Article

# The Book of Daniel - Number Fifty-One

Cartea lui Daniel - Numărul cincizeci și unu

Palmoni: Unveiling the Master of Time and Language in Daniel and Revelation

Palmoni: Dezvăluirea Stăpânului timpului și al limbajului în Daniel și Apocalipsa

Author

Jeff Pippenger

Published

January 15, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

That “certain saint which spake” in Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen is Christ as Palmoni. In the book of Revelation, Christ is identified as Alpha and Omega, which among other wonderful truths, identifies Christ as the Wonderful Linguist, and together the books of Daniel and Revelation represent Christ as the Master of time and language. It is beyond human ability to understand the significance and depth of what it means that Christ, as Palmoni (the Numberer of Secrets), introduces that attribute of His character in the two verses that establish the central pillar of Adventism, but the secrets which the Numberer of Secrets chooses to reveal are our responsibility to recognize and defend.

Acel „sfânt oarecare care vorbea” din Daniel, capitolul opt, versetele treisprezece și paisprezece, este Hristos ca Palmoni. În cartea Apocalipsei, Hristos este identificat ca Alfa și Omega, ceea ce, între alte adevăruri minunate, Îl identifică pe Hristos drept Minunatul Lingvist, iar împreună cărțile lui Daniel și Apocalipsa Îl reprezintă pe Hristos ca Stăpân al timpului și al limbajului. Depășește puterea omenească de a înțelege semnificația și profunzimea faptului că Hristos, ca Palmoni (Numărătorul Tainelor), introduce acel atribut al caracterului Său în cele două versete care stabilesc stâlpul central al adventismului, însă tainele pe care Numărătorul Tainelor alege să le descopere sunt responsabilitatea noastră să le recunoaștem și să le apărăm.

> The secret things belong unto the Lord our God: but those things which are revealed belong unto us and to our children forever, that we may do all the words of this law. Deuteronomy 29:29.

> Cele ascunse sunt ale Domnului Dumnezeului nostru; dar cele descoperite sunt ale noastre și ale copiilor noștri pentru totdeauna, ca să împlinim toate cuvintele acestei legi. Deuteronomul 29:29.

A secret that has been revealed is that the Numberer of Secrets (Palmoni), is that “certain saint which spake,” and in the two verses where He reveals Himself, the central pillar of Adventism is identified. In those two verses the Wonderful Numberer identifies the “increase of knowledge” that He, as the Lion of the tribe of Judah unsealed in 1798. In those two verses, the jewels of Miller’s dream, that represent the “increase of knowledge,” were, by the direction of Palmoni’s hand, published upon the two tables of Habakkuk.

Un secret qui a été révélé est que le Compteur des secrets (Palmoni) est ce « saint qui parlait », et, dans les deux versets où Il se révèle, le pilier central de l’adventisme est identifié. Dans ces deux versets, le Merveilleux Compteur désigne l’« accroissement de la connaissance » qu’Il a, en tant que Lion de la tribu de Juda, descellé en 1798. Dans ces deux versets, les joyaux du rêve de Miller, qui représentent l’« accroissement de la connaissance », furent, sous la direction de la main de Palmoni, publiés sur les deux tables d’Habakuk.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Apoi am auzit pe un sfânt vorbind; și un alt sfânt a zis către acel sfânt care vorbea: „Până când va ține vedenia despre jertfa necurmată și despre fărădelegea pustiirii, care dau atât Sfântul Locaș, cât și oștirea, să fie călcate în picioare?” Și el mi-a zis: „Până la două mii trei sute de zile; apoi Sfântul Locaș va fi curățit.” Daniel 8:13, 14.

After Daniel received the prophetic vision of the kingdoms of Bible prophecy, and then heard the heavenly dialogue in verses thirteen and fourteen, he sought to understand the “vision.”

Nakon što je Danijel primio proročku viziju kraljevstava biblijskog proročanstva, a zatim čuo nebeski dijalog u trinaestom i četrnaestom stihu, nastojao je razumjeti „viđenje”.

> And it came to pass, when I, even I Daniel, had seen the vision, and sought for the meaning, then, behold, there stood before me as the appearance of a man. And I heard a man’s voice between the banks of Ulai, which called, and said, Gabriel, make this man to understand the vision. Daniel 8:15, 16.

> Și s-a întâmplat că, atunci când eu, da, eu, Daniel, am văzut vedenia și am căutat să-i înțeleg înțelesul, iată că a stat înaintea mea cineva care avea înfățișarea unui om. Și am auzit un glas de om între malurile Ulaiului, care a strigat și a zis: „Gabriele, fă-l pe omul acesta să înțeleagă vedenia.” Daniel 8:15, 16.

