Article

# Rome Establishes the Vision - Number Two

Roma Stabilește Viziunea - Numărul Doi

Identifying Modern Rome and the Prophetic Vision in the Last Days

Identificarea Romei moderne și viziunea profetică în zilele din urmă

Author

Jeff Pippenger

Published

July 5, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. Daniel 11:14.

> Și, în acele vremuri, mulți se vor ridica împotriva împăratului de la miazăzi; și, de asemenea, cei jefuitori din poporul tău se vor înălța ca să împlinească vedenia, dar vor cădea. Daniel 11:14.

The correct identification of the power in the last days that is represented as Modern Rome, and therefore the power that “establishes the vision” is essential and salvational. It represents an element of the final testing process of the one hundred and forty-four thousand. The word “vision” in the verse is the same Hebrew word which Solomon chose when he identified why God’s people perish.

Identificarea corectă a puterii din zilele de pe urmă care este reprezentată ca Roma Modernă și, prin urmare, a puterii care „întărește vedenia” este esențială și ține de mântuire. Ea reprezintă un element al procesului final de punere la probă a celor o sută patruzeci și patru de mii. Cuvântul „vedenie” din verset este același cuvânt ebraic pe care l-a ales Solomon atunci când a arătat de ce piere poporul lui Dumnezeu.

> Where there is no vision, the people perish: but he that keepeth the law, happy is he. Proverbs 29:18.

> Unde nu este nicio vedenie, poporul piere; dar ferice de cel ce păzește legea. Proverbe 29:18.

All the prophets are speaking more directly concerning the last days than any other period of sacred history, and Solomon’s warning about the need of possessing the “vision” is a life-or-death proposition. Truth always divides and produces two classes of worshippers, In the verse there is a class that perishes and a class that happily keeps the law. It should be noted however, that Solomon’s counsel is placed in the context of a controversy over “truth.” It is also in the context of the parable of the ten virgins, for the parable of the ten virgins is a primary illustration of the experience of God’s people in the last days.

प्रायः समस्त भविष्यद्वक्ता पवित्र इतिहास के किसी भी अन्य काल की अपेक्षा अन्तिम दिनों के विषय में अधिक प्रत्यक्ष रूप से बोलते हैं, और “दर्शन” के अधिकारी होने की आवश्यकता के विषय में सुलैमान की चेतावनी जीवन और मृत्यु का प्रश्न है। सत्य सदैव विभाजन करता है और उपासकों के दो वर्ग उत्पन्न करता है; इस पद में एक ऐसा वर्ग है जो नाश होता है, और एक ऐसा वर्ग है जो आनन्दपूर्वक व्यवस्था का पालन करता है। तथापि यह ध्यान देने योग्य है कि सुलैमान की यह सम्मति “सत्य” के विषय में एक विवाद के सन्दर्भ में रखी गई है। यह दस कुँवारियों के दृष्टान्त के सन्दर्भ में भी है, क्योंकि दस कुँवारियों का दृष्टान्त अन्तिम दिनों में परमेश्वर की प्रजा के अनुभव का एक प्रमुख चित्रण है।

> A fool uttereth all his mind: but a wise man keepeth it in till afterwards. If a ruler hearken to lies, all his servants are wicked. The poor and the deceitful man meet together: the Lord lighteneth both their eyes. The king that faithfully judgeth the poor, his throne shall be established forever. The rod and reproof give wisdom: but a child left to himself bringeth his mother to shame. When the wicked are multiplied, transgression increaseth: but the righteous shall see their fall. Correct thy son, and he shall give thee rest; yea, he shall give delight unto thy soul. Where there is no vision, the people perish: but he that keepeth the law, happy is he. Proverbs 29:11–18.

> Un nebun își dă pe față tot gândul; dar omul înțelept îl ține în sine până mai târziu. Dacă un stăpân ia aminte la minciuni, toți slujitorii lui sunt răi. Cel sărac și omul înșelător se întâlnesc împreună; Domnul luminează ochii amândurora. Împăratul care judecă pe săraci cu credincioșie, își va avea scaunul de domnie întărit pe vecie. Nuiaua și mustrarea dau înțelepciune; dar copilul lăsat de capul lui face rușine mamei sale. Când cei răi se înmulțesc, fărădelegea se înmulțește; dar cei drepți vor vedea căderea lor. Mustră-ți fiul, și el îți va da odihnă; da, el va aduce desfătare sufletului tău. Când nu este nicio vedenie, poporul piere; dar ferice de cel ce păzește legea. Proverbele 29:11–18.

It is not my intent to point a finger at those that may hold to a different understanding of Modern Rome than I do. My intent is to illustrate that Solomon is addressing two classes of worshippers, which he identifies as a “wise man” and a “fool.” The “fool” is also identified as the “wicked.” The wise and foolish virgins of the parable are also identified in the prophetic line of Daniel chapter twelve as the wise and the wicked.

