Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Seventy-Five

Cartea lui Daniel - O sută șaptezeci și cinci

The Glorified Christ: Prophetic Parallels in Daniel and Revelation

Cristosul glorificat: paralele profetice în Daniel și Apocalipsa

Author

Jeff Pippenger

Published

April 5, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The vision of Christ in Daniel chapter ten, is the same vision which John saw in the Revelation. It was the “marah” vision, which is the feminine expression of the “mareh” vision of Christ’s appearance. “Mareh” is the vision of the twenty-three hundred years, and its primary meaning is “appearance.” The “appearance” of Christ with both Daniel and John were both visions of the glorified Christ.

Viziunea lui Hristos din capitolul zece al cărții Daniel este aceeași viziune pe care Ioan a văzut-o în Apocalipsa. Ea era viziunea „marah”, care este forma feminină a viziunii „mareh” a apariției lui Hristos. „Mareh” este viziunea celor două mii trei sute de ani, iar sensul ei principal este „înfățișare”. „Înfățișarea” lui Hristos, atât pentru Daniel, cât și pentru Ioan, a fost în ambele cazuri o viziune a lui Hristos glorificat.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz: His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude. Daniel 10:4–6.

> „Și în ziua a douăzeci și patra a lunii întâi, pe când eram pe malul râului celui mare, care este Hidechelul, mi-am ridicat ochii și m-am uitat, și iată că era un om îmbrăcat în in, ale cărui coapse erau încinse cu aur curat din Ufaz; trupul lui era de asemenea ca hrisolitul, fața lui avea înfățișarea fulgerului, ochii lui erau ca niște făclii de foc, brațele și picioarele lui erau la vedere ca arama lustruită, iar glasul cuvintelor lui era ca vuietul unei mari mulțimi.” Daniel 10:4–6.

The word “mareh” which means “appearance” is translated as “the appearance of lightning,” in the passage. The word is used four times in chapter ten, and two times it is translated as “vision”, and two times as “appearance.” It’s used three other times in its feminine form. The word “marah” is the feminine expression of the “appearance” vision. It is defined as “a looking glass”, and it is a “causative” adverb that causes something to happen when it is seen.

Ryambo “mareh,” risobanura “igisa” cyangwa “ukugaragara,” yahinduwemo “ukugaragara kw’umurabyo” muri uwo murongo. Iryo jambo rikoreshejwe inshuro enye mu gice cya cumi, kandi inshuro ebyiri rihindurwamo “iyerekwa,” naho izindi ebyiri rihindurwamo “ukugaragara.” Rinanakoreshwa izindi nshuro eshatu mu ishusho yaryo y’igitsina gore. Ijambo “marah” ni imvugo y’igitsina gore y’iyerekwa ry’“ukugaragara.” Risobanurwa ngo “indorerwamo,” kandi ni inshinga-nkunguzajambo “itera” ikintu kuba iyo kibonywe.

A causative adverb is derived from an adjective that causes something to happen or produces an effect. In language and grammar, it often refers to verbs or constructions that express the idea of causing someone or something to perform an action or experience a state.

Un adverb cauzativ este derivat dintr-un adjectiv care face ca ceva să se întâmple sau produce un efect. În limbaj și gramatică, el se referă adesea la verbe sau construcții care exprimă ideea de a determina pe cineva sau ceva să săvârșească o acțiune ori să experimenteze o stare.

For example, in the sentence “She made him laugh,” the verb “made” is causative because it indicates that the subject (she) caused the object (him) to perform the action (laughing).

De pildă, în propoziția „Ea l-a făcut să râdă”, verbul „a făcut” este cauzativ, deoarece indică faptul că subiectul (ea) a determinat obiectul (pe el) să îndeplinească acțiunea (râsul).

“I had my car repaired.” (In this sentence, the subject “I” caused someone else to perform the action of repairing the car.)

„Mi-am reparat mașina.” (În această propoziție, subiectul „eu” a făcut ca altcineva să îndeplinească acțiunea de a repara mașina.)

“She made her students study for the exam.” (Here, the subject “She” caused her students to engage in the action of studying for the exam.)

„Ea și-a făcut studenții să învețe pentru examen.” (Aici, subiectul „Ea” i-a determinat pe studenții ei să se angajeze în acțiunea de a învăța pentru examen.)

“He got his hair cut.” (In this case, the subject “He” caused someone else to perform the action of cutting his hair.)

„S-a tuns.” (În acest caz, subiectul „El” a făcut ca altcineva să îndeplinească acțiunea de a-i tăia părul.)

“The company had the building renovated.” (In this sentence, the company caused someone else to carry out the action of renovating the building.)

„Compania a făcut să fie renovată clădirea.” (În această propoziție, compania a determinat pe altcineva să îndeplinească acțiunea de renovare a clădirii.)

“We’ll get the children to help with the chores.” (Here, the subject “We” plans to cause the children to participate in the action of helping with the chores.) In each of these examples, the causative verbs (had, made, got, get) indicate that the subject causes someone else to perform the action specified by the main verb (repaired, study, cut, renovated, help).

„Vom face copiii să ajute la treburi.” (Aici, subiectul „Noi” intenționează să-i determine pe copii să participe la acțiunea de a ajuta la treburi.) În fiecare dintre aceste exemple, verbele cauzative (had, made, got, get) indică faptul că subiectul determină pe altcineva să îndeplinească acțiunea specificată de verbul principal (repaired, study, cut, renovated, help).

The “mareh” vision of the appearance, when expressed in feminine tense “marah”, and as defined as “a looking glass” identifies that the vision of the glorified Christ, is reproduced in those who behold the vision. When Daniel saw the “appearance” of Christ as lightning, a class of persons fled in fear, but for Daniel it produced a miraculous change within him.

