Article

# The Book of Daniel - Number Seventy-Nine

Cartea lui Daniel – Numărul șaptezeci și nouă

Unveiling the Rebellion of 1888: Lessons from the Second Generation of Laodicean Adventism

Dezvăluirea răzvrătirii din 1888: lecții din a doua generație a adventismului laodicean

Author

Jeff Pippenger

Published

February 12, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The second generation of Laodicean Adventism arrived in 1888, and that generation is symbolically represented in Ezekiel chapter eight, as the second abomination, which is represented by the “chambers of his imagery.”

A doua generație a adventismului laodicean a sosit în 1888, iar acea generație este reprezentată simbolic în capitolul opt din Ezechiel, ca a doua urâciune, care este reprezentată prin „odăile închipuirilor sale”.

> So I went in and saw; and behold every form of creeping things, and abominable beasts, and all the idols of the house of Israel, pourtrayed upon the wall round about. And there stood before them seventy men of the ancients of the house of Israel, and in the midst of them stood Jaazaniah the son of Shaphan, with every man his censer in his hand; and a thick cloud of incense went up. Then said he unto me, Son of man, hast thou seen what the ancients of the house of Israel do in the dark, every man in the chambers of his imagery? for they say, The Lord seeth us not; the Lord hath forsaken the earth. Ezekiel 8:10–12.

> እንግዲህ ገባሁና አየሁ፤ እነሆም በዙሪያው በቅጥሩ ላይ የተሣሉ የሚሳቡ ፍጥረታት ሁሉ አይነት፣ አስጸያፊ አውሬዎች፣ የእስራኤልም ቤት ጣዖታት ሁሉ ነበሩ። በፊታቸውም ከእስራኤል ቤት ሽማግሌዎች ሰባ ሰዎች ቆመው ነበር፤ በመካከላቸውም የሳፋን ልጅ ያአዛንያህ ቆሞ ነበር፤ እያንዳንዱም ሰው ጥናቱን በእጁ ይዞ ነበር፥ ወፍራምም የዕጣን ደመና ወደ ላይ ይወጣ ነበር። እርሱም እንዲህ አለኝ፤ የሰው ልጅ ሆይ፥ የእስራኤል ቤት ሽማግሌዎች በጨለማ ውስጥ፥ እያንዳንዱ ሰው በምስሉ ቤት ውስጥ የሚያደርጉትን አይተሃልን? እነርሱ ግን፥ እግዚአብሔር አያየንም፤ እግዚአብሔር ምድርን ትቶአል ይላሉና። ሕዝቅኤል 8፥10–12።

The chambers of imagery represent the wicked secrets within the hearts of those represented as the ancient men, and they have brought that very wickedness into not only the chambers of their minds, but also into the chambers of God’s sanctuary.

Odaje slika predstavljaju zle tajne u srcima onih koji su prikazani kao starci, i upravo su tu zloću unijeli ne samo u odaje svojih umova nego i u odaje Božjega svetišta.

> Eat thou not the bread of him that hath an evil eye, neither desire thou his dainty meats: For as he thinketh in his heart, so is he: Eat and drink, saith he to thee; but his heart is not with thee. Proverbs 23:6, 7.

> Nu mânca pâinea celui ce are un ochi rău și nu pofti mâncărurile lui alese; căci, cum gândește în inima lui, așa este el. „Mănâncă și bea”, îți zice el, dar inima lui nu este cu tine. Proverbele 23:6, 7.

The wickedness of the chambers of imagery is written both on the walls of the temple and the walls of the ancient men’s minds. The secret chambers of imagery of the second abomination of Ezekiel chapter eight, represent the second generation of Laodicean Adventism, and of the four abominations the second abomination takes more time to emphasize a corporate rebellion, although all four abominations are represented as being carried out by the men who were supposed to be the guardians of the people.

Răutatea încăperilor închipuirii este scrisă atât pe pereții templului, cât și pe zidurile minților bătrânilor. Încăperile tainice ale închipuirii din a doua urâciune din Ezechiel capitolul opt reprezintă a doua generație a adventismului laodicean, iar dintre cele patru urâciuni, a doua urâciune primește mai mult timp pentru a accentua o răzvrătire colectivă, deși toate cele patru urâciuni sunt prezentate ca fiind săvârșite de bărbații care ar fi trebuit să fie păzitorii poporului.

> “The mark of deliverance has been set upon those ‘that sigh and that cry for all the abominations that be done.’ Now the angel of death goes forth, represented in Ezekiel’s vision by the men with the slaughtering weapons, to whom the command is given: ‘Slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at My sanctuary.’ Says the prophet: ‘They began at the ancient men which were before the house.’ Ezekiel 9:1–6. The work of destruction begins among those who have professed to be the spiritual guardians of the people. The false watchmen are the first to fall. There are none to pity or to spare. Men, women, maidens, and little children perish together.” The Great Controversy, 656.

> „Semnul izbăvirii a fost pus asupra acelora «care suspină și gem din pricina tuturor urâciunilor care se săvârșesc». Acum îngerul morții pornește înainte, reprezentat în viziunea lui Ezechiel prin oamenii cu armele de nimicire, cărora li se dă porunca: «Ucideți de tot pe bătrân și pe tânăr, pe fecioare, pe copii și pe femei; dar să nu vă apropiați de niciun om asupra căruia este semnul; și începeți de la sanctuarul Meu». Profetul spune: «Au început cu bătrânii care erau înaintea casei». Ezechiel 9:1–6. Lucrarea de nimicire începe printre aceia care au pretins că sunt paznicii spirituali ai poporului. Străjerii cei falși sunt cei dintâi care cad. Nu este nimeni care să fie compătimit sau cruțat. Bărbați, femei, fecioare și copii mici pier împreună.” Tragedia veacurilor, 656.

