Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Eighty-Five

Cartea lui Daniel - Numărul o sută optzeci și cinci

Divinity Embodied: The Profound Confession of Peter and Its Implications

Dumnezeirea întrupată: Profunda mărturisire a lui Petru și implicațiile ei

Author

Jeff Pippenger

Published

April 15, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

When Peter set forth his answer to Christ’s question of who the disciples say that Christ is he identified that Jesus was the anointed one, the Christ, the Messiah. He also said He was the Son of God.

Când Petru și-a prezentat răspunsul la întrebarea lui Hristos despre cine spun ucenicii că este El, el a afirmat că Isus era Cel Uns, Hristosul, Mesia. El a mai spus și că El era Fiul lui Dumnezeu.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am? And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:13–19.

> Când a venit Isus în părţile Cezareei lui Filip, i-a întrebat pe ucenicii Săi, zicând: „Cine zic oamenii că sunt Eu, Fiul omului?” Ei au răspuns: „Unii zic că eşti Ioan Botezătorul; alţii, Ilie; iar alţii, Ieremia sau unul dintre proroci.” El le-a zis: „Dar voi cine ziceţi că sunt?” Simon Petru, răspunzând, a zis: „Tu eşti Hristosul, Fiul Dumnezeului celui viu.” Isus, drept răspuns, i-a zis: „Ferice de tine, Simone, fiul lui Iona; fiindcă nu carnea şi sângele ţi-au descoperit lucrul acesta, ci Tatăl Meu care este în ceruri. Şi Eu îţi spun: tu eşti Petru, şi pe această piatră Îmi voi zidi Biserica; şi porţile Locuinţei morţilor nu o vor birui. Îţi voi da cheile Împărăţiei cerurilor; şi orice vei lega pe pământ va fi legat în ceruri; şi orice vei dezlega pe pământ va fi dezlegat în ceruri.” Matei 16:13–19.

Through Peter the Holy Spirit presented the essential truth for the one hundred and forty-four thousand to understand. He did so at Panium, which was Caesarea Philippi. Panium is the most sacred temple site in the worship of the dragon, for Greece represents the world, and the world in the last days is the United Nations, who is the dragon’s earthly representative. The “gates of hell” is a name for the temple of Pan, the Greek goat-god. The temple was built in front of a cave that contained the Spring of Panium. The Spring of Panium fed the Jordan River, which is a symbol of Christ.

Prin Petru, Duhul Sfânt a prezentat adevărul esențial pe care cei o sută patruzeci și patru de mii trebuie să-l înțeleagă. El a făcut aceasta la Panium, care era Cezareea lui Filip. Panium este cel mai sacru loc al templului în închinarea balaurului, căci Grecia reprezintă lumea, iar lumea în zilele de pe urmă este Organizația Națiunilor Unite, care este reprezentantul pământesc al balaurului. „Porțile iadului” este o denumire a templului lui Pan, zeul-capră al grecilor. Templul a fost zidit înaintea unei peșteri care cuprindea Izvorul Paniumului. Izvorul Paniumului alimenta râul Iordan, care este un simbol al lui Hristos.

The name “Jordan” means “descender,” and it begins its course in the mountainous region of northern Israel, drawing its main source from the springs of Mount Hermon, the highest peak in the Hermon Range, where the spring called the “gates of hell” is located. Hermon means “sacred” and “Jordon” means “to descend.” The Jordan River flows from the highlands of Mount Hermon and descends through the Jordan Rift Valley, eventually reaching the Dead Sea, which is the lowest point on Earth’s surface.

Numele „Iordan” înseamnă „cel ce coboară”, iar el își începe cursul în regiunea muntoasă a nordului Israelului, avându-și principala sursă în izvoarele Muntelui Hermon, cel mai înalt vârf al lanțului Hermon, unde se află izvorul numit „porțile iadului”. Hermon înseamnă „sacru”, iar „Iordan” înseamnă „a coborî”. Râul Iordan curge din înălțimile Muntelui Hermon și coboară prin Valea Riftului Iordanului, ajungând în cele din urmă la Marea Moartă, care este cel mai jos punct de pe suprafața Pământului.

The waters that feed the Jordan River, that originate in the temple of Pan, and that ultimately arrive at the lowest point on earth represent the descent the Son of God made when He left the highest sacred mountain to descend to the lowest “dead sea” of this world. Christ’s descent from heaven to the death of the cross also represents that He took upon Himself the flesh of fallen man, for his journey from heaven to the cross was fed by the waters that originated in the “gates of hell.”

Apele care alimentează râul Iordan, care își au obârșia în templul lui Pan și care ajung în cele din urmă la punctul cel mai de jos de pe pământ, reprezintă coborârea pe care Fiul lui Dumnezeu a făcut-o atunci când a părăsit cel mai înalt munte sacru pentru a Se coborî la cea mai de jos „mare moartă” a acestei lumi. Coborârea lui Hristos din cer până la moartea pe cruce reprezintă, de asemenea, faptul că El a luat asupra Sa trupul omului căzut, căci drumul Său din cer până la cruce a fost alimentat de apele care își aveau obârșia în „porțile iadului”.

The Dead Sea is not only the lowest place on earth, but it is the saltiest waters on earth, nine times saltier than the ocean. Christ’s death on the cross as typified by the Dead Sea is where He confirmed His covenant with many.

Marea Moartă nu este doar locul cel mai de jos de pe pământ, ci și apa cea mai sărată de pe pământ, de nouă ori mai sărată decât oceanul. Moartea lui Hristos pe cruce, prefigurată de Marea Moartă, este locul unde El Și-a întărit legământul cu mulți.