Nu este intenția mea să arăt cu degetul spre aceia care pot susține o înțelegere a Romei Moderne diferită de a mea. Intenția mea este să arăt că Solomon se adresează la două categorii de închinători, pe care le identifică drept un „om înțelept” și un „nebun”. „Nebunul” este de asemenea identificat ca fiind „cel rău”. Fecioarele înțelepte și neînțelepte din parabolă sunt, de asemenea, identificate în linia profetică din Daniel, capitolul doisprezece, ca fiind cei înțelepți și cei răi.

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:10.

> Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face răul; și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; însă cei înțelepți vor înțelege. Daniel 12:10.

Solomon and Daniel agree with one another, for all the prophetic testimony aligns in the last days. The wise understand the “increase of knowledge.”

Solomon și Daniel sunt în acord unul cu celălalt, căci toată mărturia profetică se armonizează în zilele de pe urmă. Cei înțelepți înțeleg „sporirea cunoștinței”.

> And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars for ever and ever. But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Daniel 12:3, 4.

> Iar cei înțelepți vor străluci ca strălucirea întinderii cerești; și cei ce vor întoarce pe mulți la neprihănire, ca stelele în vecii vecilor. Dar tu, Daniele, ține ascunse aceste cuvinte și pecetluiește cartea, până la vremea sfârșitului: mulți vor alerga încoace și încolo, și cunoștința va crește. Daniel 12:3, 4.

Verse ten identifies the three-step testing process that sifts the virgins, who are called to be among the one hundred and forty-four thousand. In both cases the sifting and testing process is based upon whether the virgins understand the increase of knowledge (the vision) that was unsealed at the time of the end in 1989.

Versetul zece identifică procesul de încercare în trei etape care le cerne pe fecioarele chemate să fie dintre cei o sută patruzeci și patru de mii. În ambele cazuri, procesul de cernere și de încercare se întemeiază pe faptul dacă fecioarele înțeleg sporirea cunoștinței (viziunea) care a fost desigilată la vremea sfârșitului, în 1989.

“The time of the end” in the last days was 1989, when verses forty through forty-five of Daniel eleven were unsealed. It was then established that the subject of the verses was the final rise and fall of the king of the north. It was then established that the king of the north in the verses is the papal power of the last days. Inspiration never uses the expression “Modern Rome.” The expression was invented by me, to represent the papal power of the last days, for prophetically “modern” represents the last days. Ellen White never used the expression “Modern Rome.”

„Vremea sfârșitului” în zilele de pe urmă a fost anul 1989, când versetele patruzeci până la patruzeci și cinci din Daniel unsprezece au fost desecretizate. Atunci s-a stabilit că subiectul versetelor era ridicarea și căderea finală a împăratului de la miazănoapte. Atunci s-a stabilit că împăratul de la miazănoapte din aceste versete este puterea papală a zilelor de pe urmă. Inspirația nu folosește niciodată expresia „Roma modernă”. Expresia a fost inventată de mine pentru a reprezenta puterea papală a zilelor de pe urmă, căci, din punct de vedere profetic, „modern” reprezintă zilele de pe urmă. Ellen White nu a folosit niciodată expresia „Roma modernă”.

There are incorrect views of who the king of the north represents in the last six verses of Daniel eleven, but there is only one correct understanding. The understanding that the king of the north in the verses is the papal power was derived from many prophetic witnesses. Verse forty begins by identifying the papacy receiving a deadly wound in 1798, then verses forty-one through forty-three identify the dynamics involved with the healing of the deadly wound. Verse forty-four describes the message that enrages the papacy and leads into verse forty-five when the papal power comes to its final and complete end. The vision that was unsealed in 1989, is the vision of the final rise and fall of the papal power in the last days. That vision is the increase of knowledge that produces and manifests two classes of worshippers, based upon their acceptance or rejection of the knowledge located in those verses.

Există concepții greșite cu privire la cine reprezintă împăratul de la miazănoapte în ultimele șase versete din Daniel unsprezece, însă există o singură înțelegere corectă. Înțelegerea potrivit căreia împăratul de la miazănoapte din acele versete este puterea papală a fost derivată din mulți martori profetici. Versetul patruzeci începe prin a identifica papalitatea primind o rană de moarte în 1798, iar apoi versetele patruzeci și unu până la patruzeci și trei identifică dinamica implicată în vindecarea rănii de moarte. Versetul patruzeci și patru descrie solia care înfurie papalitatea și conduce spre versetul patruzeci și cinci, când puterea papală ajunge la sfârșitul ei final și deplin. Viziunea care a fost desigilată în 1989 este viziunea ridicării finale și a căderii finale a puterii papale în zilele din urmă. Acea viziune este sporirea cunoștinței care produce și manifestă două clase de închinători, pe baza acceptării sau respingerii de către ei a cunoștinței aflate în acele versete.

