Article

# The Book of Daniel - Number Forty-Eight

Cartea lui Daniel - Numărul Patruzeci și Opt

Unveiling Prophecy: The Significance of Habakkuk’s Vision, Two Tables, and the Mystery of the Daily in Biblical Interpretation

Dezvăluirea profeției: Semnificația viziunii lui Habacuc, a celor două table și taina „zilnicului” în interpretarea biblică

Author

Jeff Pippenger

Published

January 12, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The increase of knowledge that is represented by the vision of the Ulai River is what ultimately was written upon Habakkuk’s two tables.

Creșterea cunoștinței care este reprezentată de vedenia râului Ulai este ceea ce, în cele din urmă, a fost scris pe cele două table ale lui Habacuc.

> “Interwoven with prophecies which they had regarded as applying to the time of the second advent was instruction specially adapted to their state of uncertainty and suspense, and encouraging them to wait patiently in the faith that what was now dark to their understanding would in due time be made plain.

> „Împletită cu profețiile pe care le socotiseră ca aplicându-se timpului celei de-a doua veniri era o învățătură adaptată în mod special stării lor de nesiguranță și de așteptare încordată, încurajându-i să aștepte cu răbdare, în credința că ceea ce acum era întunecat pentru înțelegerea lor avea să fie, la vremea cuvenită, făcut limpede.

> “Among these prophecies was that of Habakkuk 2:1–4: ‘I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what He will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith.’

> „În rândul acestor profeții se afla și aceea din Habacuc 2:1–4: «Mă voi așeza la locul meu de strajă și voi sta pe turn, ca să veghez și să văd ce-mi va spune El și ce voi răspunde când voi fi mustrat. Și Domnul mi-a răspuns și a zis: Scrie vedenia și fă-o lămurit pe table, pentru ca cel ce o citește să poată alerga. Căci vedenia este încă pentru o vreme hotărâtă, dar la sfârșit va vorbi și nu va minți; chiar dacă întârzie, așteapt-o, fiindcă va veni negreșit, nu va zăbovi. Iată, sufletul celui îngâmfat nu este drept în el; dar cel neprihănit va trăi prin credința lui.»”

> “As early as 1842 the direction given in this prophecy to ‘write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it,’ had suggested to Charles Fitch the preparation of a prophetic chart to illustrate the visions of Daniel and the Revelation. The publication of this chart was regarded as a fulfillment of the command given by Habakkuk. No one, however, then noticed that an apparent delay in the accomplishment of the vision—a tarrying time—is presented in the same prophecy. After the disappointment, this scripture appeared very significant: ‘The vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry…. The just shall live by his faith.” The Great Controversy, 391, 392.