> And every oblation of thy meat offering shalt thou season with salt; neither shalt thou suffer the salt of the covenant of thy God to be lacking from thy meat offering: with all thine offerings thou shalt offer salt. Leviticus 2:3.

> Iar fiecare dar al jertfei tale de mâncare să-l asezonezi cu sare; și să nu lași să lipsească din jertfa ta de mâncare sarea legământului Dumnezeului tău: cu toate darurile tale să aduci sare. Leviticul 2:3.

On the way from the springs of Mount Hermon, the Jordan River passes through the sea of Galilee, which is also known as Lake Tiberius and Lake Kinneret. Galilee means a “hinge” or a “turning point.” Tiberius is the name of the Roman ruler who followed Augustus Caesar, and due to the shape of the lake, it is called Kinneret, which means “a harp” or “a lyre.” The turning point for mankind was when Tiberius Caesar ruled and Jesus was crucified, and every harp in heaven was silenced. The geographical testimony of the Jordan River in connection with the “gates of hell,” which is the temple of the Greek god Pan, speaks to the testimony which Peter proclaimed through the inspiration of the Holy Spirit.

Pe drumul său de la izvoarele Muntelui Hermon, râul Iordan trece prin Marea Galileii, care este cunoscută și sub numele de Lacul Tiberiada și Lacul Chineret. Galileea înseamnă o „balama” sau un „punct de cotitură”. Tiberiu este numele conducătorului roman care a urmat după Cezar Augustus, iar datorită formei lacului, acesta este numit Chineret, care înseamnă „o harpă” sau „o liră”. Punctul de cotitură pentru omenire a fost atunci când Tiberiu Cezar domnea și Isus a fost răstignit, iar fiecare harpă din cer a amuțit. Mărturia geografică a râului Iordan în legătură cu „porțile iadului”, care sunt templul zeului grec Pan, vorbește despre mărturia pe care Petru a proclamat-o prin inspirația Duhului Sfânt.

The incarnation of Christ was the combination of Divinity and humanity that occurred when the Divine Son of God took upon Himself human flesh, thus combining Divinity with humanity, as represented by the waters from the spring of Pan feeding the Jordan River. What fed the spring of Pan was the dew, rain and snow that fell upon the mountains of Hermon, Hermon representing the “sacred” mountain, which is Jerusalem above.

Întruparea lui Hristos a fost unirea Dumnezeirii și a umanității care a avut loc atunci când Fiul divin al lui Dumnezeu a luat asupra Sa trup omenesc, unind astfel Dumnezeirea cu umanitatea, așa cum este reprezentat de apele izvorului lui Pan care alimentează râul Iordan. Ceea ce alimenta izvorul lui Pan era roua, ploaia și zăpada care cădeau peste munții Hermonului, Hermon reprezentând muntele „sacru”, care este Ierusalimul de sus.

> A Song of Degrees of David. Behold, how good and how pleasant it is for brethren to dwell together in unity! It is like the precious ointment upon the head, that ran down upon the beard, even Aaron’s beard: that went down to the skirts of his garments; As the dew of Hermon, and as the dew that descended upon the mountains of Zion: for there the Lord commanded the blessing, even life for evermore. Psalms 133:1–3.

> O Cântare a treptelor. A lui David. Iată, ce bun şi ce plăcut este ca fraţii să locuiască împreună în unitate! Este ca untdelemnul cel preţios pe cap, care se coboară pe barbă, pe barba lui Aaron, care se coboară până la poalele veşmintelor lui; ca roua Hermonului şi ca roua care se coboară pe munţii Sionului; căci acolo a poruncit Domnul binecuvântarea, viaţa pentru totdeauna. Psalmii 133:1–3.

The “precious ointment” that ran down Aaron’s beard was the oil that was used when he and his sons were anointed as God’s priests.

„Untdelemnul de preț” care s-a coborât pe barba lui Aaron era untdelemnul care a fost folosit atunci când el și fiii săi au fost unși ca preoți ai lui Dumnezeu.

> And thou shalt take of the blood that is upon the altar, and of the anointing oil, and sprinkle it upon Aaron, and upon his garments, and upon his sons, and upon the garments of his sons with him: and he shall be hallowed, and his garments, and his sons, and his sons’ garments with him. Exodus 29:21.

> Și să iei din sângele care este pe altar și din untdelemnul pentru ungere și să le stropești peste Aaron, peste veșmintele lui, peste fiii lui și peste veșmintele fiilor lui împreună cu el; și el va fi sfințit, atât el, cât și veșmintele lui, precum și fiii lui și veșmintele fiilor lui împreună cu el. Exodul 29:21.

Peter expressed the confession of all the disciples, and in so doing he expressed the confession of the one hundred and forty-four thousand, who are to be anointed as a unified priesthood that is lifted up as an ensign. The “oil” that anointed Aaron, was also as the dew of Mount Hermon and also the dew of the mountains of Zion. The “oil” and the “dew” are the message which represents the anointing of the Holy Spirit.

Petru a exprimat mărturisirea tuturor ucenicilor și, făcând astfel, a exprimat mărturisirea celor o sută patruzeci și patru de mii, care urmează să fie unși ca o preoție unificată, înălțată ca un steag. „Untdelemnul” care l-a uns pe Aaron era, de asemenea, ca roua muntelui Hermon și, de asemenea, ca roua munților Sionului. „Untdelemnul” și „roua” sunt mesajul care reprezintă ungerea Duhului Sfânt.

> Give ear, O ye heavens, and I will speak; and hear, O earth, the words of my mouth. My doctrine shall drop as the rain, my speech shall distil as the dew, as the small rain upon the tender herb, and as the showers upon the grass: Because I will publish the name of the Lord: ascribe ye greatness unto our God. Deuteronomy 32:1–3.

