Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Forty-One

Cartea lui Daniel - O sută patruzeci și unu

Unveiling the Prophetic Significance of the Papacy’s Return and the Eighth President

Dezvăluirea semnificației profetice a revenirii papalității și a celui de-al optulea președinte

Author

Jeff Pippenger

Published

March 17, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We are currently looking very closely at the prophetic characteristics of the history where the papacy returns to the throne of the earth as the eighth head, that is of the seven heads. We are doing so, in order to carefully identify the prophetic characteristics of the history when the eighth president, that is of the seven presidents, fulfills the formation of the image of the papal beast. We have begun our considerations of these truths with Mount Carmel and Herod’s birthday. Both sacred illustrations represent the soon-coming Sunday law in the United States, which is also represented in verse forty-one of Daniel chapter eleven.

În prezent cercetăm foarte îndeaproape caracteristicile profetice ale istoriei în care papalitatea revine la tronul pământului ca al optulea cap, adică dintre cele șapte capete. Facem aceasta pentru a identifica cu grijă caracteristicile profetice ale istoriei în care al optulea președinte, adică dintre cei șapte președinți, împlinește formarea chipului fiarei papale. Am început examinarea acestor adevăruri cu Muntele Carmel și ziua de naștere a lui Irod. Ambele ilustrații sacre reprezintă legea duminicală care urmează să vină în curând în Statele Unite, care este, de asemenea, reprezentată în versetul patruzeci și unu din capitolul unsprezece al cărții lui Daniel.

> He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. Daniel 11:41.

> Și va intra și în țara cea slăvită, și multe țări vor fi răsturnate; dar acestea vor scăpa din mâna lui: Edomul, și Moabul, și fruntașii copiilor lui Amon. Daniel 11:41.

The counterfeit king of the north enters the glorious land in the verse. The glorious land in the history of ancient Israel was the land of Judah, and it was represented as a land flowing with milk and honey, and for this reason, among others, it was glorious. It was glorious because Christ chose its capital city Jerusalem, as the place of His temple, and the city where he chose to place His name.

Împăratul contrafăcut al nordului intră în ţara cea slăvită în verset. Ţara cea slăvită, în istoria Israelului antic, era ţara lui Iuda şi era înfăţişată ca o ţară în care curg lapte şi miere, iar din acest motiv, între altele, era slăvită. Era slăvită deoarece Hristos a ales capitala ei, Ierusalimul, ca loc al templului Său şi cetatea în care a ales să-Şi pună Numele.

> Since the day that I brought forth my people out of the land of Egypt I chose no city among all the tribes of Israel to build an house in, that my name might be there; neither chose I any man to be a ruler over my people Israel: But I have chosen Jerusalem, that my name might be there; and have chosen David to be over my people Israel. 2 Chronicles 6:5, 6.

> Din ziua când am scos pe poporul Meu din țara Egiptului, n-am ales nicio cetate dintre toate semințiile lui Israel, ca să se zidească în ea o casă, pentru ca Numele Meu să fie acolo; și n-am ales niciun om ca să fie conducător peste poporul Meu Israel. Dar am ales Ierusalimul, pentru ca Numele Meu să fie acolo; și l-am ales pe David ca să fie peste poporul Meu Israel. 2 Cronici 6:5, 6.

The literal land of Judah was the glorious land for literal ancient Israel, and the United States is the spiritual land of Judah, the glorious land for spiritual modern Israel.

Țara literală a lui Iuda era țara slăvită pentru Israelul literal din vechime, iar Statele Unite sunt țara spirituală a lui Iuda, țara slăvită pentru Israelul spiritual modern.

> “When the land which the Lord provided as an asylum for His people, that they might worship Him according to the dictates of their own consciences, the land over which for long years the shield of Omnipotence has been spread, the land which God has favored by making it the depository of the pure religion of Christ,—when that land shall, through its legislators, abjure the principles of Protestantism, and give countenance to Romish apostasy in tampering with God’s law,—it is then that the final work of the man of sin will be revealed.” Signs of the Times, June 12, 1893.

> „Când țara pe care Domnul a oferit-o ca adăpost pentru poporul Său, pentru ca ei să I se închine potrivit cu îndemnurile propriei lor conștiințe, țara asupra căreia, de-a lungul multor ani, a fost întins scutul Atotputerniciei, țara pe care Dumnezeu a favorizat-o făcând din ea depozitara religiei curate a lui Hristos, — când acea țară va lepăda, prin legiuitorii ei, principiile protestantismului și va da sprijin apostaziei Romei prin atingerea adusă legii lui Dumnezeu, — atunci va fi descoperită lucrarea finală a omului fărădelegii.” Signs of the Times, 12 iunie 1893.