The “vision” which Daniel is seeking to understand is the “chazon” vision, but the “mareh” vision, is what Gabriel is told to make Daniel understand. Every fact has its bearing, and if this fact is missed, the structure and design of the passage is essentially destroyed. In verse fifteen, when Daniel seeks to understand the “chazon” vision, the “mareh” is hidden, but still represented, for with the “appearance of a man” (Gabriel), the Hebrew word “mareh” is translated as “appearance”. In verse fifteen both words which have been translated as “vision” are represented. Daniel, in verse fifteen, seeks to understand the “chazon,” but Palmoni commands Gabriel, in verse sixteen to make Daniel understand the “mareh.” The design of these two verses is purposeful, and emphasizes the connection and difference between the two words.

„Vedenia“, pe care Daniel caută să o înțeleagă, este vedenia „chazon”, însă vedenia „mareh” este aceea despre care lui Gabriel i se poruncește să-l facă pe Daniel să o înțeleagă. Fiecare fapt își are importanța sa, iar dacă acest fapt este omis, structura și alcătuirea pasajului sunt, în esență, nimicite. În versetul cincisprezece, când Daniel caută să înțeleagă vedenia „chazon”, „mareh” este ascunsă, dar totuși reprezentată, căci prin „înfățișarea unui om” (Gabriel), cuvântul ebraic „mareh” este tradus prin „înfățișare”. În versetul cincisprezece sunt reprezentate ambele cuvinte care au fost traduse prin „vedenie”. Daniel, în versetul cincisprezece, caută să înțeleagă „chazon”-ul, însă Palmoni îi poruncește lui Gabriel, în versetul șaisprezece, să-l facă pe Daniel să înțeleagă „mareh”-ul. Alcătuirea acestor două versete este intenționată și subliniază legătura și deosebirea dintre cele două cuvinte.

It is Palmoni that commands Gabriel to make Daniel understand the “mareh,” for the One that commands Gabriel is the One who stands upon the water, and Gabriel heard His voice, “a man’s voice between the banks of Ulai.” It is the Ulai river that runs between the banks, and it is Christ who stands upon the water in the Scriptures. Accompanied with that fact, is the fact that Christ, as the archangel, is the One who commands the angels. The voice between the banks, is the voice of “that certain saint” in verse thirteen, and it is His word that commands Gabriel to make Daniel understand the “mareh” vision. In chapter twelve of Daniel, Christ once again is between the banks of the river. In chapter twelve He is clothed in linen, and swares by Him that liveth forever.

Palmoni este Cel ce îi poruncește lui Gabriel să-l facă pe Daniel să înțeleagă „mareh”, căci Cel ce îi poruncește lui Gabriel este Cel ce stă deasupra apelor, iar Gabriel a auzit glasul Lui, „un glas de om între malurile Ulaiului”. Râul Ulai este cel care curge între maluri, iar Hristos este Cel ce stă deasupra apelor în Scripturi. Împreună cu acest fapt, stă și faptul că Hristos, ca arhanghel, este Cel ce poruncește îngerilor. Glasul dintre maluri este glasul „acelui sfânt” din versetul treisprezece, iar cuvântul Lui este cel care îi poruncește lui Gabriel să-l facă pe Daniel să înțeleagă vedenia „mareh”. În capitolul doisprezece din Daniel, Hristos este din nou între malurile râului. În capitolul doisprezece, El este îmbrăcat în in și jură pe Cel ce trăiește în veci.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Then I Daniel looked, and, behold, there stood other two, the one on this side of the bank of the river, and the other on that side of the bank of the river. And one said to the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, How long shall it be to the end of these wonders? And I heard the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, when he held up his right hand and his left hand unto heaven, and sware by him that liveth for ever that it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished. Daniel 12:4–7.

> Dar tu, o Daniel, închide aceste cuvinte și pecetluiește cartea până la vremea sfârșitului: mulți vor alerga încoace și încolo, și cunoștința va crește. Atunci eu, Daniel, m-am uitat și iată că stăteau alți doi, unul pe această parte a malului râului și celălalt pe cealaltă parte a malului râului. Și unul a zis omului îmbrăcat în in, care era deasupra apelor râului: Cât va mai fi până la sfârșitul acestor minuni? Și am auzit pe omul îmbrăcat în in, care era deasupra apelor râului, când și-a ridicat mâna dreaptă și mâna stângă spre cer și a jurat pe Cel ce trăiește în veci că va fi pentru o vreme, vremuri și o jumătate; și când va isprăvi să zdrobească puterea poporului sfânt, toate aceste lucruri se vor sfârși. Daniel 12:4–7.

The Man who was “clothed in linen, which was upon the waters of the river,” “held up His right hand and His left hand unto heaven, and sware by Him that liveth forever,” and He is the same Man, who in chapter eight commanded Gabriel. In Revelation chapter ten, Christ also held up His hand and swore by Him who lives forever, but there He is standing upon both the water and the earth.

Omul care era „îmbrăcat în in, care era deasupra apelor râului”, „Şi-a ridicat mâna dreaptă şi mâna stângă spre cer şi a jurat pe Cel ce trăieşte în veci” este acelaşi Om care, în capitolul opt, i-a poruncit lui Gabriel. În Apocalipsa, capitolul zece, şi Hristos Şi-a ridicat mâna şi a jurat pe Cel ce trăieşte în veci, însă acolo El stă atât pe apă, cât şi pe pământ.