> Ascultați, o, ceruri, și voi vorbi; și ia aminte, pământule, la cuvintele gurii mele. Învățătura mea va cădea ca ploaia, cuvântarea mea se va prelinge ca roua, ca ploaia măruntă peste iarba fragedă și ca aversele peste verdeață; căci voi vesti Numele Domnului: dați mărire Dumnezeului nostru. Deuteronomul 32:1–3.

The “dew” is the “doctrine” that falls on the mountains of Zion, and it is the “oil” of anointing that unifies the one hundred and forty-four thousand, who are God’s priests in the last days. The doctrine drops as rain, and distills as dew because it is “published”. It is published because heaven and earth are to give ear and hear the words of His mouth, through a unified priesthood that is the ensign who proclaim the messages of the Midnight Cry and Loud Cry.

„Roua” este „doctrina” care cade peste munții Sionului și este „untdelemnul” ungerii care îi unește pe cei o sută patruzeci și patru de mii, care sunt preoții lui Dumnezeu în zilele din urmă. Doctrina cade ca ploaia și se distilează ca roua deoarece este „publicată”. Ea este publicată deoarece cerurile și pământul trebuie să ia aminte și să audă cuvintele gurii Sale, printr-o preoție unită care este steagul ce proclamă soliiile Strigătului de la Miezul Nopții și ale Marii Strigări.

> How beautiful upon the mountains are the feet of him that bringeth good tidings, that publisheth peace; that bringeth good tidings of good, that publisheth salvation; that saith unto Zion, Thy God reigneth! Thy watchmen shall lift up the voice; with the voice together shall they sing: for they shall see eye to eye, when the Lord shall bring again Zion. Break forth into joy, sing together, ye waste places of Jerusalem: for the Lord hath comforted his people, he hath redeemed Jerusalem. The Lord hath made bare his holy arm in the eyes of all the nations; and all the ends of the earth shall see the salvation of our God. Isaiah 52:7–10.

> Cât de frumoase sunt pe munți picioarele celui ce aduce vești bune, care vestește pacea; care aduce vești bune despre bine, care vestește mântuirea; care zice Sionului: Dumnezeul tău împărățește! Străjerii tăi își înalță glasul; împreună izbucnesc în cântări: căci vor vedea față în față, când Domnul va aduce iarăși Sionul. Izbucniți în veselie, cântați împreună, voi, locuri pustiite ale Ierusalimului: căci Domnul a mângâiat pe poporul Său, a răscumpărat Ierusalimul. Domnul Și-a descoperit brațul Său cel sfânt înaintea ochilor tuturor neamurilor; și toate marginile pământului vor vedea mântuirea Dumnezeului nostru. Isaia 52:7–10.

The last-day watchmen, represented by Peter, publish salvation and peace, and they shall be unified, for they will see eye to eye. This happens when “the Lord brings again Zion.” The Hebrew word translated as “bring again” means to “reverse.” When the Lord reverses Zion, it means that Zion had been in captivity, as represented by the scattering, and it is reversed when the captivity ceases.

Veghetorii zilelor de pe urmă, reprezentați de Petru, vestesc mântuirea și pacea și vor fi uniți, căci vor vedea ochi în ochi. Aceasta se întâmplă atunci când „Domnul aduce iarăși Sionul”. Cuvântul ebraic tradus prin „aduce iarăși” înseamnă „a inversa”. Când Domnul inversează Sionul, aceasta înseamnă că Sionul fusese în robie, așa cum este reprezentat prin risipire, iar această stare este inversată atunci când robia încetează.

> For thus saith the Lord, That after seventy years be accomplished at Babylon I will visit you, and perform my good word toward you, in causing you to return to this place. For I know the thoughts that I think toward you, saith the Lord, thoughts of peace, and not of evil, to give you an expected end. Then shall ye call upon me, and ye shall go and pray unto me, and I will hearken unto you. And ye shall seek me, and find me, when ye shall search for me with all your heart. And I will be found of you, saith the Lord: and I will turn away your captivity, and I will gather you from all the nations, and from all the places whither I have driven you, saith the Lord; and I will bring you again into the place whence I caused you to be carried away captive. Jeremiah 29:10–14.

> Căci aşa vorbeşte Domnul: După ce se vor împlini şaptezeci de ani în Babilon, vă voi cerceta şi voi împlini faţă de voi cuvântul Meu cel bun, aducându-vă înapoi în locul acesta. Căci Eu ştiu gândurile pe care le am cu privire la voi, zice Domnul, gânduri de pace, iar nu de nenorocire, ca să vă dau un viitor şi o nădejde. Atunci Mă veţi chema, veţi merge şi Îmi veţi adresa rugăciuni, iar Eu vă voi asculta. Mă veţi căuta şi Mă veţi găsi, dacă Mă veţi căuta din toată inima voastră. Mă voi lăsa găsit de voi, zice Domnul; vă voi aduce înapoi din robie, vă voi strânge din toate neamurile şi din toate locurile în care v-am izgonit, zice Domnul, şi vă voi aduce iarăşi în locul din care v-am dus în captivitate. Ieremia 29:10–14.

All the prophets are addressing the last days, and in the last days His people are in a captivity that is to be reversed, in order to fulfill the testimony of prophecy.

Toți prorocii se adresează zilelor de pe urmă, iar în zilele de pe urmă poporul Său se află într-o robie care urmează să fie răsturnată, pentru a împlini mărturia prorociei.

> The word that came to Jeremiah from the Lord, saying, Thus speaketh the Lord God of Israel, saying, Write thee all the words that I have spoken unto thee in a book. For, lo, the days come, saith the Lord, that I will bring again the captivity of my people Israel and Judah, saith the Lord: and I will cause them to return to the land that I gave to their fathers, and they shall possess it. Jeremiah 30:1–3.

