Article

# Elijah - Number Two

Ilie – Numărul doi

Prophetic Characteristics

Caracteristici profetice

Author

Jeff Pippenger

Published

September 27, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the previous article we identified Elijah as a symbol. In agreement with William Miller’s rules, “symbols” may have more than one meaning. Therefore, Elijah as a symbol may also represent one part of the two-fold symbol of Elijah and Moses. The two-fold symbol of Elijah and Moses runs through the entire book of Revelation, and to be uncertain about what the two-fold symbol represents is to be uncertain about the message in the book of Revelation that is unsealed just before probation closes. For this reason, we will now specifically address certain prophetic characteristics that are identified with the symbol of Elijah.

În articolul precedent l-am identificat pe Ilie ca simbol. În acord cu regulile lui William Miller, „simbolurile” pot avea mai mult de o semnificație. Prin urmare, Ilie, ca simbol, poate reprezenta și una dintre părțile simbolului dublu al lui Ilie și Moise. Simbolul dublu al lui Ilie și Moise străbate întreaga carte a Apocalipsei, iar a fi nesigur cu privire la ceea ce reprezintă simbolul dublu înseamnă a fi nesigur cu privire la solia din cartea Apocalipsei care este desigilată chiar înainte de încheierea timpului de probă. Din acest motiv, vom aborda acum în mod specific anumite caracteristici profetice care sunt identificate cu simbolul lui Ilie.

We have three primary witnesses to establish those prophetic characteristics. Those witnesses are the prophet Elijah, John the Baptist and William Miller who inspiration identifies as interchangeable symbols.

Avem trei martori principali pentru a stabili acele caracteristici profetice. Acei martori sunt profetul Ilie, Ioan Botezătorul și William Miller, pe care Inspirația îi identifică drept simboluri interschimbabile.

> “Thousands were led to embrace the truth preached by William Miller, and servants of God were raised up in the spirit and power of Elijah to proclaim the message. Like John, the forerunner of Jesus, those who preached this solemn message felt compelled to lay the ax at the root of the tree, and call upon men to bring forth fruits meet for repentance. Their testimony was calculated to arouse and powerfully affect the churches and manifest their real character. And as the solemn warning to flee from the wrath to come was sounded, many who were united with the churches received the healing message; they saw their backslidings, and with bitter tears of repentance and deep agony of soul, humbled themselves before God. And as the Spirit of God rested upon them, they helped to sound the cry, ‘Fear God, and give glory to Him; for the hour of His judgment is come.’” Early Writings, 233.

> „Mii de oameni au fost conduși să îmbrățișeze adevărul predicat de William Miller, iar slujitori ai lui Dumnezeu au fost ridicați în duhul și puterea lui Ilie pentru a proclama solia. Asemenea lui Ioan, înainte-mergătorul lui Isus, aceia care au predicat această solemnă solie s-au simțit constrânși să pună securea la rădăcina pomului și să-i cheme pe oameni să aducă roade vrednice de pocăință. Mărturia lor era de natură să trezească și să impresioneze cu putere bisericile și să le dea pe față adevăratul caracter. Și, pe măsură ce răsuna avertizarea solemnă de a fugi de mânia viitoare, mulți dintre cei uniți cu bisericile au primit solia vindecătoare; ei și-au văzut alunecările de la credință și, cu lacrimi amare de pocăință și cu adâncă agonie a sufletului, s-au smerit înaintea lui Dumnezeu. Iar când Duhul lui Dumnezeu S-a odihnit asupra lor, au ajutat la înălțarea strigătului: «Temeți-vă de Dumnezeu și dați-I slavă, căci a sosit ceasul judecății Lui.»” Early Writings, 233.

Elijah, John the Baptist and Miller were given a specific spirit that guided and defined their work. Their testimony was “calculated to arouse and powerfully affect the churches and manifest” those churches’ “real character.” Whether it was in the time of Ahab, John the Baptist or William Miller the churches they were addressing all possessed a Laodicean blindness that was so deep and dark that the message needed to be as direct as laying an “ax at the root of the tree.” It included the announcement of the close of probation, which with John the Baptist’s was the warning of “the wrath” that was about “to come.” Miller’s message of proclaiming “Fear God and give glory to Him; for the hour of His judgment is come,” was also a warning of the wrath to come.

Elija, Jovan Krstitelj i Miler dobili su naročit duh koji je usmjeravao i određivao njihovo djelo. Njihovo svjedočanstvo bilo je „sračunato da probudi i snažno djeluje na crkve i otkrije“ „pravi karakter“ tih crkava. Bilo da je to bilo u vrijeme Ahava, Jovana Krstitelja ili Vilijama Milera, crkve kojima su se obraćali sve su posjedovale laodikijsku sljepoću tako duboku i tamnu da je poruka morala biti jednako neposredna kao polaganje „sjekire na korijen drveta“. Ona je uključivala objavu završetka vremena milosti, što je kod Jovana Krstitelja bilo upozorenje na „gnjev“ koji je „imao doći“. Milerova poruka, koja je objavljivala: „Bojte se Boga i podajte Mu slavu; jer dođe čas suda Njegova“, također je bila upozorenje na gnjev koji dolazi.

> “The voice of John was lifted up like a trumpet. His commission was, ‘Shew my people their transgression, and the house of Jacob their sins’ (Isaiah 58:1). He had obtained no human scholarship. God and nature had been his teachers. But one was needed to prepare the way before Christ who was bold enough to make his voice heard like the prophets of old, summoning the degenerate nation to repentance.” Selected Messages, book 2, 148.

> „Glasul lui Ioan s-a înălțat ca o trâmbiță. Însărcinarea lui era: «Arată poporului Meu nelegiuirea lui și casei lui Iacov păcatele ei» (Isaia 58:1). El nu dobândise nicio învățătură omenească. Dumnezeu și natura îi fuseseră învățători. Dar era nevoie de unul care să pregătească calea înaintea lui Hristos, care să fie destul de îndrăzneț ca să-și facă auzit glasul asemenea prorocilor din vechime, chemând națiunea decăzută la pocăință.” Solii alese, cartea 2, 148.

Elijah commanded that his generation choose that day whether they would serve God or Baal, and that generation answered not a word, which equates to choosing Baal.

Ilie a poruncit generației sale să aleagă în ziua aceea dacă Îl vor sluji pe Dumnezeu sau pe Baal, iar generația aceea nu a răspuns niciun cuvânt, ceea ce echivalează cu alegerea lui Baal.

> “Never was there greater need of faithful warnings and reproofs, and close, straight dealing, than at this very time. Satan has come down with great power, knowing that his time is short. He is flooding the world with pleasing fables, and the people of God love to have smooth things spoken to them. Sin and iniquity are not abhorred. I was shown that God’s people must make more firm, determined efforts to press back the incoming darkness. The close work of the Spirit of God is needed now as never before. Stupidity must be shaken off. We must arouse from the lethargy that will prove our destruction unless we resist it. Satan has a powerful, controlling influence upon minds. Preachers and people are in danger of being found upon the side of the powers of darkness. There is no such thing now as a neutral position. We are all decidedly for the right or decidedly with the wrong. Said Christ: ‘He that is not with Me is against Me; and he that gathereth not with Me scattereth abroad.’” Testimonies, volume 3, 327.