According to the very same chapter where the increase of knowledge was unsealed in 1989, the “robbers of thy people,” who “exalt themselves” and ultimately “fall” are the symbol that establishes the “vision.” In the final sifting, the first testing question is who is represented as the “robbers of thy people,” for they are the prophetic symbol that establishes the “vision.” Are the robbers the papal power or are they the United States?

Potrivit chiar aceluiași capitol în care sporirea cunoștinței a fost desigilată în 1989, „jefuitorii poporului tău”, care „se înalță” și, în cele din urmă, „cad”, sunt simbolul care statornicește „vedenia”. În cernerea finală, cea dintâi întrebare de probă este cine este reprezentat prin „jefuitorii poporului tău”, căci ei sunt simbolul profetic care statornicește „vedenia”. Sunt jefuitorii puterea papală sau sunt Statele Unite?

The books of Daniel and Revelation are the same book, representing two witnesses of the same line of prophecy. Daniel is the beginning and Revelation is the ending, and together they represent two witnesses of the truth that is unsealed at the time of the end in 1989.

Cărțile lui Daniel și Apocalipsa sunt aceeași carte, reprezentând doi martori ai aceleiași linii profetice. Daniel este începutul, iar Apocalipsa este sfârșitul, și împreună ei reprezintă doi martori ai adevărului care este desigilat la vremea sfârșitului, în 1989.

Daniel describes the purification process that was produced when the Lion of the tribe of Judah unsealed verses forty to forty-five in 1989. At that time a testing process began to determine and manifest who would be the “priests” that make up the covenant people who are the one hundred and forty-four thousand in the last days. Hosea contributes that those who reject the increase of knowledge of the last days will not become one of the priests who make up the one hundred and forty-four thousand.

Daniel descrie procesul de curățire care a fost produs atunci când Leul din seminția lui Iuda a desigilat versetele patruzeci până la patruzeci și cinci în 1989. În acel timp a început un proces de încercare pentru a determina și a face cunoscut cine avea să fie „preoții” care alcătuiesc poporul legământului, care sunt cei o sută patruzeci și patru de mii în zilele de pe urmă. Osea adaugă că aceia care resping sporirea cunoștinței din zilele de pe urmă nu vor deveni unul dintre preoții care alcătuiesc cei o sută patruzeci și patru de mii.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Poporul Meu este nimicit din lipsă de cunoştinţă; pentru că ai lepădat cunoştinţa, te voi lepăda şi Eu, ca să nu-Mi mai fii preot; fiindcă ai uitat legea Dumnezeului tău, voi uita şi Eu pe copiii tăi. Osea 4:6.

The book of Revelation identifies that the knowledge that is unsealed and rejected by one class accomplishes their rejection just before probation closes.

Cartea Apocalipsei arată că cunoașterea care este desigilată și respinsă de o anumită categorie de oameni duce la lepădarea lor chiar înainte de încheierea timpului de probă.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> Și mi-a zis: „Să nu pecetluiești cuvintele prorociei din cartea aceasta, căci vremea este aproape. Cine este nedrept să fie nedrept și mai departe; cine este întinat să se întineze și mai departe; și cine este neprihănit să trăiască și mai departe în neprihănire; și cine este sfânt să se sfințească și mai departe.” Apocalipsa 22:10, 11.

The Millerite history illustrates the history of the one hundred and forty-four thousand, and together the Millerites and the one hundred and forty-four thousand represent the beginning and ending of the message and work of the three angels of Revelation chapter fourteen. The parallel histories identify the events connected with the close of probation. The work of both histories has been typified by Elijah and John the Baptist.

История миллеритов иллюстрирует историю ста сорока четырёх тысяч, и вместе миллериты и сто сорок четыре тысячи представляют начало и завершение вести и работы трёх ангелов из четырнадцатой главы книги Откровение. Эти параллельные истории указывают на события, связанные с окончанием времени испытания. Работа обеих этих историй была прообразно представлена Илиёй и Иоанном Крестителем.

> “With trembling, William Miller began to unfold to the people the mysteries of the kingdom of God, carrying his hearers down through the prophecies to the second advent of Christ. With every effort he gained strength. As John the Baptist heralded the first advent of Jesus and prepared the way for His coming, so William Miller and those who joined with him proclaimed the second advent of the Son of God.” Early Writings, 229, 230.

> „Cu tremur, William Miller a început să descopere înaintea oamenilor tainele Împărăției lui Dumnezeu, purtându-și ascultătorii prin profeții până la a doua venire a lui Hristos. Cu fiecare efort, el a prins putere. Așa cum Ioan Botezătorul a vestit prima venire a lui Isus și a pregătit calea pentru venirea Lui, tot astfel William Miller și aceia care s-au unit cu el au proclamat a doua venire a Fiului lui Dumnezeu.” Early Writings, 229, 230.

The Millerite message identified the “events” connected with the close of probation, as represented by both Elijah and John the Baptist.