> Cuvântul care a venit către Ieremia din partea Domnului, zicând: Așa vorbește Domnul Dumnezeul lui Israel, zicând: Scrie-ți într-o carte toate cuvintele pe care ți le-am spus. Căci, iată, vin zile, zice Domnul, când voi aduce înapoi robia poporului Meu, Israel și Iuda, zice Domnul; și îi voi face să se întoarcă în țara pe care am dat-o părinților lor și o vor stăpâni. Ieremia 30:1–3.

After three and a half days of sleeping, just as Lazarus slept for four days, and Daniel mourned for twenty-one days, Michael resurrects the two witnesses, who are His last-day people and brings them into unity and also anoints them through a message that is published around the world. That message is the “dew” of Mount Hermon (the sacred mountain), that feeds the spring of Pan, which thereafter feeds the Jordan River. The anointing that is accomplished by that message represents the anointing of Jesus, that marked when He became the Christ, which Peter identified.

După trei zile și jumătate de somn, întocmai cum Lazăr a dormit patru zile, iar Daniel a jelit douăzeci și una de zile, Mihail îi învie pe cei doi martori, care sunt poporul Său din zilele de pe urmă, și îi aduce în unitate, ungându-i totodată printr-un mesaj care este publicat în întreaga lume. Acel mesaj este „roua” Muntelui Hermon (muntele sacru), care alimentează izvorul lui Pan, care apoi alimentează râul Iordan. Ungerea împlinită prin acel mesaj reprezintă ungerea lui Isus, care a marcat momentul în care El a devenit Hristosul, lucru pe care Petru l-a identificat.

When Peter identified Christ as the Son of God, he represented Christ as both the Son of God and the Son of man, as represented by the waters of the “gates of hell” feeding the Jordan River. The confession of Peter was produced by the inspiration of the Holy Spirit, and it was that truth, that Jesus was the Christ, the Anointed One, and that He was both God and man which was identified by Jesus as the truth which would be the focus of the battle against God’s last-day people, who Christ promised would be victorious, for the “gates of hell,” will not prevail against this truth.

Panadl ma Pît‑te kan Christ a hrilhfiah hlâwm chu Pathian Fapa a nihnaah, Jordan lui a tihnungtîr “hell kawngkharte” tui angin entîr dânin, Krista chu Pathian Fapa leh Mihring Fapa nihna pahnih nei tûrin a entîr a ni. Pît‑a puan chhuahna chu Thlarau Thianghlim thawhhûna aṭanga lo chhuak a ni a; chu thutak, Isua chu Krista, Hriak Hnâwih Chu a nihna leh, Amah chu Pathian leh mihring ve ve a nihna, chu thutak chu Isuan Pathian ni hnuhnung mite laka indona ber berna thupui atâna a lo ni ang tihin a hriatpui a; Kristan an hnehzuih ngei ang tiin thutiam a pe bawk, a chhan chu “hell kawngkharte” hian he thutak hi an hneh theih dâwn lo vang.

The truth is that on September 11, 2001, just as Jesus was anointed at His baptism, the sealing of the one hundred and forty-four thousand began, and in that history there would be a disappointment which would slay His last-day people, until He resurrected them and reversed their captivity. The process of resurrection includes the unifying of His people into a mighty army that is lifted up as an ensign. The work of resurrecting, purifying, unifying and lifting up, after the death in the streets, is illustrated in verses ten through fifteen of Daniel chapter eleven, as well as other biblical passages. But in verses thirteen through fifteen Christ has once again brought His disciples to Caesarea Philippi, to Panium, and it is there that the seal of God is impressed for eternity.

Adevărul este că, la 11 septembrie 2001, aşa cum Isus a fost uns la botezul Său, a început sigilarea celor o sută patruzeci şi patru de mii, iar în acea istorie avea să existe o dezamăgire care avea să ucidă poporul Său din zilele de pe urmă, până când El îi va învia şi le va întoarce captivitatea. Procesul învierii include unificarea poporului Său într-o oaste puternică, ridicată ca un steag. Lucrarea de a învia, a curăţi, a uni şi a ridica, după moartea pe uliţe, este ilustrată în versetele zece până la cincisprezece din capitolul unsprezece al cărţii lui Daniel, precum şi în alte pasaje biblice. Dar în versetele treisprezece până la cincisprezece, Hristos Şi-a adus încă o dată ucenicii la Cezareea lui Filip, la Panium, şi acolo sigiliul lui Dumnezeu este întipărit pentru veşnicie.

Only when we understand the profundity of these facts, can we recognize the revelations of truth located in the witness of Caesarea Philippi. In verse eighteen of chapter sixteen of Matthew, Simon Barjonah’s name is changed to Peter, which symbolizes the one hundred and forty-four thousand as previously noted in a recent article. The mathematical revelation established in the verse magnifies Jesus as the Wonderful Numberer, for not only can Peter be understood to represent one hundred and forty-four thousand, but Mathew 16:18 is also the mathematical symbol of “phi”.

Numai atunci când înțelegem profunzimea acestor fapte putem recunoaște revelațiile adevărului cuprinse în mărturia din Cezareea lui Filip. În versetul optsprezece al capitolului șaisprezece din Matei, numele lui Simon Barjona este schimbat în Petru, fapt care îi simbolizează pe cei o sută patruzeci și patru de mii, după cum s-a arătat anterior într-un articol recent. Revelația matematică stabilită în verset Îl preamărește pe Isus ca Minunatul Numărător, căci nu numai că Petru poate fi înțeles ca reprezentând o sută patruzeci și patru de mii, ci și Matei 16:18 este simbolul matematic al lui „phi”.