> „Никога не е имало по-голяма нужда от верни предупреждения и изобличения, и от близко, право отношение, отколкото именно сега. Сатана е слязъл с голяма сила, знаейки, че времето му е кратко. Той залива света с приятни басни, а Божият народ обича да му се говорят ласкателни неща. Грехът и беззаконието не се ненавиждат. Бе ми показано, че Божият народ трябва да положи по-твърди, решителни усилия, за да отблъсне настъпващия мрак. Дълбокото дело на Божия Дух е необходимо сега както никога преди. Вцепенението трябва да бъде отхвърлено. Трябва да се събудим от летаргията, която ще се окаже наша погибел, ако не ѝ се съпротивим. Сатана упражнява мощно, владеещо влияние върху умовете. Проповедници и народ са в опасност да се окажат на страната на силите на тъмнината. Сега не съществува такова нещо като неутрална позиция. Всички ние сме или решително за правдата, или решително с неправдата. Христос каза: „Който не е с Мен, той е против Мен; и който не събира с Мен, разпилява.““ Свидетелства, том 3, 327.

John called “the degenerate nation” of his history “a generation of vipers.” The Millerites ultimately identified the degenerate nation of their history as the daughters of Babylon. Whether Elijah, John or Miller none of the three were theologians. They were all called from the common walks of life.

Ioan a numit „națiunea degenerată” a istoriei sale „o generație de vipere”. Milleriții au identificat în cele din urmă națiunea degenerată a istoriei lor ca fiind fiicele Babilonului. Fie că este vorba de Ilie, Ioan sau Miller, niciunul dintre cei trei nu a fost teolog. Toți au fost chemați din rândurile obișnuite ale vieții.

> “The truth as it is in Jesus, as it was proclaimed by Him when He was enshrouded by the pillowy cloud, is verity and truth in this our day, and will just as surely renovate the mind of the receiver as it has renovated minds in the past. Christ has declared, ‘If they hear not Moses and the Prophets, neither will they be persuaded, though one rose from the dead.’ (Luke 16:31).

> „Adevărul aşa cum este în Isus, aşa cum a fost vestit de El când era învăluit de norul pufos, este certitudine şi adevăr în această zi a noastră şi va înnoi mintea celui ce îl primeşte tot atât de sigur cum a înnoit minţi în trecut. Hristos a declarat: «Dacă nu ascultă de Moise şi de Prooroci, nu vor fi convinşi nici chiar dacă ar învia cineva din morţi.» (Luca 16:31).”

> “As a people, we must prepare the way of the Lord, under the overruling guidance of the Holy Spirit, for the spread of the gospel in its purity. The stream of living water is to deepen and widen in its course. In all fields, nigh and afar off, men will be called from the plow, and from the more common commercial business vocations that largely occupy the mind, and will become educated in connection with men who have had experience—men who understand the truth. Through most wonderful workings of God, mountains of difficulty will be removed and cast into the sea. Let us labor as those who have experienced the virtue of truth as it is in Jesus.

> „Ca popor, trebuie să pregătim calea Domnului, sub călăuzirea suverană a Duhului Sfânt, pentru răspândirea Evangheliei în curăția ei. Cursul apei vii trebuie să se adâncească și să se lărgească. În toate câmpurile, de aproape și de departe, oamenii vor fi chemați de la plug și din ocupațiile comerciale mai obișnuite care preocupă în mare măsură mintea și vor fi instruiți în legătură cu bărbați care au avut experiență — bărbați care înțeleg adevărul. Prin cele mai minunate lucrări ale lui Dumnezeu, munți de dificultăți vor fi îndepărtați și aruncați în mare. Să lucrăm ca unii care au cunoscut puterea adevărului așa cum este el în Isus.״

> “There is to be, at this period, a series of events which will reveal that God is master of the situation. The truth will be proclaimed in clear, unmistakable language. Those who preach the truth will strive to demonstrate the truth by a well-ordered life and godly conversation. And as they do this, they will become powerful in advocating the truth, and in giving it the sure application that God has given it.

> „U ovom razdoblju treba da usledi niz događaja koji će otkriti da je Bog gospodar prilika. Istina će biti objavljivana jasnim, nedvosmislenim jezikom. Oni koji propovedaju istinu nastojaće da istinu pokažu dobro uređenim životom i pobožnim vladanjem. I čineći to, postajaće moćni u zastupanju istine i u davanju njenoj sigurnoj primeni onoga obeležja koje joj je Bog dao.

> “When the men, who have known and taught the truth, turn aside to human understanding, and mete out to deceived minds their own dish of fables, it is high time for those who have once been laborers in evangelistic work, but who have been drawn away into the management of restaurants, food stores, and other commercial lines of work, to come into line, study their Bibles diligently, and with the word of God in hand, dispense the Bible truth, the spiritual food, in cooperation with the heavenly angels. This work now calls loudly for workmen of divine appointment. Omnipotence will then say to the mountains of difficulty, Be thou removed and cast into the sea.” Paulson Collection, 73, 74.

> „Când oamenii care au cunoscut și au învățat adevărul se abat către înțelegerea omenească și împart minților amăgite propriul lor fel de mâncare alcătuit din fabule, este timpul, și încă timpul potrivit, ca aceia care au fost cândva lucrători în lucrarea de evanghelizare, dar care au fost atrași în administrarea restaurantelor, a magazinelor alimentare și a altor ramuri comerciale de activitate, să intre în rânduri, să-și studieze cu sârguință Bibliile și, având în mână Cuvântul lui Dumnezeu, să împartă adevărul Bibliei, hrana spirituală, în cooperare cu îngerii cerești. Această lucrare cheamă acum cu putere după lucrători rânduiți de Dumnezeu. Atunci, Atotputernicia va spune munților de greutăți: Mută-te și aruncă-te în mare.” Paulson Collection, 73, 74.

Elijah, John and Miller were and thus represent men that are called from the “more common” “vocations,” for “the men” who had formerly taught the truth ultimately “turn aside to human understanding, and mete out to deceived minds their own dish of fables.” The common men that are called will give “the sure application” of biblical prophecy as “God has given it.” Twice, in the passage Sister White identified “mountains” as “mountains of difficulty.” The work of these men included laying low “every mountain.” The work that is accomplished by the common men that were called from the plow of humble circumstances represents the work of identifying the correct biblical methodology in contrast with the dishes of human fables that is handed out by the theologians of the time.

Elie, Ioan și Miller au fost și astfel reprezintă oameni chemați din „vocațiile” „mai obișnuite”, căci „oamenii” care în trecut învățaseră adevărul ajung în cele din urmă „să se abată către înțelegerea omenească și să împartă minților amăgite propriul lor taler de basme”. Oamenii de rând care sunt chemați vor da „aplicarea sigură” a profeției biblice așa cum „Dumnezeu a dat-o”. De două ori, în pasaj, sora White a identificat „munții” ca fiind „munți ai dificultății”. Lucrarea acestor oameni a inclus coborârea „oricărui munte”. Lucrarea împlinită de oamenii de rând care au fost chemați de la plugul unor împrejurări umile reprezintă lucrarea de identificare a metodologiei biblice corecte, în contrast cu talerele de basme omenești împărțite de teologii vremii.

