Article

# Future for America and July 18, 2020 - Number Two

Viitor pentru America și 18 iulie 2020 - Numărul doi

Eating the Message

A mânca Mesajul

Author

Jeff Pippenger

Published

August 24, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Just before probation closes a command is made to “seal not the sayings of the prophecy of this book.”

Chiar înainte ca timpul de probă să se încheie, se dă porunca: „să nu pecetluiești cuvintele prorociei din cartea aceasta”.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> Na-mi ka kàtannaka, “M̄i rōjrak kōnono ko an rokein ṃōttan laajrak in bok in: bōtaab aolepān ej bed ioon. Eo ej jab jimwe, jen kōtlok an jab jimwe wōt; im eo ej menmen in; im eo ej jeje, jen bed jeje wōt; im eo ej jimwe, jen bed jimwe wōt; im eo ej kōjparok, jen bed kōjparok wōt.” Revelation 22:10, 11.

In chapter five of Revelation, God the Father is seated upon His throne and He has a book in His hand that is sealed with seven seals.

În capitolul cinci al Apocalipsei, Dumnezeu Tatăl este așezat pe tronul Său și are în mâna Sa o carte pecetluită cu șapte peceți.

> And I saw in the right hand of him that sat on the throne a book written within and on the backside, sealed with seven seals. Revelation 5:1.

> Și am văzut în mâna dreaptă a Celui ce ședea pe tron o carte scrisă pe dinăuntru și pe din afară, pecetluită cu șapte peceți. Apocalipsa 5:1.

As the narrative from verse one, continues on through to chapter seven, we find that Jesus, represented as the Lion of the tribe of Judah is the One who takes the book from His Father’s hand and begins to progressively open the seals. When He opens the sixth seal and presents the message represented by the seal, chapter six ends. It ends with a question that leads into chapter seven, where we find the answer to the question raised in the last verse of chapter six.

從第一節開始的敘述一直延續到第七章，我們看到，耶穌——那位被表徵為猶大支派之獅的主——就是從祂父的手中接過書卷，並開始逐步揭開各印的那一位。當祂揭開第六印，並呈現該印所代表的信息時，第六章便告結束。它以一個問題作結，並引入第七章；在第七章中，我們找到對第六章最後一節所提出之問題的答案。

> For the great day of his wrath is come; and who shall be able to stand? Revelation 6:17.

> Căci a venit ziua cea mare a mâniei Lui; și cine va putea sta în picioare? Apocalipsa 6:17.

Chapter seven introduces the one hundred and forty-four thousand and the “great multitude.” After God’s people are presented in chapter seven, then we find the seventh and final of the seals being removed. The only other prophecy in the book of Revelation that has been sealed is the seven thunders of chapter ten. The simple point is that the only prophecy in the book of Revelation that is sealed up and can be unsealed before probation closes is the “seven thunders.”

Capitolul șapte îi prezintă pe cei o sută patruzeci și patru de mii și „marea mulțime”. După ce poporul lui Dumnezeu este prezentat în capitolul șapte, găsim apoi îndepărtată cea de-a șaptea și ultima dintre peceți. Singura altă profeție din cartea Apocalipsei care a fost pecetluită este cea a celor șapte tunete din capitolul zece. Ideea simplă este că singura profeție din cartea Apocalipsei care este pecetluită și poate fi desigilată înainte de încheierea timpului de probă este aceea a „celor șapte tunete”.

For years, if not decades Future for America has identified what the “seven thunders” represent. The “seven thunders” represent the history of the Millerite movement from August 11, 1840 through to October 22, 1844. Sister White confirms this fact and adds that the “seven thunders” also represent “future events that will be disclosed in their order.” A detailed presentation of these facts can be found in Habakkuk’s Tables, for any that are unfamiliar with these prophetic realities.

De ani de zile, dacă nu chiar de decenii, Future for America a identificat ceea ce reprezintă „cele șapte tunete”. „Cele șapte tunete” reprezintă istoria mișcării millerite de la 11 august 1840 până la 22 octombrie 1844. Sora White confirmă acest fapt și adaugă că „cele șapte tunete” reprezintă, de asemenea, „evenimente viitoare care vor fi descoperite în ordinea lor”. O prezentare detaliată a acestor fapte poate fi găsită în Habakkuk’s Tables, pentru oricine nu este familiarizat cu aceste realități profetice.

The truth of the seven thunders that has been presented in the past is still truth, but since August of this year the Lord has removed His hand from these subjects and more understanding has been revealed. We will begin with chapter ten of Revelation, then consider Sister White’s commentary on the chapter. Before we do this, we must identify two points unrelated to the consideration of the seven thunders.

Adevărul despre cele șapte tunete, care a fost prezentat în trecut, este încă adevăr, dar din august al acestui an Domnul Și-a retras mâna de la aceste subiecte și a fost descoperită mai multă înțelegere. Vom începe cu capitolul zece din Apocalipsa, apoi vom lua în considerare comentariul Sorei White asupra capitolului. Înainte de a face aceasta, trebuie să identificăm două puncte fără legătură cu examinarea celor șapte tunete.

The first point is that the identification of the truth of the seven thunders that is now opened up requires several lines of truth to put everything the seven thunders represent in place. Here I pray, is the patience of the saints. The second point connected with this is that the program that produces the audio presentation of these articles has a limitation on the amount of time it can read and speak. The articles must each fit within that period of time. From the outset of this study, I am informing you that it will require a few articles to establish the truth represented by the seven thunders. Now to chapter ten.

Primul punct este că identificarea adevărului celor șapte tunete, care este acum deschis, cere mai multe linii ale adevărului pentru a așeza la locul lor toate lucrurile pe care le reprezintă cele șapte tunete. Aici, mă rog, este răbdarea sfinților. Al doilea punct legat de aceasta este că programul care produce prezentarea audio a acestor articole are o limitare în privința timpului pe care îl poate citi și rosti. Fiecare articol trebuie să se încadreze în acea perioadă de timp. De la începutul acestui studiu, vă aduc la cunoștință că vor fi necesare câteva articole pentru a statornici adevărul reprezentat de cele șapte tunete. Acum, la capitolul zece.

> And I saw another mighty angel come down from heaven, clothed with a cloud: and a rainbow was upon his head, and his face was as it were the sun, and his feet as pillars of fire: And he had in his hand a little book open: and he set his right foot upon the sea, and his left foot on the earth, And cried with a loud voice, as when a lion roareth: and when he had cried, seven thunders uttered their voices. And when the seven thunders had uttered their voices, I was about to write: and I heard a voice from heaven saying unto me, Seal up those things which the seven thunders uttered, and write them not. And the angel which I saw stand upon the sea and upon the earth lifted up his hand to heaven, And sware by him that liveth for ever and ever, who created heaven, and the things that therein are, and the earth, and the things that therein are, and the sea, and the things which are therein, that there should be time no longer: But in the days of the voice of the seventh angel, when he shall begin to sound, the mystery of God should be finished, as he hath declared to his servants the prophets. And the voice which I heard from heaven spake unto me again, and said, Go and take the little book which is open in the hand of the angel which standeth upon the sea and upon the earth. And I went unto the angel, and said unto him, Give me the little book. And he said unto me, Take it, and eat it up; and it shall make thy belly bitter, but it shall be in thy mouth sweet as honey. And I took the little book out of the angel’s hand, and ate it up; and it was in my mouth sweet as honey: and as soon as I had eaten it, my belly was bitter. And he said unto me, Thou must prophesy again before many peoples, and nations, and tongues, and kings. Revelation 10:1–11.

> Și am văzut un alt înger puternic coborându-se din cer, îmbrăcat cu un nor; și deasupra capului lui era curcubeul, iar fața lui era ca soarele, și picioarele lui ca niște stâlpi de foc. Și avea în mână o cărticică deschisă; și și-a pus piciorul drept pe mare, iar pe cel stâng pe pământ, și a strigat cu glas tare, cum răcnește un leu; și, când a strigat, cele șapte tunete și-au rostit glasurile. Și când cele șapte tunete și-au rostit glasurile, eram gata să scriu; și am auzit un glas din cer zicându-mi: Pecetluiește cele ce au rostit cele șapte tunete și nu le scrie. Și îngerul pe care l-am văzut stând pe mare și pe pământ și-a ridicat mâna spre cer și a jurat pe Cel ce trăiește în vecii vecilor, care a creat cerul și cele ce sunt în el, și pământul și cele ce sunt pe el, și marea și cele ce sunt în ea, că nu va mai fi timp; ci în zilele glasului îngerului al șaptelea, când va începe să sune din trâmbiță, taina lui Dumnezeu se va sfârși, după cum a binevestit robilor Săi, prorocii. Și glasul pe care îl auzisem din cer mi-a vorbit iarăși și a zis: Du-te și ia cărticica deschisă din mâna îngerului care stă pe mare și pe pământ. Și m-am dus la înger și i-am zis: Dă-mi cărticica. Și el mi-a zis: Ia-o și mănânc-o; ea îți va amărî pântecele, dar în gura ta va fi dulce ca mierea. Și am luat cărticica din mâna îngerului și am mâncat-o; și în gura mea a fost dulce ca mierea; și, după ce am mâncat-o, pântecele mi s-a amărât. Și el mi-a zis: Trebuie să prorocești din nou înaintea multor popoare, și neamuri, și limbi, și împărați. Apocalipsa 10:1–11.