After the counterfeit king of the north conquered the king of the south (the former Soviet Union), in verse forty, in 1989, it then conquers the glorious land (the United States). In verse forty-one the word “countries” is a supplied word, and is not fully accurate, for at the Sunday law, the “many” who are overthrown are a class of people who knew the distinction between the seventh-day Sabbath and the day of the sun, before the Sunday law arrived.

După ce împăratul contrafăcut al miazănoaptei l-a cucerit pe împăratul miazăzii (fosta Uniune Sovietică), în versetul patruzeci, în 1989, el cucerește apoi țara cea slăvită (Statele Unite). În versetul patruzeci și unu, cuvântul „țări” este un cuvânt adăugat și nu este pe deplin exact, căci, la legea duminicală, „mulți” care sunt doborâți sunt o categorie de oameni care cunoșteau deosebirea dintre Sabatul zilei a șaptea și ziua soarelui înainte ca legea duminicală să intre în vigoare.

> “The change of the Sabbath is the sign or mark of the authority of the Roman church. Those who, understanding the claims of the fourth commandment, choose to observe the false Sabbath in the place of the true, are thereby paying homage to that power by which alone it is commanded. The mark of the beast is the papal Sabbath, which has been accepted by the world in the place of the day of God’s appointment.

> „Schimbarea Sabatului este semnul sau marca autorității Bisericii Romei. Aceia care, înțelegând cerințele poruncii a patra, aleg să păzească sabatul fals în locul celui adevărat, aduc prin aceasta omagiu acelei puteri prin a cărei autoritate exclusivă el este poruncit. Semnul fiarei este sabatul papal, care a fost acceptat de lume în locul zilei rânduite de Dumnezeu.״

> “But the time to receive the mark of the beast, as designated in prophecy, has not yet come. The testing time has not yet come. There are true Christians in every church, not excepting the Roman Catholic communion. None are condemned until they have had the light and have seen the obligation of the fourth commandment. But when the decree shall go forth enforcing the counterfeit Sabbath, and when the loud cry of the third angel shall warn men against the worship of the beast and his image, the line will be clearly drawn between the false and the true. Then those who still continue in transgression will receive the mark of the beast in their foreheads or in their hands.

> „Ale jeszcze nie nadszedł czas przyjęcia znamienia bestii, wyznaczony w proroctwie. Czas próby jeszcze nie nadszedł. W każdym kościele są prawdziwi chrześcijanie, nie wyłączając wspólnoty rzymskokatolickiej. Nikt nie zostaje potępiony, dopóki nie otrzyma światła i nie ujrzy obowiązywalności czwartego przykazania. Lecz gdy wyjdzie dekret wymuszający fałszywy sabat i gdy donośny okrzyk trzeciego anioła ostrzeże ludzi przed oddawaniem czci bestii i jej obrazowi, linia podziału między fałszem a prawdą zostanie wyraźnie wytyczona. Wówczas ci, którzy nadal trwać będą w przestępstwie, otrzymają znamię bestii na swoich czołach albo na swoich rękach.

> “With rapid steps we are approaching this period. When Protestant churches shall unite with the secular power to sustain a false religion, for opposing which their ancestors endured the fiercest persecution, then will the papal Sabbath be enforced by the combined authority of church and state. There will be a national apostasy, which will end only in national ruin.” Bible Training School, February 2, 1913.

> „Cu pași repezi ne apropiem de această perioadă. Când bisericile protestante se vor uni cu puterea seculară pentru a susține o religie falsă, împotriva căreia strămoșii lor au îndurat cele mai aprige persecuții, atunci sabatul papal va fi impus prin autoritatea unită a bisericii și a statului. Va exista o apostazie națională, care se va sfârși numai în ruină națională.” Bible Training School, 2 februarie 1913.

The class of “many” who are overthrown at the soon-coming Sunday law, are those who will be held accountable to the light of the Sabbath, which is the light that is given for that time, which is a turning point, and a crisis in the history of both the church and the nations. That class is the church of Laodicean Adventism that has reached their conclusion of wandering in the wilderness of rebellion. It is there that they are spewed out of the mouth of the Lord for eternity. Laodicean Adventism are those who were called unto the light of the third angel, either at the first Kadesh in the history of 1844, unto 1863, or at the second Kadesh in the history of 2001, unto the Sunday law.

Clasa celor „mulți” care sunt doborâți la legea duminicală ce urmează să vină curând este alcătuită din aceia care vor fi ținuți răspunzători față de lumina Sabatului, care este lumina dată pentru acel timp, un punct de cotitură și o criză în istoria atât a bisericii, cât și a națiunilor. Acea clasă este biserica adventismului laodicean, care a ajuns la încheierea rătăcirii sale în pustia răzvrătirii. Acolo sunt ei vărsați din gura Domnului pentru veșnicie. Adventismul laodicean îi cuprinde pe aceia care au fost chemați la lumina celui de-al treilea înger, fie la primul Cades din istoria anilor 1844–1863, fie la al doilea Cades din istoria anilor 2001, până la legea duminicală.