> “The work of John the Baptist, and the work of those who in the last days go forth in the spirit and power of Elijah to arouse the people from their apathy, are in many respects the same. His work is a type of the work that must be done in this age. Christ is to come the second time to judge the world in righteousness. The messengers of God who bear the last message of warning to be given to the world, are to prepare the way for Christ’s second advent, as John prepared the way for his first advent. In this preparatory work, ‘every valley shall be exalted, and every mountain shall be made low; and the crooked shall be made straight, and the rough places plain’ for history is to be repeated, and once again ‘the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together; for the mouth of the Lord hath spoken it.’” Southern Watchman, March 21, 1905.

> „Lucrarea lui Ioan Botezătorul și lucrarea acelora care, în zilele din urmă, ies înainte în duhul și puterea lui Ilie pentru a trezi poporul din apatia lui sunt, în multe privințe, aceleași. Lucrarea lui este un tip al lucrării care trebuie să fie făcută în această epocă. Hristos urmează să vină a doua oară ca să judece lumea cu dreptate. Solii lui Dumnezeu, care poartă ultima solie de avertizare ce trebuie dată lumii, trebuie să pregătească calea pentru a doua venire a lui Hristos, așa cum Ioan a pregătit calea pentru prima Lui venire. În această lucrare pregătitoare, «orice vale va fi înălțată și orice munte va fi plecat; căile strâmbe vor fi îndreptate și locurile colțuroase netezite», căci istoria urmează să se repete și încă o dată «slava Domnului se va descoperi și orice făptură o va vedea; căci gura Domnului a vorbit.»” Southern Watchman, 21 martie 1905.

The characteristics of the three reformers which was identified by Isaiah are that every valley shall be exalted, every mountain made low, the crooked shall be made straight and the rough places made plain. The way of the Lord that is prepared by exalting the valleys, laying low the mountains and making the crooked straight and rough places plain is the old paths.

Caracteristicile celor trei reformatori, identificate de Isaia, sunt acestea: orice vale va fi înălțată, orice munte va fi coborât, ce este strâmb va fi îndreptat, iar locurile colțuroase vor fi netezite. Calea Domnului, care este pregătită prin înălțarea văilor, coborârea munților și îndreptarea a ceea ce este strâmb și netezirea locurilor colțuroase, este cărările cele vechi.

> The voice of him that crieth in the wilderness, Prepare ye the way of the Lord, make straight in the desert a highway for our God. Every valley shall be exalted, and every mountain and hill shall be made low: and the crooked shall be made straight, and the rough places plain: And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:3–5.

> Glasul celui ce strigă în pustie: „Pregătiți calea Domnului, neteziți în locurile uscate un drum pentru Dumnezeul nostru. Orice vale va fi înălțată și orice munte și orice deal vor fi coborâte; cele strâmbe vor fi îndreptate și locurile colțuroase vor fi prefăcute în câmpie. Atunci slava Domnului se va descoperi și orice făptură o va vedea deodată; căci gura Domnului a vorbit.” Isaia 40:3–5.

When the quibbling Jews asked John the Baptist if he was the Elijah to come, he answered that he was not, but he then identified himself with the passage from Isaiah.

Când iudeii cârcotași l-au întrebat pe Ioan Botezătorul dacă el era Ilie care trebuia să vină, el a răspuns că nu era, dar apoi s-a identificat pe sine cu pasajul din Isaia.

> And this is the record of John, when the Jews sent priests and Levites from Jerusalem to ask him, Who art thou? And he confessed, and denied not; but confessed, I am not the Christ. And they asked him, What then? Art thou Elias? And he saith, I am not. Art thou that prophet? And he answered, No. Then said they unto him, Who art thou? that we may give an answer to them that sent us. What sayest thou of thyself? He said, I am the voice of one crying in the wilderness, Make straight the way of the Lord, as said the prophet Esaias. John 1:19–23.

> Și aceasta este mărturia lui Ioan, când iudeii au trimis din Ierusalim preoți și leviți ca să-l întrebe: Cine ești tu? Și el a mărturisit și n-a tăgăduit, ci a mărturisit: Eu nu sunt Hristosul. Și ei l-au întrebat: Dar atunci? Ești tu Ilie? Și el zice: Nu sunt. Ești tu Proorocul acela? Și el a răspuns: Nu. Atunci i-au zis: Cine ești? Ca să dăm un răspuns celor ce ne-au trimis. Ce spui tu despre tine însuți? El a zis: Eu sunt glasul celui ce strigă în pustie: Îndreptați calea Domnului, precum a spus proorocul Isaia. Ioan 1:19–23.

The preparation of the “way of the Lord” identifies the methodology that the angels guided Miller to understand and employ in order to prepare the biblical understanding of the “way” that men were to walk in. Every “mountain” was to be made low, for the mountains of biblical prophecy represents truths that at first glance are apparently too difficult to understand. To understand the glorious holy mountain of Daniel chapter eleven verse forty-five that the king of the north is attempting to conquer is understood by first identifying the literal glorious holy mountain in Jerusalem which prophetically defines the spiritual glorious holy mountain. To explain the mountain that is identified as Armageddon, which means mountain of Megiddo, one must go to literal Megiddo. The prophetic difficulties that are represented as difficult are removed when the principle that the beginning of a thing illustrates the end of a thing is employed.

Pregătirea „căii Domnului” identifică metodologia pe care îngerii l-au călăuzit pe Miller să o înțeleagă și să o folosească pentru a pregăti înțelegerea biblică a „căii” pe care oamenii trebuiau să umble. Fiecare „munte” trebuia să fie coborât, căci munții profeției biblice reprezintă adevăruri care, la prima vedere, par prea greu de înțeles. Pentru a înțelege muntele slăvit și sfânt din Daniel capitolul unsprezece, versetul patruzeci și cinci, pe care împăratul de la miazănoapte încearcă să-l cucerească, trebuie mai întâi identificat muntele literal slăvit și sfânt din Ierusalim, care definește în mod profetic muntele spiritual slăvit și sfânt. Pentru a explica muntele identificat ca Armaghedon, care înseamnă muntele Meghido, trebuie să se meargă la Meghido literal. Dificultățile profetice, reprezentate ca fiind grele, sunt înlăturate atunci când este aplicat principiul că începutul unui lucru ilustrează sfârșitul acelui lucru.

The methodology represented by Isaiah and referenced by John and set forth by Miller exalts every valley. Whether it be the “valley of vision” in Isaiah twenty-two, the “valley of dead bones” in Ezekiel or the “valley of Jehoshaphat” in the book of Joel the methodology that is based upon the correct understanding of Christ’s character as represented as Palmoni the Wonderful Numberer in Millerite history, or as Alpha and Omega the wonderful linguist in our history is what exalts the prophetic truths that are represented in the “valleys” of God’s Word.

Metodologia reprezentată de Isaia, la care a făcut referire Ioan și pe care a expus-o Miller, înalță orice vale. Fie că este vorba despre „valea vedeniei” din Isaia douăzeci și doi, despre „valea oaselor moarte” din Ezechiel sau despre „valea lui Iosafat” din cartea lui Ioel, metodologia întemeiată pe înțelegerea corectă a caracterului lui Hristos, așa cum este reprezentat ca Palmoni, Minunatul Numărător, în istoria millerită, sau ca Alfa și Omega, minunatul lingvist, în istoria noastră, este aceea care înalță adevărurile profetice reprezentate în „văile” Cuvântului lui Dumnezeu.