Commenting on chapter ten, Sister White states:

Comentând asupra capitolului zece, sora White declară:

> “The mighty angel who instructed John was no less a personage than Jesus Christ. Setting His right foot on the sea, and His left upon the dry land, shows the part which He is acting in the closing scenes of the great controversy with Satan. This position denotes His supreme power and authority over the whole earth. The controversy had waxed stronger and more determined from age to age, and will continue to do so, to the concluding scenes when the masterly working of the powers of darkness shall reach their height. Satan, united with evil men, will deceive the whole world and the churches who receive not the love of the truth. But the mighty angel demands attention. He cries with a loud voice. He is to show the power and authority of His voice to those who have united with Satan to oppose the truth.

> “ძლიერი ანგელოზი, რომელმაც იოანეს დამოძღვრა, სხვა არავინ იყო, თუ არა იესო ქრისტე. ის, რომ მან თავისი მარჯვენა ფეხი ზღვაზე დადგა, ხოლო მარცხენა — ხმელეთზე, აჩვენებს იმ როლს, რომელსაც იგი ასრულებს სატანასთან დიდი ბრძოლის დასკვნით სცენებში. ეს მდგომარეობა აღნიშნავს მის უზენაეს ძალასა და ხელმწიფებას მთელი დედამიწის მიმართ. ეს ბრძოლა საუკუნიდან საუკუნემდე სულ უფრო ძლიერდებოდა და უფრო შეურიგებელი ხდებოდა, და ასე გაგრძელდება საბოლოო სცენებამდე, როდესაც სიბნელის ძალთა ოსტატურად წარმართული მოქმედება უმაღლეს მწვერვალს მიაღწევს. სატანა, ბოროტ ადამიანებთან შეერთებული, აცდუნებს მთელ მსოფლიოს და იმ ეკლესიებსაც, რომლებიც ჭეშმარიტების სიყვარულს არ იღებენ. მაგრამ ძლიერი ანგელოზი მოითხოვს ყურადღებას. იგი ძლიერი ხმით ღაღადებს. მან უნდა აუწყოს თავისი ხმის ძალა და ხელმწიფება მათ, ვინც სატანას შეუერთდა ჭეშმარიტების წინააღმდეგ საბრძოლველად.”

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order. Daniel shall stand in his lot at the end of the days. John sees the little book unsealed. Then Daniel’s prophecies have their proper place in the first, second, and third angels’ messages to be given to the world. The unsealing of the little book was the message in relation to time.

> „După ce aceste șapte tunete și-au rostit glasurile, porunca îi este dată lui Ioan, ca și lui Daniel, cu privire la cărticică: «Pecetluiește lucrurile pe care le-au rostit cele șapte tunete.» Acestea se referă la evenimente viitoare care vor fi descoperite la vremea și în ordinea lor. Daniel va sta în partea lui la sfârșitul zilelor. Ioan vede cărticica desigilată. Atunci profețiile lui Daniel își au locul lor cuvenit în mesajele primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger, care urmează să fie date lumii. Desigilarea cărticelei a fost mesajul în legătură cu timpul.”

> “The books of Daniel and the Revelation are one. One is a prophecy, the other a revelation; one a book sealed, the other a book opened. John heard the mysteries which the thunders uttered, but he was commanded not to write them.

> „Cărțile lui Daniel și Apocalipsa sunt una. Una este o prorocie, cealaltă o descoperire; una, o carte pecetluită, cealaltă, o carte deschisă. Ioan a auzit tainele pe care le-au rostit tunetele, dar i s-a poruncit să nu le scrie.”

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages. It was not best for the people to know these things, for their faith must necessarily be tested. In the order of God most wonderful and advanced truths would be proclaimed. The first and second angels’ messages were to be proclaimed, but no further light was to be revealed before these messages had done their specific work. This is represented by the angel standing with one foot on the sea, proclaiming with a most solemn oath that time should be no longer.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> „Lumina specială dată lui Ioan, care a fost exprimată în cele șapte tunete, a fost o descriere a evenimentelor care aveau să se petreacă sub mesajele primului și celui de-al doilea înger. Nu era spre binele poporului să cunoască aceste lucruri, căci credința lor trebuia în mod necesar să fie pusă la încercare. În rânduiala lui Dumnezeu urmau să fie proclamate adevăruri dintre cele mai minunate și înaintate. Mesajele primului și celui de-al doilea înger trebuiau să fie proclamate, dar nu urma să fie descoperită nicio lumină suplimentară înainte ca aceste mesaje să-și fi împlinit lucrarea lor specifică. Acest lucru este reprezentat de îngerul care stă cu un picior pe mare, proclamând cu un jurământ cât se poate de solemn că timpul nu va mai fi.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volumul 7, 971.

The “mighty angel” who descended on August 11, 1840 was Christ, and he had a message in his hand that John was told to eat. What John ate was a message, but it was distinctly a message that was to be taken to God’s people, and not the world. It is important to recognize who the target audience is in the passage, for even though Christ descended on August 11, 1840, marking the empowerment of the first angel’s message, and thus identifying when the first angel’s message would be carried to the entire world, the little book that John was to eat is identifying when Protestantism surrendered the mantle of Protestantism unto the Millerites. When Christ descended with the little book, He was terminating His covenant relationship with the church from the wilderness and simultaneously identifying the Millerite people as His new chosen covenant people. The Millerites were a people who had formerly not been the people of God. The prophets never contradict each other.

“Îngerul puternic” care a coborât la 11 august 1840 a fost Hristos, și El avea în mână o solie pe care lui Ioan i s-a spus s-o mănânce. Ceea ce a mâncat Ioan a fost o solie, însă în mod distinct era o solie care trebuia dusă poporului lui Dumnezeu, și nu lumii. Este important să se recunoască cine este publicul-țintă în acest pasaj, căci, deși Hristos a coborât la 11 august 1840, marcând împuternicirea soliei primului înger și, astfel, identificând momentul în care solia primului înger avea să fie purtată întregii lumi, cărticica pe care Ioan trebuia s-o mănânce identifică momentul în care protestantismul a predat mantia protestantismului milleriților. Când Hristos a coborât cu cărticica, El punea capăt relației Sale de legământ cu biserica din pustie și, simultan, îi identifica pe milleriți drept noul Său popor ales al legământului. Milleriții erau un popor care mai înainte nu fusese poporul lui Dumnezeu. Profeții nu se contrazic niciodată.

> And he said unto me, Son of man, stand upon thy feet, and I will speak unto thee. And the spirit entered into me wh en he spake unto me, and set me upon my feet, that I heard him that spake unto me. And he said unto me, Son of man, I send thee to the children of Israel, to a rebellious nation that hath rebelled against me: they and their fathers have transgressed against me, even unto this very day. For they are impudent children and stiffhearted. I do send thee unto them; and thou shalt say unto them, Thus saith the Lord God. And they, whether they will hear, or whether they will forbear, (for they are a rebellious house,) yet shall know that there hath been a prophet among them. And thou, son of man, be not afraid of them, neither be afraid of their words, though briers and thorns be with thee, and thou dost dwell among scorpions: be not afraid of their words, nor be dismayed at their looks, though they be a rebellious house. And thou shalt speak my words unto them, whether they will hear, or whether they will forbear: for they are most rebellious. But thou, son of man, hear what I say unto thee; Be not thou rebellious like that rebellious house: open thy mouth, and eat that I give thee. And when I looked, behold, an hand was sent unto me; and, lo, a roll of a book was therein; And he spread it before me; and it was written within and without: and there was written therein lamentations, and mourning, and woe. Moreover he said unto me, Son of man, eat that thou findest; eat this roll, and go speak unto the house of Israel. So I opened my mouth, and he caused me to eat that roll. And he said unto me, Son of man, cause thy belly to eat, and fill thy bowels with this roll that I give thee. Then did I eat it; and it was in my mouth as honey for sweetness. And he said unto me, Son of man, go, get thee unto the house of Israel, and speak with my words unto them. For thou art not sent to a people of a strange speech and of an hard language, but to the house of Israel; Not to many people of a strange speech and of an hard language, whose words thou canst not understand. Surely, had I sent thee to them, they would have hearkened unto thee. But the house of Israel will not hearken unto thee; for they will not hearken unto me: for all the house of Israel are impudent and hardhearted. Behold, I have made thy face strong against their faces, and thy forehead strong against their foreheads. As an adamant harder than flint have I made thy forehead: fear them not, neither be dismayed at their looks, though they be a rebellious house. Moreover he said unto me, Son of man, all my words that I shall speak unto thee receive in thine heart, and hear with thine ears. Ezekiel 2:1–3:10.

