Article

# The Book of Daniel - Number Fifty-Two

Cartea lui Daniel - Numărul cincizeci și doi

Unveiling the Prophetic Puzzle: Daniel’s Vision and the Rise of Kingdoms

Descoperirea enigmei profetice: vedenia lui Daniel și ridicarea împărățiilor

Author

Jeff Pippenger

Published

January 16, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the last article we pointed out that Gabriel provided the conclusion of the “last indignation” in order to confirm the date of 1844, based upon two witnesses. Miller understood the “seven times” of Leviticus twenty-six, that was carried out against the kingdom of Judah, but never reached a point where he saw the purpose and relationship of the judgment of the “seven times,” upon both the northern and southern kingdoms of Israel. Whether he ever recognized the distinction of “the last indignation” in verse nineteen is doubtful, though he no doubt understood in a general sense that the “indignation” was the “seven times.” The light of a first and last indignation was unsealed by Palmoni in 1856, but it was rejected in 1863. Yet Miller’s message of the “seven times” was correct, though limited.

În articolul precedent am arătat că Gabriel a oferit concluzia „ultimei indignări” pentru a confirma data de 1844, pe baza a doi martori. Miller a înțeles „cele șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase, care au fost aduse asupra împărăției lui Iuda, dar nu a ajuns niciodată în punctul în care să vadă scopul și relația judecății „celor șapte vremi” asupra ambelor împărății, de nord și de sud, ale lui Israel. Este îndoielnic dacă a recunoscut vreodată distincția „ultimei indignări” din versetul nouăsprezece, deși fără îndoială a înțeles, în sens general, că „indignarea” era „cele șapte vremi”. Lumina unei prime și ultime indignări a fost desigilată de Palmoni în 1856, dar a fost respinsă în 1863. Totuși, mesajul lui Miller despre „cele șapte vremi” a fost corect, deși limitat.

Miller would not have recognized that the little horn of pagan Rome lifted up and exalted paganism, in verse eleven of Daniel eight, for to Miller “take away” was simply to remove in each of its three occurrences in Daniel. Yet his message was still correct, though limited.

Miller nu ar fi recunoscut că cornul cel mic al Romei păgâne a înălțat și a preamărit păgânismul, în versetul unsprezece din Daniel opt, căci pentru Miller „a lua” însemna pur și simplu a îndepărta, în fiecare dintre cele trei ocurențe ale sale din Daniel. Totuși, mesajul său era încă corect, deși limitat.

The Millerites did recognize the “sanctuary” in verse eleven was the pagan temple in the city of Rome (the Pantheon), but the Hebrew language was not what their message was based upon. Miller’s message was focused upon prophetic time. The history where their message was unsealed prevented them from seeing the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy, but more than that, it prevented them from seeing the papacy as the fifth kingdom of Bible prophecy.

Mileriții au recunoscut într-adevăr că „sanctuarul” din versetul unsprezece era templul păgân din cetatea Romei (Pantheonul), însă limba ebraică nu a constituit temelia pe care se baza solia lor. Solia lui Miller era concentrată asupra timpului profetic. Istoria în cadrul căreia solia lor a fost desigilată i-a împiedicat să vadă Statele Unite ca fiind a șasea împărăție a profeției biblice, dar, mai mult decât atât, i-a împiedicat să vadă papalitatea ca fiind a cincea împărăție a profeției biblice.

Forced by the history in which they lived they applied the prophecies in agreement with their anticipated soon-coming return of Christ, and they were disappointed, yet their message was correct. When Gabriel provides the interpretation of the two visions in verses fifteen through twenty-seven, Miller’s understanding prevented him from grasping the broader revelation of the kingdoms that was represented in the gender oscillation of the little horn in verses nine through twelve. The Millerites only see Rome as a fourth and final earthly kingdom in Gabriel’s interpretation.

Constrânși de istoria în care au trăit, ei au aplicat profețiile în acord cu așteptata lor apropiată revenire a lui Hristos și au fost dezamăgiți; totuși, mesajul lor a fost corect. Când Gabriel oferă interpretarea celor două viziuni în versetele cincisprezece până la douăzeci și șapte, înțelegerea lui Miller l-a împiedicat să cuprindă revelația mai largă a împărățiilor care era reprezentată în oscilația de gen a cornului celui mic în versetele nouă până la douăsprezece. Milleriții văd în interpretarea lui Gabriel numai Roma ca a patra și ultima împărăție pământească.

> And it came to pass, when I, even I Daniel, had seen the vision, and sought for the meaning, then, behold, there stood before me as the appearance of a man. And I heard a man’s voice between the banks of Ulai, which called, and said, Gabriel, make this man to understand the vision. So he came near where I stood: and when he came, I was afraid, and fell upon my face: but he said unto me, Understand, O son of man: for at the time of the end shall be the vision. Now as he was speaking with me, I was in a deep sleep on my face toward the ground: but he touched me, and set me upright. And he said, Behold, I will make thee know what shall be in the last end of the indignation: for at the time appointed the end shall be. The ram which thou sawest having two horns are the kings of Media and Persia. And the rough goat is the king of Grecia: and the great horn that is between his eyes is the first king. Now that being broken, whereas four stood up for it, four kingdoms shall stand up out of the nation, but not in his power. And in the latter time of their kingdom, when the transgressors are come to the full, a king of fierce countenance, and understanding dark sentences, shall stand up. And his power shall be mighty, but not by his own power: and he shall destroy wonderfully, and shall prosper, and practise, and shall destroy the mighty and the holy people. And through his policy also he shall cause craft to prosper in his hand; and he shall magnify himself in his heart, and by peace shall destroy many: he shall also stand up against the Prince of princes; but he shall be broken without hand. And the vision of the evening and the morning which was told is true: wherefore shut thou up the vision; for it shall be for many days. And I Daniel fainted, and was sick certain days; afterward I rose up, and did the king’s business; and I was astonished at the vision, but none understood it. Daniel 8:15–27.