The crooked things that are to be made straight and the rough places that are made plain represents the work of correcting the customs and traditions that are employed by a Laodicean priesthood to uphold their poisoned dishes of fables. The work of Elijah is specifically identified as representing the correct biblical methodology in opposition to the fables of the theologians and priests. That work is accomplished by “common men,” not by the educated priests and theologians. Within the prophetic characteristics of these three witnesses is also the simple fact that the Elijah to come will be a man.

ലാവൊദിക്കേയ പുരോഹിതവർഗ്ഗം തങ്ങളുടെ വിഷമയമായ കെട്ടുകഥകളുടെ പാത്രങ്ങളെ നിലനിറുത്തുന്നതിനായി പ്രയോഗിക്കുന്ന ആചാരങ്ങളെയും പരമ്പരകളെയും തിരുത്തുന്ന പ്രവൃത്തിയെയാണ് നേരെയാക്കപ്പെടേണ്ട വളഞ്ഞ കാര്യങ്ങളും സമതലമാക്കപ്പെടുന്ന കഠിന സ്ഥലങ്ങളും പ്രതിനിധീകരിക്കുന്നത്. എലിയാവിന്റെ പ്രവൃത്തി, ദൈവശാസ്ത്രജ്ഞന്മാരുടെയും പുരോഹിതന്മാരുടെയും കെട്ടുകഥകൾക്കു വിരുദ്ധമായി ശരിയായ ബൈബിള്‍ രീതിശാസ്ത്രത്തെ പ്രതിനിധീകരിക്കുന്നതായിട്ടാണ് പ്രത്യേകമായി തിരിച്ചറിയപ്പെടുന്നത്. ആ പ്രവൃത്തി സാധാരണ മനുഷ്യന്മാർ മുഖാന്തരമാണ് നിർവഹിക്കപ്പെടുന്നത്; വിദ്യാഭ്യാസം നേടിയ പുരോഹിതന്മാരും ദൈവശാസ്ത്രജ്ഞന്മാരും മുഖാന്തരമല്ല. ഈ മൂന്ന് സാക്ഷികളുടെ പ്രവാചകസ്വഭാവഗുണങ്ങളിൽ ഉൾക്കൊള്ളുന്ന ലളിതമായ വാസ്തവം ഇതുമാകുന്നു: വരുവാനുള്ള എലിയാവ് ഒരു മനുഷ്യൻ ആയിരിക്കും.

That observation might seem unimportant, but as the theologians of Adventism seek to uphold their fables, they have taken a passage from Sister White where she speaks in the future tense about a man that would come in the spirit and power of Elijah and they add their own fable of explanation and insist that Sister White was speaking of herself.

Acea observație ar putea părea neînsemnată, însă, în timp ce teologii adventismului caută să-și susțină fabulele, ei au luat un pasaj de la Sister White, în care ea vorbește la timpul viitor despre un om care avea să vină în duhul și puterea lui Ilie, și au adăugat propria lor fabulă explicativă, insistând că Sister White vorbea despre sine însăși.

> “Prophecy must be fulfilled. The Lord says: ‘Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord.’ Somebody is to come in the spirit and power of Elijah, [See appendix.] and when he appears, men may say: ‘You are too earnest, you do not interpret the Scriptures in the proper way. Let me tell you how to teach your message.’

> „Profeția trebuie să se împlinească. Domnul spune: «Iată, vă voi trimite pe prorocul Ilie înainte de venirea zilei celei mari și înfricoșate a Domnului.» Cineva trebuie să vină în duhul și puterea lui Ilie, [Vezi apendicele.] iar când va apărea, oamenii pot spune: «Ești prea zelos, nu tâlcuiești Scripturile în chipul potrivit. Lasă-mă să-ți spun cum să-ți prezinți solia.»”

> “There are many who cannot distinguish between the work of God and that of man. I shall tell the truth as God gives it to me, and I say now, If you continue to find fault, to have a spirit of variance, you will never know the truth. Jesus said to His disciples, ‘I have yet many things to say unto you, but ye cannot bear them now.’ They were not in a condition to appreciate sacred and eternal things; but Jesus promised to send the Comforter, who would teach them all things, and bring all things to their remembrance, whatsoever He had said unto them.

> „Există mulți care nu pot face deosebire între lucrarea lui Dumnezeu și cea a omului. Voi spune adevărul așa cum mi-l dă Dumnezeu și spun acum că, dacă veți continua să găsiți vină, să aveți un duh de dezbinare, nu veți cunoaște niciodată adevărul. Isus le-a spus ucenicilor Săi: „Mai am să vă spun multe lucruri, dar acum nu le puteți purta.” Ei nu se aflau într-o stare în care să poată prețui lucrurile sfinte și veșnice; dar Isus a făgăduit să trimită Mângâietorul, care îi va învăța toate lucrurile și le va aduce aminte de toate cele ce le spusese.”

> “Brethren, we must not put our dependence in man. ‘Cease ye from man, whose breath is in his nostrils: for wherein is he to be accounted of?’ You must hang your helpless souls upon Jesus. It does not become us to drink from the fountain of the valley when there is a fountain in the mountain. Let us leave the lower streams; let us come to the higher springs. If there is a point of truth that you do not understand, upon which you do not agree, investigate, compare scripture with scripture, sink the shaft of truth down deep into the mine of God’s word. You must lay yourselves and your opinions on the altar of God, put away your preconceived ideas, and let the Spirit of heaven guide into all truth.” Testimonies to Ministers, 475, 476.

> „Fraților, nu trebuie să ne punem încrederea în om. «Depărtați-vă de om, în a cărui nări nu este decât suflare: căci ce preț are el?» Trebuie să vă atârnați sufletele neajutorate de Isus. Nu se cuvine să bem din izvorul văii când există un izvor în munte. Să părăsim pâraiele de jos; să venim la izvoarele mai înalte. Dacă există vreun punct al adevărului pe care nu-l înțelegeți, asupra căruia nu sunteți de acord, cercetați, comparați Scriptură cu Scriptură, coborâți puțul adevărului adânc în mina Cuvântului lui Dumnezeu. Trebuie să vă așezați pe voi înșivă și părerile voastre pe altarul lui Dumnezeu, să dați la o parte ideile preconcepute și să lăsați Duhul cerului să vă călăuzească în tot adevărul.” Testimonies to Ministers, 475, 476.