> Și mi-a zis: „Fiul omului, stai în picioare și îți voi vorbi.” Și duhul a intrat în mine când mi-a vorbit și m-a pus pe picioarele mele, ca să aud pe Cel ce-mi vorbea. Și mi-a zis: „Fiul omului, te trimit la copiii lui Israel, la un neam răzvrătit care s-a răzvrătit împotriva Mea; ei și părinții lor au păcătuit împotriva Mea până în ziua de astăzi. Căci sunt copii cu obraz tare și cu inimă împietrită. Te trimit la ei; și să le spui: «Așa vorbește Domnul Dumnezeu.» Și ei, fie că vor asculta, fie că se vor împotrivi, (căci sunt o casă răzvrătită,) totuși vor ști că a fost un proroc în mijlocul lor. Iar tu, fiul omului, să nu te temi de ei, nici să nu te temi de cuvintele lor, chiar dacă mărăcini și spini sunt cu tine și locuiești printre scorpioni: să nu te temi de cuvintele lor și să nu te înspăimânți de privirile lor, deși sunt o casă răzvrătită. Să le spui cuvintele Mele, fie că vor asculta, fie că se vor împotrivi; căci sunt foarte răzvrătiți. Dar tu, fiul omului, ascultă ce-ți spun; nu fi răzvrătit ca acea casă răzvrătită: deschide-ți gura și mănâncă ce-ți dau.” Și, când m-am uitat, iată că o mână era întinsă spre mine; și, iată, în ea era un sul de carte; și l-a desfășurat înaintea mea; și era scris pe dinăuntru și pe dinafară; și în el erau scrise plângeri, jale și vaiete. Mai departe mi-a zis: „Fiul omului, mănâncă ce găsești; mănâncă sulul acesta și du-te, vorbește casei lui Israel.” Atunci mi-am deschis gura și El m-a făcut să mănânc sulul acela. Și mi-a zis: „Fiul omului, hrănește-ți pântecele și umple-ți măruntaiele cu sulul acesta pe care ți-l dau.” L-am mâncat și în gura mea a fost dulce ca mierea. Și mi-a zis: „Fiul omului, du-te la casa lui Israel și vorbește-le cu cuvintele Mele. Căci nu ești trimis la un popor cu vorbire neînțeleasă și cu limbă greoaie, ci la casa lui Israel; nu la multe popoare cu vorbire neînțeleasă și cu limbă greoaie, ale căror cuvinte nu le poți înțelege. Cu siguranță, dacă te-aș trimite la ele, te-ar asculta. Dar casa lui Israel nu va voi să te asculte; fiindcă nu voiește să Mă asculte pe Mine; căci toată casa lui Israel are obrazul tare și inima împietrită. Iată, ți-am făcut fața tare împotriva fețelor lor și fruntea tare împotriva frunților lor. Ți-am făcut fruntea ca diamantul, mai tare decât cremenea: nu te teme de ei și nu te înspăimânta de privirile lor, deși sunt o casă răzvrătită.” Mai departe mi-a zis: „Fiul omului, primește în inima ta toate cuvintele Mele pe care ți le voi spune și ascultă-le cu urechile tale.” Ezechiel 2:1–3:10.

When Christ descended with the little book which John took and ate, it was in his “mouth as honey for sweetness.” John the Revelator and Ezekiel, both take a message from Christ’s “hand.” Ezekiel, and therefore John had a message to deliver to “the house of Israel,” not to those outside of Israel. If those outside Israel would have heard the message, they would have accepted it, but not Israel, for “all the house” of Israel “are impudent and hardhearted.” The complete house of Israel (all the house) was totally rebellious. Israel in 1840 was represented in Revelation chapter ten as the church in the wilderness. They had filled the cup of their probationary time.

Când Hristos S-a coborât cu cărticica pe care Ioan a luat-o și a mâncat-o, ea era în „gura” lui „dulce ca mierea”. Ioan Revelatorul și Ezechiel primesc amândoi o solie din „mâna” lui Hristos. Ezechiel, și prin urmare Ioan, aveau o solie de vestit „casei lui Israel”, nu celor din afara lui Israel. Dacă cei din afara lui Israel ar fi auzit solia, ar fi primit-o, dar nu Israelul, căci „toată casa” lui Israel „are fruntea nerușinată și inima împietrită”. Întreaga casă a lui Israel (toată casa) era pe deplin răzvrătită. Israelul din 1840 era reprezentat în Apocalipsa, capitolul zece, ca biserica din pustie. Ei umpluseră cupa timpului lor de probă.

Though the message would not be heard by Israel, the prophet was still commanded to take them the message of the little book, for the purpose of holding them accountable for rejecting the light of the first angel. In the books of judgment, they were to be held accountable for refusing to hear the message of the “prophet” that had been “among them.” Rejecting the prophet is to reject the message that had been given to the prophet by the angel Gabriel, who had himself received that message from Christ, who had received it from the Father. When Christ descended with the message of the little book in His hand it paralleled when the Holy Spirit descended at His baptism. That had been prefigured by Moses at the burning bush, and that very same waymark that exists in every reformatory movement.

यद्यपि यह संदेश इस्राएल द्वारा नहीं सुना जाने वाला था, तौभी भविष्यद्वक्ता को उन्हें छोटी पुस्तक का संदेश पहुँचाने की आज्ञा दी गई, ताकि प्रथम स्वर्गदूत के प्रकाश को अस्वीकार करने के कारण वे उत्तरदायी ठहराए जाएँ। न्याय की पुस्तकों में उन्हें इस बात के लिए उत्तरदायी ठहराया जाना था कि उन्होंने उस “भविष्यद्वक्ता” के संदेश को सुनने से इन्कार किया जो “उनके बीच” रहा था। भविष्यद्वक्ता को अस्वीकार करना उस संदेश को अस्वीकार करना है जो स्वर्गदूत गब्रिएल द्वारा भविष्यद्वक्ता को दिया गया था, और जिसे गब्रिएल ने स्वयं मसीह से प्राप्त किया था, तथा मसीह ने उसे पिता से प्राप्त किया था। जब मसीह अपने हाथ में छोटी पुस्तक का संदेश लिए हुए उतरे, तो यह उस समय के समानान्तर था जब पवित्र आत्मा उनके बपतिस्मा के समय उतरा था। इसका पूर्वाभास मूसा द्वारा जलती हुई झाड़ी के पास कराया गया था, और यही वही मार्गचिह्न है जो प्रत्येक सुधारात्मक आन्दोलन में विद्यमान होता है।

> “The work of God in the earth presents, from age to age, a striking similarity in every great reformation or religious movement. The principles of God’s dealing with men are ever the same. The important movements of the present have their parallel in those of the past, and the experience of the church in former ages has lessons of great value for our own time.” The Great Controversy, 343.

> „Lucrarea lui Dumnezeu pe pământ prezintă, din veac în veac, o asemănare izbitoare în fiecare mare reformă sau mișcare religioasă. Principiile după care Dumnezeu Se poartă cu oamenii sunt întotdeauna aceleași. Mișcările importante ale prezentului își au corespondentul în cele din trecut, iar experiența bisericii din veacurile trecute are lecții de mare valoare pentru timpul nostru.” Tragedia veacurilor, 343.

The demise of the Ottoman supremacy on August 11, 1840, (which is when John and Ezekiel ate the little book that was in Christ’s “hand,”) marks the “empowerment” of the first angel’s message that had “arrived” at the “time of the end” in 1798. It was “empowered” by the confirmation of the premier prophetic rule of the Millerites; the year for a day principle. Christ then began to erect the Millerite temple foundation, as He had done at His baptism.

