას კვირა დღის კანონთან დაკავშირებით.

Daniel’s testimony is fully opened at the ninth hour, for it identifies both the external and internal history of what “befalls” God’s people in the latter days. When that light is proclaimed the Gentiles, represented by Cornelius, will send for the one hundred and forty-four thousand, the law of God will be murdered by Sunday enforcement, and Peter will deliver a message to the temple that Christ had departed from and identified as the Jew’s empty house. Peter addresses the Gentiles, and also the Sanhedrin, while Ezra pleads for the separation and Daniel fasts and prays for light. The ninth hour at Pentecost, at Christ’s death, at Cornelius’s call of Peter, the evening sacrifice all align with Elijah on Mount Carmel.

Mărturia lui Daniel este pe deplin descoperită la ceasul al nouălea, căci ea identifică atât istoria exterioară, cât și pe cea interioară a ceea ce „vine” peste poporul lui Dumnezeu în zilele de pe urmă. Când acea lumină este vestită neamurilor, reprezentate de Corneliu, acestea vor chema pe cei o sută patruzeci și patru de mii, Legea lui Dumnezeu va fi ucisă prin impunerea duminicii, iar Petru va rosti un mesaj către templul pe care Hristos îl părăsise și îl identificase drept casa goală a iudeilor. Petru se adresează neamurilor și, de asemenea, Sinedriului, în timp ce Ezra pledează pentru despărțire, iar Daniel postește și se roagă pentru lumină. Ceasul al nouălea la Cincizecime, la moartea lui Hristos, la chemarea lui Petru de către Corneliu, jertfa de seară — toate se aliniază cu Ilie pe Muntele Carmel.

It is evident that the six-hour period represents a period that ends at the Sunday law, but that it begins with an event that is directly connected to the end, such was the morning and evening offerings. In terms of Peter, the six-hour period is Caesarea Philippi to Caesarea by the sea. At Pentecost it was the upper room to the temple. The period that is the bright light that is set up at the beginning of the path is the Midnight Cry, and that period reaches to the Sunday law. The six hours, between the evenings represent the triumphal entry of Christ into Jerusalem, which in turn represented the period from the Exeter camp meeting from August 12 to 17, 1844, that initiated the proclamation of the message that reached its conclusion on October 22, 1844. Exeter is Caesarea Philippi and Caesarea by the sea is October 22, 1844. The beginning is marked by Caesarea as is the ending.

Este evident că perioada de șase ore reprezintă o perioadă care se încheie la legea duminicală, însă ea începe cu un eveniment care este direct legat de sfârșit, așa cum erau jertfele de dimineață și de seară. În termenii lui Petru, perioada de șase ore este de la Cezareea lui Filip până la Cezareea de lângă mare. La Cincizecime, ea era de la odaia de sus până la templu. Perioada care este lumina strălucitoare așezată la începutul cărării este Strigătul de la Miezul Nopții, iar acea perioadă se întinde până la legea duminicală. Cele șase ore, între seri, reprezintă intrarea triumfală a lui Hristos în Ierusalim, care la rândul ei reprezenta perioada de la adunarea de tabără de la Exeter, din 12 până în 17 august 1844, care a inițiat proclamarea soliei ce și-a atins încheierea la 22 octombrie 1844. Exeter este Cezareea lui Filip, iar Cezareea de lângă mare este 22 octombrie 1844. Începutul este marcat de Cezareea, la fel ca și sfârșitul.

The triumphal entry is marked by a controversy at the beginning and a controversy at the end. The controversy at Exeter was represented by the false worship that was taking place on the grounds in the Watertown tent. Two messages were represented by those two tents, and when Christ entered Jerusalem the quibbling Jews complained about the message being proclaimed as He came down from the Mount of Olives, riding into Jerusalem on the recently loosed ass. The first and the last controversy identify an alpha and omega to the period. At Exeter the Watertown class represent a class of virgins that had no oil, and for them the door of salvation was closed. At the end of that period the door into the holy place was closed, thus providing an alpha and omega to the period. That alpha and omega aligns with the two controversies of the triumphal entry, and Caesarea to Caesarea with Peter.