> “Somebody is to come in the spirit and power of Elijah: These words have been mistakenly applied by some to some individual who it was thought would appear with a prophetic message subsequent to Mrs. White’s life and work. The three paragraphs comprising this article titled ‘Let heaven Guide’ are only a small portion of a talk given by Ellen White in Battle Creek, Michigan, the morning of January 29, 1890. As this was published in the the Review and Herald of February 18, 1890, it carried the title of ‘How to meet a Controverted Point of Doctrine.’ Other excerpts drawn from this article and used largely to fill out certain pages of this volume, may be found on pages 23, 104, 111, 119, 158, 278, and 386. The article has been reproduced in its entirety in Selected Messages 1:406–416, with the portion comprising the excerpt entitled ‘Let Heaven Guide’ appearing on pages 412 and 413. When the article is read in its entirety it becomes apparent that Ellen White, in this statement made just a little more than a year after the Minneapolis Conference to a group in Battle Creek, was speaking of her own ministry. Some had grown critical of her work. Note that in the paragraph preceding that which appears in this volume on page 475, Ellen White states:

> „Cineva urmează să vină în spiritul și puterea lui Ilie”: Aceste cuvinte au fost aplicate în mod greșit de către unii vreunui individ despre care se credea că avea să apară cu o solie profetică ulterioară vieții și lucrării doamnei White. Cele trei paragrafe care alcătuiesc acest articol intitulat „Lăsați cerul să călăuzească” reprezintă doar o mică parte dintr-o cuvântare rostită de Ellen White la Battle Creek, Michigan, în dimineața zilei de 29 ianuarie 1890. Întrucât aceasta a fost publicată în Review and Herald din 18 februarie 1890, a purtat titlul „Cum să fie întâmpinat un punct de doctrină controversat”. Alte extrase luate din acest articol și folosite în mare măsură pentru a completa anumite pagini ale acestui volum pot fi găsite la paginile 23, 104, 111, 119, 158, 278 și 386. Articolul a fost reprodus în întregime în Selected Messages 1:406–416, porțiunea care cuprinde extrasul intitulat „Lăsați cerul să călăuzească” apărând la paginile 412 și 413. Când articolul este citit în întregime, devine evident că Ellen White, în această declarație făcută la puțin mai mult de un an după Conferința de la Minneapolis unui grup din Battle Creek, vorbea despre propria ei slujire. Unii deveniseră critici față de lucrarea ei. Observați că, în paragraful care precedă ceea ce apare în acest volum la pagina 475, Ellen White afirmă:

> “‘We should come into a position where every difference will be melted away. If I think I have light, I shall do my duty in presenting it. Suppose I consulted others concerning the message the Lord would have me give to the people, the door might be closed so that the light might not reach the ones to whom God had sent it. When Jesus rode into Jerusalem, `the whole multitude of the disciples began to rejoice and praise God with a loud voice for all the mighty works that they had seen; saying, blessed be the King that cometh in the name of the Lord: peace in heaven, and glory in the highest. And some of the Pharisees from among the multitude said unto Him, master, rebuke thy disciples. And He answered and said unto them, I tell you that, if these should hold their peace, the stones would immediately cry out’ (Luke 19:37–40).

> „Ar trebui să ajungem într-o stare în care orice deosebire va fi topită. Dacă socotesc că am lumină, îmi voi face datoria prezentând-o. Să presupunem că i-aș consulta pe alții cu privire la solia pe care Domnul ar vrea să o dau poporului; ușa s-ar putea închide, astfel încât lumina să nu ajungă la aceia la care Dumnezeu o trimisese. Când Isus a intrat călare în Ierusalim, «toată mulțimea ucenicilor a început să se bucure și să laude pe Dumnezeu cu glas tare pentru toate lucrările puternice pe care le văzuseră; zicând: Binecuvântat este Împăratul care vine în Numele Domnului: pace în cer și slavă în locurile preaînalte. Și unii dintre farisei din mijlocul mulțimii I-au zis: Învățătorule, ceartă-Ți ucenicii. Și El, răspunzând, le-a zis: Vă spun că, dacă aceștia vor tăcea, pietrele vor striga îndată» (Luca 19:37–40).

> “‘The Jews tried to stop the proclamation of the message that had been predicted in the word of God.’

> „Evreii au încercat să oprească proclamarea mesajului care fusese prezis în Cuvântul lui Dumnezeu.”

> “Then she makes reference again to her own experience:

> „Apoi ea face din nou referire la propria ei experiență:

> “‘Prophecy must be fulfilled. The Lord says, “Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord” (Malachi 4:5). Somebody is to come in the spirit and power of Elijah, and when he appears, men may say, “You are too earnest, you do not interpret the Scriptures in the proper way.”—Selected Messages, volume 1, 412.

> „Proroctwo musi się wypełnić. Pan mówi: „Oto Ja poślę wam proroka Eliasza przed nadejściem wielkiego i strasznego dnia Pana” (Malachiasza 4,5). Ktoś ma przyjść w duchu i mocy Eliasza, a gdy się pojawi, ludzie mogą powiedzieć: „Jesteś zbyt gorliwy, nie wykładasz Pisma we właściwy sposób”.” — Selected Messages, t. 1, s. 412.

> “That she was referring to her own experience is also made clear from the paragraph which follows, in which she declares:

> „Că se referea la propria ei experiență reiese limpede și din paragraful care urmează, în care declară:“

> “‘I shall tell the truth as God gives it to me….’” Appendix to Testimonies to Ministers.

> „Voi spune adevărul aşa cum mi-l dă Dumnezeu….” Anexă la Mărturii pentru slujitorii Evangheliei.

The fact that Ellen White had to address the fables of the theologians and leaders of her time period provides no evidence that she was identifying herself as the “man” that would come in the future in the spirit and power of Elijah. Where is any evidence of Ellen White’s many opponents within Adventism that attack the method of biblical application she employed? Where was she ever told “you do not interpret the Scriptures the proper way”? She clearly identifies that there would be a movement of people at the end of the world that would be empowered by the spirit and power of Elijah, and there is no legitimate way to suggest that she thought that movement of the loud cry of the third angel was happening at the time she prophesied of the future manifestation of the power of Elijah. The Laodicean Adventist theologians would have their flock believe that Sister White was “making reference” to “her own experience” as a fulfillment of the prophet Elijah that would be sent before the great and dreadful day of the Lord.

Faptul că Ellen White a trebuit să răspundă fabulelor teologilor și conducătorilor din perioada ei nu oferă nicio dovadă că ea se identifica pe sine drept „omul” care avea să vină în viitor în duhul și puterea lui Ilie. Unde este vreo dovadă din partea numeroșilor opozanți ai lui Ellen White din cadrul adventismului, care să atace metoda de aplicare biblică pe care ea o folosea? Când i s-a spus vreodată: „nu interpretezi Scripturile în mod corespunzător”? Ea afirmă limpede că la sfârșitul lumii avea să existe o mișcare de oameni care urma să fie împuternicită de duhul și puterea lui Ilie, și nu există nicio cale legitimă de a sugera că ea credea că acea mișcare a marii strigări a celui de-al treilea înger avea loc în timpul când ea profețea despre manifestarea viitoare a puterii lui Ilie. Teologii adventiști laodiceeni ar vrea ca turma lor să creadă că sora White „făcea referire” la „propria ei experiență” ca împlinire a profetului Ilie care urma să fie trimis înainte de ziua cea mare și înfricoșătoare a Domnului.

> Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord. Malachi 4:5.

> Iată, vi-l voi trimite pe prorocul Ilie înainte de venirea zilei celei mari și înfricoșătoare a Domnului. Maleahi 4:5.

One prophetic characteristic of Elijah as a symbol is that he presents a biblical methodology that opposes the fables of a priesthood that dishes out fables of customs and traditions. His work of preparing the way (this is the way, walk ye in it) is accomplished with the biblical methodology that opposes the teachings of a corrupted priesthood. And according to the three witnesses of Elijah, John the Baptist and Miller; accompanied with Sister White’s testimony of the then future appearing of Elijah, he will be a man, not a woman. When the methodology of Palmoni and Alpha and Omega is correctly understood, it is recognized not simply a set of biblical rules for interpreting the Scriptures, but as a transcript of Christ’s character, which is His glory.