Declinul supremației otomane, la 11 august 1840, (care este momentul când Ioan și Ezechiel au mâncat cărticica ce se afla în „mâna” lui Hristos,) marchează „împuternicirea” soliei primului înger, care „ajunsese” la „vremea sfârșitului” în 1798. Ea a fost „împuternicită” prin confirmarea regulii profetice de căpetenie a milleriților: principiul o zi pentru un an. Atunci Hristos a început să ridice temelia templului millerit, așa cum făcuse la botezul Său.

> “Nathanael’s wavering faith was now strengthened, and he answered and said, ‘Rabbi, thou art the son of God; thou art the King of Israel. Jesus answered and said unto him, Because I said unto thee, I saw thee under the fig tree, believest thou? Thou shalt see greater things than these. And he saith unto him, Verily, verily, I say unto you, Hereafter ye shall see Heaven open, and the angels of God ascending and descending upon the Son of Man.’

> „Credința șovăielnică a lui Natanael a fost acum întărită, iar el a răspuns și a zis: «Rabi, Tu ești Fiul lui Dumnezeu; Tu ești Împăratul lui Israel.» Isus a răspuns și i-a zis: «Pentru că ți-am spus că te-am văzut sub smochin, crezi? Lucruri mai mari decât acestea vei vedea.» Și i-a zis: «Adevărat, adevărat vă spun, de acum încolo veți vedea Cerul deschis și pe îngerii lui Dumnezeu suindu-se și coborând peste Fiul Omului.»”

> “In these first few disciples the foundation of the Christian church was being laid by individual effort. John first directed two of his disciples to Christ. Then one of these finds a brother, and brings him to Christ. He then calls Philip to follow him, and he went in search of Nathanael.” Spirit of Prophecy, volume 2, 66.

> „În acești primi câțiva ucenici se punea, prin efort individual, temelia Bisericii creștine. Ioan i-a îndrumat mai întâi pe doi dintre ucenicii săi la Hristos. Apoi unul dintre aceștia găsește un frate și-l aduce la Hristos. El îl cheamă apoi pe Filip să-L urmeze, iar acesta a pornit în căutarea lui Natanael.” Spirit of Prophecy, volumul 2, 66.

When Christ descended on August 11, 1840 with the little book open in His hand, it had been prefigured in the reform movement of Christ’s earthly history, for every reform movement possesses the identical waymarks. Moses and the reformatory movement he led out in had the same waymark. The experience of Moses at the burning bush typified the Holy Spirit descending at Christ baptism, that in turn typified 1840, which in turn typifies September 11, 2001 when the mighty angel of Revelation eighteen descended.

Atunci când Hristos a coborât la 11 august 1840, cu cărticica deschisă în mâna Sa, aceasta fusese prefigurată în mișcarea de reformă din istoria pământească a lui Hristos, căci fiecare mișcare de reformă posedă aceleași semne de hotar. Moise și mișcarea de reformă pe care a condus-o afară au avut același semn de hotar. Experiența lui Moise la rugul aprins a prefigurat coborârea Duhului Sfânt la botezul lui Hristos, care, la rândul ei, a prefigurat anul 1840, care, la rândul său, prefigurează 11 septembrie 2001, când îngerul puternic din Apocalipsa optsprezece a coborât.

The “arrival” of the first angel’s message, and the “arrival” of the second angel’s message and the “arrival” of the third angel’s message are all represented by angels. The first angel has a little book in his hand, the second had a writing in his hand and the third had a parchment in his hand. Upon the testimony of two or three a truth is established. All three angels, whether at their arrival or empowerment have a message in their hand.

„Venirea” soliei primului înger, și „venirea” soliei celui de-al doilea înger, precum și „venirea” soliei celui de-al treilea înger, sunt toate reprezentate prin îngeri. Primul înger are o cărticică în mână, al doilea avea o scriere în mână, iar al treilea avea un pergament în mână. Pe mărturia a doi sau a trei se statornicește un adevăr. Toți cei trei îngeri, fie la venirea lor, fie la împuternicirea lor, au o solie în mână.

John and Ezekiel represent those that ate the message when the first angel’s message was “empowered,” which is a different historical waymark than when the first angel’s message “arrived” in 1798.

Ioan și Ezechiel îi reprezintă pe aceia care au mâncat solia atunci când solia primului înger a fost „împuternicită”, ceea ce constituie un reper istoric diferit de momentul în care solia primului înger „a sosit” în 1798.

The difference between the “arrival” of a message and its “empowerment” is an extremely important distinction to note. As we consider the following passage take note that the purpose of the first angel is identical to the purpose of the angel in Revelation eighteen that lightens the earth with his glory. Also note that each message causes a division producing two classes of worshippers.

Diferența dintre „venirea” unei solii și „împuternicirea” ei este o distincție extrem de importantă care trebuie observată. Pe măsură ce luăm în considerare pasajul următor, observați că scopul primului înger este identic cu scopul îngerului din Apocalipsa 18, care luminează pământul cu slava sa. De asemenea, observați că fiecare solie provoacă o separare, formând două categorii de închinători.

> “I was shown the interest which all heaven had taken in the work going on upon the earth. Jesus commissioned a mighty angel [the first angel] to descend and warn the inhabitants of the earth to prepare for His second appearing. As the angel left the presence of Jesus in heaven, an exceedingly bright and glorious light went before him. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory and warn man of the coming wrath of God. Multitudes received the light. Some of these seemed to be very solemn, while others were joyful and enraptured. All who received the light turned their faces toward heaven and glorified God. Though it was shed upon all, some merely came under its influence, but did not heartily receive it. Many were filled with great wrath. Ministers and people united with the vile and stoutly resisted the light shed by the mighty angel. But all who received it withdrew from the world and were closely united with one another.

> „Mi-a fost arătat interesul pe care întregul cer îl manifesta față de lucrarea care se desfășura pe pământ. Isus a însărcinat un înger puternic [primul înger] să coboare și să-i avertizeze pe locuitorii pământului să se pregătească pentru a doua Sa arătare. Când îngerul a părăsit prezența lui Isus în cer, o lumină nespus de strălucitoare și glorioasă mergea înaintea lui. Mi s-a spus că misiunea lui era să lumineze pământul cu slava sa și să-l avertizeze pe om cu privire la mânia viitoare a lui Dumnezeu. Mulțimi au primit lumina. Unii dintre aceștia păreau a fi foarte solemni, în timp ce alții erau plini de bucurie și răpiți de încântare. Toți cei care au primit lumina și-au întors fețele spre cer și L-au slăvit pe Dumnezeu. Deși ea era revărsată asupra tuturor, unii au ajuns doar sub influența ei, dar nu au primit-o din toată inima. Mulți s-au umplut de o mare mânie. Slujitori și oameni din popor s-au unit cu cei stricați și au împotrivit cu hotărâre luminii revărsate de îngerul cel puternic. Dar toți cei care au primit-o s-au retras din lume și au fost strâns uniți unii cu alții.

> “Satan and his angels were busily engaged in seeking to attract the minds of as many as possible from the light. The company who rejected it were left in darkness. I saw the angel of God watching with the deepest interest His professed people, to record the character which they developed as the message of heavenly origin was presented to them. And as very many who professed love for Jesus turned from the heavenly message with scorn, derision, and hatred, an angel with a parchment in his hand made the shameful record. All heaven was filled with indignation that Jesus should be thus slighted by His professed followers.

> „Satana și îngerii lui erau ocupați cu zel să caute să abată mintea a cât mai multora de la lumină. Ceata care a respins-o a fost lăsată în întuneric. Am văzut îngerul lui Dumnezeu urmărind cu cel mai profund interes pe poporul Său mărturisitor, pentru a consemna caracterul pe care îl dezvoltau pe măsură ce le era prezentată solia de origine cerească. Și, pe când foarte mulți dintre cei care mărturiseau că-L iubesc pe Isus se întorceau de la solia cerească cu dispreț, batjocură și ură, un înger cu un pergament în mână făcea acea înregistrare rușinoasă. Tot cerul era plin de indignare pentru că Isus era astfel disprețuit de cei ce mărturiseau că sunt urmașii Săi.״

> “I saw the disappointment of the trusting ones, as they did not see their Lord at the expected time. It had been God’s purpose to conceal the future and to bring His people to a point of decision. Without the preaching of definite time for the coming of Christ, the work designed of God would not have been accomplished. Satan was leading very many to look far in the future for the great events connected with the judgment and the end of probation. It was necessary that the people be brought to seek earnestly for a present preparation.