> Și s-a întâmplat că, atunci când eu, eu, Daniel, am văzut vedenia și am căutat să-i înțeleg înțelesul, iată, a stat înaintea mea ceva care avea înfățișarea unui om. Și am auzit un glas de om între malurile râului Ulai, care a strigat și a zis: „Gabriel, fă-l pe omul acesta să înțeleagă vedenia.” Astfel, el s-a apropiat de locul unde stăteam; și, când a venit, m-am înspăimântat și am căzut cu fața la pământ; dar el mi-a zis: „Înțelege, fiu al omului, că vedenia este pentru vremea sfârșitului.” Pe când îmi vorbea, am căzut într-un somn adânc, cu fața la pământ; dar el m-a atins și m-a ridicat în picioare. Și a zis: „Iată, îți voi face cunoscut ce se va întâmpla la sfârșitul din urmă al mâniei; căci sfârșitul va fi la vremea hotărâtă. Berbecul pe care l-ai văzut, având două coarne, sunt împărații Mediei și Persiei. Iar țapul păros este împăratul Greciei; și cornul cel mare care este între ochii lui este împăratul cel dintâi. Iar faptul că acesta a fost frânt și că în locul lui s-au ridicat patru, înseamnă că patru împărății se vor ridica din neamul acela, dar nu cu puterea lui. Și, în vremea de pe urmă a împărăției lor, când cei nelegiuiți vor fi ajuns la culmea fărădelegii lor, se va ridica un împărat cu înfățișare aprigă și priceput în vorbe întunecoase. Puterea lui va fi mare, dar nu prin puterea lui însuși; el va face pustiiri nemaipomenite, va propăși, va lucra și îi va nimici pe cei puternici și pe poporul sfinților. Prin viclenia lui va face și înșelăciunea să izbutească în mâna lui; se va îngâmfa în inima lui și va pierde pe mulți prin pace; se va ridica și împotriva Domnului domnilor, dar va fi zdrobit fără ajutorul vreunei mâini. Și vedenia despre seară și dimineață, care a fost spusă, este adevărată; de aceea, pecetluiește vedenia, căci este pentru multe zile.” Și eu, Daniel, am leșinat și am fost bolnav câteva zile; apoi m-am sculat și mi-am împlinit slujba împăratului; eram uimit de vedenie, dar nimeni nu a înțeles-o. Daniel 8:15–27.

Though Daniel received the vision of the Ulai River (which is now in the process of fulfillment), in the history of Babylon, the first kingdom is left out of the vision. It had been included as the head of gold, and the lion in chapters two and seven, but the prophetic attribute of Babylon being removed and restored was emphasized in chapter eight. Nebuchadnezzar had typified the deadly wound of the papacy when he was driven from men for “seven times,” thus typifying the symbolic seventy years that the whore of Tyre is forgotten. In Daniel chapter eight, Babylon is forgotten from the kingdoms of Bible prophecy and the vision begins with the Medes and Persians (the ram), which was followed by Greece (the goat).

Deși Daniel a primit viziunea de la râul Ulai (care se află acum în curs de împlinire), în istoria Babilonului, prima împărăție este omisă din viziune. Ea fusese inclusă ca fiind capul de aur și leul din capitolele doi și șapte, dar în capitolul opt a fost subliniat atributul profetic al Babilonului de a fi înlăturat și restaurat. Nebucadnețar prefigurase rana de moarte a papalității atunci când a fost izgonit dintre oameni pentru „șapte vremi”, preînchipuind astfel cei șaptezeci de ani simbolici în care curva Tirului este uitată. În Daniel capitolul opt, Babilonul este uitat dintre împărățiile profeției biblice, iar viziunea începe cu mezilor și perșilor (berbecul), după care urmează Grecia (țapul).

The kingdom of Alexander the Great disintegrated into four kingdoms of lesser power than Alexander, as had also been represented in chapter seven with the leopard which had four wings and four heads. Four represents worldwide as represented by north, east, south and west. In verse eight of chapter eight, four notable ones came up towards the four winds of heaven. In chapter seven Greece’s four wings align with the four winds of chapter eight, and Greece’s four heads align with the four notable ones. The four heads and four notable ones represent the four kingdoms Alexander’s original kingdom disintegrated into, and the four wings and four winds represent the four areas of division. The distinction of the point is important to see, for it represents an argument which the Millerites had against the traditional understanding of the Protestants about the fourth kingdom of Rome.

Împărăția lui Alexandru cel Mare s-a dezintegrat în patru împărății cu o putere mai mică decât a lui Alexandru, așa cum fusese de asemenea reprezentat în capitolul șapte prin leopardul care avea patru aripi și patru capete. Patru reprezintă caracterul mondial, așa cum este reprezentat prin nord, est, sud și vest. În versetul opt al capitolului opt, patru coarne însemnate s-au ridicat spre cele patru vânturi ale cerurilor. În capitolul șapte, cele patru aripi ale Greciei corespund celor patru vânturi din capitolul opt, iar cele patru capete ale Greciei corespund celor patru coarne însemnate. Cele patru capete și cele patru coarne însemnate reprezintă cele patru împărății în care s-a dezintegrat împărăția originară a lui Alexandru, iar cele patru aripi și cele patru vânturi reprezintă cele patru zone ale divizării. Distincția acestui punct este important de văzut, căci ea reprezintă un argument pe care milleriții îl aveau împotriva înțelegerii tradiționale a protestanților cu privire la a patra împărăție a Romei.

On the tables of Habakkuk, represented by the 1843 and 1850 pioneer charts, there is only one representation which is not illustrating a prophetic application, and it has to do with the distinction between the four heads and notable ones, and the four wings and winds. In an effort to obscure the truth of Rome as the fourth kingdom of Bible prophecy, Satan introduced an argument concerning the true or false meaning of the four heads and notable ones, and the four wings and winds. Satan did so for the book of Daniel clearly identifies that there is one distinct symbol in the book of Daniel that established the vision. Part of the evidence which establishes that symbol is in the four heads and notable ones, and the four wings and winds. The Protestants upheld a satanic view of this argument, and the argument was so significant to Millerite history that they referenced the argument upon the chart. The power which establishes the “chazon” vision in the book of Daniel is identified as the “robbers of thy people,” and the Protestants identified that power as one of a long line of Syrian kings named Antiochus Epiphanes, and Miller identified them as Rome.

Pe mesele lui Habacuc, reprezentate prin hărțile pionierilor din 1843 și 1850, există o singură reprezentare care nu ilustrează o aplicație profetică, și aceasta are de-a face cu distincția dintre cele patru capete și cele patru coarne mari, și cele patru aripi și cele patru vânturi. Într-un efort de a întuneca adevărul că Roma este a patra împărăție a profeției biblice, Satana a introdus un argument cu privire la semnificația adevărată sau falsă a celor patru capete și a celor patru coarne mari, și a celor patru aripi și a celor patru vânturi. Satana a făcut aceasta deoarece cartea lui Daniel identifică limpede că există un simbol distinct în cartea lui Daniel care a întemeiat viziunea. O parte din dovezile care stabilesc acel simbol se află în cele patru capete și cele patru coarne mari, și în cele patru aripi și cele patru vânturi. Protestanții au susținut o concepție satanică asupra acestui argument, iar argumentul a fost atât de important pentru istoria millerită, încât ei au făcut referire la el pe hartă. Puterea care stabilește viziunea „chazon” în cartea lui Daniel este identificată drept „tâlharii poporului tău”, iar protestanții au identificat acea putere ca fiind unul dintr-un lung șir de regi sirieni numit Antiohus Epifanes, iar Miller i-a identificat ca fiind Roma.