Ca o caracteristică profetică a lui Ilie, ca simbol, el prezintă o metodologie biblică ce se împotrivește basmelor unei preoții care împarte basme despre datini și tradiții. Lucrarea sa de pregătire a căii („aceasta este calea, mergeți pe ea”) este împlinită prin metodologia biblică ce se împotrivește învățăturilor unei preoții corupte. Și, potrivit celor trei martori — Ilie, Ioan Botezătorul și Miller —, însoțită de mărturia sorei White despre viitoarea, pe atunci, apariție a lui Ilie, el va fi un bărbat, nu o femeie. Când metodologia lui Palmoni și Alpha and Omega este înțeleasă corect, ea este recunoscută nu doar ca un set de reguli biblice pentru interpretarea Scripturilor, ci ca o transcriere a caracterului lui Hristos, care este slava Sa.

> And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:5.

> Și slava Domnului se va descoperi, și orice făptură o va vedea împreună; căci gura Domnului a vorbit. Isaia 40:5.

Christ’s very character is represented by the methodology to be employed in understanding His Word, for He is the Word.

Caracterul însuși al lui Hristos este reprezentat prin metodologia ce trebuie folosită în înțelegerea Cuvântului Său, căci El este Cuvântul.

> “The law of God in the sanctuary in heaven is the great original, of which the precepts inscribed upon the tables of stone and recorded by Moses in the Pentateuch were an unerring transcript. Those who arrived at an understanding of this important point were thus led to see the sacred, unchanging character of the divine law. They saw, as never before, the force of the Saviour’s words: ‘Till heaven and earth pass, one jot or one tittle shall in no wise pass from the law.’ Matthew 5:18. The law of God, being a revelation of His will, a transcript of His character, must forever endure, ‘as a faithful witness in heaven.’ Not one command has been annulled; not a jot or tittle has been changed. Says the psalmist: ‘Forever, O Lord, Thy word is settled in heaven.’ ‘All His commandments are sure. They stand fast for ever and ever.’ Psalm 119:89; 111:7, 8.” The Great Controversy, 434.

> „Legea lui Dumnezeu din sanctuarul ceresc este marele original, din care preceptele înscrise pe tablele de piatră și consemnate de Moise în Pentateuh erau o copie fidelă, fără greș. Cei care au ajuns să înțeleagă acest punct important au fost astfel conduși să vadă caracterul sacru și neschimbător al Legii divine. Ei au văzut, ca niciodată mai înainte, puterea cuvintelor Mântuitorului: „Câtă vreme nu vor trece cerul și pământul, nici o iotă sau o frântură de slovă nu va trece nicidecum din Lege.” Matei 5:18. Legea lui Dumnezeu, fiind o descoperire a voinței Sale, o reflectare a caracterului Său, trebuie să dăinuiască pentru totdeauna, „ca un martor credincios în ceruri”. Nici o poruncă n-a fost desființată; nici o iotă sau frântură de slovă n-a fost schimbată. Psalmistul spune: „În veci, Doamne, cuvântul Tău dăinuiește în ceruri.” „Toate poruncile Lui sunt adevărate. Ele sunt întărite în veci de veci.” Psalmii 119:89; 111:7, 8.” Tragedia veacurilor, 434.

Just as the ten commandments are an unchangeable transcript of Christ’s character, so too are the rules of prophetic interpretation a transcript of His character.

Așa cum Cele Zece Porunci sunt o transcriere neschimbătoare a caracterului lui Hristos, tot astfel și regulile de interpretare profetică sunt o transcriere a caracterului Său.

> “We should know for ourselves what constitutes Christianity, what is truth, what is the faith that we have received, what are the Bible rules—the rules given us from the highest authority. There are many who believe without a reason on which to base their faith, without sufficient evidence as to the truth of the matter. If an idea is presented that harmonizes with their own preconceived opinions, they are all ready to accept it. They do not reason from cause to effect, their faith has no genuine foundation, and in the time of trial they will find that they have built upon the sand.

> „Trebuie să cunoaștem noi înșine ce constituie creștinismul, ce este adevărul, care este credința pe care am primit-o, care sunt regulile Bibliei — regulile care ne-au fost date de cea mai înaltă autoritate. Sunt mulți care cred fără un temei pe care să-și întemeieze credința, fără dovezi suficiente cu privire la adevărul lucrului respectiv. Dacă este prezentată o idee care se armonizează cu propriile lor păreri preconcepute, sunt pe deplin gata să o accepte. Ei nu judecă de la cauză la efect; credința lor nu are nicio temelie autentică, iar în vremea încercării vor descoperi că au zidit pe nisip.

> “He who rests satisfied with his own present imperfect knowledge of the Scriptures, thinking this sufficient for his salvation, is resting in a fatal deception. There are many who are not thoroughly furnished with Scriptural arguments, that they may be able to discern error, and condemn all the tradition and superstition that has been palmed off as truth. Satan has introduced his own ideas into the worship of God, that he might corrupt the simplicity of the gospel of Christ. A large number who claim to believe the present truth, know not what constitutes the faith that was once delivered to the saints—Christ in you the hope of glory. They think they are defending the old landmarks, but they are lukewarm and indifferent. They know not what it is to weave into their experience and to possess the real virtue of love and faith. They are not close Bible students, but are lazy and inattentive. When differences of opinion arise upon the passages of Scripture, these who have not studied to a purpose and are not decided as to what they believe, fall away from the truth. We ought to impress upon all the necessity of inquiring diligently into divine truth, that they may know that they do know what is truth. Some claim much knowledge, and feel satisfied with their condition, when they have no more zeal for the work, no more ardent love for God, and for souls for whom Christ died, than if they had never known God. They do not read the Bible [in order] to appropriate the marrow and fatness to their own souls. They do not feel that it is the voice of God speaking to them. But, if we would understand the way of salvation, if we would see the beams of the Sun of righteousness, we must study the Scriptures for a purpose, for the promises and prophecies of the Bible shed clear beams of glory upon the divine plan of redemption, which grand truths are not clearly comprehended.” The 1888 Materials, 403.

> „Cel care se odihnește mulțumit cu propria sa cunoaștere prezentă și imperfectă a Scripturilor, socotind-o suficientă pentru mântuirea sa, se odihnește într-o amăgire fatală. Sunt mulți care nu sunt pe deplin înzestrați cu argumente scripturistice, pentru a putea deosebi rătăcirea și a condamna orice tradiție și superstiție care a fost prezentată drept adevăr. Satana și-a introdus propriile idei în închinarea adusă lui Dumnezeu, pentru a corupe simplitatea Evangheliei lui Hristos. Un mare număr dintre cei care pretind că cred adevărul prezent nu știu ce constituie credința care a fost dată odată pentru totdeauna sfinților — Hristos în voi, nădejdea slavei. Ei cred că apără vechile hotare, dar sunt căldicei și indiferenți. Ei nu știu ce înseamnă să împletească în experiența lor și să posede adevărata virtute a iubirii și a credinței. Ei nu sunt cercetători apropiați ai Bibliei, ci sunt leneși și neatenți. Când apar deosebiri de părere asupra pasajelor Scripturii, aceștia, care nu au studiat cu un scop precis și nu sunt hotărâți cu privire la ceea ce cred, cad de la adevăr. Ar trebui să imprimăm asupra tuturor necesitatea de a cerceta cu stăruință adevărul divin, pentru ca să știe că știu ce este adevărul. Unii pretind că au multă cunoaștere și se simt mulțumiți de starea lor, când nu au mai mult zel pentru lucrare, nu au o iubire mai arzătoare pentru Dumnezeu și pentru sufletele pentru care a murit Hristos, decât dacă nu L-ar fi cunoscut niciodată pe Dumnezeu. Ei nu citesc Biblia [pentru a-și] însuși măduva și grăsimea ei pentru propriile lor suflete. Ei nu simt că aceasta este glasul lui Dumnezeu care le vorbește. Dar, dacă vrem să înțelegem calea mântuirii, dacă vrem să vedem razele Soarelui neprihănirii, trebuie să studiem Scripturile cu un scop, căci făgăduințele și profețiile Bibliei aruncă raze limpezi de slavă asupra planului divin de răscumpărare, adevăruri mărețe care nu sunt înțelese în mod clar.” The 1888 Materials, 403.

