Article

# The Book of Daniel - Number Thirty

Cartea lui Daniel - Numărul treizeci

The Hour of Fear

Ceasul fricii

Author

Jeff Pippenger

Published

December 25, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Belshazzar’s fear of the mysterious handwriting addresses not only his death and the end of the sixth kingdom of Bible prophecy, but also the point in prophetic history when fear takes hold of the kings of the earth. Their fear is produced by the “east wind” of Islam. Their fear is as a woman in travail, thus identifying a progressively increasing pain, which comes with more and more rapidity. The fear begins at the “hour” of Belshazzar’s feast, though it initially arrived on September 11, 2001. From then onward the winds begin to slip through the hands of the four angels who are holding them during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. The lamentation for Tyrus that Ezekiel identifies, defines Tyrus by asking the prophetic question, “What city is like Tyrus, like the destroyed in the midst of the sea?”

Teama lui Belșațar de scrierea tainică se referă nu numai la moartea sa și la sfârșitul celei de-a șasea împărății din profeția biblică, ci și la momentul din istoria profetică în care frica pune stăpânire pe împărații pământului. Teama lor este produsă de „vântul de răsărit” al islamului. Teama lor este ca a unei femei în durerile nașterii, identificând astfel o suferință care crește progresiv și care vine cu tot mai mare repeziciune. Teama începe la „ceasul” ospățului lui Belșațar, deși la început a sosit la 11 septembrie 2001. Din acel moment înainte, vânturile încep să le alunece printre mâini celor patru îngeri care le țin în timpul sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii. Bocetul pentru Tir, pe care îl identifică Ezechiel, definește Tirul prin întrebarea profetică: „Care cetate este ca Tirul, ca cea nimicită în mijlocul mării?”

> The ships of Tarshish did sing of thee in thy market: and thou wast replenished, and made very glorious in the midst of the seas. Thy rowers have brought thee into great waters: the east wind hath broken thee in the midst of the seas. Thy riches, and thy fairs, thy merchandise, thy mariners, and thy pilots, thy calkers, and the occupiers of thy merchandise, and all thy men of war, that are in thee, and in all thy company which is in the midst of thee, shall fall into the midst of the seas in the day of thy ruin. The suburbs shall shake at the sound of the cry of thy pilots. And all that handle the oar, the mariners, and all the pilots of the sea, shall come down from their ships, they shall stand upon the land; And shall cause their voice to be heard against thee, and shall cry bitterly, and shall cast up dust upon their heads, they shall wallow themselves in the ashes: And they shall make themselves utterly bald for thee, and gird them with sackcloth, and they shall weep for thee with bitterness of heart and bitter wailing. And in their wailing they shall take up a lamentation for thee, and lament over thee, saying, What city is like Tyrus, like the destroyed in the midst of the sea? When thy wares went forth out of the seas, thou filledst many people; thou didst enrich the kings of the earth with the multitude of thy riches and of thy merchandise. In the time when thou shalt be broken by the seas in the depths of the waters thy merchandise and all thy company in the midst of thee shall fall. All the inhabitants of the isles shall be astonished at thee, and their kings shall be sore afraid, they shall be troubled in their countenance. The merchants among the people shall hiss at thee; thou shalt be a terror, and never shalt be any more. Ezekiel 27:25–36.

> Corăbiile din Tarșiș cântau despre tine în târgul tău; și erai plină de bunuri și foarte slăvită în mijlocul mărilor. Vâslașii tăi te-au dus în ape mari; vântul de răsărit te-a sfărâmat în mijlocul mărilor. Bogățiile tale și târgurile tale, mărfurile tale, marinarii tăi și cârmacii tăi, călăfătuitorii tăi și neguțătorii mărfurilor tale, și toți oamenii tăi de război care sunt în tine, și toată mulțimea care este în mijlocul tău, vor cădea în mijlocul mărilor în ziua pieirii tale. Ținuturile dimprejur se vor zgudui la auzul strigătului cârmacilor tăi. Și toți cei ce mânuiesc vâsla, marinarii și toți cârmacii mării, se vor coborî din corăbiile lor, vor sta pe uscat; și își vor face auzit glasul împotriva ta, vor striga cu amărăciune și își vor arunca țărână pe cap, se vor tăvăli în cenușă; și se vor face cu totul pleșuvi pentru tine, se vor încinge cu sac și te vor plânge cu amărăciune de inimă și cu vaiet amar. Și, în jeluirea lor, vor ridica pentru tine o cântare de jale și te vor jeli, zicând: „Ce cetate este ca Tirul, ca aceea nimicită în mijlocul mării?” Când mărfurile tale ieșeau pe mări, tu săturai multe popoare; îi îmbogățeai pe împărații pământului cu mulțimea bogățiilor tale și a mărfurilor tale. În vremea când vei fi zdrobită de mări, în adâncul apelor, mărfurile tale și toată mulțimea din mijlocul tău vor cădea. Toți locuitorii ostroavelor vor rămâne uimiți din pricina ta, iar împărații lor vor fi cuprinși de mare spaimă, fețele lor vor fi tulburate. Neguțătorii dintre popoare vor șuiera împotriva ta; vei fi o pricină de groază și nu vei mai fi niciodată.” Ezechiel 27:25–36.