> And he saith unto him, Friend, how camest thou in hither not having a wedding garment? And he was speechless. Then said the king to the servants, Bind him hand and foot, and take him away, and cast him into outer darkness; there shall be weeping and gnashing of teeth. For many are called, but few are chosen. Matthew 22:12–14.

> Şi i-a zis: „Prietene, cum ai intrat aici fără să ai haină de nuntă?” Iar el a amuţit. Atunci împăratul a zis slujitorilor: „Legaţi-i mâinile şi picioarele, luaţi-l şi aruncaţi-l în întunericul de afară; acolo va fi plânsul şi scrâşnirea dinţilor.” Căci mulţi sunt chemaţi, dar puţini sunt aleşi. Matei 22:12–14.

The voice of the third angel, either in 1844, or 2001, was a call unto the wedding. The “many” that are overthrown at the Sunday law, are the “many” who rejected the wedding garment of Christ’s righteousness, and instead become part of the marriage party of the ten kings unto the whore of Rome. For that marriage, a person can keep their own garments, for all they need to take away their reproach is to be called by the surname of the whore that reigns over the ten kings.

Glasul celui de-al treilea înger, fie în 1844, fie în 2001, a fost o chemare la nuntă. „Cei mulți” care sunt răsturnați la legea duminicală sunt „cei mulți” care au respins haina de nuntă a neprihănirii lui Hristos și, în schimb, ajung să facă parte din alaiul de nuntă al celor zece împărați cu desfrânata Romei. Pentru acea căsătorie, omul își poate păstra propriile haine, căci tot ce are nevoie pentru a-și îndepărta ocara este să fie numit cu numele desfrânatei care domnește peste cei zece împărați.

> And in that day seven women shall take hold of one man, saying, We will eat our own bread, and wear our own apparel: only let us be called by thy name, to take away our reproach. Isaiah 4:1.

> Și în ziua aceea șapte femei vor apuca un singur bărbat, zicând: Noi ne vom mânca pâinea noastră și ne vom purta îmbrăcămintea noastră; numai lasă-ne să purtăm numele tău, ca să ni se ia ocara. Isaia 4:1.

They failed the first dietary test, for they chose to eat their own bread, instead of the bread of heaven. They failed the second test where they were to glorify God by manifesting His character, but they chose instead to wear their own garments. They failed the third litmus test, for they manifested the name (character) of the beast, for they chose to reject the name (character) of Christ. The purpose that Nimrod built a city (state), and a tower (church), in the first mention of Babylon, was that he might make himself a name.

Ei au căzut la prima probă a dietei, căci au ales să mănânce propria lor pâine, în locul pâinii cerului. Ei au căzut la a doua probă, în care trebuiau să-L slăvească pe Dumnezeu prin manifestarea caracterului Său, dar au ales, în schimb, să poarte propriile lor veșminte. Ei au căzut la a treia probă de turnesol, căci au manifestat numele (caracterul) fiarei, deoarece au ales să lepede numele (caracterul) lui Hristos. Scopul pentru care Nimrod a zidit o cetate (stat) și un turn (biserică), în prima menționare a Babilonului, a fost acela de a-și face un nume.

> And they said, Go to, let us build us a city and a tower, whose top may reach unto heaven; and let us make us a name, lest we be scattered abroad upon the face of the whole earth. Genesis 11:4.

> Și au zis: „Haidem să ne zidim o cetate și un turn al cărui vârf să ajungă până la cer; și să ne facem un nume, ca să nu fim împrăștiați pe fața întregului pământ.” Geneza 11:4.

Name is a symbol of character, and the prophetic character of the eighth beast, that is of the seven, is the twofold nature of the combination of Church (tower) and State (city). In the crisis of the last days men will separate into two classes.

Numele este un simbol al caracterului, iar caracterul profetic al celei de-a opta fiare, care este dintre cele șapte, este natura dublă a combinației dintre Biserică (turn) și Stat (cetate). În criza zilelor de pe urmă, oamenii se vor despărți în două clase.

> “There can be only two classes. Each party is distinctly stamped, either with the seal of the living God, or with the mark of the beast or his image. Each son and daughter of Adam chooses either Christ or Barabbas as his general. And all who place themselves on the side of the disloyal are standing under Satan’s black banner, and are charged with rejecting and despitefully using Christ. They are charged with deliberately crucifying the Lord of life and glory.” Review and Herald, January 30, 1900.