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. Daniel 11:14.

> Și în acele vremuri mulți se vor ridica împotriva împăratului de la miazăzi; și cei silnici dintre ai poporului tău se vor înălța ca să împlinească vedenia; dar vor cădea. Daniel 11:14.

Antiochus was one of the kings, in a line of kings that descended out of one of the four kingdoms which Alexander’s kingdom had disintegrated into. The little horn of verse nine of Daniel eight, had followed the kingdom of Alexander, and verse nine says that out of one of them, came forth the little horn.

Антиох је био један од царева, у низу царева који су потекли из једног од четири царства на која се Александрово царство распало. Мали рог из деветог стиха осме главе Данила појавио се након Александровог царства, а девети стих каже да је из једнога од њих изашао мали рог.

> And out of one of them came forth a little horn, which waxed exceeding great, toward the south, and toward the east, and toward the pleasant land. Daniel 8:9.

> Și dintr-unul dintre ele a ieșit un corn mic, care s-a mărit nespus de mult spre miazăzi, spre răsărit și spre țara cea plăcută. Daniel 8:9.

The argument of whether Rome establishes the vision, or a weak and fairly insignificant Syrian king establishes the vision, includes the argument of whether the little horn power came out of one of the four horns, or out of one of the four winds. It is not much of an argument, for history and prophecy is clear that Rome was not a descendant of the Greek empire, but that Rome was a new power. If Rome was the fourth kingdom, then the “one of them” of verse nine, must be one of the four winds or wings. If it was Antiochus Epiphanes, it came out of the horn of Syria.

Argumentul dacă Roma întemeiază vedenia sau dacă un rege sirian slab și destul de neînsemnat întemeiază vedenia include și dezbaterea dacă puterea cornului celui mic a ieșit dintr-unul dintre cele patru coarne sau dintr-unul dintre cele patru vânturi. Nu este o dezbatere prea însemnată, căci istoria și profeția arată limpede că Roma nu a fost o urmașă a imperiului grec, ci că Roma a fost o putere nouă. Dacă Roma a fost a patra împărăție, atunci expresia „unul dintre ele” din versetul nouă trebuie să se refere la unul dintre cele patru vânturi sau aripi. Dacă a fost Antioh Epifanes, atunci a ieșit din cornul Siriei.

The Millerites identified that the power represented as “the robbers of thy people” would stand up against Christ.

Mileriții au identificat că puterea reprezentată ca „jefuitorii poporului tău” se va ridica împotriva lui Hristos.

> And through his policy also he shall cause craft to prosper in his hand; and he shall magnify himself in his heart, and by peace shall destroy many: he shall also stand up against the Prince of princes; but he shall be broken without hand. Daniel 8:25.

> Și, prin viclenia lui, va face înșelăciunea să propășească în mâna sa; și se va mări în inima sa, iar prin pace va nimici pe mulți; se va ridica și împotriva Domnului domnilor; dar va fi zdrobit fără mână. Daniel 8:25.

The “Prince of princes” is Christ, and Antiochus Epiphanes lived well before Christ was born, so the Millerites pointed this fact out on the 1843 chart. On the chart they included the date 164, which in reality has no biblical reference, and was simply a notation which identifies the significance of the argument over the fourth kingdom between Miller and the Protestant theologians. Next to the year “164” on the chart they wrote, “Death of Antiochus Epiphanes who of course stood not up against the Prince of princes as he had been dead 164 years before the prince of princes was born.”

„Prințul prinților” este Hristos, iar Antioh Epifanes a trăit cu mult înainte de nașterea lui Hristos, astfel că milleriții au evidențiat acest fapt pe diagrama din 1843. Pe diagramă au inclus anul 164, care în realitate nu are nicio referință biblică și a fost pur și simplu o notație ce identifică semnificația argumentului privitor la a patra împărăție dintre Miller și teologii protestanți. Lângă anul „164” pe diagramă au scris: „Moartea lui Antioh Epifanes, care, desigur, nu s-a ridicat împotriva Prințului prinților, întrucât murise cu 164 de ani înainte ca Prințul prinților să Se nască.”

Today Adventism teaches that “the robbers of thy people” is Antiochus Epiphanes, as does apostate Protestantism, in spite of the fact that inspiration recorded that “the 1843 chart was directed by the hand of the Lord and should not be altered.” The Millerites knew that the king of fierce countenance was Rome, so they were not shaken by the satanic teaching that undermines the ability to establish the “chazon” vision. The Bible is clear that if there is no vision, the people perish.

Astăzi, adventismul învață că „jefuitorii poporului tău” este Antioh Epifanul, la fel ca protestantismul apostat, în ciuda faptului că Inspirația a consemnat că „diagrama din 1843 a fost îndrumată de mâna Domnului și nu trebuie să fie modificată”. Milleriții știau că împăratul cu chip aprig era Roma, astfel încât nu au fost clătinați de învățătura satanică ce subminează capacitatea de a stabili viziunea „chazon”. Biblia este limpede că, dacă nu este nicio viziune, poporul piere.

> Where there is no vision, the people perish: but he that keepeth the law, happy is he. Proverbs 29:18.

> Acolo unde nu este nicio vedenie, poporul piere; dar fericit este cel ce păzește legea. Proverbe 29:18.

The vision that Solomon identifies in the verse is the “chazon” vision, which in verse thirteen of Daniel eight, is the vision that identifies paganism and papalism trampling down the sanctuary and host. For the Millerites those two desolating powers represented the fourth kingdom of Bible prophecy, and without recognizing the fourth kingdom of Rome (the robbers of thy people), they would not have been able to establish the vision. The “robbers of thy people” in verse fourteen of Daniel eleven, were to stand up against the king of the south, exalt themselves, establish the vision and fall. Rome fulfilled each of those characteristics.