Triumfalni ulazak obilježen je jednom kontroverzom na početku i jednom kontroverzom na kraju. Kontroverza u Exeteru bila je predstavljena lažnim bogoslužjem koje se odvijalo na tom području u šatoru u Watertownu. Dvije poruke bile su predstavljene tim dvama šatorima, a kada je Krist ušao u Jeruzalem, sitničavi Židovi prigovarali su poruci koja se objavljivala dok je silazio s Maslinske gore, jašući u Jeruzalem na nedavno odriješenom magarcu. Prva i posljednja kontroverza označavaju alfu i omegu toga razdoblja. U Exeteru watertownska skupina predstavlja skupinu djevica koje nisu imale ulja, i za njih su vrata spasenja bila zatvorena. Na kraju toga razdoblja vrata u Svetinju bila su zatvorena, pružajući tako alfu i omegu tome razdoblju. Ta alfa i omega usklađuje se s dvjema kontroverzama trijumfalnog ulaska, i Cezarejom do Cezareje s Petrom.

In Caesarea Philippi, Simon Barjona’s name is changed to Peter, in a passage where he is praised as a mouthpiece of inspiration, then condemned as Satan, for opposing the message of the cross. Peter is a symbol of the two classes that are separated by the message of the baptism and cross, which is the message of 9/11 and the Sunday law.

În Cezareea lui Filip, numele lui Simon Barjona este schimbat în Petru, într-un pasaj în care este lăudat ca purtător de cuvânt al inspirației, apoi condamnat ca Satana, pentru că se împotrivește mesajului crucii. Petru este un simbol al celor două clase care sunt despărțite prin mesajul botezului și al crucii, care este mesajul lui 9/11 și al legii duminicale.

> “For each of the classes represented by the Pharisee and the publican there is a lesson in the history of the apostle Peter. In his early discipleship Peter thought himself strong. Like the Pharisee, in his own estimation he was ‘not as other men are.’ When Christ on the eve of His betrayal forewarned His disciples, ‘All ye shall be offended because of Me this night,’ Peter confidently declared, ‘Although all shall be offended, yet will not I.’ Mark 14:27, 29. Peter did not know his own danger. Self-confidence misled him. He thought himself able to withstand temptation; but in a few short hours the test came, and with cursing and swearing he denied his Lord.” Christ’s Object Lessons, 152.

> „Pentru fiecare dintre categoriile reprezentate de fariseu și de vameș există o învățătură în istoria apostolului Petru. La începutul uceniciei sale, Petru se credea puternic. Asemenea fariseului, în propria sa apreciere el nu era «ca ceilalți oameni». Când Hristos, în ajunul trădării Sale, i-a prevenit pe ucenicii Săi: «Toți vă veți poticni din pricina Mea în noaptea aceasta», Petru a declarat cu încredere: «Chiar dacă toți se vor poticni, totuși eu nu.» Marcu 14:27, 29. Petru nu-și cunoștea propria primejdie. Încrederea în sine l-a dus în rătăcire. El se credea în stare să reziste ispitei; dar, după numai câteva ceasuri, a venit încercarea și, cu blesteme și jurăminte, s-a lepădat de Domnul său.” Parabolele Domnului Hristos, 152.

At the ninth hour, which is the time of the evening offering in answer to the prayer of Elijah, fire came down and consumed the offering for the purpose of making God’s people know that the Lord is God. There are two classes symbolized at Mount Carmel, one class that then knows that the Lord He is God, and the other represented by the prophets of Baal who are thereafter slain.

La a nouălea ceas, care este vremea jertfei de seară, ca răspuns la rugăciunea lui Ilie, focul s-a coborât și a mistuit jertfa, pentru ca poporul lui Dumnezeu să cunoască faptul că Domnul este Dumnezeu. Pe Muntele Carmel sunt simbolizate două clase: o clasă care atunci ajunge să cunoască că Domnul, El este Dumnezeu, și cealaltă, reprezentată de prorocii lui Baal, care după aceea sunt uciși.