> „Pot exista doar două clase. Fiecare grupare este în mod distinct marcată fie cu sigiliul Dumnezeului celui viu, fie cu semnul fiarei sau al chipului ei. Fiecare fiu și fiecare fiică ai lui Adam Îl alege fie pe Hristos, fie pe Baraba drept conducător al său. Iar toți cei care se așază de partea celor necredincioși stau sub steagul negru al lui Satana și sunt făcuți vinovați de lepădarea lui Hristos și de tratarea Lui cu dispreț. Ei sunt învinuiți că Îl răstignesc în mod deliberat pe Domnul vieții și al slavei.” Review and Herald, 30 ianuarie 1900.

One class will represent the image of the beast, and the other class will represent the image of Christ. One will be wearing Christ’s wedding garment, and the other class will be wearing “their own apparel.” One class will be eating the heavenly diet, and the other will be eating their “own bread.” The class that eats their own bread, and retains their own apparel, represent the “many” who were called by the voice of the third angel, and they are the “many” who are overthrown at the soon-coming Sunday law. Their attempt to redeem their lost condition when their characters are manifested at the crisis of the Sunday law is the false hope that if they can accept the name of the whore of Rome, that doing so will take away their “reproach.”

এক দল পশুর প্রতিমূর্তিকে প্রতিনিধিত্ব করবে, আর অন্য দল খ্রিস্টের প্রতিমূর্তিকে প্রতিনিধিত্ব করবে। এক দল খ্রিস্টের বিবাহবস্ত্র পরিহিত থাকবে, আর অন্য দল পরিহিত থাকবে “নিজ নিজ পরিচ্ছদ।” এক দল স্বর্গীয় আহার গ্রহণ করবে, আর অন্য দল খাবে “নিজেদের রুটি।” যে দল নিজেদের রুটি খায় এবং নিজেদের পরিচ্ছদ বজায় রাখে, তারা সেই “অনেক” জনকে প্রতিনিধিত্ব করে, যারা তৃতীয় স্বর্গদূতের কণ্ঠে আহ্বানপ্রাপ্ত হয়েছিল; এবং তারাই সেই “অনেক” জন, যারা আসন্ন রবিবার-আইনের সময় পরাভূত হয়। রবিবার-আইনের সংকটে যখন তাদের চরিত্র প্রকাশিত হয়, তখন তাদের হারানো অবস্থাকে মুক্ত করার প্রচেষ্টা—এই মিথ্যা আশাই যে, যদি তারা রোমের বেশ্যার নাম গ্রহণ করতে পারে, তবে তা তাদের “লজ্জা” দূর করবে।

At that time, the few who are chosen are lifted up as the ensign of the one hundred and forty-four thousand, and there is then another group in verse forty-one who then “escape” the hand of the counterfeit king of the north. The Hebrew word translated as “escape,” in verse forty-one, means to escape as if by slipperiness, and the definition conveys the idea of holding a bar of soap in the water, and due to the slipperiness of the soap, it slips out of your hand. The primary element of the definition of the word, when it is employed in the Hebrew language is that whatever it is that escapes, is something that had, prior to the escape, been under the control of whatever it escapes from.

În acel timp, puținii care sunt aleși sunt înălțați ca steagul celor o sută patruzeci și patru de mii, iar apoi, în versetul patruzeci și unu, apare un alt grup care „scapă” atunci din mâna împăratului contrafăcut al miazănoaptei. Cuvântul ebraic tradus prin „scapă”, în versetul patruzeci și unu, înseamnă a scăpa ca prin alunecare, iar definiția transmite ideea ținerii unei bucăți de săpun în apă și, din pricina alunecimii săpunului, acesta îți scapă din mână. Elementul principal al definiției cuvântului, atunci când este folosit în limba ebraică, este că orice anume scapă reprezintă ceva care, înainte de scăpare, se aflase sub stăpânirea a ceea ce scapă.

In verse forty-one, the threefold union of the dragon, the beast and false prophet is accomplished.

În versetul patruzeci și unu, se realizează unirea întreită a balaurului, a fiarei și a prorocului mincinos.

> “The Protestants of the United States will be foremost in stretching their hands across the gulf to grasp the hand of Spiritualism; they will reach over the abyss to clasp hands with the Roman power; and under the influence of this threefold union, this country will follow in the steps of Rome in trampling on the rights of conscience.” The Great Controversy, 588.

> „Protestanții din Statele Unite vor fi cei dintâi în a-și întinde mâinile peste prăpastie pentru a apuca mâna spiritismului; vor trece peste abis pentru a-și strânge mâinile cu puterea romană; iar sub influența acestei întreite uniri, această țară va urma pașii Romei în călcarea în picioare a drepturilor conștiinței.” Tragedia veacurilor, 588.