> And the angel which I saw stand upon the sea and upon the earth lifted up his hand to heaven, And sware by him that liveth for ever and ever, who created heaven, and the things that therein are, and the earth, and the things that therein are, and the sea, and the things which are therein, that there should be time no longer. Revelation 10:5, 6.

> Și îngerul pe care l-am văzut stând pe mare și pe pământ și-a ridicat mâna spre cer și a jurat pe Cel ce trăiește în vecii vecilor, care a creat cerul și cele ce sunt în el, și pământul și cele ce sunt pe el, și marea și cele ce sunt în ea, că nu va mai fi timp. Apocalipsa 10:5, 6.

The mighty angel of chapter ten of Revelation, is Palmoni, who spake to Gabriel from between the banks of the river in chapter eight, and identified when the “end of” the “wonders” would occur in chapter twelve. In Revelation chapter ten, He is the one who roared as a “lion,” for He is there represented as the Lion of the tribe of Judah.

Îngerul cel puternic din capitolul zece al Apocalipsei este Palmoni, care i-a vorbit lui Gabriel dintre malurile râului în capitolul opt și a arătat când va avea loc „sfârșitul” „lucrurilor minunate” în capitolul doisprezece. În Apocalipsa, capitolul zece, El este Acela care a răcnit ca un „leu”, căci acolo este reprezentat ca Leul din seminția lui Iuda.

> And one of the elders saith unto me, Weep not: behold, the Lion of the tribe of Juda, the Root of David, hath prevailed to open the book, and to loose the seven seals thereof. And I beheld, and, lo, in the midst of the throne and of the four beasts, and in the midst of the elders, stood a Lamb as it had been slain, having seven horns and seven eyes, which are the seven Spirits of God sent forth into all the earth. And he came and took the book out of the right hand of him that sat upon the throne. Revelation 5:5–7.

> Și unul dintre bătrâni mi-a zis: „Nu plânge; iată, Leul din seminția lui Iuda, Rădăcina lui David, a biruit ca să deschidă cartea și să-i desfacă cele șapte peceți.” Și m-am uitat și, iată, în mijlocul tronului și al celor patru făpturi vii și în mijlocul bătrânilor, stătea un Miel ca înjunghiat, având șapte coarne și șapte ochi, care sunt cele șapte Duhuri ale lui Dumnezeu trimise în tot pământul. El a venit și a luat cartea din mâna dreaptă a Celui ce ședea pe tron. Apocalipsa 5:5–7.

As the Lion of the tribe of Judah, Christ is the lamb that prevailed to unseal the book that was sealed with seven seals. Whether He is walking upon the water in the book of Daniel, or has one foot on the sea and the other on the earth in Revelation, each of the prophetic representations are associated with prophetic time. And as the Lion of the tribe of Judah, Christ both seals up and unseals His Word. As He sealed up the book of Daniel, He also sealed up the seven thunders in Revelation chapter ten.

Ca Leul din seminția lui Iuda, Hristos este Mielul care a biruit ca să deschidă cartea pecetluită cu șapte peceți. Fie că umblă pe ape în cartea lui Daniel, fie că are un picior pe mare și celălalt pe pământ în Apocalipsa, fiecare dintre reprezentările profetice este asociată cu timpul profetic. Și, ca Leul din seminția lui Iuda, Hristos atât pecetluiește, cât și deschide Cuvântul Său. După cum a pecetluit cartea lui Daniel, tot astfel a pecetluit și cele șapte tunete din capitolul zece al Apocalipsei.

> “The mighty angel who instructed John was no less a personage than Jesus Christ. Setting His right foot on the sea, and His left upon the dry land, shows the part which He is acting in the closing scenes of the great controversy with Satan. This position denotes His supreme power and authority over the whole earth. The controversy had waxed stronger and more determined from age to age, and will continue to do so, to the concluding scenes when the masterly working of the powers of darkness shall reach their height. Satan, united with evil men, will deceive the whole world and the churches who receive not the love of the truth. But the mighty angel demands attention. He cries with a loud voice. He is to show the power and authority of His voice to those who have united with Satan to oppose the truth.

> „Îngerul cel puternic care l-a instruit pe Ioan nu era nimeni mai prejos decât Isus Hristos. Faptul că Și-a așezat piciorul drept pe mare, iar pe cel stâng pe uscat, arată rolul pe care El îl îndeplinește în scenele de încheiere ale marii lupte cu Satana. Această poziție denotă puterea și autoritatea Sa supremă asupra întregului pământ. Controversa se intensificase și devenise tot mai hotărâtă din veac în veac și va continua astfel până la scenele finale, când lucrarea iscusită a puterilor întunericului va atinge apogeul. Satana, unit cu oamenii răi, va înșela întreaga lume și bisericile care nu primesc dragostea adevărului. Dar îngerul cel puternic cere atenție. El strigă cu glas tare. El urmează să arate puterea și autoritatea glasului Său acelora care s-au unit cu Satana pentru a se împotrivi adevărului.״

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order. Daniel shall stand in his lot at the end of the days. John sees the little book unsealed. Then Daniel’s prophecies have their proper place in the first, second, and third angels’ messages to be given to the world. The unsealing of the little book was the message in relation to time.