Viziunea pe care Solomon o identifică în verset este viziunea „chazon”, care, în versetul treisprezece din Daniel opt, este viziunea ce identifică păgânismul și papalitatea călcând în picioare sanctuarul și oștirea. Pentru milleriți, aceste două puteri pustiitoare reprezentau a patra împărăție a profeției biblice și, fără a recunoaște a patra împărăție, Roma (jefuitorii poporului tău), ei nu ar fi fost în stare să stabilească viziunea. „Jefuitorii poporului tău” din versetul paisprezece al lui Daniel unsprezece trebuiau să se ridice împotriva împăratului de la miazăzi, să se înalțe pe ei înșiși, să stabilească viziunea și să cadă. Roma a împlinit fiecare dintre aceste caracteristici.

In chapter seven, the fourth kingdom is specifically identified as being “diverse” from the kingdoms before it.

În capitolul șapte, a patra împărăție este identificată în mod specific ca fiind „deosebită” de împărățiile dinaintea ei.

> After this I saw in the night visions, and behold a fourth beast, dreadful and terrible, and strong exceedingly; and it had great iron teeth: it devoured and brake in pieces, and stamped the residue with the feet of it: and it was diverse from all the beasts that were before it; and it had ten horns…. Then I would know the truth of the fourth beast, which was diverse from all the others, exceeding dreadful, whose teeth were of iron, and his nails of brass; which devoured, brake in pieces, and stamped the residue with his feet; And of the ten horns that were in his head, and of the other which came up, and before whom three fell; even of that horn that had eyes, and a mouth that spake very great things, whose look was more stout than his fellows. Daniel 7:7, 19, 20.

> După aceasta m-am uitat în vedeniile de noapte și iată o a patra fiară, înfricoșătoare și grozavă, și nespus de puternică; și avea dinți mari de fier: devora, sfărâma și călca în picioare rămășița; și era deosebită de toate fiarele care fuseseră înaintea ei; și avea zece coarne…. Apoi am vrut să cunosc adevărul despre fiara a patra, care era deosebită de toate celelalte, nespus de înfricoșătoare, ai cărei dinți erau de fier, iar ghearele ei de aramă; care devora, sfărâma și călca în picioare rămășița cu picioarele ei; Și despre cele zece coarne care erau în capul ei, și despre celălalt corn care s-a ridicat și înaintea căruia au căzut trei; da, despre acel corn care avea ochi și o gură care rostea lucruri foarte mari, și a cărui înfățișare era mai semeață decât a tovarășilor săi. Daniel 7:7, 19, 20.

The fourth kingdom of Daniel seven was twice identified as being “diverse” from the kingdoms that preceded it. If the “little horn” of verse nine was simply an extension of the Syrian horn (Antiochus Epiphanes), it would not have been different. The beasts that preceded Rome in chapter seven were the lion, the bear and the leopard, all animals that actually exist in nature, but when it came to the fourth beast with iron teeth and nails of brass, Daniel knew of no beast of nature that represented the dreadful beast that devoured. It was different (diverse). The “little horn” of verse nine, came forth out of one of the areas represented by the four winds and wings, and not out of one of the horns or notable ones.

Regatul al patrulea din Daniel șapte a fost identificat de două ori ca fiind „deosebit” de împărățiile care l-au precedat. Dacă „cornul cel mic” din versetul nouă ar fi fost pur și simplu o extensie a cornului sirian (Antioh Epifanes), atunci nu ar fi fost diferit. Fiarele care au precedat Roma în capitolul șapte au fost leul, ursul și leopardul, toate animale care există în mod real în natură; însă, când a fost vorba despre a patra fiară, cu dinți de fier și gheare de aramă, Daniel nu cunoștea nicio fiară din natură care să reprezinte acea fiară înfricoșătoare care devora. Era diferită („deosebită”). „Cornul cel mic” din versetul nouă a ieșit din una dintre regiunile reprezentate de cele patru vânturi și aripi, și nu dintr-unul dintre coarne sau dintre cei însemnați.

Daniel chapter eight, states that “in the latter time of their kingdom, when the transgressors are come to the full, a king of fierce countenance, and understanding dark sentences, shall stand up.” In the “latter time of their kingdom (Greece, which had disintegrated into four kingdoms), during the time “when the transgressors are come to the full,” a new king would stand up.

Daniel capitolul opt afirmă că „la vremea de pe urmă a împărăţiei lor, când fărădelegile vor fi ajuns la culme, se va ridica un împărat cu înfăţişare neînduplecată şi priceput în lucruri întunecoase.” În „vremea de pe urmă a împărăţiei lor” (Grecia, care se dezintegrase în patru împărăţii), în timpul „când fărădelegile vor fi ajuns la culme”, avea să se ridice un nou împărat.

> “Every nation that has come upon the stage of action has been permitted to occupy its place on the earth, that the fact might be determined whether it would fulfill the purposes of the Watcher and the Holy One. Prophecy has traced the rise and progress of the world’s great empires—Babylon, Medo-Persia, Greece, and Rome. With each of these, as with the nations of less power, history has repeated itself. Each has had its period of test; each has failed, its glory faded, its power departed.” Prophets and Kings, 535.

> „Fiecare națiune care a apărut pe scena acțiunii a fost îngăduită să-și ocupe locul pe pământ, pentru ca să se poată stabili dacă avea să împlinească planurile Străjerului și ale Celui Sfânt. Profeția a urmărit ridicarea și dezvoltarea marilor imperii ale lumii — Babilonul, Medo-Persia, Grecia și Roma. Cu fiecare dintre acestea, ca și cu națiunile de putere mai mică, istoria s-a repetat. Fiecare a avut timpul ei de încercare; fiecare a dat greș, slava ei s-a stins, puterea ei s-a dus.” Profeți și regi, 535.

At the end (“latter time”) of the kingdom of Greece, when their cup of probationary time had been filled (“when the transgressors are come to the full”), a “king of fierce countenance” would stand up. That king would understand “dark sentences,” for he would speak a completely different language than the Hebrew of the Jews or the Greek of the previous kingdom, for he would speak Latin. That kingdom had been identified by Moses as the nation that would bring the siege of the years 66 to 70 AD, where among other things the famine was so terrible that the Jews ate their own children to survive.

La sfârșitul („vremea de apoi”) împărăției Greciei, când cupa timpului lor de încercare se va fi umplut („când cei nelegiuiți vor fi ajuns la culme”), se va ridica un „împărat cu înfățișare aspră”. Acel împărat va înțelege „vorbiri întunecoase”, căci va vorbi o limbă cu totul diferită de ebraica iudeilor sau de greaca împărăției anterioare, fiindcă va vorbi latina. Împărăția aceea fusese identificată de Moise drept neamul care avea să aducă asediul din anii 66–70 d.Hr., unde, printre altele, foametea a fost atât de cumplită, încât iudeii și-au mâncat propriii copii ca să supraviețuiască.