Viziunea „mareh” a înfățișării, când este exprimată la genul feminin „marah” și este definită drept „oglindă”, arată că viziunea lui Hristos glorificat este reprodusă în cei care privesc viziunea. Când Daniel a văzut „înfățișarea” lui Hristos ca fulgerul, o categorie de persoane a fugit înspăimântată, însă pentru Daniel ea a produs o schimbare miraculoasă înlăuntrul lui.

> And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore I was left alone, and saw this great vision, and there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength. Daniel 10:7, 8.

> Eu, Daniel, fui o único a ver a visão; os homens que estavam comigo não a viram; porém caiu sobre eles um grande tremor, de modo que fugiram para se esconder. Assim, fiquei eu só, e vi esta grande visão, e não restou força alguma em mim; porque a minha formosura se mudou em mim em corrupção, e não retive força alguma. Daniel 10:7, 8.

The truth is represented by the Hebrew word “truth,” which is created by the first, thirteenth and last letter of the Hebrew alphabet. The first letter and the last letter are always the same for Christ, as Alpha and Omega, always represents the end with the beginning. The middle or thirteenth letter represents rebellion. Daniel states, “I Daniel alone saw the vision,” but the men who were with Daniel, who were living in rebellion, “saw not the vision.” Therefore Daniel “alone” “saw the great vision.” At the beginning and the ending Daniel alone saw the vision, and the second reference caused those who fled to manifest their rebellion. Daniel is representing God’s people in the last days who are changed unto the image of Christ through the process of beholding His image. We are to look at the “looking glass” vision.

Adevărul este reprezentat prin cuvântul ebraic „adevăr”, care este alcătuit din prima, a treisprezecea și ultima literă a alfabetului ebraic. Prima literă și ultima literă sunt întotdeauna aceleași pentru Hristos, întrucât Alfa și Omega reprezintă întotdeauna sfârșitul împreună cu începutul. Litera din mijloc, sau a treisprezecea, reprezintă răzvrătirea. Daniel spune: „Numai eu, Daniel, am văzut vedenia”, dar bărbații care erau cu Daniel, care trăiau în răzvrătire, „n-au văzut vedenia”. Prin urmare, Daniel „singur” „a văzut marea vedenie”. La început și la sfârșit numai Daniel a văzut vedenia, iar a doua referință i-a făcut pe cei care au fugit să-și manifeste răzvrătirea. Daniel îi reprezintă pe poporul lui Dumnezeu din zilele din urmă, care este schimbat după chipul lui Hristos prin procesul contemplării chipului Său. Noi trebuie să privim la vedenia „oglinzii”.

> “We must have a knowledge of God by living experience. If we follow on to know the Lord, we shall know that His goings forth are prepared as the morning. Christ calls upon us to be filled with all the fulness of God. Then we can truly represent the perfection of the Christian religion. ‘Whosoever drinketh of the water that I shall give him,’ the Saviour declares, ‘shall never thirst; but the water that I shall give him shall be in him a well of water springing up into everlasting life.’ Christ wants us to be co-laborers with Him. When we are emptied of self, He will give us His grace to impart to others. The two olive branches, which through the two golden pipes empty the golden oil out of themselves, will surely supply the cleansed vessels with light and comfort and hope and love for those who are in need. We must render God more than fitful service. But we can do this only by learning of Jesus, cherishing His meekness and lowliness of heart. Let us hide ourselves in God. Let us have confidence in Him. Let us abide in Christ. Then we all ‘with open face beholding as in a glass the glory of the Lord, are changed into the same image from glory to glory,’—from character to character. God does not expect impossibilities from you or me. Beholding Him, we may be changed into His image.” Signs of the Times, April 25, 1900.

> „Trebuie să avem o cunoaștere a lui Dumnezeu prin experiență vie. Dacă vom merge înainte ca să cunoaștem pe Domnul, vom ști că ivirea Lui este pregătită ca zorile dimineții. Hristos ne cheamă să fim umpluți cu toată plinătatea lui Dumnezeu. Atunci putem reprezenta cu adevărat desăvârșirea religiei creștine. «Oricine bea din apa pe care i-o voi da Eu», declară Mântuitorul, «nu va înseta niciodată; ci apa pe care i-o voi da Eu se va face în el un izvor de apă țâșnind spre viața veșnică.» Hristos dorește ca noi să fim împreună-lucrători cu El. Când suntem goliți de eu, El ne va da harul Său pentru a-l împărtăși altora. Cele două ramuri de măslin, care prin cele două țevi de aur varsă din ele însele untdelemnul cel auriu, vor alimenta cu siguranță vasele curățite cu lumină, mângâiere, nădejde și iubire pentru cei care sunt în nevoie. Trebuie să-I aducem lui Dumnezeu mai mult decât o slujire schimbătoare. Dar putem face aceasta numai învățând de la Isus, cultivând blândețea și smerenia inimii Sale. Să ne ascundem în Dumnezeu. Să avem încredere în El. Să rămânem în Hristos. Atunci noi toți, «cu fața descoperită, privind ca într-o oglindă slava Domnului, suntem schimbați în același chip, din slavă în slavă» — din caracter în caracter. Dumnezeu nu așteaptă imposibilități de la tine sau de la mine. Privindu-L, putem fi schimbați după chipul Său.” Signs of the Times, 25 aprilie 1900.

In Daniel chapter ten and chapter nine, Gabriel provides the interpretation of the external and internal visions of prophecy to Daniel, and Daniel’s first statement in verse one of chapter ten, is that he had understanding of both visions, represented as the “thing” and the “vision.” He received that understanding at the end of twenty-one days in which he had been in mourning. That twenty-one days concluded with the arrival of Michael the archangel. The number two hundred and twenty, and the number twenty-two, which is a tenth or tithe of two hundred and twenty is a symbol for the combination of Divinity with humanity, and it was on the twenty-second day that Daniel was changed into the image of Christ.