Tyrus is the city, or kingdom that the merchants of the earth cry bitterly over, and then ask, “what city is like Tyrus?” They do so in the “time,” when the city is broken in the sea. In Revelation chapter eighteen, the whore of Tyre, who is the whore of Rome, who has committed fornication with the kings of the earth and is identified as that great city whose judgment comes in one hour, and in one day. She is the city that raises the prophetic question from the wailing kings and merchants.

Tyr este cetatea, sau împărăția, pentru care negustorii pământului plâng cu amar și apoi întreabă: „ce cetate este ca Tyrul?” Ei fac aceasta în „vremea” când cetatea este sfărâmată în mare. În capitolul optsprezece din Apocalipsa, desfrânata Tirului, care este desfrânata Romei, care a curvit cu împărații pământului și este identificată ca acea cetate mare a cărei judecată vine într-un ceas și într-o zi. Ea este cetatea care ridică întrebarea profetică din partea împăraților și negustorilor care jelesc.

> Therefore shall her plagues come in one day, death, and mourning, and famine; and she shall be utterly burned with fire: for strong is the Lord God who judgeth her. And the kings of the earth, who have committed fornication and lived deliciously with her, shall bewail her, and lament for her, when they shall see the smoke of her burning, Standing afar off for the fear of her torment, saying, Alas, alas that great city Babylon, that mighty city! for in one hour is thy judgment come. And the merchants of the earth shall weep and mourn over her; for no man buyeth their merchandise any more: The merchandise of gold, and silver, and precious stones, and of pearls, and fine linen, and purple, and silk, and scarlet, and all thyine wood, and all manner vessels of ivory, and all manner vessels of most precious wood, and of brass, and iron, and marble, And cinnamon, and odours, and ointments, and frankincense, and wine, and oil, and fine flour, and wheat, and beasts, and sheep, and horses, and chariots, and slaves, and souls of men. And the fruits that thy soul lusted after are departed from thee, and all things which were dainty and goodly are departed from thee, and thou shalt find them no more at all. The merchants of these things, which were made rich by her, shall stand afar off for the fear of her torment, weeping and wailing, And saying, Alas, alas, that great city, that was clothed in fine linen, and purple, and scarlet, and decked with gold, and precious stones, and pearls! For in one hour so great riches is come to nought. And every shipmaster, and all the company in ships, and sailors, and as many as trade by sea, stood afar off, And cried when they saw the smoke of her burning, saying, What city is like unto this great city! And they cast dust on their heads, and cried, weeping and wailing, saying, Alas, alas, that great city, wherein were made rich all that had ships in the sea by reason of her costliness! for in one hour is she made desolate. Revelation 18:8–19.

> De aceea, urgiile ei vor veni într-o singură zi: moartea, tânguirea și foametea; și va fi arsă de tot în foc, căci puternic este Domnul Dumnezeu, Cel care o judecă. Și împărații pământului, care au curvit și au trăit în desfătare cu ea, o vor plânge și se vor jeli pentru ea, când vor vedea fumul arderii ei, stând departe, de frica chinului ei, și zicând: Vai, vai, cetatea aceea mare, Babilonul, cetatea aceea puternică! Căci într-un singur ceas a venit judecata ta. Și negustorii pământului vor plânge și se vor tângui pentru ea, fiindcă nimeni nu le mai cumpără mărfurile: marfă de aur și de argint și de pietre prețioase și de mărgăritare, și de in subțire și de purpură și de mătase și de stacojiu, și orice fel de lemn de tuia, și orice fel de vase de fildeș, și orice fel de vase din lemn foarte prețios, și de aramă, și de fier, și de marmură, și scorțișoară, și miresme, și miruri, și tămâie, și vin, și untdelemn, și floare de făină, și grâu, și vite, și oi, și cai, și care, și robi, și suflete de oameni. Și roadele pe care le poftea sufletul tău s-au depărtat de la tine, și toate lucrurile alese și strălucite s-au depărtat de la tine, și nu le vei mai găsi nicidecum. Negustorii acestor lucruri, care se îmbogățiseră de pe urma ei, vor sta departe, de frica chinului ei, plângând și tânguindu-se, și zicând: Vai, vai, cetatea aceea mare, care era îmbrăcată cu in subțire și purpură și stacojiu, și împodobită cu aur și cu pietre prețioase și cu mărgăritare! Căci într-un singur ceas atâta bogăție a fost nimicită. Și orice cârmaci, și toată mulțimea celor de pe corăbii, și marinarii, și toți cei ce lucrează pe mare au stat departe și au strigat când au văzut fumul arderii ei, zicând: Care cetate este asemenea acestei cetăți mari? Și și-au aruncat țărână pe capetele lor și au strigat, plângând și tânguindu-se, și zicând: Vai, vai, cetatea aceea mare, prin a cărei scumpătate s-au îmbogățit toți cei ce aveau corăbii pe mare! Căci într-un singur ceas a fost prefăcută în pustietate. Apocalipsa 18:8–19.