> „Am văzut dezamăgirea celor care se încredeau, deoarece nu L-au văzut pe Domnul lor la timpul așteptat. Fusese planul lui Dumnezeu să ascundă viitorul și să-Și aducă poporul într-un punct de hotărâre. Fără propovăduirea unui timp precis pentru venirea lui Hristos, lucrarea rânduită de Dumnezeu nu ar fi fost împlinită. Satana îi conducea pe foarte mulți să privească departe în viitor spre marile evenimente legate de judecată și de încheierea timpului de probă. Era necesar ca poporul să fie adus să caute cu stăruință o pregătire prezentă.”

> “As the time passed, those who had not fully received the light of the angel united with those who had despised the message, and they turned upon the disappointed ones with ridicule. Angels marked the situation of Christ’s professed followers. The passing of the definite time had tested and proved them, and very many were weighed in the balance and found wanting. They loudly claimed to be Christians, yet in almost every particular failed to follow Christ. Satan exulted at the state of the professed followers of Jesus.

> „Pe măsură ce timpul a trecut, aceia care nu primiseră pe deplin lumina îngerului s-au unit cu cei care disprețuiseră solia, și s-au întors împotriva celor dezamăgiți cu batjocură. Îngerii au observat starea pretinșilor urmași ai lui Hristos. Trecerea timpului hotărât i-a pus la probă și i-a dovedit, iar foarte mulți au fost cântăriți în balanță și găsiți lipsiți. Ei pretindeau cu glas tare că sunt creștini, dar, în aproape fiecare privință, nu au urmat pe Hristos. Satana exulta din pricina stării pretinșilor urmași ai lui Isus.”

> “He had them in his snare. He had led the majority to leave the straight path, and they were attempting to climb up to heaven some other way. Angels saw the pure and holy mixed up with sinners in Zion and with world-loving hypocrites. They had watched over the true disciples of Jesus; but the corrupt were affecting the holy. Those whose hearts burned with an intense desire to see Jesus were forbidden by their professed brethren to speak of His coming. Angels viewed the scene and sympathized with the remnant who loved the appearing of their Lord.

> „Îi avea în lațul său. El îi determinase pe cei mai mulți să părăsească calea cea dreaptă, iar ei încercau să se suie la cer pe altă cale. Îngerii i-au văzut pe cei curați și sfinți amestecați în Sion cu păcătoșii și cu fățarnicii iubitori de lume. Ei vegheaseră asupra adevăraților ucenici ai lui Isus; însă cei stricați îi influențau pe cei sfinți. Celor ale căror inimi ardeau de o dorință aprinsă de a-L vedea pe Isus li se interzicea de către cei ce se declarau frații lor să vorbească despre venirea Lui. Îngerii priveau scena și simțeau împreună cu rămășița care iubea arătarea Domnului ei.”

> “Another mighty angel [the second angel] was commissioned to descend to earth. Jesus placed in his hand a writing, and as he came to the earth, he cried, ‘Babylon is fallen, is fallen.’ Then I saw the disappointed ones again raise their eyes to heaven, looking with faith and hope for their Lord’s appearing. But many seemed to remain in a stupid state, as if asleep; yet I could see the trace of deep sorrow upon their countenances. The disappointed ones saw from the Scriptures that they were in the tarrying time, and that they must patiently wait the fulfillment of the vision. The same evidence which led them to look for their Lord in 1843, led them to expect Him in 1844. Yet I saw that the majority did not possess that energy which marked their faith in 1843. Their disappointment had dampened their faith.

> „Un alt înger puternic [al doilea înger] a fost însărcinat să coboare pe pământ. Isus a pus în mâna lui o scriere și, când a venit pe pământ, a strigat: «A căzut Babilonul, a căzut.» Apoi i-am văzut din nou pe cei dezamăgiți ridicându-și ochii spre cer, privind cu credință și speranță spre arătarea Domnului lor. Dar mulți păreau să rămână într-o stare de toropeală, ca și cum ar fi dormit; totuși, puteam vedea pe chipurile lor urma unei adânci întristări. Cei dezamăgiți au văzut din Scripturi că se aflau în vremea de întârziere și că trebuiau să aștepte cu răbdare împlinirea vedeniei. Aceeași dovadă care i-a determinat să-L aștepte pe Domnul lor în 1843 i-a făcut să-L aștepte în 1844. Totuși, am văzut că majoritatea nu aveau acea energie care le caracteriza credința în 1843. Dezamăgirea le stinsese credința.”

> “As the people of God united in the cry of the second angel, the heavenly host marked with the deepest interest the effect of the message. They saw many who bore the name of Christians turn with scorn and derision upon those who had been disappointed. As the words fell from mocking lips, ‘You have not gone up yet!’ an angel wrote them. Said the angel, ‘They mock God.’ I was pointed back to a similar sin committed in ancient times. Elijah had been translated to heaven, and his mantle had fallen upon Elisha. Then wicked youth, who had learned from their parents to despise the man of God, followed Elisha, and mockingly cried, ‘Go up, thou bald head; go up, thou bald head.’ In thus insulting His servant, they insulted God and met their punishment then and there. In like manner, those who have scoffed and mocked at the idea of the saints’ going up, will be visited with the wrath of God, and will be made to feel that it is not a light thing to trifle with their Maker.

> „Wakati watu wa Mungu walipoungana katika kilio cha malaika wa pili, jeshi la mbinguni liliangalia kwa shauku ya ndani kabisa matokeo ya ujumbe huo. Waliona wengi waliokuwa wakijulikana kwa jina la Wakristo wakigeuka kwa dharau na kejeli dhidi ya wale waliokuwa wamekata tamaa. Maneno yalipotoka katika midomo ya dhihaka, ‘Bado hamjapanda!’ malaika mmoja aliyaandika. Malaika huyo akasema, ‘Wanamdharau Mungu.’ Nikaelekezwa nyuma kwenye dhambi ya namna iyo hiyo iliyotendwa nyakati za kale. Eliya alikuwa amechukuliwa kwenda mbinguni, na vazi lake lilikuwa limemwangukia Elisha. Ndipo vijana waovu, waliokuwa wamejifunza kutoka kwa wazazi wao kumdharau mtu wa Mungu, wakamfuata Elisha, na kwa dhihaka wakapaza sauti, ‘Panda, wewe mwenye kipara; panda, wewe mwenye kipara.’ Kwa kumtukana hivyo mtumishi Wake, walimtukana Mungu, na wakapata adhabu yao papo hapo. Vivyo hivyo, wale ambao wamedhihaki na kubeza wazo la watakatifu kupaa juu, watatembelewa na ghadhabu ya Mungu, nao watafanywa wajisikie kwamba si jambo dogo kumfanyia Muumba wao mzaha.”

> “Jesus commissioned other angels to fly quickly to revive and strengthen the drooping faith of His people and prepare them to understand the message of the second angel and the important move which was soon to be made in heaven. I saw these angels receive great power and light from Jesus and fly quickly to earth to fulfill their commission to aid the second angel in his work. A great light shone upon the people of God as the angels cried, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him.’ Then I saw these disappointed ones rise and in harmony with the second angel proclaim, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him.’ The light from the angels penetrated the darkness everywhere. Satan and his angels sought to hinder this light from spreading and having its designed effect. They contended with the angels from heaven, telling them that God had deceived the people, and that with all their light and power they could not make the world believe that Christ was coming. But notwithstanding Satan strove to hedge up the way and draw the minds of the people from the light, the angels of God continued their work….

> „Isus a însărcinat alți îngeri să zboare degrabă pentru a reînvia și întări credința slăbită a poporului Său și să-l pregătească să înțeleagă solia celui de-al doilea înger și mișcarea importantă care urma curând să aibă loc în cer. Am văzut că acești îngeri au primit de la Isus mare putere și lumină și au zburat repede spre pământ pentru a-și împlini însărcinarea de a-l ajuta pe al doilea înger în lucrarea sa. O mare lumină a strălucit asupra poporului lui Dumnezeu, în timp ce îngerii strigau: «Iată, Mirele vine; ieșiți-I în întâmpinare!» Apoi i-am văzut pe acești dezamăgiți ridicându-se și, în armonie cu cel de-al doilea înger, proclamând: «Iată, Mirele vine; ieșiți-I în întâmpinare!» Lumina venită de la îngeri a pătruns pretutindeni în întuneric. Satana și îngerii lui au căutat să împiedice răspândirea acestei lumini și producerea efectului pentru care fusese rânduită. Ei s-au împotrivit îngerilor din cer, spunându-le că Dumnezeu înșelase poporul și că, cu toată lumina și puterea lor, nu puteau face lumea să creadă că Hristos venea. Dar, cu toate că Satana se străduia să închidă calea și să abată mințile oamenilor de la lumină, îngerii lui Dumnezeu și-au continuat lucrarea….”