To genuinely be a Christian means to be like Christ. The passage identifies that we “should know for ourselves what constitutes Christianity.” It says we “should know” “what is truth.” We “should know” “what is the faith that we have received.” We should know “what are the Bible rules—the rules given us from the highest authority.” To be Christlike requires knowing what the Bible rules are that were given us from the highest authority. Without those rules we cannot be Christlike, for the rules given by the highest authority are a transcript of His character.

A fi cu adevărat creștin înseamnă a fi asemenea lui Hristos. Pasajul arată că „ar trebui să știm noi înșine ce constituie creștinismul”. El spune că „ar trebui să știm” „ce este adevărul”. „Ar trebui să știm” „care este credința pe care am primit-o”. Ar trebui să știm „care sunt regulile Bibliei — regulile care ne-au fost date de cea mai înaltă autoritate”. A fi asemenea lui Hristos cere să știm care sunt regulile Bibliei ce ne-au fost date de cea mai înaltă autoritate. Fără aceste reguli nu putem fi asemenea lui Hristos, căci regulile date de cea mai înaltă autoritate sunt o transcriere a caracterului Său.

Another characteristic of Elijah is the work of preparing the way for the messenger of the covenant. Elijah represents the work that is accomplished during a history when a former chosen people are being passed by and a new chosen people are simultaneously being chosen. The history represents a purification process that produces a people who are represented as a pure offering, in contrast with the former impure chosen people.

O altă caracteristică a lui Ilie este lucrarea de pregătire a căii pentru solul legământului. Ilie reprezintă lucrarea care se împlinește în timpul unei perioade istorice în care un fost popor ales este trecut cu vederea, iar un nou popor ales este, în același timp, ales. Această istorie reprezintă un proces de curățire care dă naștere unui popor înfățișat ca o jertfă curată, în contrast cu fostul popor ales necurat.

> Behold, I will send my messenger, and he shall prepare the way before me: and the Lord, whom ye seek, shall suddenly come to his temple, even the messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, he shall come, saith the Lord of hosts. But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. Malachi 3:1–4.

> Iată, voi trimite pe solul Meu, şi el va pregăti calea înaintea Mea; şi deodată va veni în Templul Său Domnul pe care-L căutaţi, şi Solul legământului, în care vă găsiţi plăcerea: iată, El vine, zice Domnul oştirilor. Dar cine va putea suferi ziua venirii Lui? şi cine va rămâne în picioare când Se va arăta? Căci El este ca focul topitorului şi ca leşia înălbitorului. El va şedea ca un topitor şi curăţitor de argint; va curăţi pe fiii lui Levi şi-i va lămuri cum se lămureşte aurul şi argintul, ca să aducă Domnului un dar de mâncare în neprihănire. Atunci darul de mâncare al lui Iuda şi al Ierusalimului va fi plăcut Domnului, ca în zilele de odinioară şi ca în anii cei de demult. Maleahi 3:1–4.

John the Baptist prepared the way for Christ to suddenly come and cleanse His temple. The cleansing of the temple at the beginning and ending of Christ’s ministry was a fulfillment of Malachi chapter three. John was the messenger that prepared the way for the messenger of the covenant to purify the sons of Levi.

Ioan Botezătorul a pregătit calea pentru ca Hristos să vină pe neașteptate și să-Și curețe templul. Curățirea templului de la începutul și de la sfârșitul lucrării lui Hristos a fost o împlinire a capitolului trei din Maleahi. Ioan a fost solul care a pregătit calea pentru Solul legământului, ca să-i curățească pe fiii lui Levi.

> “In the cleansing of the temple, Jesus was announcing His mission as the Messiah, and entering upon His work. That temple, erected for the abode of the divine Presence, was designed to be an object lesson for Israel and for the world. From eternal ages it was God’s purpose that every created being, from the bright and holy seraph to man, should be a temple for the indwelling of the Creator. Because of sin, humanity ceased to be a temple for God. Darkened and defiled by evil, the heart of man no longer revealed the glory of the Divine One. But by the incarnation of the Son of God, the purpose of Heaven is fulfilled. God dwells in humanity, and through saving grace the heart of man becomes again His temple. God designed that the temple at Jerusalem should be a continual witness to the high destiny open to every soul. But the Jews had not understood the significance of the building they regarded with so much pride. They did not yield themselves as holy temples for the Divine Spirit. The courts of the temple at Jerusalem, filled with the tumult of unholy traffic, represented all too truly the temple of the heart, defiled by the presence of sensual passion and unholy thoughts. In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. ‘The Lord, whom ye seek, shall suddenly come to His temple, even the Messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, He shall come, saith the Lord of hosts. But who may abide the day of His coming? and who shall stand when He appeareth? for He is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: and He shall sit as a refiner and purifier of silver: and He shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver.’ Malachi 3:1–3.” The Desire of Ages, 161.

> „În curățirea templului, Isus Își făcea cunoscută misiunea Sa ca Mesia și intra în lucrarea Sa. Templul acela, ridicat ca locuință a Prezenței divine, fusese menit să fie o lecție obiectivă pentru Israel și pentru lume. Din veacurile veșniciei, a fost scopul lui Dumnezeu ca fiecare ființă creată, de la serafimul strălucitor și sfânt până la om, să fie un templu pentru locuirea lăuntrică a Creatorului. Din pricina păcatului, omenirea a încetat să mai fie un templu pentru Dumnezeu. Întunecată și întinată de rău, inima omului nu mai descoperea slava Celui Divin. Dar prin întruparea Fiului lui Dumnezeu, scopul Cerului este împlinit. Dumnezeu locuiește în omenire, iar prin harul mântuitor inima omului devine din nou templul Său. Dumnezeu a rânduit ca templul de la Ierusalim să fie o mărturie necurmată a înaltului destin deschis fiecărui suflet. Dar iudeii nu înțeleseseră semnificația clădirii pe care o priveau cu atâta mândrie. Ei nu se predaseră pe ei înșiși ca temple sfinte pentru Duhul divin. Curțile templului din Ierusalim, pline de tumultul unui negoț nelegiuit, reprezentau prea adevărat templul inimii, întinat de prezența patimilor senzuale și a gândurilor necurate. Curățind templul de cumpărătorii și vânzătorii lumii, Isus Și-a făcut cunoscută misiunea de a curăți inima de întinăciunea păcatului,—de dorințele pământești, de poftele egoiste, de obiceiurile rele care corup sufletul. „Domnul pe care-L căutați va veni deodată în Templul Său, Solul legământului pe care-L doriți; iată că vine, zice Domnul oștirilor. Dar cine va putea să sufere ziua venirii Lui? Și cine va rămâne în picioare când Se va arăta El? Căci El va fi ca focul topitorului și ca leșia înălbitorului. Va ședea, va topi și va curăța argintul; îi va curăța pe fiii lui Levi, îi va lămuri cum se lămurește aurul și argintul.” Maleahi 3:1–3.” Hristos, Lumina lumii, 161.