The unsealing of the Revelation of Jesus Christ includes the message of the Midnight Cry. That message is the second prophecy of Ezekiel thirty-seven that brings the dead dry bones that have laid in the streets for three and a half days to life as a mighty army. That message is the message that includes the truth that it is Islam that the Lord employs to bring executive judgment upon the United States for Sunday enforcement. That judgment arrives in the “hour” of the great earthquake, which is also the “hour” that the handwriting came upon Belshazzar’s wall. The handwriting produced the fear, that is represented as taking hold of all the kings and merchants when the economic structure of planet earth is taken down by the “east wind” of Islam, who have secretly slipped into Belshazzar’s kingdom, through the neglected lower “wall” to the south.

Dezvăluirea Apocalipsei lui Isus Hristos include solia Strigătului de la Miezul Nopții. Acea solie este a doua profeție din Ezechiel treizeci și șapte, care aduce la viață, ca o oaste puternică, oasele uscate și moarte care au zăcut pe ulițe timp de trei zile și jumătate. Acea solie este solia care cuprinde adevărul că Islamul este acela pe care Domnul îl folosește pentru a aduce judecata executivă asupra Statelor Unite din pricina impunerii duminicii. Acea judecată vine în „ceasul” marelui cutremur, care este totodată și „ceasul” în care scrisul a apărut pe zidul lui Belșațar. Scrisul a produs frica, care este înfățișată ca punând stăpânire pe toți împărații și negustorii atunci când structura economică a planetei pământ este doborâtă de „vântul de răsărit” al Islamului, care s-a strecurat în taină în împărăția lui Belșațar prin „zidul” de jos, neglijat, dinspre miazăzi.

The “city” or kingdom that the kings and merchants lament of and ask, “what city is like unto this great city” is the kingdom of the whore of Tyre, who is then singing her songs and committing fornication with those very kings. All the prophets speak of the end of the world and they agree with one another, so Ezekiel’s merchants are the same merchants in Revelation chapter eighteen. Three times in Revelation chapter eighteen they lament “alas, alas,” as the great city and the financial structure of planet earth is taken down. The Greek word translated as “alas,” in the passage, is the very same word that is translated three times in Revelation chapter eight, and verse thirteen, which is there translated with a different English word.

„Cetatea” sau împărăția pentru care împărații și negustorii se jelesc și întreabă: „ce cetate este asemenea acestei cetăți mari?” este împărăția curvei Tirului, care atunci își cântă cântecele și curvește cu aceiași împărați. Toți prorocii vorbesc despre sfârșitul lumii și sunt în acord unii cu alții, astfel încât negustorii lui Ezechiel sunt aceiași negustori din capitolul optsprezece al Apocalipsei. De trei ori, în capitolul optsprezece al Apocalipsei, ei se jelesc zicând: „vai, vai”, pe când cetatea cea mare și structura financiară a planetei pământ sunt doborâte. Cuvântul grec tradus prin „vai” în acest pasaj este chiar același cuvânt care este tradus de trei ori în Apocalipsa, capitolul opt, versetul treisprezece, unde este redat printr-un alt cuvânt românesc.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> Și am văzut și am auzit un înger zburând prin mijlocul cerului și zicând cu glas tare: Vai, vai, vai de locuitorii pământului, din pricina celorlalte sunete ale trâmbiței celor trei îngeri care au să mai sune! Apocalipsa 8:13.

The kings and merchants are lamenting the destruction of the world’s economy with the words, “alas, alas,” meaning “woe, woe,” and the “Woe” is a symbol of Islam. The fear that takes hold of Belshazzar and his lords when the handwriting appears on the wall, is the fear produced when the economic structure of planet earth is destroyed by ongoing attacks from Islam, which God employs as His providential tool to bring about His executive judgment upon those who drink the wine of Babylon, that is Sunday enforcement. This truth is the theme of the Isaiah twenty-three “burden” of the whore of “Tyre.”

Regii și negustorii jelesc distrugerea economiei lumii prin cuvintele „vai, vai”, însemnând „vai, vai”, iar „Vai”-ul este un simbol al islamului. Teama care pune stăpânire pe Belșațar și pe mai-marii lui atunci când scrierea apare pe perete este teama produsă atunci când structura economică a planetei pământ este distrusă prin atacurile continue ale islamului, pe care Dumnezeu îl folosește ca instrument al providenței Sale pentru a aduce la îndeplinire judecata Sa executivă asupra celor care beau vinul Babilonului, adică impunerea duminicii. Acest adevăr este tema „poverii” din Isaia douăzeci și trei privitoare la desfrânata „Tir”.