When the United States joins hands with the United Nations, and the papacy at the Sunday law, there is a group of people who have previously been in the hand of the papacy, who then “escape” from the counterfeit king of the north’s hand. Those people were previously held in the grasp of the papal power. Those people are represented at Herod’s birthday party by John the Baptist, who was then in the captivity of the Roman dungeons, awaiting death or deliverance. The class of people who escape the captivity of the papacy at the Sunday law, are represented by three tribes, and thus symbolize the threefold makeup of modern Babylon.

Când Statele Unite își dau mâna cu Națiunile Unite și cu papalitatea la legea duminicală, există un grup de oameni care fuseseră mai înainte în mâna papalității și care atunci „scapă” din mâna împăratului contrafăcut al nordului. Acei oameni fuseseră ținuți mai înainte în strânsoarea puterii papale. Acei oameni sunt reprezentați, la ospățul zilei de naștere a lui Irod, de Ioan Botezătorul, care se afla atunci în captivitatea temnițelor romane, așteptând moartea sau eliberarea. Clasa de oameni care scapă din captivitatea papalității la legea duminicală este reprezentată de trei seminții și simbolizează astfel alcătuirea întreită a Babilonului modern.

At that very time, the second voice of Revelation chapter eighteen, calls those people to flee out of Babylon, that they not partake of her judgments that are then to begin. That second voice, is the voice of Christ, but it represents the voice of the one hundred and forty-four thousand who are then proclaiming the third angels’ message with a loud voice. When those who escape the hand (a symbol of submission), they escape the hand of the counterfeit king of the north, and they then find the hand of the true king of the north.

În chiar acel timp, al doilea glas din capitolul optsprezece al Apocalipsei îi cheamă pe acei oameni să fugă din Babilon, ca să nu se facă părtași la judecățile ei, care atunci urmează să înceapă. Acel al doilea glas este glasul lui Hristos, dar el reprezintă glasul celor o sută patruzeci și patru de mii care atunci vestesc cu glas tare solia celui de-al treilea înger. Când cei care scapă de mână (un simbol al supunerii) scapă din mâna împăratului contrafăcut al miazănoaptei, atunci ei găsesc mâna adevăratului împărat al miazănoaptei.

At Mount Carmel the prophets of Baal were slain, and as the masculine false deity they represent the State, and the prophets of Ashtaroth represent the Church. Elijah slew the prophets of Baal, thus identifying the end of the sixth kingdom, though the religion of apostate Protestantism as represented by Salome, was still represented. Salome, Apostate Protestantism, as Salome, seduces Herod, and the ten kings agree to enter into a Church and State alliance with the eighth head, that was of the seven heads. Salome is the one who the incestuous Herod lusts after in his heart.

Pe Muntele Carmel, prorocii lui Baal au fost uciși, iar, ca dumnezeire falsă masculină, ei reprezintă Statul, iar prorocii Astarotei reprezintă Biserica. Ilie a ucis prorocii lui Baal, identificând astfel sfârșitul celei de-a șasea împărății, deși religia protestantismului apostat, așa cum este reprezentată de Salomeea, era încă reprezentată. Salomeea, Protestantismul Apostat, ca Salomeea, îl seduce pe Irod, iar cei zece împărați sunt de acord să intre într-o alianță dintre Biserică și Stat cu al optulea cap, care era dintre cele șapte capete. Salomeea este aceea după care Irodul incestuos poftește în inima lui.

> But I say unto you, That whosoever looketh on a woman to lust after her hath committed adultery with her already in his heart. Matthew 5:28.

> Dar Eu vă spun că oricine se uită la o femeie ca s-o poftească a și săvârșit adulter cu ea în inima lui. Matei 5:28.

Herod’s incestuous lust in his heart, joined their flesh together in his heart, and he therefore became one with Salome.

Pofta incestuoasă a lui Irod din inima sa a unit trupurile lor în inima sa și, prin urmare, el a devenit una cu Salome.

> Therefore shall a man leave his father and his mother, and shall cleave unto his wife: and they shall be one flesh. Genesis 2:24.

> De aceea va lăsa omul pe tatăl său și pe mama sa și se va lipi de soția sa, și cei doi vor fi un singur trup. Geneza 2:24.

At Herod’s birthday party, Herod and Salome became united, and Herod, who was typified by Ahab, is the head of the ten kings of the northern kingdom. At the soon coming Sunday law, the sixth kingdom of the earth beast ends when the horns that had become one horn representing the combination of the horns of Church and State (the image of the beast), is slain by Elijah. Salome then seduces Herod, becomes one with him, and convinces him to give half his kingdom (the world-wide State) to her mother (the world-wide Church). Salome has then taken control of Ahab and his ten tribes, for the ten kings all agree with each other.