Mesajul millerit a identificat „evenimentele” legate de încheierea timpului de probă, așa cum sunt reprezentate atât de Ilie, cât și de Ioan Botezătorul.

> “It was needful that men should be awakened to their danger; that they should be roused to prepare for the solemn events connected with the close of probation.” The Great Controversy, 310.

> „Było konieczne, aby ludzie zostali przebudzeni na grożące im niebezpieczeństwo; aby zostali pobudzeni do przygotowania się na uroczyste wydarzenia związane z zakończeniem czasu łaski”. The Great Controversy, 310.

In 1989, with the collapse of the Soviet Union the portion of the book of Daniel that related to the last days was unsealed and a testing process began. The test was based upon the ability or inability of God’s people to understand or reject the increase of knowledge that is represented in the last six verses of Daniel chapter eleven; verses that lead to the first verse of chapter twelve, which identifies the “close of probation.” The message of the “events connected with the close of probation” was then unsealed, and the work of those who were the candidates to be the “priests” of the one hundred and forty-four thousand began. Their work was to “understand” and proclaim the message represented in the passage. The message and the work of the one hundred and forty-four thousand, was to present the unsealed message in order to rouse men “to prepare for the solemn events connected with the close of probation.”

În anul 1989, odată cu prăbușirea Uniunii Sovietice, partea din cartea lui Daniel care se referea la zilele de pe urmă a fost desigilată și a început un proces de punere la probă. Proba se întemeia pe capacitatea sau incapacitatea poporului lui Dumnezeu de a înțelege sau de a respinge sporirea cunoștinței reprezentată în ultimele șase versete ale capitolului unsprezece din Daniel; versete care conduc la primul verset al capitolului doisprezece, care identifică „închiderea timpului de probă”. Mesajul „evenimentelor legate de închiderea timpului de probă” a fost atunci desigilat, și a început lucrarea acelora care erau candidații pentru a fi „preoții” celor o sută patruzeci și patru de mii. Lucrarea lor era să „înțeleagă” și să proclame mesajul reprezentat în acel pasaj. Mesajul și lucrarea celor o sută patruzeci și patru de mii erau să prezinte mesajul desigilat pentru a-i trezi pe oameni „să se pregătească pentru evenimentele solemne legate de închiderea timpului de probă”.

> “Today, in the spirit and power of Elias and of John the Baptist, messengers of God’s appointment are calling the attention of a judgment-bound world to the solemn events soon to take place in connection with the closing hours of probation and the appearance of Christ Jesus as King of kings and Lord of lords. Soon every man is to be judged for the deeds done in the body. The hour of God’s judgment has come, and upon the members of His church on earth rests the solemn responsibility of giving warning to those who are standing as it were on the very brink of eternal ruin. To every human being in the wide world who will give heed must be made plain the principles at stake in the great controversy being waged, principles upon which hang the destinies of all mankind.” Prophets and Kings, 715, 716.

> „Astăzi, în spiritul și puterea lui Ilie și ale lui Ioan Botezătorul, soli rânduiți de Dumnezeu atrag atenția unei lumi sortite judecății asupra evenimentelor solemne care urmează să aibă loc în curând în legătură cu ultimele ceasuri ale timpului de probă și cu arătarea lui Hristos Isus ca Împărat al împăraților și Domn al domnilor. Curând, fiecare om va fi judecat pentru faptele săvârșite în trup. Ceasul judecății lui Dumnezeu a venit, iar asupra membrilor bisericii Sale de pe pământ apasă răspunderea solemnă de a-i avertiza pe aceia care stau, ca să spunem așa, chiar pe marginea prăpastiei pieirii veșnice. Fiecărei ființe omenești din lumea întreagă care va lua aminte trebuie să-i fie făcute lămurite principiile aflate în joc în marea luptă care se desfășoară, principii de care atârnă destinele întregii omeniri.” Profeți și regi, 715, 716.

The history of John the Baptist and Christ, as well as the history of the Millerites illustrates the message and work of the one hundred and forty-four thousand. Both John and Christ understood their message as representing the close of probation.

Istoria lui Ioan Botezătorul și a lui Hristos, precum și istoria milleriților, ilustrează solia și lucrarea celor o sută patruzeci și patru de mii. Atât Ioan, cât și Hristos au înțeles solia lor ca reprezentând încheierea timpului de probă.

> But when he saw many of the Pharisees and Sadducees come to his baptism, he said unto them, O generation of vipers, who hath warned you to flee from the wrath to come? Matthew 3:7.

> Dar când a văzut pe mulți dintre farisei și saduchei venind la botezul său, le-a zis: „Pui de vipere, cine v-a avertizat să fugiți de mânia viitoare?” Matei 3:7.

Christ represented the destruction of Jerusalem, the same destruction which John had warned the quibbling Jews as approaching. Jesus employed the destruction as a symbol of the “wrath” that begins when He, as Michael, stands up in Daniel chapter twelve, verse one.