> The burden of Tyre. Howl, ye ships of Tarshish; for it is laid waste, so that there is no house, no entering in: from the land of Chittim it is revealed to them. Be still, ye inhabitants of the isle; thou whom the merchants of Zidon, that pass over the sea, have replenished. And by great waters the seed of Sihor, the harvest of the river, is her revenue; and she is a mart of nations. Be thou ashamed, O Zidon: for the sea hath spoken, even the strength of the sea, saying, I travail not, nor bring forth children, neither do I nourish up young men, nor bring up virgins. As at the report concerning Egypt, so shall they be sorely pained at the report of Tyre. Pass ye over to Tarshish; howl, ye inhabitants of the isle. Is this your joyous city, whose antiquity is of ancient days? her own feet shall carry her afar off to sojourn. Who hath taken this counsel against Tyre, the crowning city, whose merchants are princes, whose traffickers are the honourable of the earth? The Lord of hosts hath purposed it, to stain the pride of all glory, and to bring into contempt all the honourable of the earth. Pass through thy land as a river, O daughter of Tarshish: there is no more strength. He stretched out his hand over the sea, he shook the kingdoms: the Lord hath given a commandment against the merchant city, to destroy the strong holds thereof. And he said, Thou shalt no more rejoice, O thou oppressed virgin, daughter of Zidon: arise, pass over to Chittim; there also shalt thou have no rest. Behold the land of the Chaldeans; this people was not, till the Assyrian founded it for them that dwell in the wilderness: they set up the towers thereof, they raised up the palaces thereof; and he brought it to ruin. Howl, ye ships of Tarshish: for your strength is laid waste. And it shall come to pass in that day, that Tyre shall be forgotten seventy years, according to the days of one king: after the end of seventy years shall Tyre sing as an harlot. Take an harp, go about the city, thou harlot that hast been forgotten; make sweet melody, sing many songs, that thou mayest be remembered. And it shall come to pass after the end of seventy years, that the Lord will visit Tyre, and she shall turn to her hire, and shall commit fornication with all the kingdoms of the world upon the face of the earth. And her merchandise and her hire shall be holiness to the Lord: it shall not be treasured nor laid up; for her merchandise shall be for them that dwell before the Lord, to eat sufficiently, and for durable clothing. Isaiah 23:1–18.

> Povara Tirului. Văitați-vă, corăbii ale Tarsisului, căci este nimicit, așa încât nu mai este nici casă, nici intrare; din țara Chitim li s-a făcut cunoscut aceasta. Tăceți, locuitori ai ostrovului; tu, pe care negustorii Sidonului, care străbat marea, te-au umplut. Și pe ape mari, sămânța Sihorului, secerișul râului, era venitul ei; și ea era târgul neamurilor. Rușinează-te, Sidonule, căci marea a vorbit, tăria mării, zicând: Eu n-am avut durerile nașterii și n-am născut copii; nici n-am crescut tineri, nici n-am crescut fecioare. Cum este vestea despre Egipt, așa se vor chinui cumplit la vestea despre Tir. Treceți în Tarsis; văitați-vă, locuitori ai ostrovului. Este aceasta cetatea voastră cea veselă, a cărei obârșie este din zilele străvechi? Propriile ei picioare o vor duce departe, ca să locuiască vremelnic. Cine a hotărât aceasta împotriva Tirului, cetatea care încununează, ai cărei negustori sunt voievozi, ai cărei traficanți sunt cei cinstiți ai pământului? Domnul oștirilor a hotărât-o, ca să întineze mândria oricărei slave și să aducă în dispreț pe toți cei cinstiți ai pământului. Treci prin țara ta ca un râu, fiică a Tarsisului: nu mai este putere. El Și-a întins mâna peste mare, a zguduit împărățiile; Domnul a dat poruncă împotriva cetății negustorești, ca să-i nimicească întăriturile. Și a zis: Nu te vei mai bucura, fecioară asuprită, fiică a Sidonului; ridică-te, treci în Chitim; nici acolo nu vei avea odihnă. Iată țara haldeilor; poporul acesta nu era, până când asirianul a întemeiat-o pentru cei ce locuiau în pustiu; ei i-au ridicat turnurile, i-au înălțat palatele, și el a adus-o la ruină. Văitați-vă, corăbii ale Tarsisului, căci tăria voastră este nimicită. Și se va întâmpla în ziua aceea că Tirul va fi uitat șaptezeci de ani, după zilele unui împărat; după sfârșitul celor șaptezeci de ani, Tirul va cânta ca o curvă. Ia o harpă, umblă prin cetate, tu, curvă uitată; fă melodie plăcută, cântă multe cântări, ca să-ți aduci aminte de tine. Și se va întâmpla că, după sfârșitul celor șaptezeci de ani, Domnul va cerceta Tirul, și ea se va întoarce la plata ei și va preacurvi cu toate împărățiile lumii de pe fața pământului. Și negustoria ei și plata ei vor fi sfințenie pentru Domnul: nu vor fi strânse, nici puse deoparte; căci negustoria ei va fi pentru cei ce locuiesc înaintea Domnului, ca să mănânce din belșug și să aibă îmbrăcăminte trainică. Isaia 23:1–18.

The seventy years, which is as “the days of one king”, is represented by the kingdom of Babylon, for a king is a kingdom, and literal Babylon reigned for seventy years. The seventy years of literal Babylon ended in the “hour” the handwriting appeared upon the walls of Belshazzar’s banquet hall. That very night he was slain, by the power that came through the “wall” unnoticed, for he was having a party drinking the wine of Babylon, while Nebuchadnezzar’s orchestra was playing the music, and the whore of Tyre sang the sweet melody, and apostate Israel danced and bowed.

Cei șaptezeci de ani, care sunt ca „zilele unui împărat”, sunt reprezentați de împărăția Babilonului, căci un împărat este o împărăție, iar Babilonul literal a domnit șaptezeci de ani. Cei șaptezeci de ani ai Babilonului literal s-au încheiat în „ceasul” în care scrierea a apărut pe zidurile sălii de ospăț a lui Belșațar. Chiar în noaptea aceea el a fost ucis, de puterea care a venit prin „zid” neobservată, căci el ținea un ospăț, bând vinul Babilonului, în timp ce orchestra lui Nebucadnețar cânta muzica, iar desfrânata Tirului intona melodia cea dulce, iar Israelul apostat dansa și se pleca.