> “ငယ်ရွယ်သေးသော ၁၈၄၂ ခုနှစ်ကတည်းကပင် ဤပရောဖက်ပြုချက်၌ ‘ဗျာဒိတ်ကို ရေးမှတ်လော့၊ ဖတ်သောသူသည် ပြေးနိုင်မည်အကြောင်း ပြားများပေါ်၌ ထင်ရှားစွာရေးလော့’ ဟူ၍ ပေးထားသော ညွှန်ကြားချက်ကြောင့် ဒယ်နီယယ်နှင့် ဗျာဒိတ်ကျမ်း၏ ရူပါရုံများကို ဖော်ပြရှင်းလင်းရန် ပရောဖက်ပြဇယားတစ်ခုကို Charles Fitch အား ပြင်ဆင်စေခဲ့သည်။ ထိုပြဇယား၏ ထုတ်ဝေခြင်းကို ဟဗက္ကုတ်အား ပေးထားသော အမိန့်၏ ပြည့်စုံခြင်းတစ်ရပ်အဖြစ် မှတ်ယူကြသည်။ သို့ရာတွင် ထိုအချိန်၌ မည်သူမျှပင် ထိုရူပါရုံ၏ ပြည့်စုံအကောင်အထည်ပေါ်ခြင်း၌ ထင်ရှားသကဲ့သို့သော နှောင့်နှေးမှုတစ်ရပ်—ဆိုင်းငံ့ချိန်တစ်ခု—ကို ထိုပရောဖက်ပြုချက်တစ်ခုပင်၌ ဖော်ပြထားသည်ကို သတိမပြုမိကြ။ စိတ်ပျက်ရသည့်အဖြစ်နောက်ပိုင်းတွင် ဤကျမ်းပိုဒ်သည် အလွန်အရေးကြီးသည့် အဓိပ္ပာယ်ရှိလျက် တွေ့မြင်ရလာသည်။ ‘အကြောင်းမူကား ထိုရူပါရုံသည် သတ်မှတ်ထားသောအချိန်အတွက်သာ ဖြစ်သေး၏။ သို့သော် အဆုံး၌ ထိုရူပါရုံသည် ဟောပြောလိမ့်မည်၊ မုသာမပြော။ နှောင့်နှေးသကဲ့သို့ ဖြစ်သော်လည်း ထိုရူပါရုံကို စောင့်လော့။ အကြောင်းမူကား ထိုရူပါရုံသည် အမှန်တကယ် ရောက်လာလိမ့်မည်၊ မနှောင့်နှေး…. ဖြောင့်မတ်သောသူမူကား မိမိယုံကြည်ခြင်းအားဖြင့် အသက်ရှင်လိမ့်မည်။’ The Great Controversy, 391, 392.”

The two tables of Habakkuk are prophetically two witnesses. Biblically, two witnesses are to be brought together to establish truth.

Cele două table ale lui Habacuc sunt, în mod profetic, doi martori. Din punct de vedere biblic, doi martori trebuie aduși împreună pentru a statornici adevărul.

> But if he will not hear thee, then take with thee one or two more, that in the mouth of two or three witnesses every word may be established. Matthew 18:16.

> Dar dacă nu te va asculta, mai ia cu tine unul sau doi inși, pentru ca orice cuvânt să fie întărit prin gura a doi sau trei martori. Matei 18:16.

When Habakkuk’s two tables (the 1843 and 1850 pioneer charts) are overlaid with one another they confirm the truths that were the jewels of Miller’s dream. The mistake of 1843, represented upon the first table, when overlaid with the second table, establishes the tarrying time of the vision. Miller (the symbolic watchman of that history) asked what he was to say during the debate of his history.

Când cele două table ale lui Habacuc (hărțile pionierilor din 1843 și 1850) sunt suprapuse una peste cealaltă, ele confirmă adevărurile care au fost nestematele visului lui Miller. Greșeala din 1843, reprezentată pe prima tablă, atunci când este suprapusă cu a doua tablă, stabilește timpul de întârziere al viziunii. Miller (străjerul simbolic al acelei istorii) a întrebat ce trebuia să spună în timpul dezbaterii din istoria sa.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. Habakkuk 2:1.

> Voi sta la postul meu de veghe, mă voi așeza în turn și voi veghea să văd ce-mi va spune El și ce voi răspunde când voi fi mustrat. Habacuc 2:1.

The Lord instructed Miller to write the vision, and in his dream he placed the casket which contained the vision on a table in the center of his room.

Domnul l-a îndrumat pe Miller să scrie vedenia, iar în visul său el a așezat caseta care conținea vedenia pe o masă aflată în centrul camerei sale.

> And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. Habakkuk 2:2.

> Iar Domnul mi-a răspuns și a zis: „Scrie vedenia și sap-o lămurit pe tăblii, ca să poată fi citită ușor de cel ce o citește.” Habacuc 2:2.

The tables then identify the tarrying time and the first disappointment.

Tabelele identifică apoi timpul de întârziere și prima dezamăgire.

> For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Habakkuk 2:3.