The rebellion that marks the arrival of the second generation is specifically associated with the leadership of Laodicean Adventism, as fulfilled at the 1888 General Conference meeting in Minneapolis. It is represented by the expression “ancients of the house of Israel” and also by the “seventy men.” It was seventy elders that were associated with the work of Moses, and Jesus’ second group of disciples consisted of seventy men. “Seventy” represents leadership, as does “the ancients.” The second abomination places an extra emphasis upon the leadership, and in so doing it places the emphasis upon the abomination as being associated with a corporate rebellion of the leadership.

Rebeliunea care marchează venirea celei de-a doua generații este asociată în mod specific cu conducerea adventismului laodicean, așa cum s-a împlinit la sesiunea Conferinței Generale din 1888, de la Minneapolis. Ea este reprezentată prin expresia „bătrânii casei lui Israel” și, de asemenea, prin „șaptezeci de bărbați”. Au fost șaptezeci de bătrâni asociați cu lucrarea lui Moise, iar al doilea grup de ucenici ai lui Isus era alcătuit din șaptezeci de bărbați. „Șaptezeci” reprezintă conducerea, la fel ca și „bătrânii”. A doua urâciune pune un accent suplimentar asupra conducerii și, făcând astfel, pune accentul pe faptul că urâciunea este asociată cu o răzvrătire colectivă a conducerii.

In the midst of the seventy ancient men stood “Jaazaniah the son of Shaphan.” The name “Jaazaniah,” means “heard of God”, and he represents a leadership that rebelled at the very time that God was speaking, for he heard God, but refused to listen, for he professed that God had forsaken his people, and that God did not see what was happening in the secret chambers. Jaazaniah was the “son of Shaphan,” and the name “Shaphan” means “to hide”. The setting of the second generation represents a rebellion of the leadership that rebelled in the very time when God was speaking, and they believed that God did not see or care about their actions.

În mijlocul celor șaptezeci de bătrâni ai vremurilor de demult stătea „Iaazania, fiul lui Șafan”. Numele „Iaazania” înseamnă „auzit de Dumnezeu”, iar el reprezintă o conducere care s-a răzvrătit chiar în vremea când Dumnezeu vorbea, căci L-a auzit pe Dumnezeu, dar a refuzat să asculte, întrucât mărturisea că Dumnezeu Își părăsise poporul și că Dumnezeu nu vedea ce se petrecea în cămările ascunse. Iaazania era „fiul lui Șafan”, iar numele „Șafan” înseamnă „a ascunde”. Cadrul celei de-a doua generații reprezintă o răzvrătire a conducerii care s-a răzvrătit chiar în vremea când Dumnezeu vorbea, iar ei credeau că Dumnezeu nu vedea și nu-I păsa de faptele lor.

Sister White recorded that she was shown the conversations of the leadership of Laodicean Adventism during the 1888 General Conference. At the 1888 General Conference God showed Sister White the meetings of the leaders which they had among themselves when they thought God was not listening. There in the secrecy of their rooms they spoke evil against Sister White, her son, and Elders Jones and Waggoner. They believed they could speak freely, for God could not see them in their private quarters, but God showed these very conversations to the prophetess. They were in a corporate meeting, and according to inspiration they were hearing the message of the latter rain, but they refused to hear.

Soră White a consemnat că i-au fost arătate convorbirile conducerii adventismului laodicean din timpul Conferinței Generale din 1888. La Conferința Generală din 1888, Dumnezeu i-a arătat sorei White întâlnirile conducătorilor pe care aceștia le aveau între ei atunci când credeau că Dumnezeu nu asculta. Acolo, în taina încăperilor lor, au vorbit de rău împotriva sorei White, a fiului ei și a fraților Jones și Waggoner. Ei credeau că puteau vorbi liber, căci Dumnezeu nu-i putea vedea în încăperile lor private, însă Dumnezeu i-a arătat profetesei tocmai aceste convorbiri. Ei se aflau într-o adunare colectivă și, potrivit inspirației, auzeau solia ploii târzii, dar au refuzat să asculte.

What was it that had produced a leadership that manifested such open rebellion in 1888, that Sister White compared it to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram?

Ni iki cyari cyarabyaye ubuyobozi bwagaragaje kwigomeka kweruye gutyo mu 1888, ku buryo Mushiki wa White yabugereranyije no kwigomeka kwa Kora, Datani na Abiramu?

> “When you are enlightened by the Holy Spirit, you will see all that wickedness at Minneapolis as it is, as God looks upon it. If I never see you again in this world, be assured that I forgive you the sorrow and distress and burden of soul you have brought upon me without any cause. But for your soul’s sake, for the sake of Him who died for you, I want you to see and confess your errors. You did unite with those who resisted the Spirit of God. You had all the evidence that you needed that the Lord was working through Brethren Jones and Waggoner; but you did not receive the light; and after the feelings indulged, the words spoken against the truth, you did not feel ready to confess that you had done wrong, that these men had a message from God, and you had made light of both message and messengers.