> And it came to pass at the time of the offering of the evening sacrifice, that Elijah the prophet came near, and said, Lord God of Abraham, Isaac, and of Israel, let it be known this day that thou art God in Israel, and that I am thy servant, and that I have done all these things at thy word. Hear me, O Lord, hear me, that this people may know that thou art the Lord God, and that thou hast turned their heart back again.

> Și s-a întâmplat că, la vremea aducerii jertfei de seară, prorocul Ilie s-a apropiat și a zis: Doamne Dumnezeul lui Avraam, Isaac și al lui Israel, să se cunoască astăzi că Tu ești Dumnezeu în Israel, că eu sunt slujitorul Tău și că am făcut toate aceste lucruri după cuvântul Tău. Ascultă-mă, Doamne, ascultă-mă, pentru ca poporul acesta să cunoască că Tu ești Domnul Dumnezeu și că Tu le-ai întors iarăși inima.

> Then the fire of the Lord fell, and consumed the burnt sacrifice, and the wood, and the stones, and the dust, and licked up the water that was in the trench. And when all the people saw it, they fell on their faces: and they said, The Lord, he is the God; the Lord, he is the God.

> Atunci focul Domnului a căzut și a mistuit jertfa-de-tot, lemnele, pietrele și praful, și a înghițit apa care era în șanț. Când a văzut tot poporul lucrul acesta, au căzut cu fețele la pământ și au zis: „Domnul, El este Dumnezeu! Domnul, El este Dumnezeu!”

> And Elijah said unto them, Take the prophets of Baal; let not one of them escape. And they took them: and Elijah brought them down to the brook Kishon, and slew them there. 1 Kings 18:36–40.

> Și Ilie le-a zis: „Prindeți pe prorocii lui Baal; să nu scape niciunul dintre ei.” Și i-au prins; iar Ilie i-a coborât la pârâul Chison și i-a înjunghiat acolo. 1 Împărați 18:36–40.

The evening sacrifice, the death of Christ, Peter healing the lame man, Peter taking the message to the Gentiles, Daniel receiving prophetic light, Elijah’s prayer being answered with fire, while Ezra is in sackcloth and ashes praying for the transition of Laodicea to Philadelphia, for the transition the church militant unto the church triumphant. The ninth hour is the hour of sacrifice, the hour of answered prayer, the hour heaven touches earth, the bridge between judgment and mercy and that is why Christ dies at the ninth hour, for the ninth hour of sacrifice opened the gospel to the Gentiles, who were those that sat in darkness, but would see great light when the book of Daniel is opened fully at the Sunday law.

Jertfa da êvarê, mirina Mesîh, Petrûs şifakirina zilamê seqet, Petrûs peyamê birin ba netewekan, Daniel wergirtina ronahiya pêxemberî, bersivdana duaya Îlyas bi agir, dema ku Ezra di cilê kij û xwelî de ye û ji bo veguheztina Laodicea bo Philadelphia dua dike, ji bo veguheztina dêrê şerker bo dêrê serkeftî. Saeta nehan saeta qurbanê ye, saeta duaya bersivdayî ye, saeta ku ezman dest bi erdê dide ye, pira di navbera dadwerî û dilovaniyê de ye, û ji ber vê yekê Mesîh di saeta nehan de dimire, çimkî saeta nehan a qurbanê Mizgîniyê bo netewekan vekir, yên ku ew li tariyê rûniştibûn, lê dê ronahiyek mezin bibînin gava ku pirtûka Daniel bi tevahî di yasa Yekşemê de were vekirin.

At Gideon’s offering in Judges 6:21, the Angel of the Lord touches Gideon’s meat and unleavened bread offering with his staff, and fire springs up from the rock to consume it entirely. The fire confirmed God’s call to Gideon and his acceptance of the sign.

La ofranda de Gedeón en Jueces 6:21, el Ángel del Señor toca con su vara la carne y el pan sin levadura de la ofrenda de Gedeón, y del peñasco brota fuego para consumirla por completo. El fuego confirmó el llamamiento de Dios a Gedeón y Su aceptación de la señal.