În capitolul zece și în capitolul nouă din Daniel, Gabriel îi oferă lui Daniel interpretarea viziunilor profetice exterioare și interioare, iar prima afirmație a lui Daniel în versetul unu al capitolului zece este că el a înțeles ambele viziuni, reprezentate ca „lucrul” și „vedenia”. El a primit această înțelegere la sfârșitul celor douăzeci și una de zile în care fusese în jale. Acele douăzeci și una de zile s-au încheiat odată cu venirea arhanghelului Mihail. Numărul două sute douăzeci și numărul douăzeci și doi, care este o zecime sau o dare de zeciuială din două sute douăzeci, este un simbol al unirii Dumnezeirii cu omenirea, iar în a douăzeci și doua zi Daniel a fost schimbat după chipul lui Hristos.

> I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all, till three whole weeks were fulfilled. And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz. Daniel 10:3–5.

> Nu am mâncat pâine aleasă, nici carne și nici vin nu mi-au intrat în gură și deloc nu m-am uns, până când s-au împlinit trei săptămâni întregi. Și în ziua a douăzeci și patra a lunii întâi, pe când eram pe malul râului celui mare, care este Hidechel, mi-am ridicat ochii și m-am uitat, și iată, un om îmbrăcat în in, ale cărui coapse erau încinsе cu aur curat din Ufaz. Daniel 10:3–5.

Daniel represents God’s people of the last days who have recognized through God’s prophetic Word that they have been scattered, and who are mourning their scattered condition and seeking for light. Their scattered condition is illustrated as a valley of dead dry bones in Ezekiel chapter thirty-seven. The bones are dead, and they are scattered, but they are identified as the house of Israel. The house of Israel of the last days is the one hundred and forty-four thousand. They are scattered, just as Daniel recognized from the books of Jeremiah and Moses. In Ezekiel the dead identify that they recognize their condition.

Daniel îl reprezintă pe poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, care a recunoscut, prin Cuvântul profetic al lui Dumnezeu, că a fost împrăștiat și care își plânge starea de risipire și caută lumină. Starea lor de împrăștiere este ilustrată ca o vale de oase uscate și moarte în Ezechiel, capitolul treizeci și șapte. Oasele sunt moarte și sunt împrăștiate, dar sunt identificate ca fiind casa lui Israel. Casa lui Israel din zilele de pe urmă este cea o sută patruzeci și patru de mii. Ei sunt împrăștiați, așa cum a recunoscut Daniel din cărțile lui Ieremia și ale lui Moise. În Ezechiel, faptul că sunt morți arată că își recunosc starea.

> Then he said unto me, Son of man, these bones are the whole house of Israel: behold, they say, Our bones are dried, and our hope is lost: we are cut off for our parts. Ezekiel 37:11.

> Apoi mi-a zis: „Fiul omului, oasele acestea sunt toată casa lui Israel; iată, ei zic: «Oasele noastre sunt uscate, și nădejdea noastră s-a pierdut; suntem nimiciți cu desăvârșire.»” Ezechiel 37:11.

The house of Israel, which is the bones, proclaims that they are “cut off for our parts.” They have recognized their scattered condition. The house of Israel of the last days fulfills the parable of the ten virgins to the very letter, and in the Millerite history the fulfillment of recognizing that they were cut off from their parts, identified when the wise virgins came to understand that they were in the tarrying time, and also that the tarrying time was a specific period of the parable. Those in Ezekiel who recognize their scattered condition are those who after the first disappointment recognized they were in the tarrying time.

Casa lui Israel, care reprezintă oasele, proclamă că ei sunt „tăiați de la părțile noastre”. Ei și-au recunoscut starea de împrăștiere. Casa lui Israel din zilele de pe urmă împlinește până la cea mai mică literă parabola celor zece fecioare, iar în istoria millerită împlinirea recunoașterii faptului că erau tăiați de la părțile lor a fost identificată atunci când fecioarele înțelepte au ajuns să înțeleagă că se aflau în timpul de zăbovire și, de asemenea, că timpul de zăbovire era o perioadă specifică a parabolei. Cei din Ezechiel care își recunosc starea de împrăștiere sunt aceia care, după prima dezamăgire, au recunoscut că se aflau în timpul de zăbovire.

Both, Ezekiel’s bones, and the wise of the parable of the ten virgins, are represented by Daniel’s mourning during the twenty-one days. After the twenty-one days, on day twenty two, Michael descended, and Daniel was given a vision of the glorified Christ that changed Daniel into the image of Christ. The wise virgins and the dead bones must also go through the transformation accomplished by the looking-glass vision.

Atât oasele lui Ezechiel, cât și cei înțelepți din pilda celor zece fecioare, sunt reprezentați prin jalea lui Daniel din timpul celor douăzeci și una de zile. După cele douăzeci și una de zile, în ziua a douăzeci și doua, Mihail S-a coborât, iar lui Daniel i s-a dat o vedenie a lui Hristos glorificat, care l-a schimbat pe Daniel după chipul lui Hristos. Și fecioarele înțelepte, și oasele moarte trebuie, de asemenea, să treacă prin transformarea înfăptuită prin vedenia oglinzii.

Daniel, Ezekiel’s dead bones, and the wise virgins of Millerite history, all align with the two witnesses who are slain in Revelation chapter eleven. Moses and Elijah were slain, but they were to be resurrected at the end of three and a half symbolic days. Moses was resurrected by Michael as identified in the book of Jude.

Daniel, oasele moarte ale lui Ezechiel și fecioarele înțelepte din istoria Millerită se aliniază toate cu cei doi martori care sunt uciși în capitolul unsprezece din Apocalipsa. Moise și Ilie au fost uciși, dar urmau să fie înviați la sfârșitul a trei zile și jumătate simbolice. Moise a fost înviat de Mihail, așa cum este identificat în epistola lui Iuda.