> „Când vei fi luminat de Duhul Sfânt, vei vedea toată acea răutate de la Minneapolis așa cum este, așa cum o privește Dumnezeu. Dacă nu te voi mai vedea niciodată în lumea aceasta, fii încredințat că te iert pentru durerea, întristarea și povara sufletului pe care le-ai adus asupra mea fără niciun temei. Dar, pentru binele sufletului tău, de dragul Aceluia care a murit pentru tine, doresc să vezi și să mărturisești greșelile tale. Tu te-ai unit cu aceia care s-au împotrivit Duhului lui Dumnezeu. Aveai toate dovezile de care aveai nevoie că Domnul lucra prin frații Jones și Waggoner; dar nu ai primit lumina; și, după sentimentele pe care le-ai nutrit, după cuvintele rostite împotriva adevărului, nu te-ai simțit pregătit să mărturisești că ai făcut rău, că acești bărbați aveau o solie de la Dumnezeu și că ai nesocotit atât solia, cât și pe solii ei.”

> “Never before have I seen among our people such firm self-complacency and unwillingness to accept and acknowledge light as was manifested at Minneapolis. I have been shown that not one of the company who cherished the spirit manifested at that meeting would again have clear light to discern the preciousness of the truth sent them from heaven until they humbled their pride and confessed that they were not actuated by the Spirit of God, but that their minds and hearts were filled with prejudice. The Lord desired to come near to them, to bless them and heal them of their backslidings, but they would not hearken. They were actuated by the same spirit that inspired Korah, Dathan, and Abiram. Those men of Israel were determined to resist all evidence that would prove them to be wrong, and they went on and on in their course of disaffection until many were drawn away to unite with them.

> „Niciodată mai înainte n-am văzut în mijlocul poporului nostru o asemenea mulțumire de sine neclintită și o asemenea împotrivire de a primi și recunoaște lumina, cum s-a manifestat la Minneapolis. Mi-a fost arătat că nici unul dintre cei care au nutrit spiritul manifestat la acea adunare nu va mai avea din nou lumină clară ca să discearnă prețiozitatea adevărului trimis lor din cer, până când nu se vor smeri în mândria lor și nu vor mărturisi că nu erau mânați de Spiritul lui Dumnezeu, ci că mințile și inimile lor erau pline de prejudecată. Domnul dorea să Se apropie de ei, să-i binecuvânteze și să-i vindece de alunecările lor înapoi, dar ei n-au voit să asculte. Ei erau mânați de același spirit care i-a însuflețit pe Core, Datan și Abiram. Oamenii aceia din Israel erau hotărâți să se împotrivească oricărei dovezi care ar fi dovedit că ei greșeau și au mers mai departe și tot mai departe pe calea înstrăinării lor, până când mulți au fost atrași să se unească cu ei.”

> “Who were these? Not the weak, not the ignorant, not the unenlightened. In that rebellion there were two hundred and fifty princes famous in the congregation, men of renown. What was their testimony? ‘All the congregation are holy, every one of them, and the Lord is among them: wherefore then lift ye up yourselves above the congregation of the Lord?’ [Numbers 16:3]. When Korah and his companions perished under the judgment of God, the people whom they had deceived saw not the hand of the Lord in this miracle. The whole congregation the next morning charged Moses and Aaron, ‘Ye have killed the people of the Lord’ [Verse 41], and the plague was upon the congregation, and more than fourteen thousand perished.

> „Cine erau aceștia? Nu cei slabi, nu cei neștiutori, nu cei neluminați. În acea răzvrătire erau două sute cincizeci de căpetenii, oameni cu faimă în adunare, bărbați de renume. Care era mărturia lor? „Toată adunarea, toți sunt sfinți, și Domnul este în mijlocul lor; pentru ce, dar, vă înălțați voi deasupra adunării Domnului?” [Numeri 16:3]. Când Core și tovarășii lui au pierit sub judecata lui Dumnezeu, poporul pe care îl amăgiseră n-a văzut mâna Domnului în această minune. A doua zi dimineață, întreaga adunare i-a învinuit pe Moise și pe Aaron: „Voi ați omorât poporul Domnului” [Versetul 41], și urgia a izbucnit în adunare, și au pierit mai mult de paisprezece mii.”

> “When I purposed to leave Minneapolis, the angel of the Lord stood by me and said: ‘Not so; God has a work for you to do in this place. The people are acting over the rebellion of Korah, Dathan, and Abiram. I have placed you in your proper position, which those who are not in the light will not acknowledge; they will not heed your testimony; but I will be with you; My grace and power shall sustain you. It is not you they are despising, but the messengers and the message I send to My people. They have shown contempt for the word of the Lord. Satan has blinded their eyes and perverted their judgment; and unless every soul shall repent of this their sin, this unsanctified independence that is doing insult to the Spirit of God, they will walk in darkness. I will remove the candlestick out of his place except they repent and be converted, that I should heal them. They have obscured their spiritual eyesight. They would not that God would manifest His Spirit and His power; for they have a spirit of mockery and disgust at My word. Lightness, trifling, jesting, and joking are daily practiced. They have not set their hearts to seek Me. They walk in the sparks of their own kindling, and unless they repent they shall lie down in sorrow. Thus saith the Lord: Stand at your post of duty; for I am with thee, and will not leave thee nor forsake thee.’ These words from God I have not dared to disregard.