> And he said unto him, If now I have found grace in thy sight, then shew me a sign that thou talkest with me. Depart not hence, I pray thee, until I come unto thee, and bring forth my present, and set it before thee. And he said, I will tarry until thou come again. And Gideon went in, and made ready a kid, and unleavened cakes of an ephah of flour: the flesh he put in a basket, and he put the broth in a pot, and brought it out unto him under the oak, and presented it. And the angel of God said unto him, Take the flesh and the unleavened cakes, and lay them upon this rock, and pour out the broth. And he did so. Then the angel of the Lord put forth the end of the staff that was in his hand, and touched the flesh and the unleavened cakes; and there rose up fire out of the rock, and consumed the flesh and the unleavened cakes. Then the angel of the Lord departed out of his sight. And when Gideon perceived that he was an angel of the Lord, Gideon said, Alas, O Lord God! for because I have seen an angel of the Lord face to face. Judges 6:17–22.

> Și i-a zis: Dacă acum am aflat har în ochii tăi, arată-mi, te rog, un semn că tu vorbești cu mine. Nu pleca de aici, te rog, până voi veni la tine și voi aduce darul meu și-l voi pune înaintea ta. Și el a zis: Voi rămâne până te vei întoarce. Atunci Ghedeon a intrat înăuntru și a pregătit un ied și azime dintr-o efă de făină; carnea a pus-o într-un coș, iar zeama a pus-o într-o oală și le-a adus afară la el, sub stejar, și i le-a înfățișat. Și îngerul lui Dumnezeu i-a zis: Ia carnea și azimele și pune-le pe stânca aceasta, iar zeama vars-o. Și el a făcut așa. Atunci îngerul Domnului a întins capătul toiagului care era în mâna lui și a atins carnea și azimele; și s-a ridicat foc din stâncă și a mistuit carnea și azimele. Apoi îngerul Domnului a pierit dinaintea ochilor lui. Și când Ghedeon a înțeles că era un înger al Domnului, Ghedeon a zis: Vai, Doamne Dumnezeule! căci am văzut pe îngerul Domnului față în față. Judecători 6:17–22.

The angel appeared to Gideon in the first verse of the chapter and called Gideon, “a mighty man of valor” and Gideon asked for a sign to prove that claim. Then Gideon asks the angel to tarry, and the angel that tarries in prophecy is the second angel. After the tarrying time had ended, Gideon sets forth an offering and fire consumes the offering. Gideon is at the ninth hour for Elijah was the evening offering, and the ninth hour is the Sunday law when the Pentecostal tongues of fire align. Gideon represents a class that sees the Lord face to face, which is what happened to Daniel in chapter ten. When Gideon saw the fire consume the offering, he then realized that he had been interacting with the Lord, who he had seen face to face.

Îngerul i Snaidei s-a arătat lui Ghedeon în primul verset al capitolului și l-a numit pe Ghedeon „un om viteaz și puternic”, iar Ghedeon a cerut un semn care să dovedească această afirmație. Apoi Ghedeon îi cere îngerului să mai zăbovească, iar îngerul care zăbovește în profeție este al doilea înger. După ce vremea zăbovirii s-a încheiat, Ghedeon aduce o jertfă, iar focul mistuie jertfa. Ghedeon se află la ceasul al nouălea, căci pentru Ilie aceasta era jertfa de seară, iar ceasul al nouălea este legea duminicală, când limbile de foc penticostale se aliniază. Ghedeon reprezintă o categorie care Îl vede pe Domnul față către față, ceea ce i s-a întâmplat lui Daniel în capitolul zece. Când Ghedeon a văzut focul mistuind jertfa, atunci și-a dat seama că avusese de-a face cu Domnul, pe care Îl văzuse față către față.

Gideon awakens to this reality when the miracle of fire confirms the sign, and the sign was Gideon, the mighty man of God and the army of 300 priests, who all had Habakkuk’s 300 tables in their hands. The sign, or ensign is Gideon himself, and the army of three hundred, that is also Ezekiel’s mighty army–that stands up in chapter thirty-seven.

Ghedeon se trezește la această realitate atunci când minunea focului confirmă semnul, iar semnul era Ghedeon, omul viteaz al lui Dumnezeu, și oastea celor 300 de preoți, care toți aveau în mâinile lor cele 300 de table ale lui Habacuc. Semnul, sau steagul, este Ghedeon însuși și oastea celor trei sute, care este de asemenea oastea puternică a lui Ezechiel — care se ridică în picioare în capitolul treizeci și șapte.