> Căci vedenia este încă pentru o vreme hotărâtă, dar la sfârșit va vorbi și nu va minți: deși întârzie, așteapt-o; pentru că va veni negreșit, nu va întârzia. Habacuc 2:3.

The three-step testing process produced by the increase of knowledge (Miller’s jewels) are then represented.

Тогаш е претставен тростепениот процес на испитување, произлезен од зголемувањето на знаењето (Милеровите скапоцени камења).

> Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Habakkuk 2:4.

> Iată, sufletul lui care se înalță nu este drept în el; dar cel neprihănit va trăi prin credința sa. Habacuc 2:4.

The two classes of worshippers would be manifested by the testing process of Daniel chapter twelve.

Cele două categorii de închinători aveau să fie manifestate prin procesul de încercare din capitolul doisprezece al cărții lui Daniel.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> Și el a zis: „Du-te, Daniele; căci cuvintele sunt închise și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face răul; și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; însă cei înțelepți vor înțelege.” Daniel 12:9, 10.

The wise of Daniel are the wise virgins of Matthew twenty-five who were justified by faith and the wicked were the foolish virgins who were lifted up in pride. At the end of Miller’s dream, the jewels represent the oil in the parable of the ten virgins, which was the message.

Cei înțelepți din Daniel sunt fecioarele înțelepte din Matei douăzeci și cinci, care au fost îndreptățite prin credință, iar cei răi erau fecioarele neînțelepte, care s-au înălțat în mândrie. La sfârșitul visului lui Miller, nestematele reprezintă untdelemnul din pilda celor zece fecioare, care era solia.

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness. When the call shall come, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ those who have not received the holy oil, who have not cherished the grace of Christ in their hearts, will find, like the foolish virgins, that they are not ready to meet their Lord. They have not, in themselves, the power to obtain the oil, and their lives are wrecked.” Review and Herald, July 20, 1897.

> „Dumnezeu este dezonorat atunci când nu primim comunicările pe care ni le trimite. Astfel refuzăm untdelemnul de aur pe care El l-ar turna în sufletele noastre, pentru a fi transmis celor care sunt în întuneric. Când se va auzi chemarea: «Iată, mirele vine; ieşiţi-i în întâmpinare», cei care nu au primit untdelemnul sfânt, care nu au păstrat harul lui Hristos în inimile lor, vor descoperi, asemenea fecioarelor neînţelepte, că nu sunt pregătiţi să-L întâmpine pe Domnul lor. Ei nu au, în ei înşişi, puterea de a dobândi untdelemnul, iar viaţa lor este ruinată.” Review and Herald, 20 iulie 1897.

The light of Miller’s jewels in the last days will shine ten times brighter, and both the number ten and light are symbols of a test. In the last days, represented in the end of Miller’s dream, the light of truth represented upon Habakkuk’s tables produces a testing message, which in the parable of the ten virgins is represented as the message of the Midnight Cry. That testing process is a repetition of the testing process of Millerite history, for the parable of the ten virgins is repeated to the very letter in the last days.

Lumina pietrelor prețioase ale lui Miller, în zilele de pe urmă, va străluci de zece ori mai puternic, iar atât numărul zece, cât și lumina sunt simboluri ale unei încercări. În zilele de pe urmă, reprezentate la sfârșitul visului lui Miller, lumina adevărului, înfățișată pe tablele lui Habacuc, produce un mesaj de încercare, care, în parabola celor zece fecioare, este reprezentat ca mesajul Strigătului de la Miezul Nopții. Acest proces de încercare este o repetare a procesului de încercare din istoria millerită, căci parabola celor zece fecioare se repetă întocmai, până la ultima literă, în zilele de pe urmă.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Często bywam odsyłana do przypowieści o dziesięciu pannach, z których pięć było mądrych, a pięć głupich. Ta przypowieść wypełniła się i wypełni się co do najdrobniejszej litery, albowiem ma szczególne zastosowanie do obecnego czasu i, podobnie jak poselstwo trzeciego anioła, wypełniła się i nadal będzie prawdą obecną aż do zakończenia czasu”. Review and Herald, 19 sierpnia 1890.