> „Când mi-am propus să părăsesc Minneapolis, îngerul Domnului a stat lângă mine și a zis: «Nu așa; Dumnezeu are o lucrare pentru tine de făcut în acest loc. Poporul repetă răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram. Te-am așezat în poziția ta cuvenită, pe care cei ce nu sunt în lumină nu o vor recunoaște; ei nu vor lua aminte la mărturia ta; dar Eu voi fi cu tine; harul și puterea Mea te vor susține. Nu pe tine te disprețuiesc, ci pe solii și solia pe care o trimit poporului Meu. Ei au arătat dispreț față de cuvântul Domnului. Satana le-a orbit ochii și le-a pervertit judecata; și, dacă nu se va pocăi fiecare suflet de acest păcat al lor, de această independență nesfințită care aduce insultă Duhului lui Dumnezeu, ei vor umbla în întuneric. Voi muta sfeșnicul din locul lui, dacă nu se pocăiesc și nu se întorc, ca să-i vindec. Ei și-au întunecat vederea spirituală. Ei nu au vrut ca Dumnezeu să-Și manifeste Duhul și puterea; căci au un duh de batjocură și de dezgust față de cuvântul Meu. Ușurătatea, frivolitatea, glumele și vorbele în deșert sunt practicate zilnic. Ei nu și-au pus inima să Mă caute. Ei umblă în scânteile focului aprins de ei înșiși și, dacă nu se pocăiesc, se vor culca în durere. Așa zice Domnul: Stai la postul datoriei tale; căci Eu sunt cu tine și nu te voi lăsa, nici nu te voi părăsi.» Aceste cuvinte de la Dumnezeu nu am îndrăznit să le nesocotesc.

> “Light has been shining in Battle Creek in clear, bright rays; but who of those that acted a part in the meeting at Minneapolis have come to the light and received the rich treasures of truth which the Lord sent them from heaven? Who have kept step and step with the Leader, Jesus Christ? Who have made full confession of their mistaken zeal, their blindness, their jealousies and evil surmisings, their defiance of truth? Not one; and because of their long neglect to acknowledge the light, it has left them far behind; they have not been growing in grace and in the knowledge of Christ Jesus our Lord. They have failed to receive the needed grace which they might have had, and which would have made them strong men in religious experience.

> „Lumina a strălucit în Battle Creek în raze limpezi și strălucitoare; dar cine dintre aceia care au avut un rol în adunarea de la Minneapolis a venit la lumină și a primit bogatele comori ale adevărului pe care Domnul li le-a trimis din cer? Cine a ținut pas cu Conducătorul, Isus Hristos? Cine a făcut o deplină mărturisire a zelului lor greșit, a orbirii lor, a geloziilor și bănuielilor lor rele, a sfidării adevărului? Nici unul; și, din pricina îndelungatei lor neglijări de a recunoaște lumina, aceasta i-a lăsat cu mult în urmă; ei nu au crescut în har și în cunoașterea lui Hristos Isus, Domnul nostru. Ei nu au primit harul de care aveau nevoie și pe care l-ar fi putut avea și care i-ar fi făcut oameni puternici în experiența religioasă.”

> “The position taken at Minneapolis was apparently an insurmountable barrier which in a great degree shut them in with doubters, questioners, with the rejecters of truth and the power of God. When another crisis comes, those who have so long resisted evidence piled upon evidence will again be tested upon the points where they failed so manifestly, and it will be hard for them to receive that which is from God and refuse that which is from the powers of darkness. Therefore their only safe course is to walk in humility, making straight paths for their feet, lest the lame be turned out of the way. It makes every difference whom we company with, whether it is with men who walk with God and who believe and trust Him, or with men who follow their own supposed wisdom, walking in the sparks of their own kindling.

> „Poziția adoptată la Minneapolis a fost, după toate aparențele, o piedică de netrecut, care, în mare măsură, i-a închis împreună cu cei ce se îndoiesc, cu cei ce pun la îndoială, cu cei ce resping adevărul și puterea lui Dumnezeu. Când va veni o altă criză, aceia care au împotrivit atât de multă vreme dovadă peste dovadă vor fi din nou puși la probă tocmai în punctele în care au dat greș atât de vădit și le va fi greu să primească ceea ce este de la Dumnezeu și să refuze ceea ce este de la puterile întunericului. De aceea, singura lor cale sigură este să umble în smerenie, netezind cărări drepte pentru picioarele lor, ca nu cumva cel șchiop să fie abătut din cale. Face toată deosebirea cu cine ne însoțim, fie că este cu oameni care umblă cu Dumnezeu și care cred în El și se încred în El, fie cu oameni care urmează propria lor pretinsă înțelepciune, umblând în scânteile focului aprins de ei înșiși.”

> “The time and care and labor required to counteract the influence of those who have worked against the truth has been a terrible loss; for we might have been years ahead in spiritual knowledge; and many, many souls might have been added to the church if those who ought to have walked in the light had followed on to know the Lord, that they might know His going forth is prepared as the morning. But when so much labor has to be expended right in the church to counteract the influence of workers who have stood as a granite wall against the truth God sends to His people, the world is left in comparative darkness.

> „Timpul, grija și munca necesare pentru a contracara influența acelora care au lucrat împotriva adevărului au însemnat o pierdere teribilă; căci am fi putut fi cu ani înainte în cunoașterea spirituală; și foarte, foarte multe suflete ar fi putut fi adăugate la biserică, dacă aceia care ar fi trebuit să umble în lumină ar fi mers mai departe să-L cunoască pe Domnul, pentru ca să știe că ieșirea Lui este pregătită ca zorile dimineții. Dar când atât de multă muncă trebuie depusă chiar în biserică pentru a contracara influența lucrătorilor care au stat ca un zid de granit împotriva adevărului pe care Dumnezeu îl trimite poporului Său, lumea este lăsată într-un întuneric comparativ.”