> Yet Michael the archangel, when contending with the devil he disputed about the body of Moses, durst not bring against him a railing accusation, but said, The Lord rebuke thee. Jude 1:9.

> Totuşi, Mihail arhanghelul, când se împotrivea diavolului şi se certa cu el pentru trupul lui Moise, n-a îndrăznit să rostească împotriva lui o judecată de ocară, ci a zis: „Domnul să te mustre!” Iuda 1:9.

In Daniel chapter ten, Daniel receives the looking glass vision when Michael descends after the twenty-one days of mourning. It is the voice of Michael that raises the dead.

În capitolul zece din Daniel, Daniel primește vedenia oglinzii când Mihail coboară după cele douăzeci și una de zile de jale. Glasul lui Mihail este cel care învie morții.

> For the Lord himself shall descend from heaven with a shout, with the voice of the archangel, and with the trump of God: and the dead in Christ shall rise first. 1 Thessalonians 4:16.

> Căci Însuși Domnul Se va coborî din cer cu un strigăt, cu glasul arhanghelului și cu trâmbița lui Dumnezeu; și cei morți în Hristos vor învia întâi. 1 Tesaloniceni 4:16.

Daniel chapter ten identifies the transition of the Laodicean movement of the third angel to the Philadelphian movement of the third angel. It aligns with the two witnesses of Revelation chapter eleven, the dead bones of Ezekiel chapter thirty-seven, the wise virgins in the parable of the ten virgins, and the Millerites who fulfilled the parable. Gabriel provided the interpretation of the great looking-glass vision, while finishing the work of interpretation he had begun in chapter nine. The interpretation was accomplished by Gabriel identifying the prophetic history found in chapter eleven, that actually continues into the first three verses of chapter twelve. Then in verse four of chapter twelve, Daniel is told to seal up his book.

Danijel, deseto poglavlje, prepoznaje prijelaz laodicejskog pokreta trećeg anđela u filadelfijski pokret trećeg anđela. Ono je usklađeno s dvojicom svjedoka iz jedanaestog poglavlja Otkrivenja, sa suhim kostima iz trideset i sedmog poglavlja Ezekiela, s mudrim djevicama u prispodobi o deset djevica i s mileritima koji su ispunili tu prispodobu. Gabriel je pružio tumačenje viđenja velikoga zrcala, dovršavajući djelo tumačenja koje je započeo u devetom poglavlju. Tumačenje je izvršeno tako što je Gabriel prepoznao proročku povijest koja se nalazi u jedanaestom poglavlju, a koja se zapravo nastavlja u prva tri retka dvanaestog poglavlja. Zatim je u četvrtom retku dvanaestog poglavlja Danijelu rečeno da zapečati svoju knjigu.

In Daniel chapter ten, “line upon line”, Daniel represents God’s last day people who are also represented in Daniel chapter two as earnestly seeking (under the threat of death), to understand the external prophetic message represented by Nebuchadnezzar’s secret image of beasts. He is also seeking to understand the vision of the internal prophetic message represented by the twenty-three hundred days. After the twenty-one symbolic days of mourning in chapter ten, he is finally represented as understanding both revelations. His understanding is accomplished when the archangel descends, and he is touched three times.

În capitolul zece din Daniel, „linie peste linie”, Daniel îi reprezintă pe cei din poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, care sunt reprezentați de asemenea în capitolul doi din Daniel ca fiind cei ce caută cu stăruință (sub amenințarea morții) să înțeleagă solia profetică externă reprezentată prin chipul tainic al fiarelor al lui Nebucadnețar. El caută, de asemenea, să înțeleagă vedenia soliei profetice interne reprezentate prin cele două mii trei sute de zile. După cele douăzeci și una de zile simbolice de jale din capitolul zece, el este în cele din urmă reprezentat ca înțelegând ambele descoperiri. Înțelegerea sa este desăvârșită atunci când arhanghelul coboară și el este atins de trei ori.

His experience with Michael, the vision of Michael that he alone sees, prepares him to receive the full interpretation of both the internal and external visions of prophecy. That experience is set forth, line upon line, in a very detailed fashion when combined with Ezekiel chapter thirty-seven, Revelation chapter eleven and Isaiah chapter six. The verse in chapter eleven where Gabriel brings the two visions together is verse ten, for there the king of the north proceeds up to the fortress, but no further. The fortress is the nation, or the capital, or the king of Egypt in the verse, as defined by Isaiah in chapter seven.

Experiența sa cu Mihail, viziunea lui Mihail pe care numai el o vede, îl pregătește să primească interpretarea deplină atât a viziunilor interne, cât și a celor externe ale profeției. Acea experiență este prezentată, rând peste rând, într-un mod foarte detaliat, atunci când este corelată cu Ezechiel capitolul treizeci și șapte, Apocalipsa capitolul unsprezece și Isaia capitolul șase. Versetul din capitolul unsprezece în care Gabriel aduce împreună cele două viziuni este versetul zece, căci acolo împăratul de la miazănoapte înaintează până la fortăreață, dar nu mai departe. Fortăreața este națiunea, sau capitala, sau împăratul Egiptului din verset, așa cum este definită de Isaia în capitolul șapte.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:8, 9.

> Căpetenia Siriei este Damascul, și căpetenia Damascului este Rețin; iar în șaizeci și cinci de ani, Efraim va fi zdrobit, ca să nu mai fie un popor. Și căpetenia lui Efraim este Samaria, și căpetenia Samariei este fiul lui Remalia. Dacă nu veți crede, cu siguranță nu veți rămâne statornici. Isaia 7:8, 9.

In verse ten, of chapter eleven of Daniel, the king of the north comes up to the border of Egypt, and the verse defines that as the “fortress” of Egypt (the king of the south). Verse ten, can be shown to be representing 1989, when the Soviet Union was swept away by the papacy and its proxy army, the United States. It was the first of three proxy wars, which ultimately becomes World War III at the third proxy war (Panium). The second proxy war is represented by verses eleven and twelve, and is now taking place in the Ukraine, where Russia is representing the king of the south, just as the Soviet Union represented the king of the south in its defeat in 1989.