Ten is the symbol of a test, and at the end of ten days Daniel and the three worthies were visually fairer and fatter, than those who were eating the diet of Babylon. The proud represented in Habakkuk who lived by presumption, not faith, developed the character of Babylon. In Millerite history they became the daughters of Babylon, and in Habakkuk it is the prophetic characteristics of the papacy which is employed to identify the character of those who chose not to live by faith.

Dece este simbolul unei încercări, iar la sfârșitul celor zece zile, Daniel și cei trei tineri vrednici erau, la vedere, mai frumoși și mai bine hrăniți decât cei care se hrăneau cu dieta Babilonului. Cei mândri, reprezentați în Habacuc, care trăiau prin încumetare, nu prin credință, au dezvoltat caracterul Babilonului. În istoria millerită, ei au devenit fiicele Babilonului, iar în Habacuc sunt folosite caracteristicile profetice ale papalității pentru a identifica caracterul acelora care au ales să nu trăiască prin credință.

> Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Yea also, because he transgresseth by wine, he is a proud man, neither keepeth at home, who enlargeth his desire as hell, and is as death, and cannot be satisfied, but gathereth unto him all nations, and heapeth unto him all people: Shall not all these take up a parable against him, and a taunting proverb against him, and say, Woe to him that increaseth that which is not his! how long? and to him that ladeth himself with thick clay! Shall they not rise up suddenly that shall bite thee, and awake that shall vex thee, and thou shalt be for booties unto them? Because thou hast spoiled many nations, all the remnant of the people shall spoil thee; because of men’s blood, and for the violence of the land, of the city, and of all that dwell therein. Habakkuk 2:4–8.

> Iată, sufletul lui care se înalță nu este drept în el; dar cel drept va trăi prin credința lui. Da, și pentru că păcătuiește prin vin, este un om mândru și nu stă acasă; își lărgește dorința ca Locuința morților, este ca moartea și nu se poate sătura, ci strânge la sine toate neamurile și adună la sine toate popoarele. Nu vor ridica oare toți aceștia împotriva lui o pildă și un proverb batjocoritor și vor zice: „Vai de cel ce înmulțește ceea ce nu este al lui! Până când? și de cel ce se încarcă cu lut gros!” Nu se vor ridica oare deodată cei ce te vor mușca și nu se vor trezi cei ce te vor tulbura? Și vei ajunge prada lor. Fiindcă ai jefuit multe neamuri, toată rămășița popoarelor te va jefui pe tine, din pricina sângelui oamenilor și a silniciei făcute țării, cetății și tuturor locuitorilor ei. Habacuc 2:4–8.

The testing process brought upon the virgins of Matthew twenty-five produces a class of worshippers, who have developed the character of the king of the north (the papacy), who is also the power that “spoiled many nations.” It is the papal power that gets suddenly bitten, just as Jezebel was eaten by dogs.

Procesul de punere la încercare adus asupra fecioarelor din Matei douăzeci și cinci produce o categorie de închinători care au dezvoltat caracterul împăratului de la miazănoapte (papalitatea), care este, de asemenea, puterea ce „a prădat multe neamuri”. Puterea papală este aceea care este mușcată deodată, întocmai cum Izabela a fost mâncată de câini.

> Thus saith the Lord, Behold, a people cometh from the north country, and a great nation shall be raised from the sides of the earth. They shall lay hold on bow and spear; they are cruel, and have no mercy; their voice roareth like the sea; and they ride upon horses, set in array as men for war against thee, O daughter of Zion. We have heard the fame thereof: our hands wax feeble: anguish hath taken hold of us, and pain, as of a woman in travail. Go not forth into the field, nor walk by the way; for the sword of the enemy and fear is on every side. O daughter of my people, gird thee with sackcloth, and wallow thyself in ashes: make thee mourning, as for an only son, most bitter lamentation: for the spoiler shall suddenly come upon us. Jeremiah 6:22–26.