Before we address the mathematics associated with “phi,” it should be noted that “phi” is part of the word “Philippi,” the second of the two names of the town of Panium. Verse eighteen identifies that Jesus spoke to Peter in Hebrew, which was recorded in Greek, and later translated into English. Those three steps address Christ’s control over His Word. When the word is considered with the mathematical system of multiplying the numbered positions, it identifies that the name Peter equates to one hundred and forty-four thousand, thus emphasizing Jesus as the Wonderful Numberer. In the very same verse, where Jesus proclaims that He will build His church the Wonderful Numberer controlled the translation process to ensure that the truth represented in verse eighteen in chapter sixteen, would represent the mathematical symbol of “phi.”

Înainte de a aborda matematica asociată cu „phi”, trebuie remarcat faptul că „phi” face parte din cuvântul „Philippi”, al doilea dintre cele două nume ale cetății Panium. Versetul optsprezece arată că Isus i-a vorbit lui Petru în ebraică, ceea ce a fost consemnat în greacă și, mai târziu, tradus în engleză. Acești trei pași arată stăpânirea lui Hristos asupra Cuvântului Său. Când cuvântul este analizat împreună cu sistemul matematic al înmulțirii pozițiilor numerotate, se arată că numele Petru este echivalent cu o sută patruzeci și patru de mii, accentuând astfel pe Isus ca Minunatul Numărător. În același verset, în care Isus proclamă că Își va zidi Biserica, Minunatul Numărător a controlat procesul de traducere pentru a se asigura că adevărul reprezentat în versetul optsprezece din capitolul șaisprezece va reprezenta simbolul matematic „phi”.

> And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. Matthew 16:18.

> Și Eu îți spun: tu ești Petru, și pe această piatră Îmi voi zidi Biserica; și porțile iadului nu o vor birui. Matei 16:18.

His church is not simply built upon the doctrine that Jesus is the Christ, and that He is the Son of God, but also the fact that He is the Word, and the Word created and controls all things, including mathematics, grammar and the works of men.

Biserica Sa nu este zidită doar pe doctrina că Isus este Hristosul și că El este Fiul lui Dumnezeu, ci și pe faptul că El este Cuvântul, iar Cuvântul a creat și stăpânește toate lucrurile, inclusiv matematica, gramatica și lucrările oamenilor.

> In whom also we have obtained an inheritance, being predestinated according to the purpose of him who worketh all things after the counsel of his own will. Ephesians 1:11.

> În El am fost făcuți și moștenitori, fiind rânduiți mai dinainte după hotărârea Celui ce lucrează toate după sfatul voii Sale. Efeseni 1:11.

Phi, often represented by the Greek letter φ (phi), is a mathematical constant approximately equal to 1.618033988749895. This number is known as the golden ratio or the divine proportion. It is an “irrational number”, meaning it cannot be expressed as a simple fraction, and its decimal representation goes on infinitely without repeating.

Фи, често представљен грчким словом φ (фи), јесте математичка константа приближно једнака 1,618033988749895. Овај број је познат као златни пресек или божанска пропорција. То је „ирационалан број“, што значи да се не може изразити као прост разломак, а његов децимални запис наставља се бесконачно, без понављања.

The golden ratio has many remarkable properties and appears in various contexts in mathematics, art, architecture, nature, and other fields. It is often found in geometric shapes, such as rectangles, pentagons, and dodecahedrons, where the ratio of the longer side to the shorter side is equal to phi.

Raportul de aur are multe proprietăți remarcabile și apare în diverse contexte din matematică, artă, arhitectură, natură și alte domenii. El se regăsește adesea în forme geometrice, precum dreptunghiuri, pentagoane și dodecaedre, unde raportul dintre latura mai lungă și latura mai scurtă este egal cu phi.

In art and architecture, the golden ratio is believed to create aesthetically pleasing proportions. It has been used by artists and architects throughout history, from ancient civilizations to the Renaissance and beyond, to design compositions, buildings, and artworks. In mathematics, the golden ratio appears in various mathematical equations and sequences, including the Fibonacci sequence, where each term is the sum of the two preceding terms. As the terms of the Fibonacci sequence increase, the ratio of consecutive terms approaches phi.

În artă și arhitectură, se consideră că raportul de aur creează proporții plăcute din punct de vedere estetic. El a fost folosit de artiști și arhitecți de-a lungul istoriei, din civilizațiile antice până la Renaștere și dincolo de aceasta, pentru a concepe compoziții, clădiri și opere de artă. În matematică, raportul de aur apare în diverse ecuații și șiruri matematice, inclusiv în șirul lui Fibonacci, în care fiecare termen este suma celor doi termeni precedenți. Pe măsură ce termenii șirului lui Fibonacci cresc, raportul dintre termenii consecutivi se apropie de phi.

In verse 16:18, we find the mathematical phi (1.618…). Jesus, the God “who worketh all things after the counsel of his own will,” determined to place His signature of being Palmoni, the Wonderful Number, or the Numberer of Secrets in the prophetic geography that identifies the battleground of His church against the gates of hell in the last days. At that prophetic battleground, through His control of numbers, He represented the one hundred and forty-four thousand with “Peter”, who had his name changed from “Simon” the one who hears the message of the dove, to “Peter”, thus marking the one hundred and forty-four thousand as His last days covenant people.