> „După ce aceste șapte tunete și-au rostit glasurile, lui Ioan îi vine porunca, ca și lui Daniel cu privire la cărticica aceea: «Pecetluiește lucrurile pe care le-au rostit cele șapte tunete.» Acestea se referă la evenimente viitoare care vor fi descoperite la vremea lor. Daniel va sta în partea lui la sfârșitul zilelor. Ioan vede cărticica desigilată. Atunci profețiile lui Daniel își au locul lor cuvenit în solia primului, al doilea și al treilea înger, care urmează să fie vestite lumii. Desigilarea cărticelei a fost solia cu privire la timp.”

> “The books of Daniel and the Revelation are one. One is a prophecy, the other a revelation; one a book sealed, the other a book opened. John heard the mysteries which the thunders uttered, but he was commanded not to write them.

> „Cărțile lui Daniel și Apocalipsa sunt una. Una este o profeție, cealaltă o descoperire; una o carte pecetluită, cealaltă o carte deschisă. Ioan a auzit tainele rostite de tunete, dar i s-a poruncit să nu le scrie.״

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> „Lumina specială dată lui Ioan, care a fost exprimată în cele șapte tunete, a fost o prezentare a evenimentelor care aveau să se desfășoare sub mesajele primului și celui de-al doilea înger.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volumul 7, 971.

Christ, represented as Palmoni, the Man in chapters eight and twelve who is upon the water, is also the mighty angel with the little book in His hand. He is the Lion of the tribe of Judah that seals and unseals His Word, and He is the one who commands Gabriel, for He is Michael the archangel.

Christos, asmenimis kaip Palmoni, Vyras aštuntame ir dvyliktame skyriuose, kuris yra virš vandenų, taip pat yra galingasis angelas su mažąja knygele savo rankoje. Jis yra Judo giminės Liūtas, kuris užantspauduoja ir nuplėšia savo Žodžio antspaudus, ir Jis yra tas, kuris įsako Gabrieliui, nes Jis yra arkangelas Mykolas.

> Yet Michael the archangel, when contending with the devil he disputed about the body of Moses, durst not bring against him a railing accusation, but said, The Lord rebuke thee. Jude 1:9.

> Totuși, Mihail, arhanghelul, când se împotrivea diavolului și se certa cu el pentru trupul lui Moise, n-a îndrăznit să rostească împotriva lui o judecată de ocară, ci a zis: „Domnul să te mustre!” Iuda 1:9.

Michael is Christ’s name, and that name represents that He is the commander of not only the angels, but He is also the one who has the power to resurrect. The name Michael means “who is like God”. When Nebuchadnezzar saw one like unto the son of God in the furnace with the three worthies, he saw Michael. And the archangel Michael, is also the prince of God’s people that the little horn of pagan Rome magnified themselves against at the cross in fulfillment of Daniel chapter eight, verse eleven.

Mikael este Numele lui Hristos, iar acest nume arată că El este Comandantul nu doar al îngerilor, ci și Cel care are puterea de a învia. Numele Mikael înseamnă „cine este ca Dumnezeu”. Când Nebucadnețar a văzut în cuptor, împreună cu cei trei tineri, pe Unul asemenea Fiului lui Dumnezeu, l-a văzut pe Mikael. Iar arhanghelul Mikael este și Prințul poporului lui Dumnezeu, împotriva căruia cornul cel mic al Romei păgâne s-a înălțat la cruce, în împlinirea capitolului opt din Daniel, versetul unsprezece.

> But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Daniel 10:21.

> Dar îți voi arăta ceea ce este scris în cartea adevărului; și nimeni nu stă împreună cu mine în aceste lucruri, afară de Mihail, prințul vostru. Daniel 10:21.

It is Michael who commands the angels, who resurrects the dead and who decides when probation closes.

Acesta este Mihail, Cel care poruncește îngerilor, care îi învie pe cei morți și care hotărăște când se încheie timpul de probă.

> “‘And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, everyone that shall be found written in the book.’ When this time of trouble comes, every case is decided; there is no longer probation, no longer mercy for the impenitent. The seal of the living God is upon His people. This small remnant, unable to defend themselves in the deadly conflict with the powers of earth that are marshaled by the dragon host, make God their defense. The decree has been passed by the highest earthly authority that they shall worship the beast and receive his mark under pain of persecution and death. May God help His people now, for what can they then do in such a fearful conflict without His assistance!” Testimonies, volume 5, 212.