Дар ояти даҳуми боби ёздаҳуми Дониёл, подшоҳи шимол то сарҳади Миср боло меояд, ва он оят инро ҳамчун «қалъа»-и Миср (подшоҳи ҷануб) муайян мекунад. Нишон додан мумкин аст, ки ояти даҳум соли 1989-ро муаррифӣ мекунад, вақте ки Иттиҳоди Шӯравӣ аз ҷониби папагӣ ва лашкари василаи он, Иёлоти Муттаҳида, рӯфта шуд. Ин нахустини се ҷанги василавӣ буд, ки дар ниҳоят дар ҷанги сеюми василавӣ (Паниум) ба Ҷанги Ҷаҳонии Сеюм табдил меёбад. Ҷанги дуюми василавӣ аз ҷониби оятҳои ёздаҳ ва дувоздаҳ муаррифӣ мешавад, ва ҳоло дар Украина ҷараён дорад, ки дар он Русия подшоҳи ҷанубро намояндагӣ мекунад, ҳамон гуна ки Иттиҳоди Шӯравӣ дар шикасти худ дар соли 1989 подшоҳи ҷанубро намояндагӣ мекард.

I have used the expression “cold war” in the past to make the distinction between these three proxy wars and world wars. There is actually genuine warfare taking place in Ukraine, so it is not actually a cold war, but it is a proxy war between the papacy and its allies and Russia. But there is to be a third world war, where virtually every nation will be considered a target.

Am folosit în trecut expresia „război rece” pentru a face distincția dintre aceste trei războaie prin interpuși și războaiele mondiale. În realitate, în Ucraina are loc un război veritabil, astfel încât nu este, de fapt, un război rece, ci un război prin interpuși între papalitate și aliații ei, pe de o parte, și Rusia, pe de altă parte. Însă urmează să fie un al treilea război mondial, în care practic fiecare națiune va fi considerată o țintă.

> “O that God’s people had a sense of the impending destruction of thousands of cities, now almost given to idolatry! . ..

> “Oh, de-ar avea poporul lui Dumnezeu un simț al nimicirii iminente a miilor de orașe, acum aproape cu totul dedate idolatriei!...”

> “Transgression has almost reached its limit. Confusion fills the world, and a great terror is soon to come upon human beings. The end is very near. We who know the truth should be preparing for what is soon to break upon the world as an overwhelming surprise.” Review and Herald, September 10, 1903.

> „Nelegiuirea aproape că și-a atins limita. Confuzia umple lumea, iar o mare groază urmează curând să vină asupra ființelor omenești. Sfârșitul este foarte aproape. Noi, cei care cunoaștem adevărul, ar trebui să ne pregătim pentru ceea ce în curând se va abate asupra lumii ca o surpriză copleșitoare.” Review and Herald, 10 septembrie 1903.

In verses eleven and twelve, Russia, the king of the south, will defeat the papacy’s proxy army, represented by the Nazi regime that is directing the Ukrainian war effort, and that is supported by the previous proxy army of the papacy, the United States. In World War II, the proxy army of the papacy, the king of the north, against Communist Russia was Germany’s Nazi regime, and that proxy army lost, just as it will lose again in the Ukraine in the near future.

În versetele unsprezece și doisprezece, Rusia, împăratul de la miazăzi, va înfrânge armata prin interpuși a papalității, reprezentată de regimul nazist care dirijează efortul de război al Ucrainei și care este sprijinit de armata precedentă prin interpuși a papalității, Statele Unite. În cel de-al Doilea Război Mondial, armata prin interpuși a papalității, împăratul de la miazănoapte, împotriva Rusiei comuniste, a fost regimul nazist al Germaniei, iar acea armată prin interpuși a pierdut, așa cum va pierde din nou în Ucraina în viitorul apropiat.

The third proxy war is represented in verses thirteen through fifteen, and was fulfilled in ancient history by the battle of Panium. The third proxy war will be carried out by the United States, the proxy army of the papacy, and the king of the north will prevail in that battle against atheism, as it did in the first proxy war (cold war). In the first and the third proxy war, the king of the north–the papacy–defeats the king of the south (the Soviet Union), and then defeats the United Nations. Its proxy army in those two battles was and will be again, the United States.

A treia confruntare prin interpuși este reprezentată în versetele treisprezece până la cincisprezece și a fost împlinită în istoria antică prin bătălia de la Panium. A treia confruntare prin interpuși va fi dusă de Statele Unite, armata prin interpuși a papalității, iar împăratul de la miazănoapte va birui în acea bătălie împotriva ateismului, așa cum a făcut în prima confruntare prin interpuși (războiul rece). În prima și în a treia confruntare prin interpuși, împăratul de la miazănoapte — papalitatea — îl învinge pe împăratul de la miazăzi (Uniunea Sovietică), iar apoi învinge Organizația Națiunilor Unite. Armata sa prin interpuși în aceste două bătălii a fost și va fi din nou Statele Unite.

After the victory of Putin in the Ukraine, Trump will be reelected as the eighth president, that is of the seven presidents that have reigned in the United States since the first proxy war (cold war) was fulfilled in 1989, which was the time of the end for the reform movement of the third angel. Trump is representing the Republican horn on the earth beast, and he received a deadly wound at the hands of the beast of “woke” atheism in 2020, in fulfillment of the Revelation chapter eleven’s two witnesses being slain in the street.