John the Baptist was the messenger that prepared the way for Christ to suddenly come and cleanse His temple, and William Miller accomplished the same work of preparation for Christ to suddenly come to the Most Holy Place on October 22, 1844.

Ioan Botezătorul a fost solul care a pregătit calea pentru ca Hristos să vină pe neașteptate și să-Și curețe templul, iar William Miller a împlinit aceeași lucrare de pregătire pentru ca Hristos să vină pe neașteptate în Sfânta Sfintelor la 22 octombrie 1844.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> „Venirea lui Hristos, ca Marele nostru Preot, în Locul Preasfânt, pentru curățirea sanctuarului, prezentată în Daniel 8:14; venirea Fiului omului la Cel Îmbătrânit de zile, așa cum este înfățișată în Daniel 7:13; și venirea Domnului la templul Său, prezisă de Maleahi, sunt descrieri ale aceluiași eveniment; iar aceasta este, de asemenea, reprezentată prin venirea mirelui la nuntă, descrisă de Hristos în parabola celor zece fecioare, din Matei 25.” Tragedia veacurilor, 426.

John and Miller typified the cleansing represented by Malachi that is now being accomplished in our current history.

Ioan și Miller au prefigurat curățirea reprezentată de Maleahi, care se împlinește acum în istoria noastră prezentă.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).

> Prorok kaže: „Vidio sam drugoga anđela kako silazi s neba, koji je imao veliku vlast; i zemlja se rasvijetli od slave njegove. I povika snažno jakim glasom govoreći: Pade, pade Babilon veliki i postade prebivalište đavola“ (Otkrivenje 18,1.2). To je ista poruka koja je dana po drugom anđelu. Babilon pade, „jer napoji sve narode vinom gnjeva bluda svojega“ (Otkrivenje 14,8). Što je to vino? — Njezini lažni nauci. Dala je svijetu lažnu subotu umjesto Subote četvrte zapovijedi, i ponovila laž koju je Sotona najprije rekao Evi u Edenu — naravnu besmrtnost duše. Mnoge srodne zablude raširila je nadaleko i naširoko, „učeći kao nauke zapovijedi ljudske“ (Matej 15,9).

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> “Când Isus Și-a început lucrarea Sa publică, El a curățit Templul de profanarea lui sacrilegă. Printre ultimele acte ale lucrării Sale s-a aflat a doua curățire a Templului. Tot astfel, în ultima lucrare pentru avertizarea lumii, către biserici sunt adresate două chemări distincte. Solia îngerului al doilea este: „A căzut, a căzut Babilonul, cetatea cea mare, pentru că a adăpat toate neamurile din vinul mâniei curviei ei” (Apocalipsa 14:8). Iar în marea strigare a soliei îngerului al treilea se aude un glas din cer, zicând: „Ieșiți din mijlocul ei, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din plăgile ei. Pentru că păcatele ei au ajuns până la cer, și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei” (Apocalipsa 18:4, 5).” Solii alese, cartea 2, 118.

The two temple cleansings of Christ’s ministry, and the two temple cleansings of the Millerite history, were fulfillments of Malachi chapter three and point forward to the two temple cleansings that began on September 11, 2001 when the great buildings of New York City were thrown down by a touch of God, and the mighty angel of Revelation eighteen descended to lighten the earth with his glory. Among other things this disproves the dish of fables offered by Adventism’s Laodicean theologians who claim Ellen White was the Elijah prophet that would come before the great and dreadful day of the Lord. The temple cleansing that takes place when the angel of Revelation eighteen descends began eighty-six years after Ellen White was laid to rest.

Cele două curățiri ale templului din timpul lucrării lui Hristos și cele două curățiri ale templului din istoria millerită au fost împliniri ale capitolului trei din Maleahi și indică înainte spre cele două curățiri ale templului care au început la 11 septembrie 2001, când marile clădiri ale orașului New York au fost dărâmate printr-o atingere a lui Dumnezeu, iar îngerul cel puternic din Apocalipsa optsprezece a coborât ca să lumineze pământul cu slava lui. Între altele, aceasta infirmă fiertura de fabule oferită de teologii laodiceeni ai adventismului, care susțin că Ellen White a fost profetul Ilie care avea să vină înaintea zilei celei mari și înfricoșătoare a Domnului. Curățirea templului care are loc atunci când îngerul din Apocalipsa optsprezece coboară a început la optzeci și șase de ani după ce Ellen White a fost așezată spre odihnă.

John the Baptist and his disciples, Miller and the Millerites and Future for America represent the messengers that prepare the way for the messenger of the covenant to suddenly come to His temple and cleanse it from its sacrilegious profanation.

Ioan Botezătorul și ucenicii săi, Miller și milleriții, precum și Future for America reprezintă solii care pregătesc calea pentru ca Solul legământului să vină deodată la Templul Său și să-l curețe de profanarea lui sacrilegă.

Elijah as a symbol represents a man. He represents a man called from the common walk of life and not a priestly theologian. His ministry presents the correct biblical methodology, which are the rules given by the highest authority. His ministry is in confrontation with the current Laodicean priesthood’s methodology of fables, customs and traditions. He prepares the way for a cleansing process that raises up a new chosen people from the remains of a chosen people that are passed by. The cleansing process is set within the context of happening suddenly.

Ilie, ca simbol, reprezintă un om. El reprezintă un om chemat din umblarea obișnuită a vieții și nu un teolog preoțesc. Slujirea lui prezintă metodologia biblică corectă, care constă în regulile date de cea mai înaltă autoritate. Slujirea lui este în confruntare cu metodologia actualei preoțimi laodiceene, alcătuită din fabule, obiceiuri și tradiții. El pregătește calea pentru un proces de curățire care ridică un nou popor ales din rămășițele unui popor ales care este trecut cu vederea. Procesul de curățire este așezat în contextul producerii lui pe neașteptate.

Elijah also represents a ministry and a work that God specifically establishes and identifies as the exclusive ministry of God.

Ilie reprezintă, de asemenea, o slujire și o lucrare pe care Dumnezeu le întemeiază în mod specific și le identifică drept slujirea exclusivă a lui Dumnezeu.

We will demonstrate this in the history of the Millerites in the next article.

Vom demonstra acest lucru în istoria milleriților în articolul următor.

> And it came to pass at the time of the offering of the evening sacrifice, that Elijah the prophet came near, and said, Lord God of Abraham, Isaac, and of Israel, let it be known this day that thou art God in Israel, and that I am thy servant, and that I have done all these things at thy word. 1 Kings 18:36.

> Si è avverato che, al tempo dell’offerta del sacrificio della sera, il profeta Elia si avvicinò e disse: «O Signore, Dio di Abrahamo, d’Isacco e d’Israele, si sappia oggi che tu sei Dio in Israele, che io sono tuo servo e che ho fatto tutte queste cose per tua parola». 1 Re 18:36.

Back to Articles