Ibirori byo kwizihiza isabukuru ya Herode byatumye Herode na Salome bahinduka umwe, kandi Herode, wari warashushanyijwe na Ahabu, ni umutwe w’abami icumi b’ubwami bwo mu majyaruguru. Mu itegeko ryo ku Cyumweru rigiye kuza vuba, ubwami bwa gatandatu bw’inyamaswa yo mu isi burarangira ubwo amahembe yari yarahindutse ihembe rimwe, rihagarariye ihuriro ry’amahwa y’Itorero na Leta (ishusho y’inyamaswa), yicwa na Eliya. Hanyuma Salome ashimuta Herode, akamubera umwe, kandi akamwemeza guha nyina kimwe cya kabiri cy’ubwami bwe (Leta y’isi yose). Bityo Salome aba amaze gufata ubutegetsi bwa Ahabu n’imiryango ye icumi, kuko abami icumi bose bahuriza hamwe.

> And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. These have one mind, and shall give their power and strength unto the beast. Revelation 17:12, 13.

> Iar cele zece coarne pe care le-ai văzut sunt zece împărați, care încă n-au primit împărăție; dar primesc putere ca împărați, un ceas, împreună cu fiara. Aceștia au un singur gând și își vor da puterea și tăria lor fiarei. Apocalipsa 17:12, 13.

The beast they give their power and strength unto is the beast that the whore rides upon. The beast represents the character of the image, which is the combination of Church and State, with the woman (Church) in control of the relationship, for it is a Latin marriage, where the surname is the name of the wife, and where the woman rules over the man, in rebellion against the true marriage relationship.

Fiara căreia îi dau puterea și tăria lor este fiara pe care călărește curva. Fiara reprezintă caracterul chipului, care este unirea dintre Biserică și Stat, cu femeia (Biserica) deținând controlul asupra relației, căci este o căsătorie latină, în care numele de familie este numele soției și în care femeia stăpânește peste bărbat, în răzvrătire împotriva adevăratei relații de căsătorie.

> Unto the woman he said, I will greatly multiply thy sorrow and thy conception; in sorrow thou shalt bring forth children; and thy desire shall be to thy husband, and he shall rule over thee. Genesis 3:16.

> Și femeii i-a zis: „Voi mări foarte mult durerea ta și însărcinarea ta; cu durere vei naște copii; și dorința ta va fi către soțul tău, iar el va stăpâni peste tine.” Geneza 3:16.

The ten kings are of one mind, and one heart.

Cei zece împărați sunt de un singur gând și de o singură inimă.

> “Revelation 17:13–14 quoted. ‘These have one mind.’ There will be a universal bond of union, one great harmony, a confederacy of Satan’s forces. ‘And shall give their power and strength unto the beast.’ Thus is manifested the same arbitrary, oppressive power against religious liberty, freedom to worship God according to the dictates of conscience, as was manifested by the papacy, when in the past it persecuted those who dared to refuse to conform with the religious rites and ceremonies of Romanism.

> „Apocalipsa 17:13–14 este citată. «Aceștia au un singur gând.» Va exista o legătură universală de unire, o mare armonie, o confederație a forțelor lui Satana. «Și își vor da puterea și tăria lor fiarei.» Astfel se manifestă aceeași putere arbitrară, asupritoare, împotriva libertății religioase, a libertății de a I se închina lui Dumnezeu potrivit îndemnurilor conștiinței, așa cum a fost manifestată de papalitate atunci când, în trecut, i-a persecutat pe aceia care au îndrăznit să refuze să se conformeze riturilor și ceremoniilor religioase ale romanismului.

> “In the warfare to be waged in the last days there will be united, in opposition to God’s people, all the corrupt powers that have apostatized from allegiance to the law of Jehovah. In this warfare the Sabbath of the fourth commandment will be the great point at issue; for in the Sabbath commandment the great Law-giver identifies Himself as the Creator of the heavens and the earth.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, 983.

> „În războiul care urmează să fie purtat în zilele de pe urmă se vor uni, în opoziție față de poporul lui Dumnezeu, toate puterile corupte care au apostaziat de la supunerea față de legea lui Iehova. În acest război, Sabatul poruncii a patra va constitui marele punct în dispută; căci în porunca Sabatului, marele Dătător al Legii Se identifică pe Sine ca fiind Creatorul cerurilor și al pământului.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, 983.

The ten kings, whose leader is Ahab, or Herod, have been seduced by Salome, the daughter of Herodias. The United Nations, who at the Sunday law is seduced by Salome, the false religion of apostate Protestantism, and who was formerly the sixth kingdom of Bible prophecy, takes control of the kingdom of ten kings, who all agree to give half their kingdom unto the religion of Catholicism. They make this unanimous decision, for all the kings were seduced by Salome’s seductive dance. They agree to place their united strength into the work of killing those represented by John the Baptist.