> “God meant that the watchmen should arise and with united voices send forth a decided message, giving the trumpet a certain sound, that the people might all spring to their post of duty and act their part in the great work. Then the strong, clear light of that other angel who comes down from heaven having great power, would have filled the earth with his glory. We are years behind; and those who stood in blindness and hindered the advancement of the very message that God meant should go forth from the Minneapolis meeting as a lamp that burneth, have need to humble their hearts before God and see and understand how the work has been hindered by their blindness of mind and hardness of heart.” Manuscript Releases, volume 14, 107–111.

> „Dumnezeu a voit ca străjerii să se ridice și, cu glasuri unite, să trimită un mesaj hotărât, dând trâmbiței un sunet lămurit, pentru ca tot poporul să alerge la postul datoriei sale și să-și împlinească partea în marea lucrare. Atunci lumina puternică și limpede a acelui alt înger, care se coboară din cer având mare putere, ar fi umplut pământul cu slava lui. Suntem cu ani în urmă; iar aceia care au stat în orbire și au împiedicat înaintarea chiar a mesajului pe care Dumnezeu a voit să-l facă să meargă înainte de la adunarea din Minneapolis ca o lampă care arde, au nevoie să-și smerească inimile înaintea lui Dumnezeu și să vadă și să înțeleagă cum a fost împiedicată lucrarea prin orbirea minții și împietrirea inimii lor.” Manuscript Releases, volumul 14, 107–111.

What was it that had produced a leadership that manifested such open rebellion in 1888, that Sister White compared it to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram? The answer no doubt lies in the rebellion of 1863, that prepared the way for what Ezekiel was told would be even greater abominations. Rejecting the “seven times,” of Leviticus twenty-six, and introducing a counterfeit chart, would produce the necessity to uphold the counterfeit of 1863. Thus, Miller would watch his jewels get scattered and covered up with rubbish and counterfeit jewels and coins. The worldly saying says, “history is written by the victors.”

რა იყო ის, რამაც წარმოშვა ისეთი ხელმძღვანელობა, რომელმაც 1888 წელს ასეთი აშკარა აჯანყება გამოავლინა, რომ და უაითმა იგი კორახის, დათანისა და აბირამის აჯანყებას შეადარა? პასუხი, უეჭველად, 1863 წლის აჯანყებაში უნდა ვეძებოთ, რომელმაც გზა მოამზადა იმისთვის, რაც ეზეკიელს ეთქვა, რომ კიდევ უფრო დიდი სისაძაგლეები იქნებოდა. ლევიანთა წიგნის ოცდამეექვსე თავის „შვიდი ჟამის“ უარყოფა და ყალბი დიაგრამის შემოღება წარმოშობდა აუცილებლობას, რომ 1863 წლის ეს ყალბი რამ შენარჩუნებულიყო. ამგვარად, მილერი იხილავდა, როგორ იფანტებოდა მისი ძვირფასეულობა და როგორ იფარებოდა ნაგვითა და ყალბი ძვირფასეულობითა და მონეტებით. ქვეყნიერებაში ამბობენ: „ისტორიას გამარჯვებულები წერენ.“

Though not actually the victors, those leading the Laodicean Adventist church have spent time and effort to construct a historical narrative that upholds the increasing rebellion through the four generations, in an attempt to place that rebellion in a light that is far from the actual history recorded by the heavenly angels. The revision of history is a hallmark characteristic of the Jesuits of the Catholic Church, and historical revisionism has been a stock and trade of Laodicean Adventist historians. What is written these days by Laodicean Adventist “historians” about the Minneapolis General Conference session is a classic example of historical revisionism.

Deși nu sunt în realitate biruitorii, cei care conduc biserica adventistă laodiceană și-au cheltuit timpul și efortul pentru a construi o narațiune istorică ce susține răzvrătirea crescândă de-a lungul celor patru generații, într-o încercare de a așeza acea răzvrătire într-o lumină foarte îndepărtată de istoria reală consemnată de îngerii cerești. Revizuirea istoriei este o trăsătură distinctivă, emblematică, a iezuiților Bisericii Catolice, iar revizionismul istoric a fost o practică obișnuită a istoricilor adventiști laodiceeni. Ceea ce este scris în zilele noastre de „istoricii” adventiști laodiceeni despre sesiunea Conferinței Generale de la Minneapolis este un exemplu clasic de revizionism istoric.

There may have been a few of the rebels from that conference that eventually repented, but the exception to the rule, does not deny the rule. Sister White was commanded to stay and record the meeting, for the rebellion of Korah, Dathan and Abiram was being repeated. For Adventist historians to construct the testimony around whether the message of righteousness by faith was understood, not understood; rejected or not rejected, or thereafter accepted is to avoid the inspired testimony of a rebellion that was typified by Korah, Dathan and Abiram.

Može biti da se nekolicina pobunjenika s te konferencije naposljetku pokajala, ali iznimka od pravila ne pobija pravilo. Sestri White bilo je naloženo da ostane i zabilježi taj skup, jer se ponavljala pobuna Koreja, Datana i Abirama. Da adventistički povjesničari oblikuju svjedočanstvo oko toga je li poruka o opravdanju vjerom bila shvaćena ili nije bila shvaćena, odbačena ili nije bila odbačena, ili potom prihvaćena, znači izbjegavati nadahnuto svjedočanstvo o pobuni koja je bila predoznačena Korejem, Datanom i Abiramom.