When the tabernacle was dedicated in Leviticus 9:23, 24, after Aaron’s first offerings as high priest, fire comes out from before the Lord and consumes the burnt offering and fat on the altar. The people shout and fall on their faces in awe. This must, line upon line, align with Elijah’s fire.

Nî xwediya pîrozgehê di Lewîyan 9:23, 24 de hat terxankirin, piştî yekem qurbaniyên Harûn wekî kahînê mezin, agir ji ber Xudan derdikeve û qurbaniya şewitandinê û pîhê li ser gorîgehê dixwe. Gel bi heyranî û tirs qîrîn dikin û bi rûyê xwe dikevin erdê. Ev, rêz li ser rêz, divê bi agirê Îlyas re were hevahengkirin.

Ezra’s ninth hour prayer for the separation of wheat and tares, which occurs at the Sunday law, is fulfilled then when the church militant transforms into the church triumphant. It must align with Gideon’s fire as well. The consuming fire upon Aaron’s first offering, that was made after seven days of consecration on the eighth day, returned on the same day, and destroyed Aaron’s two wicked sons. When the Holy Spirit is poured out without measure at the ninth hour, at the Sunday law, there will be a separation of two classes of priests, and the church triumphant will begin the work represented by the white horse of Ephesus, that goes forth conquering and to conquer. The anointing of the church triumphant finds a second witness in Solomon’s temple.

Rugăciunea lui Ezra de la ceasul al nouălea pentru despărțirea grâului de neghină, care are loc la legea duminicală, se împlinește atunci când biserica luptătoare se transformă în biserica biruitoare. Ea trebuie să se armonizeze și cu focul lui Ghedeon. Focul mistuitor asupra celei dintâi jertfe a lui Aaron, care a fost adusă după șapte zile de consacrare, în ziua a opta, s-a întors în aceeași zi și i-a nimicit pe cei doi fii nelegiuiți ai lui Aaron. Când Duhul Sfânt va fi revărsat fără măsură la ceasul al nouălea, la legea duminicală, va avea loc o despărțire a două clase de preoți, iar biserica biruitoare va începe lucrarea reprezentată de calul alb al Efesului, care iese biruind și ca să biruiască. Ungerea bisericii biruitoare își găsește o a doua mărturie în templul lui Solomon.

Solomon’s temple dedication in 2 Chronicles 7:1–3, after Solomon’s prayer, fire came down from heaven and consumed the burnt offerings and sacrifices. The glory of the Lord filled the temple, leading the people to worship and declare God’s goodness and enduring mercy. At the Sunday law the church triumphant is lifted up above all the mountains as a crown and an ensign according to Zechariah and Isaiah. When the fire descended at Solomon’s dedication of the temple, the temple was filled with the glory of the Lord, symbolizing that the sounding of the seventh trumpet has finished its work upon God’s people and is about to finish that very work upon the eleventh-hour workers. The seventh trumpet represents the atonement, the combination of Divinity and humanity that occurs as Jesus lifts up His kingdom of glory. That fire which came down at Moses tabernacle and Solomon’s temple was also a fire of judgment for Aaron’s son, as it was for David.

Dedicarea templului lui Solomon din 2 Cronici 7:1–3: după rugăciunea lui Solomon, foc s-a coborât din cer și a mistuit arderile-de-tot și jertfele. Slava Domnului a umplut templul, conducând poporul la închinare și la declararea bunătății lui Dumnezeu și a îndurării Sale veșnice. La legea duminicală, biserica triumfătoare este înălțată mai presus de toți munții ca o cunună și ca un steag, potrivit lui Zaharia și Isaia. Când focul a coborât la dedicarea templului lui Solomon, templul a fost umplut de slava Domnului, simbolizând că sunarea celei de-a șaptea trâmbițe și-a încheiat lucrarea asupra poporului lui Dumnezeu și este pe punctul de a încheia chiar acea lucrare asupra lucrătorilor din ceasul al unsprezecelea. A șaptea trâmbiță reprezintă ispășirea, unirea Dumnezeirii cu omenirea care are loc atunci când Isus Își înalță împărăția slavei Sale. Focul acela care s-a coborât la tabernacolul lui Moise și la templul lui Solomon a fost, de asemenea, un foc al judecății pentru fiul lui Aaron, așa cum a fost și pentru David.