În versetul 16:18, găsim numărul matematic phi (1,618…). Isus, Dumnezeul „care lucrează toate după sfatul voii Sale”, a hotărât să-Și așeze semnătura Sa de Palmoni, Numărul Minunat, sau Cel ce Numără Tainele, în geografia profetică ce identifică câmpul de luptă al Bisericii Sale împotriva porților iadului în zilele de pe urmă. Pe acel câmp de luptă profetic, prin controlul Său asupra numerelor, El i-a reprezentat pe cei o sută patruzeci și patru de mii prin „Petru”, căruia i-a fost schimbat numele din „Simon”, cel care aude mesajul porumbelului, în „Petru”, marcând astfel pe cei o sută patruzeci și patru de mii drept poporul Său legământal din zilele de pe urmă.

The “rock” that He chose to build His church on, is the foundation rock, the foundation and chief cornerstone of the “seven times” of Leviticus twenty-six, for there is no true foundation that is not Christ. From the baptism of Christ, when Simon “heard” the message of the dove unto the cross of the Dead Sea, for twelve hundred and sixty days, twice each day, there was a morning and evening sacrifice, except on the final day of the twelve hundred and sixty days, for on that day, the evening sacrifice escaped from the priest, and on the cross Christ died as the twenty-five hundred and twentieth offering.

„Stânca” pe care El a ales să-Și zidească Biserica este stânca de temelie, temelia și piatra din capul unghiului a „celor șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase, căci nu există nicio temelie adevărată care să nu fie Hristos. De la botezul lui Hristos, când Simon a „auzit” mesajul porumbelului, până la crucea Mării Moarte, timp de o mie două sute șaizeci de zile, de două ori în fiecare zi, era adusă o jertfă de dimineață și de seară, cu excepția zilei finale a celor o mie două sute șaizeci de zile, căci în ziua aceea, jertfa de seară a scăpat de la preot, iar pe cruce Hristos a murit ca cea de-a două mii cinci sute douăzecea jertfă.

> “All is terror and confusion. The priest is about to slay the victim; but the knife drops from his nerveless hand, and the lamb escapes. Type has met antitype in the death of God’s Son. The great sacrifice has been made. The way into the holiest is laid open. A new and living way is prepared for all. No longer need sinful, sorrowing humanity await the coming of the high priest.” The Desire of Ages, 757.

> „Toate sunt groază și confuzie. Preotul este pe punctul de a înjunghia victima; dar cuțitul îi cade din mâna lipsită de vlagă, iar mielul scapă. Tipul și-a întâlnit antitipul în moartea Fiului lui Dumnezeu. Marea jertfă a fost adusă. Calea spre Locul Preasfânt este deschisă. O cale nouă și vie este pregătită pentru toți. Omenirea păcătoasă și îndurerată nu mai trebuie să aștepte venirea marelui-preot.” Hristos, Lumina lumii, 757.

The “rock” He would build His church upon is the foundation stone that the builders rejected, its number is “twenty-five hundred and twenty.” In one short verse Christ presents Himself as the Master of all things, and when He does so He is standing and speaking in verses thirteen through fifteen of Daniel chapter eleven.

„Stânca” pe care El Își va zidi biserica este piatra de temelie pe care au lepădat-o zidarii; numărul ei este „două mii cinci sute douăzeci”. Într-un singur verset scurt, Hristos Se prezintă pe Sine drept Stăpânul tuturor lucrurilor, iar când face aceasta, El stă și vorbește în versetele treisprezece până la cincisprezece din capitolul unsprezece al cărții lui Daniel.

> And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. Matthew 16:18.

> Și Eu îți spun ție că tu ești Petru, și pe această piatră Îmi voi zidi Biserica; și porțile Locuinței morților nu o vor birui. Matei 16:18.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “‘The secret things belong unto the Lord our God: but those things which are revealed belong unto us and to our children forever.’ Deuteronomy 29:29. Just how God accomplished the work of creation He has never revealed to men; human science cannot search out the secrets of the Most High. His creative power is as incomprehensible as His existence.

> „Lucrurile ascunse sunt ale Domnului Dumnezeului nostru, iar cele descoperite sunt ale noastre și ale copiilor noștri pentru totdeauna.” Deuteronomul 29:29. Cum anume a săvârșit Dumnezeu lucrarea creației, El nu a descoperit niciodată oamenilor; știința omenească nu poate pătrunde tainele Celui Preaînalt. Puterea Sa creatoare este tot atât de necuprinsă ca însăși existența Sa.

> “God has permitted a flood of light to be poured upon the world in both science and art; but when professedly scientific men treat upon these subjects from a merely human point of view, they will assuredly come to wrong conclusions. It may be innocent to speculate beyond what God’s word has revealed, if our theories do not contradict facts found in the Scriptures; but those who leave the word of God, and seek to account for His created works upon scientific principles, are drifting without chart or compass upon an unknown ocean. The greatest minds, if not guided by the word of God in their research, become bewildered in their attempts to trace the relations of science and revelation. Because the Creator and His works are so far beyond their comprehension that they are unable to explain them by natural laws, they regard Bible history as unreliable. Those who doubt the reliability of the records of the Old and New Testaments, will be led to go a step further, and doubt the existence of God; and then, having lost their anchor, they are left to beat about upon the rocks of infidelity.