> „Și în vremea aceea se va scula Mihail, marele voievod care ocrotește pe copiii poporului tău; și va fi un timp de strâmtorare cum n-a mai fost de când sunt neamurile și până în vremea aceasta; dar în vremea aceea poporul tău va fi izbăvit, și anume oricine va fi găsit scris în carte.” Când vine acest timp de strâmtorare, fiecare caz este hotărât; nu mai este timp de probă, nu mai este milă pentru cei nepocăiți. Sigiliul Dumnezeului celui viu este asupra poporului Său. Această mică rămășiță, neputincioasă să se apere în conflictul de moarte cu puterile pământului care sunt rânduite de oastea balaurului, Îl face pe Dumnezeu apărarea ei. Decretul a fost dat de cea mai înaltă autoritate pământească, ca ei să se închine fiarei și să primească semnul ei, sub pedeapsa persecuției și a morții. Dumnezeu să-Și ajute poporul acum, căci ce vor putea face atunci, într-un conflict atât de înfricoșător, fără ajutorul Său!” Testimonies, volumul 5, 212.

The final secret which the Lion of the tribe of Judah unseals is the Revelation of Jesus Christ, and it includes that He is in control of the design and structure of every element of His prophetic Word. The Man in linen that stands upon the waters, who lifts up His hand and swares by Him that liveth forever, and who cries as a Lion, which causes seven thunders to utter their voices, is He who seals up the book of Daniel and seals up the seven thunders of Revelation. It is He who unseals the book that is sealed with seven seals, who has the power to resurrect, and who is the great Prince that stands up and announces the end of probation. When Palmoni commanded Gabriel to make Daniel to understand the “mareh” vision, He meant exactly that.

Secretul final pe care Leul din seminția lui Iuda îl desigilează este Revelația lui Isus Hristos și include faptul că El deține controlul asupra concepției și structurii fiecărui element al Cuvântului Său profetic. Omul îmbrăcat în in, care stă deasupra apelor, care Își ridică mâna și jură pe Cel ce trăiește în vecii vecilor și care strigă ca un Leu, făcând astfel ca șapte tunete să-și rostească glasurile, este Cel care pecetluiește cartea lui Daniel și pecetluiește cele șapte tunete din Apocalipsa. El este Cel care desigilează cartea pecetluită cu șapte peceți, care are puterea de a învia și care este Marele Voievod ce Se ridică și vestește sfârșitul timpului de probă. Când Palmoni i-a poruncit lui Gabriel să-l facă pe Daniel să înțeleagă vedenia „mareh”, exact aceasta a vrut să spună.

He did not command Gabriel to make Daniel understand the “chazon” vision. The “chazon” vision is the vision of the kingdoms of Bible prophecy in Daniel chapter eight, verses one through twelve, and it is also the “vision” that is referenced in verse thirteen, within a question of duration. “How long shall be the vision?” The “chazon” vision concerns the daily (paganism) and the transgression (papalism) desolating powers that trample down the sanctuary and host.

Nu i-a poruncit lui Gabriel să-l facă pe Daniel să înțeleagă vedenia „chazon”. Vedenia „chazon” este vedenia împărățiilor profeției biblice din Daniel capitolul opt, versetele unu până la doisprezece, și este, de asemenea, „vedenia” la care se face referire în versetul treisprezece, în cadrul unei întrebări privitoare la durată. „Până când va fi vedenia?” Vedenia „chazon” privește puterile pustiitoare ale jertfei necurmate (păgânismul) și ale fărădelegii (papalismul), care calcă în picioare sanctuarul și oștirea.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? Daniel 8:13.

> Atunci am auzit un sfânt vorbind; și un alt sfânt a zis către acel sfânt care vorbea: „Până când va ține vedenia despre jertfa necurmată și despre fărădelegea pustiirii, care dau atât sanctuarul, cât și oștirea să fie călcate în picioare?” Daniel 8:13.

Christ, as Palmoni (the Wonderful Numberer), is asked “how long” shall be the “chazon” vision, and he answers, “unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed.” Daniel then desires to understand the “chazon” vision which concerns “the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot.” But Gabriel is commanded to make Daniel understand the “mareh” vision. Every fact has its bearing in God’s Word. The “mareh” vision, is the vision of the evening and mornings identified in verse twenty-six.

Hristos, ca Palmoni (Numărătorul Minunat), este întrebat „până când” va fi vedenia „chazon”, iar El răspunde: „până la două mii trei sute de zile; apoi locașul sfânt va fi curățit.” Apoi Daniel dorește să înțeleagă vedenia „chazon”, care privește „jertfa necurmată și fărădelegea pustiirii, ca să dea atât sfântul locaș, cât și oștirea să fie călcate în picioare.” Dar lui Gabriel i se poruncește să-l facă pe Daniel să înțeleagă vedenia „mareh”. Fiecare fapt își are însemnătatea sa în Cuvântul lui Dumnezeu. Vedenia „mareh” este vedenia serilor și dimineților, identificată în versetul douăzeci și șase.

> And the vision of the evening and the morning which was told is true: wherefore shut thou up the vision; for it shall be for many days. Daniel 8:26.

> Şi vedenia despre seară şi despre dimineaţă, care a fost spusă, este adevărată; de aceea, pecetluieşte vedenia, căci ea este pentru multe zile. Daniel 8:26.