Which of those three rebels did Moses’ record show was afterward repentant and accepted back in the leadership with Moses?

Ni yupi kati ya hao waasi watatu ambaye kumbukumbu ya Musa ilionyesha kwamba baadaye alitubu na akakubaliwa tena katika uongozi pamoja na Musa?

> “Korah, the leading spirit in this movement, was a Levite, of the family of Kohath, and a cousin of Moses; he was a man of ability and influence. Though appointed to the service of the tabernacle, he had become dissatisfied with his position and aspired to the dignity of the priesthood. The bestowal upon Aaron and his house of the priestly office, which had formerly devolved upon the first-born son of every family, had given rise to jealousy and dissatisfaction, and for some time Korah had been secretly opposing the authority of Moses and Aaron, though he had not ventured upon any open act of rebellion. He finally conceived the bold design of overthrowing both the civil and the religious authority. He did not fail to find sympathizers. Close to the tents of Korah and the Kohathites, on the south side of the tabernacle, was the encampment of the tribe of Reuben, the tents of Dathan and Abiram, two princes of this tribe, being near that of Korah. These princes readily joined in his ambitious schemes. Being descendants from the eldest son of Jacob, they claimed that the civil authority belonged to them, and they determined to divide with Korah the honors of the priesthood.

> „Core, duhul conducător al acestei mișcări, era un levit, din familia lui Chehat, și văr al lui Moise; era un om de capacitate și influență. Deși fusese rânduit pentru slujba cortului întâlnirii, ajunsese nemulțumit de poziția sa și râvnea la demnitatea preoției. Acordarea slujbei preoțești lui Aaron și casei lui, care mai înainte revenise fiului întâi născut din fiecare familie, dăduse naștere la gelozie și nemulțumire, iar de ceva timp Core se împotrivea în ascuns autorității lui Moise și Aaron, deși nu îndrăznise la niciun act fățiș de răzvrătire. În cele din urmă a conceput planul îndrăzneț de a răsturna atât autoritatea civilă, cât și pe cea religioasă. Nu a întârziat să găsească simpatizanți. Aproape de corturile lui Core și ale chehatiților, pe latura de miazăzi a cortului întâlnirii, se afla tabăra seminției lui Ruben, corturile lui Datan și Abiram, două căpetenii ale acestei seminții, fiind în apropierea celui al lui Core. Aceste căpetenii s-au alăturat fără ezitare planurilor lui ambițioase. Fiind urmași ai fiului celui întâi născut al lui Iacov, ei pretindeau că autoritatea civilă li se cuvenea lor și au hotărât să împartă cu Core onorurile preoției.”

> “The state of feeling among the people favored the designs of Korah. In the bitterness of their disappointment, their former doubts, jealousy, and hatred had returned, and again their complaints were directed against their patient leader. The Israelites were continually losing sight of the fact that they were under divine guidance. They forgot that the Angel of the covenant was their invisible leader, that, veiled by the cloudy pillar, the presence of Christ went before them, and that from Him Moses received all his directions.

> Starea de spirit din mijlocul poporului a favorizat planurile lui Core. În amărăciunea dezamăgirii lor, vechile lor îndoieli, gelozia și ura se întorseseră, iar plângerile lor erau din nou îndreptate împotriva răbdătorului lor conducător. Israeliții pierdeau neîncetat din vedere faptul că se aflau sub călăuzire divină. Ei uitaseră că Îngerul legământului era Conducătorul lor nevăzut, că, învăluită de stâlpul de nor, prezența lui Hristos mergea înaintea lor și că de la El primea Moise toate îndrumările sale.

> “They were unwilling to submit to the terrible sentence that they must all die in the wilderness, and hence they were ready to seize upon every pretext for believing that it was not God but Moses who was leading them and who had pronounced their doom. The best efforts of the meekest man upon the earth could not quell the insubordination of this people; and although the marks of God’s displeasure at their former perverseness were still before them in their broken ranks and missing numbers, they did not take the lesson to heart. Again they were overcome by temptation.” Patriarchs and Prophets, 395, 396.

> „Ei nu erau dispuși să se supună cumplitei sentințe că toți trebuie să moară în pustie și, de aceea, erau gata să se folosească de orice pretext pentru a crede că nu Dumnezeu, ci Moise era cel care îi conducea și care le rostise osânda. Cele mai stăruitoare eforturi ale celui mai blând om de pe pământ n-au putut potoli nesupunerea acestui popor; și, deși semnele neplăcerii lui Dumnezeu față de răzvrătirea lor de mai înainte erau încă înaintea lor, în rândurile lor sfâșiate și în numărul lor împuținat, ei n-au luat lecția la inimă. Din nou au fost biruiți de ispită.” Patriarhi și profeți, 395, 396.

Laodicean Adventism began in 1856, and in 1863 it became the legally registered Laodicean Adventist church. As previously addressed in prior articles, there is no inspired testimony that Laodicea is ever saved. It cannot be saved unless it repents of its condition, and accepts the experience represented by Philadelphia. Laodicea is a people that is judged, by being spewed out of the mouth of the Lord. As the Laodicean church, inspiration identifies that the church was destined to wander in the wilderness as did ancient Israel.