> „Dumnezeu a îngăduit ca un potop de lumină să fie revărsat asupra lumii atât în știință, cât și în artă; dar atunci când oameni care se declară oameni de știință tratează aceste subiecte dintr-un punct de vedere exclusiv omenesc, ei vor ajunge negreșit la concluzii greșite. Poate fi nevinovat a specula dincolo de ceea ce a descoperit Cuvântul lui Dumnezeu, dacă teoriile noastre nu contrazic faptele aflate în Scripturi; dar aceia care părăsesc Cuvântul lui Dumnezeu și caută să explice lucrările Sale create pe temeiul principiilor științifice plutesc în derivă, fără hartă și fără busolă, pe un ocean necunoscut. Cele mai strălucite minți, dacă nu sunt călăuzite în cercetările lor de Cuvântul lui Dumnezeu, ajung dezorientate în încercările lor de a urmări raporturile dintre știință și revelație. Pentru că Creatorul și lucrările Sale sunt atât de mult dincolo de puterea lor de înțelegere, încât nu le pot explica prin legi naturale, ei consideră istoria Bibliei ca fiind lipsită de credibilitate. Aceia care se îndoiesc de credibilitatea consemnărilor Vechiului și Noului Testament vor fi conduși să meargă cu un pas mai departe și să se îndoiască de existența lui Dumnezeu; iar apoi, după ce și-au pierdut ancora, sunt lăsați să fie izbiți de stâncile necredinței.”

> “These persons have lost the simplicity of faith. There should be a settled belief in the divine authority of God’s Holy Word. The Bible is not to be tested by men’s ideas of science. Human knowledge is an unreliable guide. Skeptics who read the Bible for the sake of caviling, may, through an imperfect comprehension of either science or revelation, claim to find contradictions between them; but rightly understood, they are in perfect harmony. Moses wrote under the guidance of the Spirit of God, and a correct theory of geology will never claim discoveries that cannot be reconciled with his statements. All truth, whether in nature or in revelation, is consistent with itself in all its manifestations.

> „Aceste persoane au pierdut simplitatea credinței. Ar trebui să existe o credință statornică în autoritatea divină a Sfântului Cuvânt al lui Dumnezeu. Biblia nu trebuie judecată după ideile oamenilor despre știință. Cunoașterea omenească este o călăuză nesigură. Scepticii care citesc Biblia cu scopul de a căuta pricină pot, din pricina unei înțelegeri imperfecte fie a științei, fie a revelației, să pretindă că găsesc contradicții între ele; însă, înțelese corect, ele sunt în deplină armonie. Moise a scris sub călăuzirea Duhului lui Dumnezeu, iar o teorie corectă a geologiei nu va pretinde niciodată descoperiri care să nu poată fi împăcate cu afirmațiile sale. Tot adevărul, fie în natură, fie în revelație, este consecvent cu sine însuși în toate manifestările sale.”

> “In the word of God many queries are raised that the most profound scholars can never answer. Attention is called to these subjects to show us how much there is, even among the common things of everyday life, that finite minds, with all their boasted wisdom, can never fully understand.

> „În Cuvântul lui Dumnezeu sunt ridicate multe întrebări la care cei mai profunzi învățați nu pot răspunde niciodată. Atenția ne este îndreptată asupra acestor subiecte pentru a ni se arăta cât de mult există, chiar și printre lucrurile obișnuite ale vieții de fiecare zi, pe care mințile mărginite, cu toată înțelepciunea de care se fălesc, nu le pot înțelege niciodată pe deplin.

> “Yet men of science think that they can comprehend the wisdom of God, that which He has done or can do. The idea largely prevails that He is restricted by His own laws. Men either deny or ignore His existence, or think to explain everything, even the operation of His Spirit upon the human heart; and they no longer reverence His name or fear His power. They do not believe in the supernatural, not understanding God’s laws or His infinite power to work His will through them. As commonly used, the term ‘laws of nature’ comprises what men have been able to discover with regard to the laws that govern the physical world; but how limited is their knowledge, and how vast the field in which the Creator can work in harmony with His own laws and yet wholly beyond the comprehension of finite beings!

> “Dar oamenii de știință cred că pot înțelege înțelepciunea lui Dumnezeu, ceea ce El a făcut sau poate face. Ideea predomină în mare măsură că El este limitat de propriile Sale legi. Oamenii fie neagă, fie ignoră existența Sa, fie cred că pot explica totul, chiar și lucrarea Duhului Său asupra inimii omenești; și nu mai cinstesc Numele Său și nu se mai tem de puterea Sa. Ei nu cred în supranatural, neînțelegând legile lui Dumnezeu sau puterea Sa infinită de a-Și împlini voia prin ele. Așa cum este folosit în mod obișnuit, termenul „legile naturii” cuprinde ceea ce oamenii au putut descoperi cu privire la legile care guvernează lumea fizică; dar cât de limitată este cunoașterea lor și cât de vast este domeniul în care Creatorul poate lucra în armonie cu propriile Sale legi și totuși cu totul dincolo de înțelegerea ființelor mărginite!”

> “Many teach that matter possesses vital power—that certain properties are imparted to matter, and it is then left to act through its own inherent energy; and that the operations of nature are conducted in harmony with fixed laws, with which God Himself cannot interfere. This is false science, and is not sustained by the word of God. Nature is the servant of her Creator. God does not annul His laws or work contrary to them, but He is continually using them as His instruments. Nature testifies of an intelligence, a presence, an active energy, that works in and through her laws. There is in nature the continual working of the Father and the Son. Christ says, ‘My Father worketh hitherto, and I work.’ John 5:17.

> „Mulți învață că materia posedă putere vitală — că anumite proprietăți sunt conferite materiei, iar apoi ea este lăsată să acționeze prin propria ei energie inerentă; și că lucrările naturii se desfășoară în armonie cu legi fixe, în care Dumnezeu Însuși nu poate interveni. Aceasta este știință falsă și nu este susținută de Cuvântul lui Dumnezeu. Natura este slujitoarea Creatorului ei. Dumnezeu nu Își anulează legile și nu lucrează împotriva lor, ci le folosește neîncetat ca instrumente ale Sale. Natura mărturisește despre o inteligență, o prezență, o energie activă, care lucrează în și prin legile ei. În natură există lucrarea neîncetată a Tatălui și a Fiului. Hristos spune: «Tatăl Meu lucrează până acum; și Eu, de asemenea, lucrez.» Ioan 5:17.”