David’s offering on the threshing floor of Araunah/Ornan in 1 Chronicles 21:26, during the plague brought about by David’s census, was answered with fire from heaven on the altar, signaling acceptance and halting the plague. The plague of Laodicea is ended when the fire descends upon David’s offering to stay the plague of His dependence upon human strength and wisdom. The transition from human to Divine human is marked when the atonement is accomplished, and the church is lifted up as an ensign. At that point, in agreement with Solomon’s temple, the glory of the Lord filled the temple as Divinity is combined with humanity.

În 1 Cronici 21:26, jertfa lui David pe aria lui Arauna/Ornan, în timpul plăgii aduse prin recensământul lui David, a primit răspuns prin foc din cer peste altar, semnalând primirea ei și oprind plaga. Plaga Laodiceii se încheie atunci când focul coboară asupra jertfei lui David pentru a opri plaga dependenței sale de puterea și înțelepciunea omenească. Trecerea de la omenesc la Dumnezeiescul omenesc este marcată atunci când ispășirea este împlinită, iar biserica este înălțată ca un steag. În acel moment, în armonie cu templul lui Solomon, slava Domnului a umplut templul, pe măsură ce Dumnezeirea este unită cu omenirea.

We will continue our consideration of the period of the Midnight Cry as represented by the third and ninth hours in the next article.

Vom continua în articolul următor analiza perioadei Strigătului de la Miezul Nopții, așa cum este reprezentată de ceasul al treilea și al nouălea.

> And after six days Jesus taketh Peter, James, and John his brother, and bringeth them up into an high mountain apart, And was transfigured before them: and his face did shine as the sun, and his raiment was white as the light. And, behold, there appeared unto them Moses and Elias talking with him.

> Și după șase zile, Isus i-a luat cu Sine pe Petru, pe Iacov și pe Ioan, fratele lui, și i-a dus deoparte pe un munte înalt. Și S-a schimbat la față înaintea lor; fața Lui a strălucit ca soarele, iar veșmintele Lui s-au făcut albe ca lumina. Și iată că li s-au arătat Moise și Ilie, stând de vorbă cu El.

> Then answered Peter, and said unto Jesus, Lord, it is good for us to be here: if thou wilt, let us make here three tabernacles; one for thee, and one for Moses, and one for Elias. While he yet spake, behold, a bright cloud overshadowed them: and behold a voice out of the cloud, which said, This is my beloved Son, in whom I am well pleased; hear ye him.

> Atunci Petru a răspuns și I-a zis lui Isus: Doamne, este bine să fim aici; dacă voiești, să facem aici trei colibe: una pentru Tine, una pentru Moise și una pentru Ilie. Pe când încă vorbea el, iată că un nor luminos i-a acoperit cu umbra lui; și iată că un glas din nor a zis: Acesta este Fiul Meu preaiubit, în care Îmi găsesc plăcerea; de El să ascultați.

> And when the disciples heard it, they fell on their face, and were sore afraid. And Jesus came and touched them, and said, Arise, and be not afraid.

> Când au auzit aceasta, ucenicii au căzut cu fața la pământ și s-au înfricoșat foarte tare. Dar Isus a venit, S-a atins de ei și a zis: „Ridicați-vă și nu vă temeți.”

> And when they had lifted up their eyes, they saw no man, save Jesus only. And as they came down from the mountain, Jesus charged them, saying, Tell the vision to no man, until the Son of man be risen again from the dead. Matthew 17:1–9.

> Iar când și-au ridicat ochii, n-au văzut pe nimeni, decât numai pe Isus. Și pe când se coborau de pe munte, Isus le-a poruncit, zicând: „Să nu spuneți nimănui vedenia, până când Fiul omului va învia din morți.” Matei 17:1–9.

Back to Articles