Hristos a reprezentat distrugerea Ierusalimului, aceeași distrugere despre care Ioan îi avertizase pe iudeii cârcotași că se apropie. Isus a folosit această distrugere ca simbol al „mâniei” care începe atunci când El, ca Mihail, Se ridică în Daniel, capitolul douăsprezece, versetul unu.

> “Christ saw in Jerusalem a symbol of the world hardened in unbelief and rebellion, and hastening on to meet the retributive judgments of God. The woes of a fallen race, pressing upon His soul, forced from His lips that exceeding bitter cry. He saw the record of sin traced in human misery, tears, and blood; His heart was moved with infinite pity for the afflicted and suffering ones of earth; He yearned to relieve them all. But even His hand might not turn back the tide of human woe; few would seek their only Source of help. He was willing to pour out His soul unto death, to bring salvation within their reach; but few would come to Him that they might have life.

> „Hristos a văzut în Ierusalim un simbol al lumii împietrite în necredință și răzvrătire și grăbindu-se să întâmpine judecățile răsplătitoare ale lui Dumnezeu. Vaiurile unei rase căzute, apăsând asupra sufletului Său, au smuls de pe buzele Sale acel strigăt nespus de amar. El a văzut consemnarea păcatului întipărită în mizeria omenească, în lacrimi și în sânge; inima I S-a mișcat cu o milă infinită pentru cei năpăstuiți și suferinzi ai pământului; El dorea cu ardoare să-i ușureze pe toți. Dar nici chiar mâna Sa nu putea opri valul nenorocirii omenești; puțini aveau să caute la singurul lor Izvor de ajutor. El era gata să-Și verse sufletul până la moarte, pentru a aduce mântuirea la îndemâna lor; dar puțini aveau să vină la El, ca să aibă viață.”

> “The Majesty of heaven in tears! the Son of the infinite God troubled in spirit, bowed down with anguish! The scene filled all heaven with wonder. That scene reveals to us the exceeding sinfulness of sin; it shows how hard a task it is, even for Infinite Power, to save the guilty from the consequences of transgressing the law of God. Jesus, looking down to the last generation, saw the world involved in a deception similar to that which caused the destruction of Jerusalem. The great sin of the Jews was their rejection of Christ; the great sin of the Christian world would be their rejection of the law of God, the foundation of His government in heaven and earth. The precepts of Jehovah would be despised and set at nought. Millions in bondage to sin, slaves of Satan, doomed to suffer the second death, would refuse to listen to the words of truth in their day of visitation. Terrible blindness! strange infatuation!” The Great Controversy, 22.

> „Măreția cerului în lacrimi! Fiul Dumnezeului celui infinit, tulburat în duh, plecat sub povara agoniei! Acea scenă a umplut întreg cerul de uimire. Acea scenă ne descoperă nespusa păcătoșenie a păcatului; ea arată cât de grea este lucrarea, chiar și pentru Puterea Infinită, de a-l salva pe cel vinovat de consecințele călcării Legii lui Dumnezeu. Isus, privind înainte spre ultima generație, a văzut lumea cuprinsă de o amăgire asemănătoare aceleia care a pricinuit nimicirea Ierusalimului. Marele păcat al iudeilor a fost lepădarea lui Hristos; marele păcat al lumii creștine avea să fie lepădarea Legii lui Dumnezeu, temelia guvernării Sale în cer și pe pământ. Preceptele lui Iehova aveau să fie disprețuite și desconsiderate. Milioane aflate în robia păcatului, robi ai lui Satana, osândite să sufere a doua moarte, aveau să refuze să asculte cuvintele adevărului în ziua cercetării lor. Orbire înfricoșătoare! Stranie fascinare!” Tragedia veacurilor, 22.

The warning message proclaimed by John the Baptist and also by Christ was the same warning message, just as the warning message of the Millerites was the same message identifying the events connected with the close of probation as the one hundred and forty-four thousand will proclaim. Three witnesses; John the Baptist, Christ and the Millerites testifying that the work and message of the one hundred and forty-four thousand is a life-or-death testing process accomplished by the increase of knowledge that was unsealed in 1989. The message unsealed at that time is the last day vision that must be understood by the wise if they are to be the “priests” that make up the one hundred and forty-four thousand. If those candidates do not understand that vision, they are identified as wicked, or as fools, and they perish. They and their children are rejected in agreement with their rejection of the vision that is the increase of knowledge.