> “As the ministration of Jesus closed in the holy place, and He passed into the holiest, and stood before the ark containing the law of God, He sent another mighty angel with a third message to the world. A parchment was placed in the angel’s hand, and as he descended to the earth in power and majesty, he proclaimed a fearful warning, with the most terrible threatening ever borne to man. This message was designed to put the children of God upon their guard, by showing them the hour of temptation and anguish that was before them. Said the angel, ‘They will be brought into close combat with the beast and his image. Their only hope of eternal life is to remain steadfast. Although their lives are at stake, they must hold fast the truth.’ The third angel closes his message thus: ‘Here is the patience of the saints: here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ As he repeated these words, he pointed to the heavenly sanctuary. The minds of all who embrace this message are directed to the most holy place, where Jesus stands before the ark, making His final intercession for all those for whom mercy still lingers and for those who have ignorantly broken the law of God. This atonement is made for the righteous dead as well as for the righteous living. It includes all who died trusting in Christ, but who, not having received the light upon God’s commandments, had sinned ignorantly in transgressing its precepts.” Early Writings, 245–254.

> „Când lucrarea de slujire a lui Isus s-a încheiat în Locul Sfânt și El a trecut în Preasfânt și a stat înaintea chivotului care conține Legea lui Dumnezeu, a trimis un alt înger puternic cu o a treia solie către lume. În mâna îngerului a fost pus un sul și, pe măsură ce cobora spre pământ cu putere și măreție, el a proclamat o avertizare înfricoșătoare, însoțită de cea mai teribilă amenințare adusă vreodată omului. Această solie avea menirea să-i pună în gardă pe copiii lui Dumnezeu, arătându-le ceasul ispitei și al strâmtorării care le stătea înainte. Îngerul a spus: «Ei vor fi aduși într-o confruntare directă cu fiara și cu icoana ei. Singura lor nădejde de viață veșnică este să rămână statornici. Deși viața le este în joc, ei trebuie să țină cu tărie adevărul.» Îngerul al treilea își încheie astfel solia: «Aici este răbdarea sfinților: aici sunt cei ce păzesc poruncile lui Dumnezeu și credința lui Isus.» Repetând aceste cuvinte, el a arătat spre Sanctuarul ceresc. Mintea tuturor celor care primesc această solie este îndreptată spre Preasfântul, unde Isus stă înaintea chivotului, făcând ultima Sa mijlocire pentru toți aceia pentru care mila încă mai stăruie și pentru aceia care au călcat în neștiință Legea lui Dumnezeu. Această ispășire este făcută atât pentru morții neprihăniți, cât și pentru cei vii neprihăniți. Ea îi cuprinde pe toți aceia care au murit încrezându-se în Hristos, dar care, neprimind lumina asupra poruncilor lui Dumnezeu, au păcătuit în neștiință, călcând preceptele ei.” Early Writings, 245–254.

A few pages later in the same book, addressing the same concepts just referred to, Sister White identifies that the rejection of the three messages in Millerite history had been typified in the history of Christ. She there provides two witnesses that identify a progressive testing process that requires victory at each test in order to proceed to the next test.

Câteva pagini mai târziu, în aceeași carte, abordând aceleași concepte la care tocmai s-a făcut referire, sora White arată că respingerea celor trei solii din istoria millerită fusese prefigurată în istoria lui Hristos. Acolo, ea oferă două mărturii care indică un proces progresiv de punere la încercare, care cere biruință la fiecare încercare pentru a se putea trece la următoarea încercare.

> “I saw a company who stood well-guarded and firm, giving no countenance to those who would unsettle the established faith of the body. God looked upon them with approbation. I was shown three steps—the first, second, and third angels’ messages. Said my accompanying angel, ‘Woe to him who shall move a block or stir a pin of these messages. The true understanding of these messages is of vital importance. The destiny of souls hangs upon the manner in which they are received.’ I was again brought down through these messages, and saw how dearly the people of God had purchased their experience. It had been obtained through much suffering and severe conflict. God had led them along step by step, until He had placed them upon a solid, immovable platform. I saw individuals approach the platform and examine the foundation. Some with rejoicing immediately stepped upon it. Others commenced to find fault with the foundation. They wished improvements made, and then the platform would be more perfect, and the people much happier. Some stepped off the platform to examine it and declared it to be laid wrong. But I saw that nearly all stood firm upon the platform and exhorted those who had stepped off to cease their complaints; for God was the Master Builder, and they were fighting against Him. They recounted the wonderful work of God, which had led them to the firm platform, and in union raised their eyes to heaven and with a loud voice glorified God. This affected some of those who had complained and left the platform, and they with humble look again stepped upon it.

> „Am văzut o ceată care stătea bine păzită și neclintită, nedând niciun sprijin acelora care ar fi voit să zdruncine credința statornicită a trupului. Dumnezeu i-a privit cu aprobare. Mi-au fost arătați trei pași — soliile îngerului întâi, al doilea și al treilea. Îngerul care mă însoțea a zis: «Vai de acela care va clinti o piatră sau va mișca un ac din aceste solii. Adevărata înțelegere a acestor solii este de o importanță vitală. Destinul sufletelor atârnă de felul în care ele sunt primite.» Am fost din nou purtată în jos prin aceste solii și am văzut cât de scump își dobândise poporul lui Dumnezeu experiența. Ea fusese câștigată prin multă suferință și luptă grea. Dumnezeu îi călăuzise pas cu pas, până când îi așezase pe o platformă solidă, de neclintit. Am văzut persoane apropiindu-se de platformă și cercetând temelia. Unii, cu bucurie, au pășit îndată pe ea. Alții au început să găsească vină temeliei. Ei doreau să se facă îmbunătățiri, și atunci platforma ar fi fost mai desăvârșită, iar poporul mult mai fericit. Unii au coborât de pe platformă ca s-o cerceteze și au declarat că fusese așezată greșit. Dar am văzut că aproape toți stăteau neclintiți pe platformă și îi îndemnau pe aceia care coborâseră de pe ea să înceteze plângerile lor; căci Dumnezeu era Meșterul Ziditor, iar ei luptau împotriva Lui. Ei istoriseau lucrarea minunată a lui Dumnezeu, care îi condusese la platforma cea tare, și, în unire, și-au ridicat ochii spre cer și L-au slăvit pe Dumnezeu cu glas tare. Aceasta i-a impresionat pe unii dintre aceia care se plânseseră și părăsiseră platforma, iar ei, cu privire smerită, au pășit din nou pe ea.”

> “I was pointed back to the proclamation of the first advent of Christ. John was sent in the spirit and power of Elijah [typifying the first angel’s message] to prepare the way of Jesus. Those who rejected the testimony of John were not benefited by the teachings of Jesus [typifying the second angel’s message]. Their opposition to the message that foretold His coming placed them where they could not readily receive the strongest evidence that He was the Messiah. Satan led on those who rejected the message of John to go still farther, to reject and crucify Christ [typifying the third angel’s message]. In doing this they placed themselves where they could not receive the blessing on the day of Pentecost, [typifying the angel of Revelation eighteen] which would have taught them the way into the heavenly sanctuary. The rending of the veil of the temple showed that the Jewish sacrifices and ordinances would no longer be received. The great Sacrifice had been offered and had been accepted, and the Holy Spirit which descended on the day of Pentecost carried the minds of the disciples from the earthly sanctuary to the heavenly, where Jesus had entered by His own blood, to shed upon His disciples the benefits of His atonement. But the Jews were left in total darkness. They lost all the light which they might have had upon the plan of salvation, and still trusted in their useless sacrifices and offerings. The heavenly sanctuary had taken the place of the earthly, yet they had no knowledge of the change. Therefore they could not be benefited by the mediation of Christ in the holy place.