The word “vision” is mentioned twice in the verse. The first reference is the “mareh” vision and the second is the “chazon” vision. The “mareh” vision is the vision of “the evening and mornings.” The Hebrew expression of “evening and mornings” is often found in the Bible, and it is always translated as “evening and mornings,” as it is in verse twenty-six. The only place in the Bible where it is translated differently than “evening and mornings,” is in verse fourteen, where it is translated as simply “days.” The actual Hebrew of verse fourteen would read, “Unto twenty-three hundred evenings and mornings.”

Cuvântul „viziune” este menționat de două ori în verset. Prima referire este la viziunea „mareh”, iar a doua este la viziunea „chazon”. Viziunea „mareh” este viziunea despre „seri și dimineți”. Expresia ebraică „seri și dimineți” se găsește adesea în Biblie și este tradusă întotdeauna ca „seri și dimineți”, așa cum este și în versetul douăzeci și șase. Singurul loc din Biblie unde este tradusă diferit de „seri și dimineți” este în versetul paisprezece, unde este redată simplu ca „zile”. Ebraica propriu-zisă a versetului paisprezece ar suna astfel: „Până la două mii trei sute de seri și dimineți.”

The verse that is the central pillar of Adventism, is the only verse in God’s Word where “evening and mornings” is expressed simply as “days.” Every fact has its bearing, and if nothing else, it is clear that Palmoni was purposely emphasizing the verse. He did so by directing the minds of those who translated the King James Bible to write the phrase differently than it is always written in His Word. The point that is to be derived from this fact, is that when Gabriel is told to make Daniel understand the “mareh” vision, he is being told to make Daniel understand the vision of the appearance of 1844, and not the “chazon” vision concerning the trampling down the sanctuary and the host.

Versetul care constituie stâlpul central al adventismului este singurul verset din Cuvântul lui Dumnezeu în care „seri și dimineți” este redat simplu ca „zile”. Fiecare fapt își are semnificația sa și, dacă nimic altceva, este limpede că Palmoni punea accent în mod intenționat pe acest verset. A făcut aceasta călăuzind mintea celor care au tradus Biblia King James să redea expresia în mod diferit de felul în care este redată întotdeauna în Cuvântul Său. Ideea care trebuie desprinsă din acest fapt este că, atunci când lui Gabriel i se poruncește să-l facă pe Daniel să înțeleagă vedenia „mareh”, i se poruncește să-l facă pe Daniel să înțeleagă vedenia privitoare la apariția anului 1844, și nu vedenia „chazon” referitoare la călcarea în picioare a sanctuarului și a oștirii.

The vision of the “evening and mornings” is about an appearance that occurs when the cleansing of the sanctuary began on October 22, 1844. The vision of the appearance of October 22, 1844, is not about the trampling down of the sanctuary, but of the cleansing of the sanctuary. Was there a prophetic appearance on that date?

Viziunea despre „seri și dimineți” se referă la o arătare care are loc atunci când curățirea sanctuarului a început la 22 octombrie 1844. Viziunea arătării din 22 octombrie 1844 nu este despre călcarea în picioare a sanctuarului, ci despre curățirea sanctuarului. A existat o arătare profetică la acea dată?

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> „Hristos venind ca Marele nostru Preot în Locul Preasfânt, pentru curățirea sanctuarului, prezentat în Daniel 8:14; venirea Fiului omului la Cel Îmbătrânit de zile, așa cum este înfățișată în Daniel 7:13; și venirea Domnului la templul Său, prevestită de Maleahi, sunt descrieri ale aceluiași eveniment; iar aceasta este, de asemenea, reprezentată prin venirea mirelui la nuntă, descrisă de Hristos în parabola celor zece fecioare, din Matei 25.” Tragedia veacurilor, 426.

Gabriel was instructed to make Daniel understand the prophetic appearance of Christ in His temple on October 22, 1844. For this reason, Gabriel gave Daniel a second witness to the date of October 22, 1844, for Gabriel led every Bible author that recorded some form of the biblical principle that identifies that truth is established upon the testimony of two. If Gabriel was to make Daniel understand October 22, 1844, he would need a second witness to establish “the vision of the appearance.”

Gabriel a fost însărcinat să-l facă pe Daniel să înțeleagă înfățișarea profetică a lui Hristos în templul Său la 22 octombrie 1844. Din acest motiv, Gabriel i-a dat lui Daniel o a doua mărturie cu privire la data de 22 octombrie 1844, căci Gabriel l-a călăuzit pe fiecare autor biblic care a consemnat o formă a principiului biblic ce identifică faptul că adevărul este întemeiat pe mărturia a doi. Dacă Gabriel urma să-l facă pe Daniel să înțeleagă 22 octombrie 1844, el avea nevoie de o a doua mărturie pentru a statornici „viziunea înfățișării”.

Gabriel begins his work by first addressing Daniel’s desire to understand the “chazon” vision, and he does so by identifying that the “chazon” vision, is the vision that concludes at the “time of the end” in 1798.