> “The Levites, in their hymn recorded by Nehemiah, sang, ‘Thou, even Thou, art Lord alone; Thou hast made heaven, the heaven of heavens, with all their host, the earth, and all things therein, … and Thou preservest them all.’ Nehemiah 9:6. As regards this world, God’s work of creation is completed. For ‘the works were finished from the foundation of the world.’ Hebrews 4:3. But His energy is still exerted in upholding the objects of His creation. It is not because the mechanism that has once been set in motion continues to act by its own inherent energy that the pulse beats and breath follows breath; but every breath, every pulsation of the heart, is an evidence of the all-pervading care of Him in whom ‘we live, and move, and have our being.’ Acts 17:28. It is not because of inherent power that year by year the earth produces her bounties and continues her motion around the sun. The hand of God guides the planets and keeps them in position in their orderly march through the heavens. He ‘bringeth out their host by number: He calleth them all by names by the greatness of His might, for that He is strong in power; not one faileth.’ Isaiah 40:26. It is through His power that vegetation flourishes, that the leaves appear and the flowers bloom. He ‘maketh grass to grow upon the mountains’ (Psalm 147:8), and by Him the valleys are made fruitful. ‘All the beasts of the forest … seek their meat from God,’ and every living creature, from the smallest insect up to man, is daily dependent upon His providential care. In the beautiful words of the psalmist, ‘These wait all upon Thee…. That Thou givest them they gather: Thou openest Thine hand, they are filled with good.’ Psalm 104:20, 21, 27, 28. His word controls the elements; He covers the heavens with clouds and prepares rain for the earth. ‘He giveth snow like wool: He scattereth the hoarfrost like ashes.’ Psalm 147:16. ‘When He uttereth His voice, there is a multitude of waters in the heavens, and He causeth the vapors to ascend from the ends of the earth; He maketh lightnings with rain, and bringeth forth the wind out of His treasuries.’ Jeremiah 10:13.

> „Leviții, în imnul lor consemnat de Neemia, au cântat: «Tu, numai Tu, ești Domnul; Tu ai făcut cerurile, cerurile cerurilor, și toată oștirea lor, pământul și toate cele ce sunt pe el, … și Tu le păstrezi pe toate.» Neemia 9:6. În ceea ce privește această lume, lucrarea creatoare a lui Dumnezeu este încheiată. Căci «lucrările erau isprăvite de la întemeierea lumii». Evrei 4:3. Dar puterea Sa continuă să fie exercitată în susținerea lucrurilor creației Sale. Nu pentru că mecanismul, odată pus în mișcare, continuă să funcționeze prin propria lui energie lăuntrică bate pulsul și răsuflare urmează după răsuflare; ci fiecare suflare, fiecare bătaie a inimii este o dovadă a grijii atotpătrunzătoare a Celui în care «trăim, ne mișcăm și suntem». Faptele apostolilor 17:28. Nu datorită unei puteri inerente rodește pământul an de an belșugul său și își continuă mișcarea în jurul soarelui. Mâna lui Dumnezeu călăuzește planetele și le ține la locul lor în mersul lor rânduit prin ceruri. El «scoate după număr oștirea lor, le cheamă pe toate pe nume; prin mărimea tăriei Lui și prin puterea Lui cea mare, nici una nu lipsește». Isaia 40:26. Prin puterea Lui înverzește vegetația, apar frunzele și înfloresc florile. El «face să crească iarba pe munți» (Psalmul 147:8), și prin El văile sunt făcute roditoare. «Toate fiarele pădurii … își caută hrana de la Dumnezeu», și fiecare făptură vie, de la cea mai mică insectă până la om, depinde zilnic de grija Sa providențială. În frumoasele cuvinte ale psalmistului: «Toate acestea Te așteaptă pe Tine…. Le dai Tu, ele le adună; Îți deschizi Tu mâna, ele se satură de bunătăți.» Psalmul 104:20, 21, 27, 28. Cuvântul Său stăpânește elementele; El acoperă cerurile cu nori și pregătește ploaie pentru pământ. «Dă zăpada ca lâna; împrăștie bruma ca cenușa.» Psalmul 147:16. «Când glasul Lui răsună, este o mulțime de ape în ceruri, El face să se ridice vaporii de la marginile pământului; face fulgerele să însoțească ploaia și scoate vântul din vistieriile Lui.» Ieremia 10:13.

> “God is the foundation of everything. All true science is in harmony with His works; all true education leads to obedience to His government. Science opens new wonders to our view; she soars high, and explores new depths; but she brings nothing from her research that conflicts with divine revelation. Ignorance may seek to support false views of God by appeals to science, but the book of nature and the written word shed light upon each other. We are thus led to adore the Creator and to have an intelligent trust in His word.” Patriarchs and Prophets, 113–115.

> „Dumnezeu este temelia tuturor lucrurilor. Orice știință adevărată este în armonie cu lucrările Sale; orice educație adevărată conduce la ascultare de guvernarea Sa. Știința deschide înaintea privirii noastre noi minuni; ea se înalță sus și cercetează noi adâncimi; dar din cercetările ei nu aduce nimic care să fie în conflict cu revelația divină. Neștiința poate căuta să sprijine concepții false despre Dumnezeu prin apeluri la știință, dar cartea naturii și Cuvântul scris aruncă lumină una asupra celeilalte. Astfel suntem conduși să-L adorăm pe Creator și să avem o încredere inteligentă în Cuvântul Său.” Patriarhi și Profeți, 113–115.

Back to Articles