Then fear took hold of all involved, for God had “taken counsel against Tyre” and had “purposed” “to stain the pride of all glory, and to bring into contempt all the honourable of the earth.” God therefore “shook the kingdoms” with the “great earthquake” of that “hour,” for God had “given a commandment against the merchant” kingdom, “to destroy the strong holds thereof.” In the “hour” of fear for Belshazzar, the kings and the merchants began a search to understand the meaning of the fiery words on the wall. The death of Belshazzar is about to happen, but at that point, he is still alive. He therefore sought to understand the mysterious words and offered rewards to the wise men, if they could interpret the writing, but it could not be done, for the wise men of Babylon employ the methodology of biblical study that was a counterfeit of truth. The mysterious words are as the vision of a book that is sealed.

Atunci frica i-a cuprins pe toți cei implicați, căci Dumnezeu „luase sfat împotriva Tirului” și „hotărâse” „să pângărească mândria a toată slava și să aducă în dispreț pe toți cei onorați ai pământului.” Dumnezeu, prin urmare, „a zguduit împărățiile” prin „marele cutremur” al acelui „ceas”, căci Dumnezeu „dăduse o poruncă împotriva” împărăției negustorești, „ca să-i nimicească întăriturile.” În „ceasul” fricii pentru Belșațar, împărații și negustorii au început o cercetare pentru a înțelege înțelesul cuvintelor de foc de pe zid. Moartea lui Belșațar este pe punctul de a avea loc, dar în acel moment el este încă în viață. De aceea, el a căutat să înțeleagă cuvintele tainice și a oferit răsplăți înțelepților, dacă puteau tâlcui scrierea, dar lucrul acesta nu s-a putut face, căci înțelepții Babilonului folosesc metodologia studiului biblic care era o contrafacere a adevărului. Cuvintele tainice sunt asemenea vedeniei unei cărți pecetluite.

> Then came in all the king’s wise men: but they could not read the writing, nor make known to the king the interpretation thereof. Then was king Belshazzar greatly troubled, and his countenance was changed in him, and his lords were astonied. Now the queen by reason of the words of the king and his lords came into the banquet house: and the queen spake and said, O king, live forever: let not thy thoughts trouble thee, nor let thy countenance be changed: There is a man in thy kingdom, in whom is the spirit of the holy gods; and in the days of thy father light and understanding and wisdom, like the wisdom of the gods, was found in him; whom the king Nebuchadnezzar thy father, the king, I say, thy father, made master of the magicians, astrologers, Chaldeans, and soothsayers; Forasmuch as an excellent spirit, and knowledge, and understanding, interpreting of dreams, and showing of hard sentences, and dissolving of doubts, were found in the same Daniel, whom the king named Belteshazzar: now let Daniel be called, and he will show the interpretation. Then was Daniel brought in before the king. And the king spake and said unto Daniel, Art thou that Daniel, which art of the children of the captivity of Judah, whom the king my father brought out of Jewry? I have even heard of thee, that the spirit of the gods is in thee, and that light and understanding and excellent wisdom is found in thee. And now the wise men, the astrologers, have been brought in before me, that they should read this writing, and make known unto me the interpretation thereof: but they could not show the interpretation of the thing: And I have heard of thee, that thou canst make interpretations, and dissolve doubts: now if thou canst read the writing, and make known to me the interpretation thereof, thou shalt be clothed with scarlet, and have a chain of gold about thy neck, and shalt be the third ruler in the kingdom. Daniel 5:8–16.

> Atunci au intrat toţi înţelepţii împăratului; dar n-au putut citi scrierea, nici face cunoscută împăratului tâlcuirea ei. Atunci împăratul Belşaţar s-a tulburat foarte tare, i s-a schimbat înfăţişarea şi mai-marii lui au rămas înmărmuriţi. Împărăteasa, din pricina cuvintelor împăratului şi ale mai-marilor lui, a intrat în casa ospăţului; împărăteasa a luat cuvântul şi a zis: „Împărate, să trăieşti veşnic! Să nu te tulbure gândurile tale şi să nu ţi se schimbe înfăţişarea! Este în împărăţia ta un om în care este duhul dumnezeilor celor sfinţi; şi, pe vremea tatălui tău, s-au găsit în el lumină, pricepere şi înţelepciune, asemenea înţelepciunii dumnezeilor; şi împăratul Nebucadneţar, tatăl tău, împăratul, zic, tatăl tău, l-a pus căpetenie peste magi, astrologi, haldei şi ghicitori; pentru că în acest Daniel, căruia împăratul i-a pus numele Beltşaţar, s-au găsit un duh ales, cunoştinţă şi pricepere, putinţa de a tâlcui visele, de a descifra lucrurile grele şi de a dezlega îndoielile. Acum dar să fie chemat Daniel, şi el va da tâlcuirea.” Atunci Daniel a fost adus înaintea împăratului. Împăratul a luat cuvântul şi i-a zis lui Daniel: „Tu eşti Daniel acela, unul dintre fiii robiei lui Iuda, pe care i-a adus tatăl meu, împăratul, din Iudeea? Am auzit despre tine că ai în tine duhul dumnezeilor şi că la tine se găsesc lumină, pricepere şi o înţelepciune aleasă. Acum au fost aduşi înaintea mea înţelepţii şi astrologii, ca să citească scrierea aceasta şi să-mi facă cunoscută tâlcuirea ei; dar n-au putut da tâlcuirea lucrului. Am auzit însă despre tine că poţi să dai tâlcuiri şi să dezlegi îndoielile; acum, dacă poţi citi scrierea şi să-mi faci cunoscută tâlcuirea ei, vei fi îmbrăcat în purpură, ţi se va pune la gât un lanţ de aur şi vei fi al treilea cârmuitor în împărăţie.” Daniel 5:8–16.