> Așa zice Domnul: Iată, un popor vine din țara de la miazănoapte și un neam mare se va ridica de la marginile pământului. Ei apucă arcul și sulița; sunt cruzi și n-au milă; glasul lor vuiește ca marea; și călăresc pe cai, rânduiți ca niște oameni pentru război împotriva ta, fiica Sionului. Am auzit vestea despre el: neputincioase ne-au devenit mâinile; groaza ne-a cuprins și durerea, ca a unei femei în durerile nașterii. Nu ieșiți la câmp și nu umblați pe drum; căci sabia vrăjmașului și spaima sunt de jur împrejur. O, fiica poporului meu, încinge-te cu sac și tăvălește-te în cenușă; fă-ți jale ca pentru un fiu unul-singur, o tânguire foarte amară; căci nimicitorul va veni deodată peste noi. Ieremia 6:22–26.

Habakkuk’s two classes are those who are justified by faith, and those who ate and drank the doctrines of Babylon. Those in the last days of Miller’s dream that are represented as virgins, either develop the character of Christ, and thus receive the seal of God, or they develop the character of the papacy and receive the mark of the beast.

Cele două clase din Habacuc sunt cei care sunt îndreptățiți prin credință și cei care au mâncat și au băut doctrinele Babilonului. Cei din ultimele zile ale visului lui Miller, care sunt reprezentați ca fecioare, fie dezvoltă caracterul lui Hristos și astfel primesc sigiliul lui Dumnezeu, fie dezvoltă caracterul papalității și primesc semnul fiarei.

> “The time has come for the true light to shine amid moral darkness. The third angel’s message has been sent forth to the world, warning men against receiving the mark of the beast or of his image in their foreheads or in their hands. To receive this mark means to come to the same decision as the beast has done, and to advocate the same ideas, in direct opposition to the word of God. Of all who receive this mark, God says, ‘The same shall drink of the wine of the wrath of God, which is poured out without mixture into the cup of his indignation; and he shall be tormented with fire and brimstone in the presence of the holy angels, and in the presence of the Lamb.’” Review and Herald, July 13, 1897.

> „A venit timpul ca adevărata lumină să strălucească în mijlocul întunericului moral. Solia celui de-al treilea înger a fost vestită lumii, avertizându-i pe oameni împotriva primirii semnului fiarei sau al chipului ei pe frunțile lor ori în mâinile lor. A primi acest semn înseamnă a ajunge la aceeași hotărâre la care a ajuns fiara și a susține aceleași idei, în opoziție directă față de Cuvântul lui Dumnezeu. Despre toți cei care primesc acest semn, Dumnezeu spune: «Acela va bea și el din vinul mâniei lui Dumnezeu, turnat neamestecat în paharul indignării Sale; și va fi chinuit în foc și pucioasă înaintea sfinților îngeri și înaintea Mielului.»” Review and Herald, 13 iulie 1897.

The virgins that drink the wine of Babylon will ultimately drink the wine of God’s wrath. In Isaiah, the drunkards of Ephraim manifest their blind drunkenness by turning things upside down, and that action is to be esteemed as “potter’s clay.”

Fecioarele care beau vinul Babilonului vor bea, în cele din urmă, vinul mâniei lui Dumnezeu. În Isaia, bețivii lui Efraim își manifestă beția oarbă răsturnând lucrurile cu susul în jos, iar această faptă trebuie socotită drept „lutul olarului”.

The identification of “the daily” as a symbol of Christ, turns the truth of “the daily” upside down, for “the daily,” is a satanic symbol. Miller’s identification of “the daily” as paganism is directly represented upon Habakkuk’s tables. Miller’s discovery of the passage in Thessalonians, which allowed him to understand that it was paganism that was “taken away,” in order for the “man of sin” who sits in the temple of God to be revealed, is the primary truth located in Second Thessalonians, chapter two.