> „Ni mi-a fost îndreptată din nou atenția către proclamarea primei veniri a lui Hristos. Ioan a fost trimis în spiritul și puterea lui Ilie [prefigurând solia primului înger] ca să pregătească calea lui Isus. Cei care au respins mărturia lui Ioan n-au avut niciun folos din învățăturile lui Isus [prefigurând solia celui de-al doilea înger]. Împotrivirea lor față de solia care vestea mai dinainte venirea Lui i-a așezat în situația de a nu putea primi cu ușurință cele mai puternice dovezi că El era Mesia. Satana i-a condus pe cei care au respins solia lui Ioan să meargă și mai departe, să-L respingă și să-L răstignească pe Hristos [prefigurând solia celui de-al treilea înger]. Făcând astfel, ei s-au așezat acolo unde nu puteau primi binecuvântarea din ziua Cincizecimii [prefigurând îngerul din Apocalipsa optsprezece], care i-ar fi învățat calea către Sanctuarul ceresc. Ruperea perdelei templului a arătat că jertfele și rânduielile iudaice nu aveau să mai fie primite. Marea Jertfă fusese adusă și fusese primită, iar Duhul Sfânt, care S-a coborât în ziua Cincizecimii, a purtat mintea ucenicilor de la sanctuarul pământesc la cel ceresc, unde Isus intrase prin propriul Său sânge, ca să reverse asupra ucenicilor Săi beneficiile ispășirii Sale. Dar iudeii au fost lăsați în întuneric deplin. Ei au pierdut toată lumina pe care ar fi putut-o avea cu privire la planul mântuirii și au continuat să se încreadă în jertfele și darurile lor fără folos. Sanctuarul ceresc luase locul celui pământesc, totuși ei nu aveau nicio cunoștință despre această schimbare. De aceea, ei nu puteau avea parte de mijlocirea lui Hristos în Locul Sfânt.

> “Many look with horror at the course of the Jews in rejecting and crucifying Christ; and as they read the history of His shameful abuse, they think they love Him, and would not have denied Him as did Peter, or crucified Him as did the Jews. But God who reads the hearts of all, has brought to the test that love for Jesus which they professed to feel. All heaven watched with the deepest interest the reception of the first angel’s message. But many who professed to love Jesus, and who shed tears as they read the story of the cross, derided the good news of His coming. Instead of receiving the message with gladness, they declared it to be a delusion. They hated those who loved His appearing and shut them out of the churches. Those who rejected the first message could not be benefited by the second; neither were they benefited by the midnight cry, which was to prepare them to enter with Jesus by faith into the most holy place of the heavenly sanctuary. And by rejecting the two former messages, they have so darkened their understanding that they can see no light in the third angel’s message, which shows the way into the most holy place. I saw that as the Jews crucified Jesus, so the nominal churches had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the way into the most holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there. Like the Jews, who offered their useless sacrifices, they offer up their useless prayers to the apartment which Jesus has left; and Satan, pleased with the deception, assumes a religious character, and leads the minds of these professed Christians to himself, working with his power, his signs and lying wonders, to fasten them in his snare.” Early Writings, 258–261.

> „Mulți privesc cu groază la purtarea iudeilor în respingerea și răstignirea lui Hristos; iar când citesc istoria batjocoririi Sale rușinoase, cred că Îl iubesc și că nu L-ar fi tăgăduit precum Petru și nu L-ar fi răstignit precum iudeii. Dar Dumnezeu, care citește inimile tuturor, a pus la probă acea iubire pentru Isus pe care ei mărturiseau că o simt. Întregul cer a urmărit cu cel mai profund interes primirea mesajului primului înger. Dar mulți care mărturiseau că-L iubesc pe Isus și care vărsau lacrimi când citeau istoria crucii au luat în derâdere vestea cea bună a venirii Sale. În loc să primească mesajul cu bucurie, au declarat că este o amăgire. I-au urât pe cei care iubeau arătarea Lui și i-au exclus din biserici. Cei care au respins primul mesaj nu puteau fi ajutați de al doilea; nici nu au fost ajutați de strigătul de la miezul nopții, care avea menirea să-i pregătească să intre împreună cu Isus, prin credință, în Locul Preasfânt al Sanctuarului ceresc. Și, prin respingerea celor două mesaje anterioare, și-au întunecat atât de mult înțelegerea, încât nu pot vedea nicio lumină în mesajul celui de-al treilea înger, care arată calea spre Locul Preasfânt. Am văzut că, după cum iudeii L-au răstignit pe Isus, tot astfel bisericile cu numele au răstignit aceste mesaje și, de aceea, nu au nicio cunoaștere a căii spre Locul Preasfânt și nu pot beneficia de mijlocirea lui Isus de acolo. Asemenea iudeilor, care își aduceau jertfele zadarnice, ei își înalță rugăciunile lor zadarnice către încăperea pe care Isus a părăsit-o; iar Satana, încântat de această înșelăciune, își asumă un caracter religios și îndreaptă mințile acestor pretinși creștini spre sine, lucrând cu puterea sa, cu semnele sale și cu minunile sale mincinoase, pentru a-i fixa în lațul său.” Scrieri timpurii, 258–261.

The passages from the book Early Writings have been repeatedly taught through the ministry of Future for America. But there are truths these passages illustrate that have been unnoticed.

Pasajele din cartea Early Writings au fost prezentate în mod repetat prin lucrarea Future for America. Dar există adevăruri pe care aceste pasaje le ilustrează și care au rămas neobservate.

The waymarks of the history of the Millerite movement are established upon several reformatory movements in the Bible. Without some familiarity with the waymarks found in every reformatory movement, it is fairly improbable that someone would understand the significance of the distinction of when a message “arrives” and when it is “empowered.” It is also probable that many of those who are familiar with the parallel reformatory movements have missed some very important attributes of the various waymarks of reformatory movements.

Reperele istorice ale mișcării millerite sunt întemeiate pe mai multe mișcări de reformă din Biblie. Fără o anumită familiarizare cu reperele întâlnite în fiecare mișcare de reformă, este destul de puțin probabil ca cineva să înțeleagă semnificația distincției dintre momentul în care un mesaj „sosește” și cel în care este „împuternicit”. De asemenea, este probabil ca mulți dintre aceia care sunt familiarizați cu mișcările paralele de reformă să fi omis unele atribute foarte importante ale diferitelor repere ale mișcărilor de reformă.

The “seven thunders” which represent the events at the beginning of Adventism and the events at the end of Adventism, is the light that is unsealed just before probation closes. We are informed that the “seven thunders” represents both “a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages,” and “future events which will be disclosed in their order.” The “seven thunders” contain the signature of Alpha and Omega.

„Cele șapte tunete”, care reprezintă evenimentele de la începutul Adventismului și evenimentele de la sfârșitul Adventismului, sunt lumina care este desigilată chiar înainte de încheierea timpului de probă. Suntem informați că „cele șapte tunete” reprezintă atât „o delimitare a evenimentelor care aveau să se petreacă sub mesajele primului și celui de-al doilea înger”, cât și „evenimente viitoare care vor fi descoperite în ordinea lor”. „Cele șapte tunete” poartă semnătura lui Alfa și Omega.

The “delineation of events” that transpired “under the first and second angels’ messages,” typify the events that transpire under the third angel’s message. When John was commanded to write not what the seven thunders uttered, the command had been typified by the command that was given to Daniel to seal up his book, for we are informed that after the “seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’”

„Prezentarea evenimentelor” care au avut loc „sub mesajele primului și celui de-al doilea înger” prefigurează evenimentele care au loc sub mesajul celui de-al treilea înger. Când lui Ioan i s-a poruncit să nu scrie ceea ce au rostit cele șapte tunete, porunca aceea fusese prefigurată prin porunca dată lui Daniel de a-și pecetlui cartea, căci ni se spune că, după ce „cele șapte tunete au făcut să se audă glasurile lor, porunca îi este dată lui Ioan, ca și lui Daniel, cu privire la cărticică: «Pecetluiește lucrurile pe care le-au rostit cele șapte tunete.»”

Ezekiel and John both illustrate God’s people eating the message at the empowerment of the first angel in 1840, and the prophet Jeremiah illustrates the disappointment that took place among God’s people when the first angel’s message appeared to fail.

Ezechiel și Ioan înfățișează deopotrivă pe poporul lui Dumnezeu mâncând solia la împuternicirea primului înger în 1840, iar prorocul Ieremia înfățișează dezamăgirea care a avut loc în mijlocul poporului lui Dumnezeu atunci când solia primului înger a părut să dea greș.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brasen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:16–21.