The queen in the palace was not Belshazzar’s wife, but the queen of his grandfather, and she knew who could read the writing on the wall. There was a church (for a woman is a church prophetically), in the kingdom that knew who could understand the secrets of God.

Regina din palat nu era soția lui Belșațar, ci regina bunicului său, și ea știa cine putea citi scrisul de pe zid. Exista o biserică (căci, profetic, o femeie este o biserică) în împărăție, care știa cine putea înțelege tainele lui Dumnezeu.

> “There was in the palace a woman who was wiser than them all,—the queen of Belshazzar’s grandfather. In this emergency she addressed the king in language that sent a ray of light into the darkness. ‘O king, live forever,’ she said, ‘let not thy thoughts trouble thee, nor let thy countenance be changed. There is a man in thy kingdom in whom is the spirit of the holy gods; and in the days of thy father light and understanding and wisdom, like the wisdom of the gods, was found in him; whom the king Nebuchadnezzar, thy father, the king, I say, thy father, made master of the magicians, astrologers, Chaldeans, and soothsayers; …now let Daniel be called, and he will show the interpretation.’

> „În palat se afla o femeie mai înțeleaptă decât ei toți — împărăteasa, soția bunicului lui Belșațar. În această împrejurare de criză, ea i-a vorbit împăratului în cuvinte care au trimis o rază de lumină în întuneric. «Împărate, să trăiești veșnic», a spus ea, «să nu te tulbure gândurile tale și să nu ți se schimbe înfățișarea. Este în împărăția ta un om în care este duhul dumnezeilor celor sfinți; iar în zilele tatălui tău s-au găsit în el lumină, pricepere și înțelepciune, asemenea înțelepciunii dumnezeilor; pe el împăratul Nebucadnețar, tatăl tău, împăratul, zic, tatăl tău, l-a pus mai-mare peste magi, astrologi, haldei și ghicitori; …acum, dar, să fie chemat Daniel, și el va arăta tâlcuirea.»

> “‘Then was Daniel brought in before the king.’ Making an effort to brace himself and to show his authority, Belshazzar said, ‘Art thou that Daniel which art of the children of the captivity of Judah, which the king, my father, brought out of Jewry? I have even heard of thee, that the spirit of the gods is in thee, and that light and understanding and excellent wisdom is found in thee…. Now if thou canst read the writing, and make known to me the interpretation thereof, thou shalt be clothed with scarlet, and have a chain of gold about thy neck, and shalt be the third ruler in the kingdom.’

> „Atunci Daniel a fost adus înaintea împăratului.” Străduindu-se să se stăpânească și să-și arate autoritatea, Belșațar a zis: „Ești tu acel Daniel care este dintre fiii robiei lui Iuda, pe care împăratul, tatăl meu, i-a adus din țara lui Iuda? Am auzit chiar despre tine că duhul dumnezeilor este în tine și că lumină, pricepere și o înțelepciune aleasă se găsesc în tine…. Acum, dacă poți citi scrierea și să-mi faci cunoscută tâlcuirea ei, vei fi îmbrăcat cu purpură stacojie, vei avea un lanț de aur la gât și vei fi al treilea cârmuitor în împărăție.”

> “Daniel was not awed by the king’s appearance, nor confused or intimidated by his words. ‘Let thy gifts be to thyself,’ he answered, ‘and give thy rewards to another; yet I will read the writing unto the king, and make known to him the interpretation. O thou king, the most high God gave Nebuchadnezzar thy father a kingdom, and majesty, and glory, and honour…. But when his heart was lifted up, and his mind hardened in pride, he was deposed from his kingly throne, and they took his glory from him…. And thou his son, O Belshazzar, hast not humbled thine heart, though thou knewest all this, but hast lifted up thyself against the God of heaven; and they have brought the vessels of His house before thee, and thou, and thy lords, thy wives, and thy concubines, have drunk in them, and thou hast praised the gods of silver and gold, of brass, iron, wood, and stone, which see not, nor hear, nor know; and the God in whose hand thy breath is, and whose all thy ways, hast thou not glorified.’