Laodiceean Adventismul a început în 1856, iar în 1863 a devenit biserica adventistă laodiceeană înregistrată legal. După cum s-a arătat deja în articolele anterioare, nu există nicio mărturie inspirată că Laodiceea este vreodată mântuită. Ea nu poate fi mântuită decât dacă se pocăiește de starea ei și primește experiența reprezentată de Filadelfia. Laodiceea este un popor care este judecat prin faptul că este vărsat din gura Domnului. Ca biserică laodiceeană, inspirația arată că biserica era destinată să rătăcească în pustie, asemenea Israelului din vechime.

Which of the rebels of ancient Israel wandered in the wilderness for forty years and then entered into the Promised Land? Not a single soul, and their wandering typified the wandering of modern Israel.

Ni nde mu bagarariji ba Isirayeli ya kera bazerereye mu butayu imyaka mirongo ine hanyuma bakinjira mu Gihugu cy’Isezerano? Nta n’umwe, kandi ukuzerera kwabo kwagereranyaga ukuzerera kwa Isirayeli ya none.

The rebellion of Korah, Dathan and Abiram (that typified the rebellion of 1888), was premised upon their unwillingness to accept the judgment upon the people assigning them to wander for forty years in the wilderness. The rebellion of 1888, was premised upon the leadership’s rejection of the pronouncement identifying them as Laodicea and assigning them to wander many more years in the wilderness because of their insubordination.

Răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram (care prefigura răzvrătirea din 1888) s-a întemeiat pe refuzul lor de a primi judecata rostită asupra poporului, prin care acesta era osândit să rătăcească patruzeci de ani în pustie. Răzvrătirea din 1888 s-a întemeiat pe respingerea de către conducători a declarației care îi identifica drept Laodicea și îi osândea să rătăcească încă mulți ani în pustie din pricina nesupunerii lor.

> “The message given us by A. T. Jones, and E. J. Waggoner is the message of God to the Laodicean church, and woe be unto anyone who professes to believe the truth and yet does not reflect to others the God-given rays.” The 1888 Materials, 1053.

> „Mesajul care ne-a fost dat prin A. T. Jones și E. J. Waggoner este mesajul lui Dumnezeu pentru biserica Laodiceei, și vai de oricine mărturisește că crede adevărul și totuși nu reflectă către alții razele date de Dumnezeu.” The 1888 Materials, 1053.

The ancient men, who were to be the guardians of the people in 1888, believed they were “rich and increased with goods”. We will consider what produced this condition in advance of 1888, in the next article.

Bărbații cei vechi, care trebuiau să fie păzitorii poporului în 1888, credeau că sunt „bogați și îmbogățiți cu bunuri”. Vom analiza, în articolul următor, ce a produs această stare înainte de 1888.

> “My soul is made very sad to see how quickly some who have had light and truth will accept the deceptions of Satan, and be charmed with a spurious holiness. When men turn away from the landmarks the Lord has established that we may understand our position as marked out in prophecy, they are going they know not whither.

> „Sufletul meu este cuprins de o adâncă întristare când văd cât de repede unii care au avut lumină și adevăr vor primi amăgirile lui Satana și vor fi fermecați de o sfințenie falsă. Când oamenii se abat de la semnele de hotar pe care Domnul le-a așezat, pentru ca noi să înțelegem poziția noastră așa cum este arătată în profeție, ei merg fără să știe încotro.”

> “I question whether genuine rebellion is ever curable. Study in Patriarchs and Prophets the rebellion of Korah, Dathan, and Abiram. This rebellion was extended, including more than two men. It was led by two hundred and fifty princes of the congregation, men of renown. Call rebellion by its right name and apostasy by its right name, and then consider that the experience of the ancient people of God with all its objectionable features was faithfully chronicled to pass into history. The Scripture declares, ‘These things … are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ And if men and women who have the knowledge of the truth are so far separated from their Great Leader that they will take the great leader of apostasy and name him Christ our Righteousness, it is because they have not sunk deep into the mines of the truth. They are not able to distinguish the precious ore from the base material.

> „Mă întreb dacă răzvrătirea veritabilă este vreodată vindecabilă. Studiați în Patriarhi și profeți răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram. Această răzvrătire s-a extins, cuprinzând mai mult de doi oameni. Ea a fost condusă de două sute cincizeci de căpetenii ale adunării, oameni cu renume. Numiți răzvrătirea pe numele ei adevărat și apostazia pe numele ei adevărat, apoi gândiți-vă că experiența vechiului popor al lui Dumnezeu, cu toate trăsăturile ei condamnabile, a fost consemnată cu fidelitate pentru a intra în istorie. Scriptura declară: «Aceste lucruri … au fost scrise pentru învățătura noastră, peste care au venit sfârșiturile veacurilor.» Iar dacă bărbați și femei care au cunoașterea adevărului sunt atât de departe despărțiți de Marele lor Conducător încât îl vor lua pe marele conducător al apostaziei și îl vor numi Hristos, Neprihănirea noastră, aceasta se întâmplă pentru că nu au coborât adânc în minele adevărului. Ei nu sunt în stare să deosebească minereul prețios de materialul de rând.”

> “Read the cautions so abundantly given in the Word of God in regard to false prophets that will come in with their heresies, and if possible will deceive the very elect. With these warnings, why is it that the church does not distinguish the false from the genuine? Those who have in any way been thus misled need to humble themselves before God, and sincerely repent, because they have so easily been led astray. They have not distinguished the voice of the true Shepherd from that of a stranger. Let all such review this chapter of their experience.