Mesajul de avertizare proclamat de Ioan Botezătorul și, de asemenea, de Hristos era același mesaj de avertizare, după cum și mesajul de avertizare al milleriților era același mesaj care identifică evenimentele legate de încheierea timpului de probă, pe care cei o sută patruzeci și patru de mii îl vor proclama. Trei martori: Ioan Botezătorul, Hristos și milleriții, mărturisind că lucrarea și mesajul celor o sută patruzeci și patru de mii constituie un proces de punere la probă pe viață și pe moarte, împlinit prin sporirea cunoștinței care a fost desigilată în 1989. Mesajul desigilat la acel timp este vedenia zilelor de pe urmă, care trebuie să fie înțeleasă de cei înțelepți, dacă ei urmează să fie „preoții” care alcătuiesc pe cei o sută patruzeci și patru de mii. Dacă acei candidați nu înțeleg acea vedenie, ei sunt identificați ca răi sau ca nebuni, și pier. Ei și copiii lor sunt lepădați, în acord cu respingerea lor a vedeniei care este sporirea cunoștinței.

God’s Word identifies that Rome is the power that exalts itself, robs God’s people, and then falls and establishes the vision. The question of whether Modern Rome is the papal power or the United States is the test that identifies that those candidates are either wise or foolish virgins. The test is a prophetic test derived from the book of Daniel, that is thereafter confirmed and brought to perfection in the book of Revelation. The subject of Modern Rome is not simply a choice between the papal power or the United States, it is the final test for the one hundred and forty-four thousand. It is a prophetic test, and correctly understood it encompasses every representation of the final testing process that is set forth within God’s sanctified prophetic testimony.

Cuvântul lui Dumnezeu identifică faptul că Roma este puterea care se înalță pe sine, jefuiește poporul lui Dumnezeu, iar apoi cade și întemeiază viziunea. Întrebarea dacă Roma Modernă este puterea papală sau Statele Unite este testul care identifică dacă acei candidați sunt fecioare înțelepte sau neînțelepte. Testul este un test profetic derivat din cartea lui Daniel, care este apoi confirmat și adus la desăvârșire în cartea Apocalipsei. Subiectul Romei Moderne nu este pur și simplu o alegere între puterea papală și Statele Unite, ci este testul final pentru cei o sută patruzeci și patru de mii. Este un test profetic și, înțeles corect, cuprinde fiecare reprezentare a procesului final de încercare care este prezentat în mărturia profetică sfințită a lui Dumnezeu.

The testing process of the time of John the Baptist and Christ was derived from the book of Daniel, as was the testing process in the time of the Millerites. As a prophetic test, the methodology of how truth is established is as essential for those candidates to correctly apply, as is simply holding to the correct view of who is Modern Rome. Whether the correct identification of Modern Rome, or the application of the correct methodology is considered, both elements of the test are couched in the book of Daniel. In Daniel chapter one, Daniel navigated through a three-step testing process beginning with diet, then a visual test, followed by a test accomplished by Nebuchadnezzar, a biblical symbol of the King of the North, the papal power of the last days.

Procesul de punere la probă din vremea lui Ioan Botezătorul și a lui Hristos a fost derivat din cartea lui Daniel, după cum și procesul de punere la probă din vremea milleriților a fost derivat din aceeași carte. Ca probă profetică, metodologia prin care este stabilit adevărul este la fel de esențială pentru ca acei candidați să o aplice corect, precum este simpla menținere a perspectivei corecte cu privire la cine este Roma modernă. Fie că este avută în vedere identificarea corectă a Romei moderne, fie aplicarea metodologiei corecte, ambele elemente ale probei sunt formulate în cartea lui Daniel. În Daniel, capitolul unu, Daniel a parcurs un proces de punere la probă în trei etape, începând cu regimul alimentar, apoi cu o probă vizuală, urmată de o probă realizată de Nebucadnețar, un simbol biblic al Împăratului de la Miazănoapte, puterea papală a zilelor din urmă.

> As for these four children, God gave them knowledge and skill in all learning and wisdom: and Daniel had understanding in all visions and dreams. Now at the end of the days that the king had said he should bring them in, then the prince of the eunuchs brought them in before Nebuchadnezzar. And the king communed with them; and among them all was found none like Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: therefore stood they before the king. And in all matters of wisdom and understanding, that the king inquired of them, he found them ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm. Daniel 1:17–20.

> Cât despre acești patru tineri, Dumnezeu le-a dat cunoștință și pricepere în toată învățătura și înțelepciunea; iar Daniel avea înțelegere în toate vedeniile și visele. Iar la sfârșitul zilelor despre care împăratul spusese că trebuiau să fie aduși înaintea lui, căpetenia famenilor i-a adus înaintea lui Nebucadnețar. Și împăratul a stat de vorbă cu ei; și între toți nu s-a găsit niciunul ca Daniel, Hanania, Mișael și Azaria; de aceea ei au stat înaintea împăratului. Și în toate lucrurile de înțelepciune și pricepere, despre care împăratul i-a întrebat, i-a găsit de zece ori mai buni decât toți magii și astrologii care erau în toată împărăția lui. Daniel 1:17–20.