L’identification du « continuel » comme symbole du Christ renverse de fond en comble la vérité concernant le « continuel », car le « continuel » est un symbole satanique. L’identification par Miller du « continuel » comme étant le paganisme est directement représentée sur les tables d’Habakuk. La découverte par Miller du passage des Thessaloniciens, qui lui permit de comprendre que c’était le paganisme qui était « ôté », afin que soit révélé « l’homme de péché » qui siège dans le temple de Dieu, constitue la vérité principale exposée dans la Seconde Épître aux Thessaloniciens, chapitre deux.

> “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, ‘take away;’ he shall take away the daily; ‘from the time the daily shall be taken away,’ etc. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ etc. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is the daily! Well, now, what does Paul mean by ‘he who now letteth,’ or hindereth? By ‘the man of sin,’ and the ‘wicked,’ Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, ‘the daily’ must mean Paganism.’—William Miller, Second Advent Manual, page 66.” Advent Review and Sabbath Herald, January 6, 1853.

> „Am citit mai departe și n-am putut găsi niciun alt caz în care aceasta [jertfa necurmată] să fie întâlnită, decât în Daniel. Atunci [cu ajutorul unei concordanțe] am luat acele cuvinte care stăteau în legătură cu ea: «a lua», «el va lua jertfa necurmată», «de la vremea când jertfa necurmată va fi luată» etc. Am citit mai departe și am crezut că nu voi găsi nicio lumină asupra textului; în cele din urmă am ajuns la 2 Tesaloniceni 2:7, 8. «Căci taina fărădelegii lucrează deja; numai cel ce o oprește acum o va opri până va fi luat din cale, și atunci se va arăta acel nelegiuit» etc. Și când am ajuns la acel text, o, cât de limpede și de slăvit s-a arătat adevărul! Acolo este! Aceasta este jertfa necurmată! Ei bine, acum, ce vrea să spună Pavel prin «cel ce o oprește acum», sau împiedică? Prin «omul fărădelegii» și «nelegiuitul» se înțelege Papalitatea. Ei bine, ce este ceea ce împiedică Papalitatea să fie descoperită? Desigur, este păgânismul; așadar, «jertfa necurmată» trebuie să însemne păgânism.» —William Miller, Second Advent Manual, pagina 66.” Advent Review and Sabbath Herald, 6 ianuarie 1853.

The meaning of “the daily” in Thessalonians, which Miller discovered is the primary truth of the passage. When Paul identifies those who do not love the truth, and who will therefore receive strong delusion, he is most certainly identifying the hatred of truth in the general sense, but the truth which is directly referenced in the passage is the truth that “the daily,” represents pagan Rome.

Înțelesul expresiei „necurmatul” din Tesaloniceni, pe care Miller l-a descoperit, este adevărul principal al pasajului. Când Pavel îi identifică pe aceia care nu iubesc adevărul și care, prin urmare, vor primi o lucrare puternică de amăgire, el identifică, desigur, ura față de adevăr în sens general; însă adevărul la care se face referire directă în pasaj este adevărul că „necurmatul” reprezintă Roma păgână.

> The light of the body is the eye: if therefore thine eye be single, thy whole body shall be full of light. But if thine eye be evil, thy whole body shall be full of darkness. If therefore the light that is in thee be darkness, how great is that darkness! No man can serve two masters: for either he will hate the one, and love the other; or else he will hold to the one, and despise the other. Ye cannot serve God and mammon. Matthew 6:22–24.

> Lumina trupului este ochiul; dacă deci ochiul tău este curat, tot trupul tău va fi plin de lumină. Dar dacă ochiul tău este rău, tot trupul tău va fi plin de întuneric. Așadar, dacă lumina care este în tine este întuneric, cât de mare este întunericul acela! Nimeni nu poate sluji la doi stăpâni; căci ori pe unul îl va urî și pe celălalt îl va iubi, ori de unul se va lipi și pe celălalt îl va disprețui. Nu puteți sluji lui Dumnezeu și lui Mamona. Matei 6:22–24.