> Because thou servedst not the Lord thy God with joyfulness, and with gladness of heart, for the abundance of all things; Therefore shalt thou serve thine enemies which the Lord shall send against thee, in hunger, and in thirst, and in nakedness, and in want of all things: and he shall put a yoke of iron upon thy neck, until he have destroyed thee. The Lord shall bring a nation against thee from far, from the end of the earth, as swift as the eagle flieth; a nation whose tongue thou shalt not understand; A nation of fierce countenance, which shall not regard the person of the old, nor show favour to the young: And he shall eat the fruit of thy cattle, and the fruit of thy land, until thou be destroyed: which also shall not leave thee either corn, wine, or oil, or the increase of thy kine, or flocks of thy sheep, until he have destroyed thee. And he shall besiege thee in all thy gates, until thy high and fenced walls come down, wherein thou trustedst, throughout all thy land: and he shall besiege thee in all thy gates throughout all thy land, which the Lord thy God hath given thee. And thou shalt eat the fruit of thine own body, the flesh of thy sons and of thy daughters, which the Lord thy God hath given thee, in the siege, and in the straitness, wherewith thine enemies shall distress thee. Deuteronomy 28:47–53.

> Deoarece n-ai slujit Domnului Dumnezeului tău cu bucurie și cu veselie de inimă, în mijlocul belșugului tuturor lucrurilor, de aceea vei sluji vrăjmașilor tăi, pe care Domnul îi va trimite împotriva ta, în foamete, în sete, în golătate și în lipsă de toate; și El va pune pe grumazul tău un jug de fier, până te va nimici. Domnul va aduce împotriva ta, de departe, de la marginea pământului, un neam iute ca zborul vulturului, un neam a cărui limbă n-o vei înțelege; un neam cu înfățișare aspră, care nu va avea respect pentru bătrân și nu va arăta îndurare față de tânăr. El va mânca rodul vitelor tale și rodul pământului tău, până vei fi nimicit; și nu-ți va lăsa nici grâu, nici vin, nici untdelemn, nici sporul cirezii tale, nici turmele oilor tale, până te va nimici. Te va împresura în toate cetățile tale, până vor cădea zidurile tale înalte și întărite, în care îți puneai încrederea, în toată țara ta; te va împresura în toate cetățile tale, în toată țara ta pe care ți-a dat-o Domnul Dumnezeul tău. Și vei mânca rodul pântecelui tău, carnea fiilor tăi și a fiicelor tale, pe care ți i-a dat Domnul Dumnezeul tău, în timpul asediului și al strâmtorării cu care te vor apăsa vrăjmașii tăi. Deuteronomul 28:47–53.

In Daniel chapter two the fourth kingdom was represented by “iron,” and Moses identified “a nation,” which would put a “yoke of iron,” upon the Jews. The “nation” would “destroy” the Jews, and it would be as swift as an eagle, of which the eagle is the symbol of Rome. It would be a “nation” “whose tongue thou shalt not understand,” for its language would be “dark sentences” to the Jews. It would be a “nation of fierce countenance” as described in Daniel chapter eight as a “king of fierce countenance.” And in the “siege” of Jerusalem the Jews ate their “sons and daughters.”

În capitolul doi din Daniel, a patra împărăție era reprezentată prin „fier”, iar Moise a identificat „un neam” care avea să pună asupra iudeilor „un jug de fier”. „Neamul” avea să-i „nimicească” pe iudei și avea să fie iute ca un vultur, vulturul fiind simbolul Romei. Avea să fie un „neam” „a cărui limbă n-o vei înțelege”, căci limba lui avea să fie pentru iudei „cuvinte întunecoase”. Avea să fie un „neam cu chip fioros”, așa cum este descris în capitolul opt din Daniel ca „un împărat cu chip fioros”. Și în timpul „asediului” Ierusalimului, iudeii și-au mâncat „fiii și fiicele”.

Miller recognized pagan Rome as the power predicted by Moses, and as the fourth “iron” kingdom of Daniel two, and the “nation” who spoke Latin, not Hebrew or Greek. Miller made no distinction between the fourth and fifth kingdom of Bible prophecy, for to him they both were simply Rome. So after pagan Rome stood up in verse twenty-three, he would not see the distinction represented in verse twenty-four. In the vision the little horn had oscillated from masculine to feminine to masculine to feminine in verses nine through twelve, and verse twenty-three identifies the prophetic characteristics of pagan Rome, Gabriel’s interpretation in verse twenty-four changes to feminine Rome. The power in verse twenty-four was to possess “mighty power,” “but not by his own power: and he shall destroy wonderfully, and shall prosper, and practice, and shall destroy the mighty and the holy people.”

Miller a recunoscut Roma păgână ca fiind puterea prezisă de Moise și ca fiind a patra împărăție „de fier” din Daniel doi, precum și „neamul” care vorbea latina, nu ebraica sau greaca. Miller nu făcea nicio deosebire între a patra și a cincea împărăție din profeția biblică, căci pentru el amândouă erau pur și simplu Roma. Astfel, după ce Roma păgână se ridica în versetul douăzeci și trei, el nu avea să vadă deosebirea reprezentată în versetul douăzeci și patru. În vedenie, cornul cel mic oscilase de la masculin la feminin, apoi la masculin și iarăși la feminin în versetele nouă până la doisprezece, iar versetul douăzeci și trei identifică trăsăturile profetice ale Romei păgâne; interpretarea lui Gabriel din versetul douăzeci și patru trece la Roma la feminin. Puterea din versetul douăzeci și patru urma să posede „o putere mare”, „dar nu prin puterea lui; și va nimici în chip minunat, și va propăși, și va lucra, și va nimici pe cei puternici și pe poporul sfânt.”

Papal Rome was to be given the military power of pagan Rome, and it would destroy God’s people for one thousand two hundred and sixty years, from the year 538 to 1798. It would destroy “wonderfully” for it is the beast the whole world “wonders after,” and it was the power that would “practice and prosper” until the first indignation that had been “determined” to be finished in 1798 was fulfilled.