Gabriel își începe lucrarea adresându-se mai întâi dorinței lui Daniel de a înțelege viziunea „chazon” și face aceasta identificând faptul că viziunea „chazon” este viziunea care se încheie la „vremea sfârșitului”, în 1798.

> And I heard a man’s voice between the banks of Ulai, which called, and said, Gabriel, make this man to understand the vision. So he came near where I stood: and when he came, I was afraid, and fell upon my face: but he said unto me, Understand, O son of man: for at the time of the end shall be the vision. Daniel 8:16, 17.

> Și am auzit glasul unui om între malurile râului Ulai, care a strigat și a zis: „Gabriele, fă pe omul acesta să înțeleagă vedenia.” Și el a venit aproape de locul unde stăteam; iar când a venit, m-am înspăimântat și am căzut cu fața la pământ. Dar el mi-a zis: „Înțelege, fiul omului, că vedenia este pentru vremea sfârșitului.” Daniel 8:16, 17.

The “vision” in the previous verse, that is “at the time of the end” is the “chazon” vision, and the “time of the end” in the book of Daniel is 1798. This is the “vision” which Daniel had sought to understand, but it was not the “vision” Gabriel was told to make Daniel to understand. For that Gabriel is going to provide a second witness.

„Viziunea” din versetul precedent, adică „la vremea sfârșitului”, este viziunea „chazon”, iar „vremea sfârșitului” în cartea lui Daniel este anul 1798. Aceasta este „viziunea” pe care Daniel căutase s-o înțeleagă, dar nu era „viziunea” pe care lui Gabriel i se poruncise să-l facă pe Daniel s-o înțeleagă. Pentru aceasta, Gabriel avea să ofere o a doua mărturie.

> So he came near where I stood: and when he came, I was afraid, and fell upon my face: but he said unto me, Understand, O son of man: for at the time of the end shall be the vision. Now as he was speaking with me, I was in a deep sleep on my face toward the ground: but he touched me, and set me upright. And he said, Behold, I will make thee know what shall be in the last end of the indignation: for at the time appointed the end shall be. Daniel 8:17–19.

> Sa aki ya pene pene na esika nazalaki kotelema; mpe wana akómaki, nabangaki, mpe nakweyaki elongi na nse; kasi alobaki na ngai: Sosola, ô mwana na moto; mpo emonaneli oyo ezali mpo na ntango ya nsuka. Wana azalaki naino koloba na ngai, nakweyaki na pongi makasi, elongi na ngai etalani na mabele; kasi asimbaki ngai mpe atelemisaki ngai semba. Mpe alobaki: Tala, nakoyebisa yo nini ekosalema na nsuka ya kanda; mpo nsuka ekoya na ntango oyo etyami. Danieli 8:17–19.

Gabriel takes up his job assignment by informing Daniel to, “behold,” which is informing Daniel to consider the next fact. The next fact is that the “last indignation,” of the two “seven times” of Leviticus twenty-six, ends in 1844. The “last indignation” is directly identified as a time prophecy, for it has a “time appointed” that it will “end.” The “indignation” must represent a period of time, for it has a “time appointed” for its ending. If the “indignation” was simply a point in time it would not have an end, it would simply be the point when it took place.

Gabriel își preia însărcinarea de slujbă, spunându-i lui Daniel: „iată”, adică înștiințându-l pe Daniel să ia în considerare următorul fapt. Următorul fapt este că „cea din urmă indignare”, dintre cele două „șapte vremi” din Levitic douăzeci și șase, se încheie în 1844. „Cea din urmă indignare” este identificată în mod direct ca o profeție de timp, căci are un „timp hotărât” în care se va „sfârși”. „Indignarea” trebuie să reprezinte o perioadă de timp, căci are un „timp hotărât” pentru încheierea ei. Dacă „indignarea” ar fi fost pur și simplu un moment în timp, nu ar avea un sfârșit; ar fi pur și simplu momentul în care a avut loc.

The “indignation” had an ending point that is marked, so it represents the end of a period of time. The period of time is represented as “the last indignation.” If there is a last, then there must be a first. The “first indignation” is identified in Daniel chapter eleven, and there it is also a period of time, for the papacy was going to “practice and prosper” until the end of the “indignation”.

„Mânia” avea un punct final stabilit, astfel că ea reprezintă sfârșitul unei perioade de timp. Perioada de timp este reprezentată ca „mânia de pe urmă”. Dacă există una de pe urmă, atunci trebuie să existe și una dintâi. „Mânia dintâi” este identificată în capitolul unsprezece din Daniel, iar acolo este, de asemenea, o perioadă de timp, căci papalitatea urma să „lucreze și să propășească” până la sfârșitul „mâniei”.

> And some of them of understanding shall fall, to try them, and to purge, and to make them white, even to the time of the end: because it is yet for a time appointed. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvellous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished: for that that is determined shall be done. Daniel 11:35, 36.