> „Danielul nu a fost impresionat de înfățișarea împăratului și nici tulburat sau intimidat de cuvintele lui. «Darurile tale să rămână ale tale», a răspuns el, «iar răsplățile tale dă-le altuia; totuși voi citi împăratului scrierea și-i voi face cunoscută tâlcuirea ei. O, împărate, Dumnezeul Cel Preaînalt i-a dat lui Nebucadnețar, tatăl tău, o împărăție, măreție, slavă și cinste…. Dar când i s-a îngâmfat inima și i s-a împietrit duhul în mândrie, a fost coborât de pe tronul său împărătesc și i s-a luat slava…. Iar tu, fiul său, o, Belșațar, nu ți-ai smerit inima, măcar că ai știut toate acestea, ci te-ai înălțat împotriva Dumnezeului cerurilor; și au adus înaintea ta vasele Casei Lui, iar tu și mai-marii tăi, nevestele tale și țiitoarele tale ați băut din ele și ai lăudat dumnezeii de argint și de aur, de aramă, de fier, de lemn și de piatră, care nu văd, nici nu aud, nici nu știu; iar pe Dumnezeul în mâna căruia este suflarea ta și de care atârnă toate căile tale, nu L-ai slăvit.»

> “‘This is the writing that was written, Mene, Mene, Tekel, Upharsin. This is the interpretation of the thing: Mene: God hath numbered thy kingdom and finished it. Tekel: Thou art weighed in the balances, and art found wanting. Peres: Thy kingdom is divided and given to the Medes and Persians.’

> „Aceasta este scrierea care a fost scrisă: Mene, Mene, Tekel, Upharsin. Iar aceasta este tâlcuirea lucrului: Mene: Dumnezeu a numărat împărăţia ta şi i-a pus capăt. Tekel: Ai fost cântărit în cumpănă şi ai fost găsit lipsit. Peres: Împărăţia ta este împărţită şi dată mezilor şi perşilor.”

> “Daniel did not swerve from his duty. He held the king’s sin before him, showing him the lessons he might have learned but did not. Belshazzar had not heeded the events so significant to him. He had not read his grandfather’s history correctly. The responsibility of knowing truth had been laid upon him, but the practical lesson he might have learned and acted upon had not been taken to heart; and his course of action brought the sure result.

> „Daniel nu s-a abătut de la datoria sa. El a pus înaintea împăratului păcatul lui, arătându-i lecțiile pe care ar fi putut să le învețe, dar nu le-a învățat. Belșațar nu luase seama la evenimentele atât de însemnate pentru el. El nu citise cum trebuie istoria bunicului său. Răspunderea de a cunoaște adevărul fusese așezată asupra lui, dar lecția practică pe care ar fi putut s-o învețe și după care ar fi putut acționa nu fusese primită în inimă; iar cursul său de acțiune a adus rezultatul sigur.“

> “This was the last feast of boasting held by the Chaldean king; for He who bears long with man’s perversity had passed the irrevocable sentence. Belshazzar had greatly dishonoured the One who had exalted him as king, and his probation was taken from him. While the king and his nobles were at the height of their revelry, the Persians turned the Euphrates out of its channel, and marched into the unguarded city. As Belshazzar and his lords were drinking from the sacred vessels of Jehovah, and praising their gods of silver and gold, Cyrus and his soldiers stood under the walls of the palace. ‘In that night,’ the record says, ‘was Belshazzar the king of the Chaldeans slain. And Darius the Median took the kingdom.’” Bible Echo, May 2, 1898.

> „Aceasta a fost ultima sărbătoare a lăudăroșeniei ținută de împăratul caldeean; căci Cel care îndelung rabdă stricăciunea omului rostise sentința irevocabilă. Belșațar Îl dezonorase în mare măsură pe Acela care îl înălțase ca împărat, iar timpul lui de probă i-a fost luat. În timp ce împăratul și mai-marii lui se aflau în culmea petrecerii lor dezlănțuite, perșii au abătut Eufratul din albia lui și au mărșăluit în cetatea nepăzită. În timp ce Belșațar și domnii lui beau din vasele sacre ale lui Iehova și își lăudau dumnezeii de argint și de aur, Cirus și ostașii lui stăteau sub zidurile palatului. «În aceeași noapte», spune raportul, «a fost ucis Belșațar, împăratul caldeenilor. Și Darius, Medul, a luat împărăția.»” Bible Echo, 2 mai 1898.

In the midst of the crisis, the queen (a church), identified that there is a source that can identify the “Future for America”. Daniel once again stands in his lot to fulfill his purpose at the end of the days. The witness of the ensign given in the fiery furnace by Shadrach, Meshach and Abednego is now given by Daniel, as he adds to the line of truth that in the “hour” of the Sunday law crisis, those who represent the ensign will be brought before the state authorities to testify of the truth.

În mijlocul crizei, împărăteasa (o biserică) a identificat că există o sursă care poate identifica „Viitorul pentru America”. Daniel stă încă o dată în partea rânduită lui pentru a-și împlini scopul la sfârșitul zilelor. Mărturia steagului dată în cuptorul aprins de Șadrac, Meșac și Abed-Nego este acum dată de Daniel, pe măsură ce el adaugă la linia adevărului că, în „ceasul” crizei legii duminicale, aceia care reprezintă steagul vor fi aduși înaintea autorităților statului pentru a da mărturie despre adevăr.