Cei zece împărați, al căror conducător este Ahab, sau Irod, au fost ademeniți de Salomeea, fiica Irodiadei. Națiunile Unite, care la legea duminicală sunt seduse de Salomeea, religia falsă a protestantismului apostat, și care mai înainte au fost a șasea împărăție a profeției biblice, preiau controlul asupra împărăției celor zece împărați, care toți sunt de acord să dea jumătate din împărăția lor religiei catolicismului. Ei iau această hotărâre în unanimitate, căci toți împărații au fost ademeniți de dansul seducător al Salomeei. Ei sunt de acord să-și pună puterea lor unită în lucrarea de a-i ucide pe cei reprezentați de Ioan Botezătorul.

The beast (the United Nations) is governed by a premier king (the daughter of Jezebel). Jezebel had directed her daughter to initiate the adulterous and incestuous relationship with Herod and the other kings, for she is the mother of harlots. She is the pimp of her own daughter. Herod, Ahab and the United Nations were seduced by the false prophet, who is the United States. The United States, ceases to be the sixth kingdom when the prophets of Baal were slain, and the prophets of Ashtaroth (Salome) immediately become the governing power of the seventh kingdom, as it duplicates in the world, what it just accomplished in the United States.

La bête (les Nations Unies) est gouvernée par un roi suprême (la fille de Jézabel). Jézabel avait dirigé sa fille afin qu’elle engage la relation adultère et incestueuse avec Hérode et les autres rois, car elle est la mère des prostituées. Elle est la proxénète de sa propre fille. Hérode, Achab et les Nations Unies furent séduits par le faux prophète, qui est les États-Unis. Les États-Unis cessent d’être le sixième royaume lorsque les prophètes de Baal furent mis à mort, et les prophètes d’Astarté (Salomé) deviennent immédiatement la puissance gouvernante du septième royaume, en reproduisant dans le monde ce qu’il vient d’accomplir aux États-Unis.

The beast is the kings who are in a relationship with the whore’s daughter, and the whore is the woman that rules over the beast. Jesus illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing. Just as Revelation chapter seventeen’s illustration of eight kingdoms unsealed the eight kingdoms of Daniel chapter two, the beast and the woman that rides upon the beast unseals another prophetic truth, that is based upon the first representing the last.

Fiara sunt împărații care se află într-o relație cu fiica curvei, iar curva este femeia care domnește peste fiară. Isus ilustrează sfârșitul unui lucru prin începutul acelui lucru. După cum ilustrarea din Apocalipsa capitolul șaptesprezece despre opt împărății a desigilat cele opt împărății din Daniel capitolul doi, tot astfel fiara și femeia care călărește pe fiară desigilează un alt adevăr profetic, care se întemeiază pe faptul că primul îl reprezintă pe ultimul.

Revelation chapter seventeen is the last reference to the kingdoms of Bible prophecy, and therefore demands that Daniel chapter two, which is the first reference to the kingdoms of Bible prophecy, of prophetic necessity must also represent eight kingdoms, of which the eighth kingdom was of the seven. So too, the judgment of the woman and the beast she rides upon in chapter seventeen, must be represented in the first judgment of the whore in 1798.

Capitolul șaptesprezece din Apocalipsa este ultima referire la împărățiile profeției biblice și, prin urmare, cere ca Daniel capitolul doi, care este prima referire la împărățiile profeției biblice, să reprezinte de asemenea, prin necesitate profetică, opt împărății, dintre care a opta împărăție era din cele șapte. Tot astfel, judecata femeii și a fiarei pe care călărește ea în capitolul șaptesprezece trebuie să fie reprezentată în prima judecată a curvei din 1798.

The angel informed John at the opening of chapter seventeen, that he was going to show the judgment of the great whore and of the beast she rides upon. The first time the whore was judged has been correctly understood as 1798 when the papacy received its deadly wound, and the time of the end arrived. Yet when a “time of the end” is represented in prophetic history there are always two waymarks symbolized by people. The birth of Aaron and his brother Moses was the time of the end in that history. Those two waymarks typified the birth of John the Baptist, and sixth months later his cousin Jesus, thus marking the time of the end for that history. At the end of the seventy-year captivity, which typifies the time of the end in 1798, Darius and his nephew Cyrus are the two waymarks of the time of the end. Together, they typify Reagan and Bush the first, in the time of the end of 1989.

Îngerul l-a înștiințat pe Ioan, la deschiderea capitolului al șaptesprezecelea, că urma să-i arate judecata curvei celei mari și a fiarei pe care ea șade. Prima dată când curva a fost judecată a fost înțeleasă în mod corect ca fiind anul 1798, când papalitatea a primit rana ei de moarte, iar timpul sfârșitului a sosit. Totuși, atunci când un „timp al sfârșitului” este reprezentat în istoria profetică, există întotdeauna două borne simbolizate prin persoane. Nașterea lui Aaron și a fratelui său Moise a fost timpul sfârșitului în acea istorie. Aceste două borne au prefigurat nașterea lui Ioan Botezătorul și, șase luni mai târziu, pe aceea a vărului său Isus, marcând astfel timpul sfârșitului pentru acea istorie. La sfârșitul captivității de șaptezeci de ani, care prefigurează timpul sfârșitului din 1798, Darius și nepotul său Cirus sunt cele două borne ale timpului sfârșitului. Împreună, ei îi prefigurează pe Reagan și pe Bush cel dintâi, în timpul sfârșitului din 1989.