După victoria lui Putin în Ucraina, Trump va fi reales ca al optulea președinte, adică dintre cei șapte președinți care au domnit în Statele Unite de la împlinirea primului război prin procură (războiul rece) în 1989, care a fost vremea sfârșitului pentru mișcarea de reformă a celui de-al treilea înger. Trump reprezintă cornul republican pe fiara care se ridică din pământ și a primit o rană de moarte din mâna fiarei ateismului „woke” în 2020, în împlinirea faptului că cei doi martori din capitolul unsprezece al Apocalipsei au fost uciși pe uliță.

Future for America represents the true Protestant horn during the identical history, and in 2020, Future for America received a deadly wound at the hands of the beast of “woke” atheism. In 2023, twenty-two years after 2001, Michael descended to begin the process represented by Ezekiel, John, Daniel and Isaiah of resurrecting a mighty army that will be lifted up as an ensign at the soon coming Sunday law.

Future for America reprezintă adevăratul corn protestant în cadrul aceleiași istorii, iar în 2020, Future for America a primit o rană de moarte din mâna fiarei ateismului „woke”. În 2023, la douăzeci și doi de ani după 2001, Mihail a coborât pentru a începe procesul reprezentat de Ezechiel, Ioan, Daniel și Isaia de înviere a unei oștiri puternice care va fi ridicată ca un steag la legea duminicală ce va veni în curând.

In 1856, the Philadelphian Millerite movement transitioned into the Laodicean Millerite movement, and there and then rejected the increased knowledge of the seven times, and then fully finalized their rebellion in 1863. The Millerites transitioned from the condition represented by the sixth church of Philadelphia, unto the experience of the seventh church, and that turning point aligns with the history of 2023, when the Laodicean movement of Future for America transitions from the experience of the seventh church, back to the experience of the sixth church of Philadelphia. In this prophetic application, the true Protestant horn, as with the Republican horn, becomes the eighth, that was of the seven.

În anul 1856, mișcarea millerită filadelfiană a trecut în mișcarea millerită laodiceană și, chiar atunci și acolo, a respins cunoștința sporită despre cele șapte vremi, iar apoi și-a desăvârșit pe deplin răzvrătirea în 1863. Milleriții au trecut din starea reprezentată de a șasea biserică, Philadelphia, la experiența celei de-a șaptea biserici, iar acel punct de cotitură se aliniază cu istoria anului 2023, când mișcarea laodiceană a Future for America trece de la experiența celei de-a șaptea biserici înapoi la experiența celei de-a șasea biserici, Philadelphia. În această aplicare profetică, cornul protestant adevărat, asemenea cornului republican, devine al optulea, care era dintre cei șapte.

The key to recognizing that the Ukrainian war is the second proxy war, is the “fortress” of verse ten, and verse seven. In verse seven, which represented the papacy receiving its deadly wound in 1798, the king of the south entered into the “fortress,” of the king of the north, and this was fulfilled by Napoleon’s general walking into the Vatican and taking the pope captive. The king of the south had entered into the fortress. In verse ten the king of the north, representing the papacy and its proxy army the United States, swept away the structure of the Soviet Union, but it left the “fortress” standing. The “fortress” was the head, the capital—it was Russia.

Cheia pentru a recunoaște că războiul din Ucraina este al doilea război prin interpuși este „fortăreața” din versetul zece și din versetul șapte. În versetul șapte, care reprezenta papalitatea primind rana ei de moarte în 1798, împăratul de la miazăzi a intrat în „fortăreața” împăratului de la miazănoapte, iar aceasta s-a împlinit atunci când generalul lui Napoleon a pășit în Vatican și l-a luat captiv pe papă. Împăratul de la miazăzi intrase în fortăreață. În versetul zece, împăratul de la miazănoapte, reprezentând papalitatea și armata ei prin interpuși, Statele Unite, a măturat structura Uniunii Sovietice, dar a lăsat „fortăreața” în picioare. „Fortăreața” era capul, capitala — era Rusia.

But the “head,” or fortress, can only be established upon two or three witnesses by employing Isaiah chapter seven, verses seven and eight. Isaiah seven, verse eight and nine, was the primary point of reference for Hiram Edson’s series of articles on the “seven times” that were published in 1856. The two verses that establish that Russia is the fortress that prevails in the current Ukrainian war, are also the two verses that establish the starting point for both “seven times,” against the northern and southern kingdoms of Israel. Verse ten of chapter eleven identifies the external vision, which Sister White teaches is based upon the rise and fall of kingdoms.

Dar „capul”, sau fortăreața, nu poate fi întemeiat decât pe temelia a doi sau trei martori, prin folosirea capitolului șapte din Isaia, versetele șapte și opt. Isaia șapte, versetele opt și nouă, a constituit principalul punct de referință pentru seria de articole a lui Hiram Edson despre „cele șapte vremi”, publicată în 1856. Cele două versete care stabilesc că Rusia este fortăreața care prevalează în actualul război din Ucraina sunt, de asemenea, aceleași două versete care stabilesc punctul de plecare pentru ambele „șapte vremi”, împotriva împărățiilor de nord și de sud ale lui Israel. Versetul zece din capitolul unsprezece identifică viziunea exterioară, despre care Sora White învață că se întemeiază pe ridicarea și căderea împărățiilor.

> “From the rise and fall of nations as made plain in the books of Daniel and the Revelation, we need to learn how worthless is mere outward and worldly glory. Babylon, with all its power and magnificence, the like of which our world has never since beheld,—power and magnificence which to the people of that day seemed so stable and enduring,—how completely has it passed away! As ‘the flower of the grass,’ it has perished. James 1:10. So perished the Medo-Persian kingdom, and the kingdoms of Grecia and Rome. And so perishes all that has not God for its foundation. Only that which is bound up with His purpose, and expresses His character, can endure. His principles are the only steadfast things our world knows.” Prophets and Kings, 548.