> “‘They will deliver you up to councils, … yea and before governors and kings shall ye be brought for My sake, for a testimony to them and to the Gentiles.’ Matthew 10:17, 18, R. V. Persecution will spread the light. The servants of Christ will be brought before the great men of the world, who, but for this, might never hear the gospel. The truth has been misrepresented to these men. They have listened to false charges concerning the faith of Christ’s disciples. Often their only means of learning its real character is the testimony of those who are brought to trial for their faith. Under examination these are required to answer, and their judges to listen to the testimony borne. God’s grace will be dispensed to His servants to meet the emergency. ‘It shall be given you,’ says Jesus, ‘in that same hour what ye shall speak. For it is not ye that speak, but the Spirit of your Father which speaketh in you.’ As the Spirit of God illuminates the minds of His servants, the truth will be presented in its divine power and preciousness. Those who reject the truth will stand to accuse and oppress the disciples. But under loss and suffering, even unto death, the Lord’s children are to reveal the meekness of their divine Example. Thus will be seen the contrast between Satan’s agents and the representatives of Christ. The Saviour will be lifted up before the rulers and the people.” The Desire of Ages, 354.

> “‘Họ sẽ nộp các ngươi cho các công hội, … phải, vì cớ Ta các ngươi sẽ bị điệu đến trước các quan tổng đốc và các vua, để làm chứng cho họ và cho dân Ngoại.’ Ma-thi-ơ 10:17, 18, R. V. Sự bắt bớ sẽ làm ánh sáng lan rộng. Các tôi tớ của Đấng Christ sẽ bị đưa ra trước những bậc vĩ nhân của thế gian, những người mà, nếu không vì điều này, có lẽ sẽ chẳng bao giờ nghe Tin Lành. Lẽ thật đã bị trình bày sai lạc với những người này. Họ đã lắng nghe những lời cáo buộc sai lầm liên quan đến đức tin của các môn đồ Đấng Christ. Nhiều khi, phương tiện duy nhất để họ nhận biết bản chất thật của đức tin ấy là lời chứng của những người bị đưa ra xét xử vì đức tin mình. Khi bị tra xét, những người ấy buộc phải trả lời, và các quan xét xử họ phải lắng nghe lời chứng được làm ra. Ân điển của Đức Chúa Trời sẽ được ban cho các tôi tớ Ngài để đáp ứng cơn khẩn cấp. Đức Chúa Jêsus phán: ‘Trong chính giờ đó, điều các ngươi phải nói sẽ được ban cho các ngươi. Vì chẳng phải chính các ngươi nói đâu, bèn là Đức Thánh Linh của Cha các ngươi phán trong các ngươi.’ Khi Thánh Linh của Đức Chúa Trời soi sáng tâm trí các tôi tớ Ngài, lẽ thật sẽ được trình bày trong quyền năng và sự quý báu thiêng liêng của nó. Những kẻ khước từ lẽ thật sẽ đứng lên tố cáo và áp bức các môn đồ. Nhưng giữa mất mát và khổ đau, ngay cả cho đến sự chết, con cái của Chúa phải bày tỏ sự nhu mì của Gương Mẫu thiêng liêng của mình. Như vậy, sự tương phản giữa các tay sai của Sa-tan và các đại diện của Đấng Christ sẽ được thấy rõ. Đấng Cứu Thế sẽ được tôn cao trước mặt các nhà cầm quyền và dân chúng.” The Desire of Ages, 354.

As with the three worthies, Daniel was not interested in any gifts, nor did he need to rehearse what he was going to say. He very simply presented the interpretation of the “seven times,” represented upon the wall.

Asemenea celor trei tineri vrednici, Daniel nu era interesat de niciun fel de daruri și nici nu avea nevoie să repete dinainte ceea ce urma să spună. El a prezentat foarte simplu tâlcuirea celor „șapte vremi”, reprezentate pe perete.

We will continue the story of Belshazzar in the next article.

Vom continua istoria lui Belșațar în articolul următor.

> “Those who are unfaithful to the work of God are lacking in principle; their motives are not of a character to lead them to choose the right under all circumstances. The servants of God are to feel at all times that they are under the eye of their employer. He who watched the sacrilegious feast of Belshazzar is present in all our institutions, in the counting-room of the merchant, in the private workshop; and the bloodless hand is as surely recording your neglect as it recorded the awful judgment of the blasphemous king. Belshazzar’s condemnation was written in words of fire, ‘Thou art weighed in the balances, and art found wanting’; and if you fail to fulfill your God-given obligations your condemnation will be the same.” Messages to Young People, 229.

> „Cei care sunt necredincioși în lucrarea lui Dumnezeu sunt lipsiți de principii; motivele lor nu sunt de o asemenea natură încât să-i conducă să aleagă binele în toate împrejurările. Slujitorii lui Dumnezeu trebuie să simtă în orice vreme că se află sub privirea Stăpânului lor. Cel care a vegheat asupra ospățului sacrileg al lui Belșațar este prezent în toate instituțiile noastre, în camera de socoteli a negustorului, în atelierul particular; iar mâna fără sânge înregistrează tot atât de sigur neglijența voastră cum a înregistrat înfricoșătoarea judecată a împăratului hulitor. Condamnarea lui Belșațar a fost scrisă în cuvinte de foc: «Ai fost cântărit în cumpănă și ai fost găsit lipsă»; iar dacă nu vă împliniți îndatoririle date de Dumnezeu, condamnarea voastră va fi aceeași.” Messages to Young People, 229.

Back to Articles