Roma Papală urma să primească puterea militară a Romei păgâne și avea să nimicească poporul lui Dumnezeu timp de o mie două sute șaizeci de ani, din anul 538 până în 1798. Ea avea să nimicească „în chip minunat”, căci este fiara după care „se miră” întreaga lume și era puterea care avea să „lucreze și să prospere” până când prima indignare, care fusese „hotărâtă” să se încheie în 1798, avea să fie împlinită.

Then in verse twenty-five Gabriel follows the oscillation established in the verses he was interpreting for Daniel, and again addresses pagan Rome, who through a different type of “policy,” brought together its empire, as attested to by all the historians. The “craft” of pagan Rome was to induce nations to join their growing empire, and it used the promise of peace and prosperity to build the empire, unlike the previous empires that were forged simply by military might. Pagan Rome was also to “stand up against the Prince of princes,” as it did when it placed Christ upon the cross of Calvary.

Apoi, în versetul douăzeci și cinci, Gabriel urmează oscilația stabilită în versetele pe care le tâlcuia lui Daniel și se adresează din nou Romei păgâne, care, printr-un alt tip de „politică”, și-a adunat imperiul, așa cum atestă toți istoricii. „Viclenia” Romei păgâne a fost aceea de a determina națiunile să se alăture imperiului ei în expansiune, iar ea a folosit făgăduința păcii și a prosperității pentru a-și clădi imperiul, spre deosebire de imperiile anterioare, care au fost făurite pur și simplu prin puterea militară. Roma păgână avea, de asemenea, să „se ridice împotriva Domnului domnilor”, așa cum a făcut atunci când L-a pus pe Hristos pe crucea de la Calvar.

Then Gabriel addresses the two visions he was interpreting for Daniel, by identifying that the “mareh” vision of the appearance (the twenty-three hundred days) was true, and that the “chazon” vision of the trampling down of the sanctuary and host by pagan Rome and papal Rome was to be “shut up (sealed), “for many days” (until the time of the end in 1798).

Apoi Gabriel se adresează celor două viziuni pe care le tâlcuia pentru Daniel, identificând faptul că viziunea „mareh” a apariției (cele două mii trei sute de zile) era adevărată și că viziunea „chazon” a călcării în picioare a sanctuarului și a oștirii de către Roma păgână și Roma papală trebuia să fie „închisă (pecetluită)”, „pentru multe zile” (până la vremea sfârșitului, în 1798).

Then Daniel was sick for some time, and then returned to work, but he still did not understand the “mareh” vision, which is the vision which Gabriel was commanded to make him understand. For that reason Gabriel would return in chapter nine, to finish his work of making Daniel understand the “mareh” vision.

Apoi, Daniel a fost bolnav o vreme, iar apoi s-a întors la lucru, dar încă nu înțelegea vedenia „mareh”, care este vedenia pe care Gabriel fusese însărcinat să i-o facă înțeleasă. Din acest motiv, Gabriel avea să revină în capitolul nouă, pentru a-și duce la bun sfârșit lucrarea de a-l face pe Daniel să înțeleagă vedenia „mareh”.

In Daniel chapter nine, Daniel had been studying the prophetic Word and came to understand through the writings of Moses and Jeremiah. Jeremiah had identified the captivity he was in would last seventy years.

În capitolul nouă din Daniel, Daniel cerceta Cuvântul profetic și a ajuns să înțeleagă prin scrierile lui Moise și ale lui Ieremia. Ieremia arătase că robia în care se afla avea să dureze șaptezeci de ani.

> And this whole land shall be a desolation, and an astonishment; and these nations shall serve the king of Babylon seventy years. And it shall come to pass, when seventy years are accomplished, that I will punish the king of Babylon, and that nation, saith the Lord, for their iniquity, and the land of the Chaldeans, and will make it perpetual desolations. Jeremiah 25:11, 12.

> Și toată țara aceasta va fi o pustietate și o pricină de uimire; și neamurile acestea vor sluji împăratului Babilonului șaptezeci de ani. Și se va întâmpla că, atunci când se vor împlini șaptezeci de ani, voi pedepsi pe împăratul Babilonului și neamul acela, zice Domnul, pentru nelegiuirea lor, precum și țara haldeilor, și o voi face o pustietate veșnică. Ieremia 25:11, 12.

According to Moses the captivity in the enemy’s land would correspond to a time that the land would enjoy its sabbaths.

Potrivit lui Moise, robia în țara vrăjmașului avea să corespundă unei perioade în care țara își va avea parte de sabatele sale.

> And I will bring the land into desolation: and your enemies which dwell therein shall be astonished at it. And I will scatter you among the heathen, and will draw out a sword after you: and your land shall be desolate, and your cities waste. Then shall the land enjoy her sabbaths, as long as it lieth desolate, and ye be in your enemies’ land; even then shall the land rest, and enjoy her sabbaths. As long as it lieth desolate it shall rest; because it did not rest in your sabbaths, when ye dwelt upon it. Leviticus 26:32–35.

> Iar voi aduce ţara la pustiire; şi vrăjmaşii voştri care locuiesc în ea vor rămâne uimiţi de ea. Şi vă voi împrăştia printre neamuri şi voi scoate sabia după voi; iar ţara voastră va fi pustiită şi cetăţile voastre, dărâmate. Atunci ţara îşi va avea sabatele ei, câtă vreme va zăcea pustiită şi voi veţi fi în ţara vrăjmaşilor voştri; atunci ţara se va odihni şi îşi va avea sabatele ei. Câtă vreme va zăcea pustiită se va odihni, pentru că nu se odihnise în sabatele voastre, când locuiaţi în ea. Leviticul 26:32–35.

Daniel had understood from God’s prophetic Word, upon two witnesses that His people had been scattered into the enemy’s land, during which time the land would enjoy its sabbaths. He understood what the author of Chronicles understood concerning Jeremiah’s seventy years.

Daniel a înțeles din Cuvântul profetic al lui Dumnezeu, pe baza a doi martori, că poporul Său fusese împrăștiat în țara vrăjmașului, timp în care țara avea să se bucure de sabatele ei. El a înțeles ceea ce a înțeles autorul Cronicilor cu privire la cei șaptezeci de ani ai lui Ieremia.

> And them that had escaped from the sword carried he away to Babylon; where they were servants to him and his sons until the reign of the kingdom of Persia: To fulfil the word of the Lord by the mouth of Jeremiah, until the land had enjoyed her sabbaths: for as long as she lay desolate she kept sabbath, to fulfil threescore and ten years. Now in the first year of Cyrus king of Persia, that the word of the Lord spoken by the mouth of Jeremiah might be accomplished, the Lord stirred up the spirit of Cyrus king of Persia, that he made a proclamation throughout all his kingdom, and put it also in writing, saying, Thus saith Cyrus king of Persia, All the kingdoms of the earth hath the Lord God of heaven given me; and he hath charged me to build him an house in Jerusalem, which is in Judah. Who is there among you of all his people? The Lord his God be with him, and let him go up. 2 Chronicles 36:20–23.