> „Iz ridicării și căderii națiunilor, așa cum sunt făcute lămurite în cărțile lui Daniel și Apocalipsa, trebuie să învățăm cât de lipsită de valoare este simpla slavă exterioară și lumească. Babilonul, cu toată puterea și măreția lui, asemenea cărora lumea noastră nu a mai văzut niciodată de atunci încoace — putere și măreție care, pentru oamenii acelei vremi, păreau atât de statornice și durabile —, cât de deplin a dispărut! Ca „floarea ierbii”, a pierit. Iacov 1:10. Tot astfel a pierit și împărăția medo-persană, și împărățiile Greciei și Romei. Și astfel piere tot ceea ce nu-L are pe Dumnezeu drept temelie. Numai ceea ce este legat de planul Său și exprimă caracterul Său poate dăinui. Principiile Sale sunt singurele lucruri statornice pe care le cunoaște lumea noastră.” Profeți și regi, 548.

The three proxy wars are “made plain in the books of Daniel and the Revelation,” and the key to this truth is the “fortress” of verse ten, of Daniel eleven. But verse ten also addresses the internal vision, for the starting point for both “seven times,” is also identified in Isaiah chapter seven verses eight and nine. The external and internal cannot be separated, and the two periods of twenty-five hundred and twenty years are also Ezekiel’s two sticks, which when joined together, represent the sealing of the one hundred and forty-four thousand, which is the combination of Divinity with humanity.

Cele trei războaie prin interpuși sunt „făcute lămurite în cărțile lui Daniel și Apocalipsei”, iar cheia acestui adevăr este „fortăreața” din versetul zece al lui Daniel unsprezece. Dar versetul zece tratează și viziunea internă, căci punctul de plecare pentru ambele perioade de „șapte vremi” este de asemenea identificat în Isaia capitolul șapte, versetele opt și nouă. Exteriorul și interiorul nu pot fi separate, iar cele două perioade de două mii cinci sute douăzeci de ani sunt de asemenea cele două toiege ale lui Ezechiel, care, atunci când sunt unite împreună, reprezintă sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii, care este unirea Divinității cu omenirea.

Daniel’s experience with the causative “marah” vision represents the line of prophecy where Michael descends and resurrects His last-day people. That resurrection represents the steps that Christ accomplishes to combine His Divinity with His last day people’s humanity. It is accomplished by the joining of the Divine mind with the human mind so that they have one mind, and it is accomplished in the throne room, in the Most Holy Place, which is the “fortress” that Sister White identifies as the “citadel” (fortress) of the soul.

Experiența lui Daniel cu viziunea cauzală „marah” reprezintă linia profetică în care Mihail coboară și învie poporul Său din zilele de pe urmă. Acea înviere reprezintă pașii pe care Hristos îi împlinește pentru a uni Dumnezeirea Sa cu omenitatea poporului Său din zilele de pe urmă. Aceasta se realizează prin unirea minții divine cu mintea omenească, astfel încât ele să aibă o singură minte, și se împlinește în sala tronului, în Locul Preasfânt, care este „fortăreața” pe care sora White o identifică drept „cetățuia” (fortăreața) sufletului.

In the throne room God’s last-day people receive the mind of Christ and are then seated with Christ in heavenly places. The heavenly place where Christ is seated is the fortress or the head of the temple. The body temple has a lower nature, which is the flesh, or the body. It also has a higher nature, which is the mind. In verse ten of Daniel chapter eleven, the key that marks the fortress of the external vision, also marks the fortress of the internal vision, and in doing so it identifies the history where the horns of Republicanism and of Protestantism transition into the image of the beast (Republicanism), or the image of God (true Protestantism). Both horns then become the eighth that is of the seven.

În camera tronului, poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă primește gândul lui Hristos și apoi este așezat împreună cu Hristos în locurile cerești. Locul ceresc în care este așezat Hristos este fortăreața sau capul templului. Templul trupului are o natură inferioară, care este carnea, sau trupul. El are, de asemenea, o natură superioară, care este mintea. În versetul zece din capitolul unsprezece al cărții lui Daniel, cheia care marchează fortăreața viziunii exterioare marchează, de asemenea, fortăreața viziunii interioare și, făcând astfel, identifică istoria în care coarnele Republicanismului și ale Protestantismului trec în chipul fiarei (Republicanismul) sau în chipul lui Dumnezeu (adevăratul Protestantism). Ambele coarne devin apoi al optulea, care este dintre cei șapte.

The true horn of Protestantism is then the Philadelphian horn that is Ezekiel’s mighty army, and Isaiah’s ensign that is lifted up in the warfare against the image of the beast, first in the United States and then in the world. Daniel eleven, verse ten, identifies the point in sacred history that the joining of the sticks begins. The Ukrainian war began in 2014, but it was not until 2022 that Russia began to invade the Ukraine. In 2023, twenty-two years after 2001, Michael began His work of resurrecting those who had suffered their first disappointment in fulfillment of the parable of the ten virgins in 2020. He first raised up a “voice” which is now crying in the wilderness. In July 2023, that voice began to cry, and it was the same voice that was raised up at the beginning of the reform movement of the third angel in 1989, for Jesus always illustrates the ending with the beginning.

Adevăratul corn al protestantismului este, așadar, cornul filadelfian, care este oștirea cea puternică a lui Ezechiel și steagul lui Isaia, care este ridicat în războiul împotriva chipului fiarei, mai întâi în Statele Unite, iar apoi în lume. Daniel 11, versetul 10, identifică punctul din istoria sacră în care începe unirea toiegelor. Războiul din Ucraina a început în 2014, dar abia în 2022 Rusia a început să invadeze Ucraina. În 2023, la douăzeci și doi de ani după 2001, Mihail a început lucrarea Sa de înviere a celor care suferiseră prima lor dezamăgire, în împlinirea parabolei celor zece fecioare în 2020. El a ridicat mai întâi un „glas”, care acum strigă în pustie. În iulie 2023, acel glas a început să strige și era același glas care fusese ridicat la începutul mișcării de reformă a celui de-al treilea înger în 1989, căci Isus ilustrează întotdeauna sfârșitul prin început.