> Na baadhi yao wenye ufahamu wataanguka, ili kuwajaribu, na kuwatakasa, na kuwafanya weupe, hata wakati wa mwisho; kwa maana bado ni kwa wakati uliowekwa. Naye mfalme atafanya kadiri ya mapenzi yake; naye atajiinua, na kujitukuza juu ya kila mungu, naye atasema mambo ya ajabu dhidi ya Mungu wa miungu, naye atafanikiwa hata ghadhabu itakapokamilika; kwa maana lile lililoamriwa litafanyika. Danieli 11:35, 36.

In these two verses, the king that does according to his will and exalts himself is the subject. Verse thirty-six is the verse Paul paraphrases, as he identifies the “man of sin” who is seated in the temple of God showing himself that he is God. The persecution of the Dark Ages from the year 538 through to 1798 is identified in verse thirty-five, and it continues until “the time of the end” which was 1798, which was the “time appointed.” Verse thirty-six then identifies that the papacy would “prosper” “till the indignation be accomplished.” The verse identifies that the papacy prospered until 1798, at which point, the first “indignation,” had been “accomplished.” God’s prophetic Word had “determined” that the papacy would continue for twelve hundred and sixty years, until 1798, which was the “time of the end.”

În aceste două versete, împăratul care face după voia sa și se înalță pe sine este subiectul. Versetul treizeci și șase este versetul pe care Pavel îl parafrazează, atunci când îl identifică pe „omul fărădelegii”, care șade în templul lui Dumnezeu, arătându-se pe sine că este Dumnezeu. Persecuția Evului Întunecat, din anul 538 până în 1798, este identificată în versetul treizeci și cinci și continuă până la „vremea sfârșitului”, care a fost 1798, și care a fost „vremea hotărâtă”. Versetul treizeci și șase arată apoi că papalitatea avea să „propășească” „până se va sfârși mânia”. Versetul arată că papalitatea a propășit până în 1798, moment în care prima „mânie” fusese „sfârșită”. Cuvântul profetic al lui Dumnezeu „hotărâse” că papalitatea avea să continue timp de o mie două sute șaizeci de ani, până în 1798, care a fost „vremea sfârșitului”.

The first “indignation” ended in 1798, and “the last indignation” ended in 1844. Both indignations are represented as periods of time, which had specific endings, thus identifying them both as time prophecies. Gabriel was commanded by Palmoni to make Daniel understand the appearance vision (“mareh”), of the “evening and mornings” (days) that identified October 22, 1844, and he did so by providing a second witness to that date.

Prima „mânie” s-a încheiat în 1798, iar „cea din urmă mânie” s-a încheiat în 1844. Ambele mânii sunt prezentate ca perioade de timp, care au avut încheieri precise, identificându-le astfel pe amândouă drept profeții de timp. Gabriel a fost poruncit de Palmoni să-l facă pe Daniel să înțeleagă vedenia apariției („mareh”), a „serilor și dimineților” (zilelor) care identifica data de 22 octombrie 1844, și a făcut aceasta oferind o a doua mărturie pentru acea dată.

The “chazon” vision of verse thirteen, which Daniel desired to understand, was the vision of the trampling down that ended at the “time of the end” in 1798. The “mareh” vision of verse fourteen, ended with the appearance of Christ in the Most Holy Place on October 22, 1844, in fulfillment of the time prophecy of twenty-three hundred years, and also the fulfillment of the time prophecy of the twenty-five hundred and twenty years. Both of those time prophecies are represented upon Habakkuk’s sacred tables, which Sister White identifies were directed by the hand of the Lord, and should not be altered.

„Chazon” viđenje iz trinaestog stiha, koje je Danilo želio razumjeti, bilo je viđenje gaženja koje se završilo u „vremenu svršetka” 1798. godine. „Mareh” viđenje iz četrnaestog stiha završilo se pojavom Hrista u Svetinji nad svetinjama 22. oktobra 1844. godine, u ispunjenju vremenskog proročanstva od dvije hiljade i tri stotine godina, a takođe i ispunjenju vremenskog proročanstva od dvije hiljade i pet stotina i dvadeset godina. Oba ta vremenska proročanstva prikazana su na svetim tablicama Avakumovim, za koje sestra White potvrđuje da su bile upravljane rukom Gospodnjom i da ih ne treba mijenjati.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “We have many lessons to learn, and many, many to unlearn. God and heaven alone are infallible. Those who think that they will never have to give up a cherished view, never have occasion to change an opinion, will be disappointed. As long as we hold to our own ideas and opinions with determined persistency, we cannot have the unity for which Christ prayed.” Review and Herald, July 26, 1892.

> „Avem multe lecții de învățat și foarte, foarte multe de dezvățat. Numai Dumnezeu și cerul sunt infailibile. Cei care cred că nu vor trebui niciodată să renunțe la o concepție îndrăgită, că nu vor avea niciodată prilejul să-și schimbe o părere, vor fi dezamăgiți. Câtă vreme ne ținem de propriile noastre idei și păreri cu o stăruință neclintită, nu putem avea unitatea pentru care S-a rugat Hristos.” Review and Herald, 26 iulie 1892.

Back to Articles