> Cuvintele Tale au fost găsite și le-am mâncat; și cuvântul Tău a fost pentru mine bucuria și veselia inimii mele; căci sunt chemat după Numele Tău, Doamne Dumnezeule al oștirilor. N-am șezut în adunarea batjocoritorilor și nu m-am bucurat; am șezut singur din pricina mâinii Tale, căci m-ai umplut de indignare. Pentru ce este durerea mea necurmată și rana mea de nevindecat, care nu voiește să se vindece? Vei fi Tu oare pentru mine ca un izvor înșelător și ca niște ape care seacă? De aceea, așa zice Domnul: Dacă te vei întoarce, te voi aduce iarăși și vei sta înaintea Mea; și dacă vei despărți ce este scump de ce este de nimic, vei fi ca gura Mea; ei să se întoarcă la tine, dar tu să nu te întorci la ei. Și te voi face pentru poporul acesta un zid de aramă întărit; ei se vor lupta împotriva ta, dar nu te vor birui, căci Eu sunt cu tine ca să te mântuiesc și să te izbăvesc, zice Domnul. Te voi izbăvi din mâna celor răi și te voi răscumpăra din mâna celor cumpliți. Ieremia 15:16–21.

Jeremiah had found the words of the little book as had John and Ezekiel, and he too had eaten the message, but the message had become a message (water) that had failed. It was as if God had lied, which is of course impossible, but the accusation of a “lie” provides the key to locate Jeremiah at the first Millerite disappointment that was represented in Habakkuk.

Ieremia găsise cuvintele cărticelei, asemenea lui Ioan și Ezechiel, și și el mâncase mesajul, dar mesajul devenise un mesaj (apă) care dăduse greș. Era ca și cum Dumnezeu ar fi mințit, ceea ce, desigur, este cu neputință, însă acuzația de „minciună” oferă cheia pentru a-l plasa pe Ieremia la prima dezamăgire millerită care a fost reprezentată în Habacuc.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Habakkuk 2:1–3.

> Voi sta la postul meu de strajă, mă voi așeza pe turn și voi veghea să văd ce-mi va spune El și ce voi răspunde când voi fi mustrat. Și Domnul mi-a răspuns și a zis: „Scrie vedenia și fă-o lămurită pe table, pentru ca cel ce o citește să poată alerga. Căci vedenia este încă pentru o vreme hotărâtă, dar la sfârșit va vorbi și nu va minți; chiar dacă zăbovește, așteapt-o, fiindcă va veni negreșit, nu va întârzia.” Habacuc 2:1–3.

The vision of the first angel’s message was written on the 1843 pioneer chart which was directed by the “hand” of God.

Viziunea mesajului primului înger a fost scrisă pe harta pionierilor din 1843, care a fost îndrumată de „mâna” lui Dumnezeu.

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.” Early Writings, 74.

> „Am văzut că harta din 1843 a fost îndrumată de mâna Domnului și că nu trebuia să fie modificată; că cifrele erau așa cum le voia El; că mâna Sa era peste ele și a ascuns o greșeală în unele dintre cifre, astfel încât nimeni nu a putut să o vadă, până când mâna Sa a fost îndepărtată.” Early Writings, 74.

The “appointed time” of 1843 was represented upon the chart, and that is why it is called the 1843 chart. It was published in 1842, in fulfillment of the command in Habakkuk to “write the vision, and make it plain upon tables.” The vision was to be made plain upon “tables,” in the plural, thus identifying that after the Lord removed His hand from the mistake on the 1843 chart it would be corrected upon the 1850 pioneer chart. The mistake produced the first disappointment and Jeremiah represents those who had eaten the little book on August 11, 1840 and were disappointed when the appointed time of 1843 failed.

„Rânduiala vremii” din 1843 a fost reprezentată pe hartă, și de aceea este numită harta din 1843. Ea a fost publicată în 1842, în împlinirea poruncii din Habacuc de a „scrie vedenia și a o face lămurită pe table”. Vedenia trebuia făcută lămurită pe „table”, la plural, identificând astfel că, după ce Domnul Și-a retras mâna de peste greșeala de pe harta din 1843, aceasta urma să fie corectată pe harta pionierilor din 1850. Greșeala a produs prima dezamăgire, iar Ieremia îi reprezintă pe aceia care mâncaseră cărticica la 11 august 1840 și au fost dezamăgiți când a eșuat timpul rânduit din 1843.

When Jeremiah had eaten the little book in 1840 it was “the joy and rejoicing” of his heart, but when the disappointment arrived, he no longer “rejoiced,” and he “sat alone because of” God’s “hand.” God’s hand had covered “a mistake in some of the figures,” thus causing Jeremiah to consider the possibility that God had lied. The promise given to Jeremiah was that if he would “return,” from his despondency, God would make Jeremiah as God’s “mouth.” If Jeremiah would return to God from his disappointment and recognize that he was in the tarrying time of the parable of the ten virgins, God would use him to be the mouthpiece that would identify exactly when the vision should arrive and no longer tarry.

Când Ieremia a mâncat cărticica, în 1840, ea a fost „bucuria și veselia” inimii sale; dar când a venit dezamăgirea, el nu s-a mai „bucurat” și „a șezut singur din pricina” „mâinii” lui Dumnezeu. Mâna lui Dumnezeu acoperise „o greșeală în unele dintre cifre”, făcându-l astfel pe Ieremia să ia în considerare posibilitatea că Dumnezeu ar fi mințit. Făgăduința dată lui Ieremia era că, dacă se va „întoarce” din deznădejdea sa, Dumnezeu îl va face pe Ieremia ca „gura” Sa. Dacă Ieremia s-ar întoarce la Dumnezeu din dezamăgirea sa și ar recunoaște că se afla în timpul de întârziere din parabola celor zece fecioare, Dumnezeu l-ar folosi ca purtător de cuvânt care avea să identifice cu exactitate când viziunea urma să se împlinească și să nu mai întârzie.

The purpose of laying these facts out here, is to establish that with all the angel’s messages, their “arrivals” and “empowerments” present a life-or-death message that produces two classes of worshippers. The three angels are three steps of a progressive testing process. More important to our intended point is that even though the understanding of the seven thunders was recognized shortly after the arrival of the “time of the end” in 1989 when the last six verses of Daniel were unsealed announcing the close of the judgment, there is another unsealing of the seven thunders at the end of history of the third angel.

Scopul prezentării acestor fapte aici este de a stabili că, în cazul tuturor soliilor îngerului, „venirile” și „înzestrările cu putere” ale acestora prezintă o solie de viață și de moarte, care produce două categorii de închinători. Cei trei îngeri sunt trei etape ale unui proces progresiv de punere la probă. Mai important pentru punctul nostru urmărit este faptul că, deși înțelegerea celor șapte tunete a fost recunoscută la scurt timp după sosirea „vremii sfârșitului” în 1989, când ultimele șase versete din Daniel au fost desigilate, anunțând încheierea judecății, există o altă desigilare a celor șapte tunete la sfârșitul istoriei îngerului al treilea.

The history of the beginning of Adventism starts at the unsealing of the first angel in 1798, and it ends with the unsealing of a truth the Lord held his hand over in order to produce a disappointment. He thereafter removed His hand (unsealed), and revealed the message of the tarrying time.

Istoria începutului adventismului începe odată cu desigilarea primului înger, în 1798, și se încheie cu desigilarea unui adevăr peste care Domnul Și-a ținut mâna pentru a produce o dezamăgire. După aceea, El Și-a retras mâna (a desigilat) și a descoperit solia timpului de întârziere.

The history of the ending of Adventism starts at the unsealing of the third angel’s message in 1989, and it ends with the unsealing of a truth the Lord held his hand over in order to produce a disappointment. He is now removing His hand, and thus unsealing the message of the first disappointment and tarrying time. He is unsealing the purpose of July 18, 2020.

Istoria sfârșitului adventismului începe odată cu desigilarea soliei celui de-al treilea înger în 1989 și se încheie cu desigilarea unui adevăr peste care Domnul Și-a ținut mâna pentru a produce o dezamăgire. El Își retrage acum mâna și astfel desigilează solia primei dezamăgiri și a timpului de zăbovire. El desigilează scopul zilei de 18 iulie 2020.

> Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brasen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:19–21.

> De aceea, aşa zice Domnul: Dacă te vei întoarce, te voi aduce iarăşi şi vei sta înaintea Mea; şi dacă vei scoate ce este preţios din ce este de nimic, vei fi ca gura Mea. Ei să se întoarcă la tine, dar tu să nu te întorci la ei. Te voi face pentru poporul acesta un zid de aramă întărit; ei vor lupta împotriva ta, dar nu te vor birui, căci Eu sunt cu tine ca să te scap şi să te izbăvesc, zice Domnul. Te voi izbăvi din mâna celor răi şi te voi răscumpăra din mâna celor cumpliţi. Ieremia 15:19–21.

Back to Articles