The “voice” crying in the wilderness began to sound by presenting Revelation chapter one, where the combination of Divinity with humanity is represented as the Revelation of Jesus Christ, a revelation that is opened up just before probation closes. Daniel experienced that revelation in chapter ten, with the “causative” vision. The combination of Divinity with humanity in the first verses of Revelation represents the most important truth, based upon the rule of first mention. The combination of Divinity with humanity, which is the sealing of the one hundred and forty-four thousand is accomplished by the Word of God. That Word is given from the Father to the Son, who gives it to His angel, who then gives the message to a human representative. The first two steps are represented by the Divinity. Those two steps possess the distinction that the second step of divinity represents the Divinity that created all things. The next two steps are represented by God’s creatures. The first step is an unfallen angel, and the second manifestation of God’s creation was the one that had been given the power to recreate after his own kind. That fourth step, representing humanity, was then to take the message and send it to the churches, that the churches might “read and hear” those things which were written therein.

„Glasul” care strigă în pustie a început să se facă auzit prin prezentarea capitolului întâi din Apocalipsa, unde unirea Dumnezeirii cu omenirea este înfățișată ca Descoperirea lui Isus Hristos, o descoperire care este deschisă chiar înainte de încheierea timpului de probă. Daniel a trăit acea descoperire în capitolul zece, prin vedenia „cauzativă”. Unirea Dumnezeirii cu omenirea în primele versete din Apocalipsa reprezintă cel mai important adevăr, pe baza regulii primei menționări. Unirea Dumnezeirii cu omenirea, care este sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii, este împlinită prin Cuvântul lui Dumnezeu. Acest Cuvânt este dat de Tatăl Fiului, care îl dă îngerului Său, care apoi transmite solia unui reprezentant omenesc. Primele două trepte sunt reprezentate de Dumnezeire. Aceste două trepte poartă distincția că a doua treaptă a Dumnezeirii Îl reprezintă pe Acela din Dumnezeire care a creat toate lucrurile. Următoarele două trepte sunt reprezentate de făpturile lui Dumnezeu. Prima treaptă este un înger necăzut, iar a doua manifestare a creației lui Dumnezeu a fost aceea căreia i se dăduse puterea de a recrea după soiul său. Această a patra treaptă, reprezentând omenirea, urma apoi să ia solia și să o trimită bisericilor, pentru ca bisericile să „citească și să audă” lucrurile care au fost scrise în ea.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. John to the seven churches which are in Asia: Grace be unto you, and peace, from him which is, and which was, and which is to come; and from the seven Spirits which are before his throne; And from Jesus Christ, who is the faithful witness, and the first begotten of the dead, and the prince of the kings of the earth. Unto him that loved us, and washed us from our sins in his own blood, And hath made us kings and priests unto God and his Father; to him be glory and dominion for ever and ever. Amen. Behold, he cometh with clouds; and every eye shall see him, and they also which pierced him: and all kindreds of the earth shall wail because of him. Even so, Amen. I am Alpha and Omega, the beginning and the ending, saith the Lord, which is, and which was, and which is to come, the Almighty. I John, who also am your brother, and companion in tribulation, and in the kingdom and patience of Jesus Christ, was in the isle that is called Patmos, for the word of God, and for the testimony of Jesus Christ. I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet, Saying, I am Alpha and Omega, the first and the last: and, What thou seest, write in a book, and send it unto the seven churches which are in Asia; unto Ephesus, and unto Smyrna, and unto Pergamos, and unto Thyatira, and unto Sardis, and unto Philadelphia, and unto Laodicea. Revelation 1:1–11.

> Revelația lui Isus Hristos, pe care I-a dat-o Dumnezeu, ca să arate robilor Săi lucrurile care trebuie să se întâmple în curând; și El a făcut-o cunoscută, trimițând-o prin îngerul Său la robul Său Ioan, care a mărturisit Cuvântul lui Dumnezeu și mărturia lui Isus Hristos, și toate lucrurile pe care le-a văzut. Ferice de cel ce citește și de cei ce ascultă cuvintele acestei prorocii și păzesc lucrurile scrise în ea, căci vremea este aproape. Ioan către cele șapte biserici care sunt în Asia: Har vouă și pace de la Cel ce este, Cel ce era și Cel ce vine; și de la cele șapte Duhuri care sunt înaintea tronului Său; și de la Isus Hristos, Martorul credincios, Cel Întâi Născut dintre cei morți și Domnul împăraților pământului. A Lui, care ne-a iubit și ne-a spălat de păcatele noastre în sângele Său, și ne-a făcut împărați și preoți pentru Dumnezeu și Tatăl Său, a Lui să fie slava și stăpânirea în vecii vecilor. Amin. Iată, El vine pe nori; și orice ochi Îl va vedea, chiar și cei ce L-au străpuns; și toate semințiile pământului se vor boci din pricina Lui. Da, Amin. „Eu sunt Alfa și Omega, începutul și sfârșitul”, zice Domnul, Cel ce este, Cel ce era și Cel ce vine, Cel Atotputernic. Eu, Ioan, care sunt și fratele vostru și părtaș cu voi la necaz, la împărăție și la răbdarea lui Isus Hristos, eram în insula numită Patmos, din pricina Cuvântului lui Dumnezeu și a mărturiei lui Isus Hristos. În ziua Domnului eram în Duhul și am auzit înapoia mea un glas puternic, ca sunetul unei trâmbițe, zicând: „Eu sunt Alfa și Omega, Cel dintâi și Cel de pe urmă”; și: „Ce vezi, scrie într-o carte și trimite-o celor șapte biserici care sunt în Asia: la Efes, la Smirna, la Pergam, la Tiatira, la Sardes, la Filadelfia și la Laodiceea.” Apocalipsa 1:1–11.

Back to Articles