1798, which was the time of the end when the book of Daniel was unsealed in Millerite history, identified the prophetic death of the political element of the beast of Catholicism. Napoleon’s general Berthier walked right into the Vatican, arrested the pope and ended the political authority of the beast of Catholicism. A year later, in 1799, the woman who had ridden that beast through the centuries, represented by the pope, died in captivity. The judgment of the whore, includes the judgment upon the beast she employed to govern the nations. Revelation chapter seventeen identifies both the judgment of the beast, and also the whore who rules over and rides upon the beast.

1798, care a fost timpul sfârșitului când cartea lui Daniel a fost desigilată în istoria mișcării millerite, a identificat moartea profetică a elementului politic al fiarei catolicismului. Generalul lui Napoleon, Berthier, a pătruns direct în Vatican, l-a arestat pe papă și a pus capăt autorității politice a fiarei catolicismului. Un an mai târziu, în 1799, femeia care călărise acea fiară de-a lungul secolelor, reprezentată prin papă, a murit în captivitate. Judecata curvei include judecata asupra fiarei pe care ea a folosit-o pentru a guverna națiunile. Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, identifică atât judecata fiarei, cât și pe aceea a curvei care stăpânește peste fiară și călărește pe ea.

> “The world is filled with storm and war and variance. Yet under one head—the papal power—the people will unite to oppose God in the person of His witnesses.” Testimonies, volume 7, 182.

> „Lumea este plină de furtună, război și discordie. Totuși, sub o singură căpetenie — puterea papală — popoarele se vor uni pentru a I se împotrivi lui Dumnezeu în persoana martorilor Săi.” Testimonies, volumul 7, 182.

The eighth head, that is of the seven, is the papal power that reigns over the beast that is made up of ten kings who are governed by the daughter of the whore who rides upon the beast. The elements of the eighth kingdom, that is of the seven must be seen in the eighth and last president, who is of the seven presidents, when the image of the beast is formed within the United States. The combination of the apostate horns of Republicanism and Protestantism must have a “head” that rules over the image of the beast, and that ruler will be a dictator extraordinaire.

A opta cap, care este dintre cele șapte, este puterea papală care domnește peste fiara alcătuită din zece împărați, care sunt guvernați de fiica curvei care șade pe fiară. Elementele celei de-a opta împărății, care este dintre cele șapte, trebuie să fie văzute în al optulea și ultimul președinte, care este dintre cei șapte președinți, atunci când chipul fiarei este format în cadrul Statelor Unite. Combinația coarnelor apostate ale Republicanismului și Protestantismului trebuie să aibă un „cap” care să domnească peste chipul fiarei, iar acel conducător va fi un dictator extraordinar.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> A Song or Psalm of Asaph. Keep not thou silence, O God: hold not thy peace, and be not still, O God. For, lo, thine enemies make a tumult: and they that hate thee have lifted up the head. They have taken crafty counsel against thy people, and consulted against thy hidden ones. They have said, Come, and let us cut them off from being a nation; that the name of Israel may be no more in remembrance. For they have consulted together with one consent: they are confederate against thee: The tabernacles of Edom, and the Ishmaelites; of Moab, and the Hagarenes; Gebal, and Ammon, and Amalek; the Philistines with the inhabitants of Tyre; Assur also is joined with them: they have holpen the children of Lot. Selah. Psalms 83:1–8.

> Cântare sau Psalm al lui Asaf. Dumnezeule, nu tăcea; nu rămâne în tăcere și nu sta liniștit, Dumnezeule. Căci, iată, vrăjmașii Tăi fac zarvă, și cei ce Te urăsc își înalță capul. Ei au urzit sfat viclean împotriva poporului Tău și s-au sfătuit împotriva celor ascunși ai Tăi. Ei au zis: „Veniți să-i nimicim ca să nu mai fie un neam, și numele lui Israel să nu mai fie pomenit.” Căci s-au sfătuit împreună într-un singur gând; au făcut legământ împotriva Ta: corturile Edomului și ismaeliții; Moabul și hagarenii; Ghebalul, Amonul și Amalec; filistenii împreună cu locuitorii Tirului; Asiria de asemenea s-a unit cu ei: ei au sprijinit pe fiii lui Lot. Selah. Psalmii 83:1–8.

Back to Articles