> „Léigh na rabhaidh atá tugtha chomh flúirseach sin i bhriathar Dé maidir le fáithe bréige a thiocfaidh isteach lena n-eiricí, agus, más féidir, a mheallfaidh fiú na tofa féin. Agus na foláirimh seo ann, cad is cúis nach n-aithníonn an eaglais an bréagach ón bhfíor? Is gá dóibh siúd ar cuireadh amú amhlaidh iad ar bhealach ar bith iad féin a ísliú os comhair Dé, agus aithrí ó chroí a dhéanamh, toisc gur ligeadh chomh furasta sin ar strae iad. Níor aithin siad guth an Fhíor-Aoire ó ghuth strainséara. Déanadh gach duine díobh sin athbhreithniú ar an gcaibidil seo dá dtaithí.”

> “For more than half a century God has been giving His people light through the testimonies of His Spirit. After all this time is it left for a few men and their wives to undeceive the whole church of believers, declaring Mrs. White a fraud and a deceiver? ‘By their fruits ye shall know them.’

> „De mai bine de o jumătate de secol, Dumnezeu a dat poporului Său lumină prin mărturiile Duhului Său. După tot acest timp, rămâne oare ca câțiva bărbați și soțiile lor să dezamăgească întreaga biserică a credincioșilor, declarând-o pe doamna White o fraudă și o înșelătoare? «După roadele lor îi veți cunoaște.»”

> “Those who can ignore all the evidences which God has given them, and change that blessing into a curse, should tremble for the safety of their own souls. Their candlestick will be removed out of its place unless they repent. The Lord has been insulted. The standard of truth, of the first, second, and third angels’ messages has been left to trail in the dust. If the watchmen are left to mislead the people in this fashion, God will hold some souls responsible for a lack of keen discernment to discover what kind of provender was being given to His flock.

> „Cei care pot să nesocotească toate dovezile pe care Dumnezeu li le-a dat și să prefacă acea binecuvântare într-un blestem ar trebui să tremure pentru siguranța propriilor lor suflete. Sfeșnicul lor va fi îndepărtat din locul lui, dacă nu se pocăiesc. Domnul a fost insultat. Stindardul adevărului, al soliilor primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger, a fost lăsat să se târască în țărână. Dacă străjerii sunt lăsați să rătăcească poporul în felul acesta, Dumnezeu va socoti unele suflete răspunzătoare pentru lipsa unui discernământ pătrunzător de a descoperi ce fel de hrană era dată turmei Sale.

> “Apostasies have occurred and the Lord has permitted matters of this nature to develop in the past in order to show how easily His people will be misled when they depend upon the words of men instead of searching the Scriptures for themselves, as did the noble Bereans, to see if these things are so. And the Lord has permitted things of this kind to occur that warnings may be given that such things will take place.

> „Au avut loc apostazii, iar Domnul a îngăduit ca lucruri de această natură să se dezvolte în trecut pentru a arăta cât de ușor vor fi duși în rătăcire cei din poporul Său atunci când se bizuie pe cuvintele oamenilor, în loc să cerceteze ei înșiși Scripturile, asemenea nobililor bereeni, ca să vadă dacă aceste lucruri sunt așa. Iar Domnul a îngăduit să se întâmple lucruri de acest fel pentru ca avertizări să poată fi date că asemenea lucruri vor avea loc.‟

> “Rebellion and apostasy are in the very air we breathe. We shall be affected by them unless we by faith hang our helpless souls upon Christ. If men are so easily misled now, how will they stand when Satan shall personate Christ, and work miracles? Who will be unmoved by his misrepresentations then—professing to be Christ when it is only Satan assuming the person of Christ, and apparently working the works of Christ? What will hold God’s people from giving their allegiance to false christs? ‘Go not after them.’

> „Răzvrătirea și apostazia sunt chiar în aerul pe care îl respirăm. Vom fi afectați de ele, dacă nu ne vom atârna prin credință sufletele noastre neajutorate de Hristos. Dacă oamenii sunt atât de ușor induși în rătăcire acum, cum vor sta în picioare când Satana se va da drept Hristos și va face minuni? Cine va rămâne neclintit atunci înaintea denaturărilor lui — pretinzând că este Hristos, când nu este decât Satana, asumându-și persoana lui Hristos și, în aparență, făcând lucrările lui Hristos? Ce îi va împiedica pe cei din poporul lui Dumnezeu să-și dea supunerea unor hristoși falși? «Nu mergeți după ei.»”

> “The doctrines must be plainly understood. The men accepted to preach the truth must be anchored; then their vessel will hold against storm and tempest, because the anchor holds them firmly. The deceptions will increase, and we are to call rebellion by its right name. We are to stand with the whole armor on. In this conflict we do not meet men only, but principalities and powers. We wrestle not against flesh and blood. Let Ephesians 6:10–18 be read carefully and impressively in our churches.” Notebook Leaflets, 57, 58.

> “Doctrinele trebuie să fie înțelese limpede. Bărbații primiți să predice adevărul trebuie să fie ancorați; atunci corabia lor va ține piept furtunii și vijeliei, pentru că ancora îi ține neclintiți. Amăgirile se vor înmulți, iar noi trebuie să numim răzvrătirea pe numele ei adevărat. Trebuie să stăm îmbrăcați cu toată armura. În acest conflict nu avem de înfruntat numai oameni, ci căpetenii și puteri. Căci noi nu ne luptăm împotriva cărnii și sângelui. Ephesians 6:10–18 să fie citit cu atenție și în chip solemn în bisericile noastre.” Notebook Leaflets, 57, 58.

Back to Articles