“At the end of the days,” which is prophetically the last days when the one hundred and forty-four thousand are tested, Daniel and the three worthies were found “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm,” and Daniel had “understanding in all visions and dreams.” Daniel represents the one hundred and forty four thousand, who in the last days understand the increase of knowledge that arrived when Christ, as the Lion of the tribe of Judah, unsealed “that portion of the book of Daniel that related to the last days,” in 1989.

„La sfârșitul zilelor”, care, în sens profetic, înseamnă zilele de pe urmă, când cei o sută patruzeci și patru de mii sunt puși la probă, Daniel și cei trei bărbați vrednici au fost găsiți „de zece ori mai buni decât toți vrăjitorii și astrologii care erau în toată împărăția lui”, iar Daniel avea „pricepere în toate vedeniile și visele”. Daniel îi reprezintă pe cei o sută patruzeci și patru de mii, care, în zilele de pe urmă, înțeleg sporirea cunoștinței care a venit atunci când Hristos, ca Leul din seminția lui Iuda, a desigilat „acea parte a cărții lui Daniel care se referea la zilele de pe urmă”, în 1989.

Daniel did not simply understand more than others concerning dreams and visions, he had “understanding in all visions and dreams.” He represents those who employ the methodology of line upon line, for that methodology brings “all visions and dreams” together into one cohesive message. The message that brings together all dreams and visions into one prophetic line identifies the “events connected with the close of probation.” That message is established by the prophetic symbol that is Modern Rome, the power who exalts itself, robs God’s people, and falls.

Daniel ntabwo yasobanukiwe gusa kurusha abandi ibyerekeye inzozi n’ibyerekwa, ahubwo yari afite “ubwenge mu byerekeye ibyerekwa byose n’inzozi.” Agereranya abashyira mu bikorwa uburyo bw’umurongo ku murongo, kuko ubwo buryo bukomatanya “ibyerekwa byose n’inzozi” mu butumwa bumwe bufatanye. Ubutumwa bukomatanya inzozi zose n’ibyerekwa byose mu murongo umwe w’ubuhanuzi bugaragaza “ibyabaye bifitanye isano no gusoza igihe cy’imbabazi.” Ubwo butumwa bushyirwaho n’ikimenyetso cy’ubuhanuzi ari cyo Roma y’iki gihe, ububasha bwishyira hejuru, bwambura ubwoko bw’Imana, kandi bukagwa.

That power can only be established by applying the correct methodology. Most who profess to study the Bible reject the methodology of line upon line, and some who profess to employ it, misapply the rules that make up the methodology of line upon line. Those rules were first put into the public record by the Millerites, and God’s last day people have been forewarned that those who are actually the messengers of the third angel will be using William Miller’s rules of prophetic interpretation.

Acea putere poate fi instaurată numai prin aplicarea metodologiei corecte. Cei mai mulți dintre cei care pretind că studiază Biblia resping metodologia „rând peste rând”, iar unii dintre cei care pretind că o folosesc aplică greșit regulile care alcătuiesc metodologia „rând peste rând”. Aceste reguli au fost consemnate pentru prima dată în mod public de către milleriți, iar poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă a fost avertizat dinainte că aceia care sunt în realitate solii celui de-al treilea înger vor folosi regulile de interpretare profetică ale lui William Miller.

> “Those who are engaged in proclaiming the third angel’s message are searching the Scriptures upon the same plan that Father Miller adopted.” Review and Herald, November 25, 1884.

> „Cei care sunt angajați în vestirea soliei celui de-al treilea înger cercetează Scripturile după același plan pe care l-a adoptat Părintele Miller.” Review and Herald, 25 noiembrie 1884.

William Miller represented the beginning of the three angels of Revelation fourteen, and he was typified by John the Baptist, who was the beginning of the message of which Christ was the ending. Sister White directly aligns the testing process of John the Baptist to Christ with the testing process of the three angels. John began the message, and it was not until just before the cross, when Christ had taken His disciples to Caesarea Philippi, that Jesus then added the details of the message that John had begun. The first (the beginning) truth John identified when He saw Christ was identifying Christ as the Lamb of God that takes away the sins of the world.

William Miller a reprezentat începutul celor trei îngeri din Apocalipsa paisprezece și a fost prefigurat de Ioan Botezătorul, care a fost începutul soliei al cărei sfârșit a fost Hristos. Sora White pune în mod direct în paralel procesul de punere la probă de la Ioan Botezătorul până la Hristos cu procesul de punere la probă al celor trei îngeri. Ioan a început solia și abia chiar înainte de cruce, când Hristos Își dusese ucenicii la Cezareea lui Filip, Isus a adăugat apoi detaliile soliei pe care Ioan o începuse. Primul adevăr — adevărul de la început — pe care Ioan l-a identificat atunci când L-a văzut pe Hristos a fost identificarea lui Hristos ca Mielul lui Dumnezeu, care ridică păcatele lumii.