> A pe cei care scăpaseră de sabie i-a dus robi în Babilon; și au fost slujitori ai lui și ai fiilor lui până la domnia împărăției Persiei, ca să se împlinească cuvântul Domnului rostit prin gura lui Ieremia, până când țara și-a ținut sabatele; căci, în tot timpul cât a rămas pustiită, a ținut sabat, până la împlinirea celor șaptezeci de ani. Iar în anul întâi al lui Cirus, împăratul Persiei, ca să se împlinească cuvântul Domnului rostit prin gura lui Ieremia, Domnul a trezit duhul lui Cirus, împăratul Persiei, așa încât el a dat de veste în toată împărăția lui și a pus aceasta și în scris, zicând: Așa vorbește Cirus, împăratul Persiei: Toate împărățiile pământului mi le-a dat Domnul Dumnezeul cerurilor; și El mi-a poruncit să-I zidesc o casă la Ierusalim, care este în Iuda. Cine este între voi dintre tot poporul Lui? Domnul Dumnezeul lui să fie cu el, și să se suie. 2 Cronici 36:20–23.

Daniel understood that Jeremiah’s seventy years of scattering in the enemy’s land, while the land enjoyed her sabbaths, was based upon the curse of “seven times” in Leviticus twenty-six, and in obedience to that understanding, he fulfilled the commanded remedy given there for those who finally awaken to their scattered condition.

Daniel a înțeles că cei șaptezeci de ani ai împrăștierii despre care a vorbit Ieremia, în țara vrăjmașului, în timp ce țara se bucura de sabatele ei, se întemeiau pe blestemul de „șapte ori” din Leviticul douăzeci și șase și, în ascultare de această înțelegere, a împlinit remediul poruncit dat acolo pentru aceia care, în cele din urmă, se trezesc la realitatea stării lor de împrăștiere.

> And upon them that are left alive of you I will send a faintness into their hearts in the lands of their enemies; and the sound of a shaken leaf shall chase them; and they shall flee, as fleeing from a sword; and they shall fall when none pursueth. And they shall fall one upon another, as it were before a sword, when none pursueth: and ye shall have no power to stand before your enemies. And ye shall perish among the heathen, and the land of your enemies shall eat you up. And they that are left of you shall pine away in their iniquity in your enemies’ lands; and also in the iniquities of their fathers shall they pine away with them. If they shall confess their iniquity, and the iniquity of their fathers, with their trespass which they trespassed against me, and that also they have walked contrary unto me; And that I also have walked contrary unto them, and have brought them into the land of their enemies; if then their uncircumcised hearts be humbled, and they then accept of the punishment of their iniquity: Then will I remember my covenant with Jacob, and also my covenant with Isaac, and also my covenant with Abraham will I remember; and I will remember the land. The land also shall be left of them, and shall enjoy her sabbaths, while she lieth desolate without them: and they shall accept of the punishment of their iniquity: because, even because they despised my judgments, and because their soul abhorred my statutes. And yet for all that, when they be in the land of their enemies, I will not cast them away, neither will I abhor them, to destroy them utterly, and to break my covenant with them: for I am the Lord their God. But I will for their sakes remember the covenant of their ancestors, whom I brought forth out of the land of Egypt in the sight of the heathen, that I might be their God: I am the Lord. These are the statutes and judgments and laws, which the Lord made between him and the children of Israel in mount Sinai by the hand of Moses. Leviticus 26:36–46.

> Și peste cei dintre voi care vor mai rămâne în viață voi trimite o slăbiciune a inimii în țările vrăjmașilor lor; foșnetul unei frunze clătinate îi va pune pe fugă; vor fugi ca dinaintea unei săbii și vor cădea fără să-i urmărească nimeni. Se vor prăbuși unul peste altul, ca înaintea unei săbii, fără să-i urmărească nimeni; și nu veți avea putere să stați în picioare înaintea vrăjmașilor voștri. Veți pieri printre neamuri, și țara vrăjmașilor voștri vă va mistui. Iar cei care vor mai rămâne dintre voi se vor topi din pricina nelegiuirii lor în țările vrăjmașilor voștri; și se vor topi împreună cu ei și din pricina nelegiuirilor părinților lor. Dacă își vor mărturisi nelegiuirea și nelegiuirea părinților lor, cu fărădelegea prin care au păcătuit împotriva Mea, și dacă vor mărturisi și faptul că au umblat împotriva Mea; și că și Eu am umblat împotriva lor și i-am adus în țara vrăjmașilor lor; dacă atunci inimile lor netăiate împrejur se vor smeri și vor primi atunci pedeapsa nelegiuirii lor: atunci Îmi voi aduce aminte de legământul Meu cu Iacov, Îmi voi aduce aminte și de legământul Meu cu Isaac, și Îmi voi aduce aminte și de legământul Meu cu Avraam; și Îmi voi aduce aminte de țară. Țara va fi părăsită de ei și își va avea sabatele ei, câtă vreme va zăcea pustie fără ei; iar ei vor primi pedeapsa nelegiuirii lor, pentru că, da, pentru că au nesocotit judecățile Mele și pentru că sufletul lor a urât rânduielile Mele. Și totuși, chiar și atunci când vor fi în țara vrăjmașilor lor, nu-i voi lepăda și nu-i voi urî până la nimicire deplină, rupând legământul Meu cu ei; căci Eu sunt Domnul Dumnezeul lor. Ci, de dragul lor, Îmi voi aduce aminte de legământul strămoșilor lor, pe care i-am scos din țara Egiptului înaintea ochilor neamurilor, ca să le fiu Dumnezeu: Eu sunt Domnul. Acestea sunt rânduielile, judecățile și legile pe care Domnul le-a așezat între El și copiii lui Israel pe muntele Sinai, prin mâna lui Moise. Leviticul 26:36–46.

Daniel’s prayer in chapter nine, is addressing every element of the counsel for those who find themselves scattered in the enemy’s land. That prayer is to be aligned with his prayer in chapter two, for together they represent the prayer of those in Revelation chapter eleven, that were dead in the streets of that great city of Sodom and Egypt, who find that they also had been scattered. As Daniel concludes his prayer, Gabriel returns to finish the work of explaining the “mareh” vision, just as the Holy Spirit intends to accomplish for the two witnesses of Revelation chapter eleven.