> These things were done in Bethabara beyond Jordan, where John was baptizing. The next day John seeth Jesus coming unto him, and saith, Behold the Lamb of God, which taketh away the sin of the world. This is he of whom I said, After me cometh a man which is preferred before me: for he was before me. John 1:28–30.

> Aceste lucruri s-au petrecut în Betabara, dincolo de Iordan, unde Ioan boteza. A doua zi, Ioan Îl vede pe Isus venind la el și zice: Iată Mielul lui Dumnezeu, care ridică păcatul lumii. Acesta este Cel despre care am zis: După mine vine un Om care este mai înainte decât mine, pentru că era înainte de mine. Ioan 1:28–30.

Then began the three-and-a-half-year period of testing that ended at the cross. After John was murdered just before the cross, Jesus then began to explain that very first statement of John.

Atunci a început perioada de trei ani și jumătate de încercare, care s-a încheiat la cruce. După ce Ioan a fost ucis chiar înainte de cruce, Isus a început apoi să explice chiar acea dintâi afirmație a lui Ioan.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am? And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. From that time forth began Jesus to show unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day. Matthew 16:13–21.

> Când Isus a venit în ținuturile Cezareei lui Filip, i-a întrebat pe ucenicii Săi, zicând: „Cine spun oamenii că sunt Eu, Fiul omului?” Ei au răspuns: „Unii spun că ești Ioan Botezătorul; alții, Ilie; iar alții, Ieremia sau unul dintre proroci.” El le-a zis: „Dar voi cine ziceți că sunt?” Simon Petru, drept răspuns, a zis: „Tu ești Hristosul, Fiul Dumnezeului celui viu.” Isus, luând cuvântul, i-a zis: „Ferice de tine, Simone, fiul lui Iona; fiindcă nu carnea și sângele ți-au descoperit lucrul acesta, ci Tatăl Meu care este în ceruri. Și Eu îți spun: tu ești Petru și pe această piatră Îmi voi zidi Biserica; și porțile Locuinței morților nu o vor birui. Îți voi da cheile Împărăției cerurilor, și orice vei lega pe pământ va fi legat în ceruri, și orice vei dezlega pe pământ va fi dezlegat în ceruri.” Atunci a poruncit ucenicilor Săi să nu spună nimănui că El este Isus Hristosul. De atunci încolo, Isus a început să le arate ucenicilor Săi că trebuie să meargă la Ierusalim, să pătimească mult din partea bătrânilor, a preoților celor mai de seamă și a cărturarilor, să fie omorât, iar a treia zi să învieze. Matei 16:13–21.

Caesarea Philippi is the name of Panium in the time of Christ, and Panium is identified in the verse which follows verse fourteen of Daniel eleven, where the robbers of thy people, who exalt themselves, but fall, are introduced. The message of John the Baptist, inspired and perfect, was the message at the beginning that represented the Millerite message, that had been established upon Miller’s rules. Christ’s message at the ending, built upon and expanded John’s message, and it typified the message at the ending of the three angels, that is based upon Miller’s rules and the details that are added to Miller’s message when the methodology of line upon line arrives at the ending.

Cezareea lui Filip este numele Paniumului pe vremea lui Hristos, iar Panium este identificat în versetul care urmează după versetul paisprezece din Daniel unsprezece, unde sunt introduși tâlharii poporului tău, care se înalță pe ei înșiși, dar cad. Solia lui Ioan Botezătorul, inspirată și desăvârșită, a fost solia de la început care a reprezentat solia millerită, ce fusese întemeiată pe regulile lui Miller. Solia lui Hristos de la sfârșit, zidită pe solia lui Ioan și lărgind-o, a preînchipuit solia de la încheierea celor trei îngeri, care se întemeiază pe regulile lui Miller și pe detaliile care sunt adăugate soliei lui Miller atunci când metodologia „linie peste linie” ajunge la încheiere.

To arrive at an incorrect understanding of the symbol that establishes the vision with the symbol of Modern Rome parallels those in the history of Christ that rejected the message of the cross. We are informed that the Jews who rejected the message of John the Baptist could not be benefitted by the teachings of Jesus, and that the history of those Jews that did that very thing represents those who rejected the first angel’s message. The Millerites identified the robbers of thy people, which I later coined with the words, “Modern Rome,” as the papal power.

A ajunge la o înțelegere greșită a simbolului care stabilește viziunea prin simbolul Romei Moderne este paralel cu aceia din istoria lui Hristos care au respins mesajul crucii. Suntem informați că iudeii care au respins mesajul lui Ioan Botezătorul nu puteau beneficia de învățăturile lui Isus și că istoria acelor iudei care au făcut tocmai acest lucru îi reprezintă pe cei care au respins solia primului înger. Milleriții i-au identificat pe tâlharii poporului tău, pe care mai târziu i-am desemnat prin cuvintele „Roma Modernă”, drept puterea papală.

We will continue these considerations in the next article.

Vom continua aceste considerații în articolul următor.

Back to Articles