Rugăciunea lui Daniel din capitolul nouă se adresează fiecărui element al sfatului dat celor care se găsesc împrăștiați în țara vrăjmașului. Acea rugăciune trebuie pusă în acord cu rugăciunea lui din capitolul doi, căci împreună ele reprezintă rugăciunea celor din Apocalipsa capitolul unsprezece, care erau morți pe ulițele cetății celei mari, Sodoma și Egiptul, și care constată că și ei fuseseră împrăștiați. Pe măsură ce Daniel își încheie rugăciunea, Gabriel se întoarce pentru a desăvârși lucrarea de explicare a vedeniei „mareh”, întocmai cum Duhul Sfânt intenționează să împlinească pentru cei doi martori din Apocalipsa capitolul unsprezece.

> And whiles I was speaking, and praying, and confessing my sin and the sin of my people Israel, and presenting my supplication before the Lord my God for the holy mountain of my God; Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. And he informed me, and talked with me, and said, O Daniel, I am now come forth to give thee skill and understanding. Daniel 9:20–22.

> Şi pe când vorbeam eu, mă rugam şi îmi mărturiseam păcatul meu şi păcatul poporului meu Israel şi îmi aduceam cererea înaintea Domnului Dumnezeului meu pentru muntele cel sfânt al Dumnezeului meu, da, pe când vorbeam eu încă în rugăciune, omul Gabriel, pe care-l văzusem în vedenie la început, venind în zbor iute, s-a atins de mine pe la vremea jertfei de seară. El m-a înştiinţat, a vorbit cu mine şi a zis: „Daniele, acum am ieşit ca să-ţi dau pricepere şi înţelegere.” Daniel 9:20–22.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “Shortly before the fall of Babylon, when Daniel was meditating on these prophecies and seeking God for an understanding of the times, a series of visions was given him concerning the rise and fall of kingdoms. With the first vision, as recorded in the seventh chapter of the book of Daniel, an interpretation was given; yet not all was made clear to the prophet. ‘My cogitations much troubled me,’ he wrote of his experience at the time, ‘and my countenance changed in me: but I kept the matter in my heart.’ Daniel 7:28.

> „Cu puțin timp înainte de căderea Babilonului, când Daniel medita asupra acestor profeții și Îl căuta pe Dumnezeu pentru a înțelege vremurile, i-a fost dată o serie de vedenii cu privire la ridicarea și căderea împărățiilor. Odată cu prima vedenie, așa cum este consemnată în capitolul al șaptelea al cărții lui Daniel, i-a fost dată și o tâlcuire; totuși, nu totul i-a fost făcut limpede profetului. «Gândurile mele m-au tulburat mult», a scris el despre experiența sa de atunci, «și fața mea s-a schimbat în mine; dar am păstrat lucrul acesta în inima mea.» Daniel 7:28.

> “Through another vision further light was thrown upon the events of the future; and it was at the close of this vision that Daniel heard ‘one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision?’ Daniel 8:13. The answer that was given, ‘Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed’ (verse 14), filled him with perplexity. Earnestly he sought for the meaning of the vision. He could not understand the relation sustained by the seventy years’ captivity, as foretold through Jeremiah, to the twenty-three hundred years that in vision he heard the heavenly visitant declare should elapse before the cleansing of God’s sanctuary. The angel Gabriel gave him a partial interpretation; yet when the prophet heard the words, ‘The vision … shall be for many days,’ he fainted away. ‘I Daniel fainted,’ he records of his experience, ‘and was sick certain days; afterward I rose up, and did the king’s business; and I was astonished at the vision, but none understood it.’ Verses 26, 27.

> „Printr-o altă viziune, s-a aruncat mai multă lumină asupra evenimentelor viitorului; și la încheierea acestei viziuni Daniel a auzit «pe un sfânt vorbind, și un alt sfânt a zis către acel sfânt care vorbea: Până când va ține vedenia?» Daniel 8:13. Răspunsul care i s-a dat, «Până vor trece două mii trei sute de seri și dimineți; apoi Sfântul Locaș va fi curățit» (versetul 14), l-a umplut de nedumerire. Cu stăruință a căutat înțelesul viziunii. El nu putea înțelege legătura dintre cei șaptezeci de ani ai robiei, așa cum fuseseră prevestiți prin Ieremia, și cele două mii trei sute de ani despre care, în viziune, auzise pe vizitatorul ceresc declarând că aveau să treacă înainte de curățirea sanctuarului lui Dumnezeu. Îngerul Gabriel i-a dat o interpretare parțială; totuși, când profetul a auzit cuvintele: «Vedenia … este pentru multe zile», a leșinat. «Eu, Daniel, am leșinat», consemnează el despre experiența sa, «și am fost bolnav mai multe zile; apoi m-am sculat și am făcut treburile împăratului; și am rămas uimit de vedenie, dar nimeni n-a înțeles-o.» Versetele 26, 27.”

> “Still burdened in behalf of Israel, Daniel studied anew the prophecies of Jeremiah. They were very plain—so plain that he understood by these testimonies recorded in books ‘the number of the years, whereof the word of the Lord came to Jeremiah the prophet, that He would accomplish seventy years in the desolations of Jerusalem.’ Daniel 9:2.

> „Încă împovărat pentru Israel, Daniel a cercetat din nou profețiile lui Ieremia. Ele erau foarte limpezi — atât de limpezi, încât el a înțeles din aceste mărturii consemnate în cărți «numărul anilor despre care venise cuvântul Domnului către prorocul Ieremia, că avea să se împlinească un număr de șaptezeci de ani asupra dărâmăturilor Ierusalimului». Daniel 9:2.

> “With faith founded on the sure word of prophecy, Daniel pleaded with the Lord for the speedy fulfillment of these promises. He pleaded for the honor of God to be preserved. In his petition he identified himself fully with those who had fallen short of the divine purpose, confessing their sins as his own.” Prophets and Kings, 553, 554.

> „Cu credința întemeiată pe cuvântul sigur al profeției, Daniel L-a implorat pe Domnul pentru împlinirea grabnică a acestor făgăduințe. El a implorat ca onoarea lui Dumnezeu să fie păstrată. În cererea sa, s-a identificat pe deplin cu aceia care rămăseseră mai prejos de scopul divin, mărturisind păcatele lor ca fiind ale sale.” Profeți și Regi, 553, 554.

Back to Articles