There is only a love for truth, or a hatred of the truth. There is no middle ground. The strong delusion that comes upon the foolish virgins of Matthew twenty-five is based upon their rejection of the light of Miller’s jewels that represent the final test. Ancient Israel’s final test, was their tenth test, and Miller’s jewels shine ten times brighter in the last days. The symbol of the rejection of Miller’s jewels is “the daily,” which the drunkards of Ephraim turned upside down in the third generation of Adventism. “The daily” is a satanic symbol of paganism. The drunkards introduced a counterfeit jewel, which they brought from apostate Protestantism that identifies “the daily” as a symbol of Christ.

Există numai o dragoste pentru adevăr sau o ură față de adevăr. Nu există teren de mijloc. Puternica amăgire care vine asupra fecioarelor neînțelepte din Matei douăzeci și cinci se întemeiază pe respingerea de către ele a luminii nestematelor lui Miller, care reprezintă încercarea finală. Încercarea finală a vechiului Israel a fost a zecea lor încercare, iar nestematele lui Miller strălucesc de zece ori mai puternic în zilele din urmă. Simbolul respingerii nestematelor lui Miller este „necurmata”, pe care bețivii lui Efraim au răsturnat-o în a treia generație a adventismului. „Necurmata” este un simbol satanic al păgânismului. Bețivii au introdus o nestemată contrafăcută, pe care au adus-o din protestantismul apostat și care identifică „necurmata” ca simbol al lui Hristos.

Miller’s understanding of his jewels was limited by the history in which he was raised up. Convinced the Second Coming was the next prophetic event, the deadly wound of the papacy in 1798, could only represent the fourth and final earthly kingdom of Daniel two. Miller was also limited in his understanding of “the daily,” for his testimony is that through revelation he was led to a specific method of study, in which he stated that he used his Bible, Cruden’s Concordance and read some newspapers. His decision to study in that manner had simply come into his mind.

Înțelegerea lui Miller cu privire la giuvaerurile sale a fost limitată de istoria în care a fost ridicat. Convins că a Doua Venire era următorul eveniment profetic, rana de moarte a papalității din 1798 nu putea reprezenta decât a patra și ultima împărăție pământească din Daniel doi. Miller a fost, de asemenea, limitat în înțelegerea sa asupra „jertfei necurmate”, căci mărturia sa este că, prin revelație, a fost condus la o metodă specifică de studiu, în care a declarat că și-a folosit Biblia, Concordanța lui Cruden și a citit câteva ziare. Hotărârea lui de a studia în acel fel îi venise pur și simplu în minte.

> “During, the twelve years I was a deist, I read all histories I could find; but now I loved the Bible It taught of Jesus! But still there was a good deal of the Bible that was dark to me. In 1818 or 19, while conversing with a friend! To whom I made a visit, and who had known and heard me talk while I was a deist, he inquired, in rather a significant manner, ‘What do you think of this text, and that?’ referring to the old texts I objected to while a deist. I understood what he was about, and replied—If you will give me time, I will tell you what they mean. ‘How long time do you want?’ I don’t know, but I will tell you, I replied, for I could not believe that God had given a revelation that could not be understood I then resolved to study my Bible, believing I could find out what the Holy Spirit meant. But as soon as I had formed this resolution the thought came to me—‘Suppose you find a passage that you cannot understand, what will you do?’ This mode of studying the Bible then came to my mind:—I will take the words of such passages, and trace them through the Bible, and find out their meaning in this way. I had Cruden’s Concordance, which I think is the best in the world; so I took that and my Bible, and set down to my desk, and read nothing else, except the newspapers a little, for I was determined to know what my Bible meant. Apollos Hale, The Second Advent Manual, 65.

> „În cei doisprezece ani în care am fost deist, am citit toate istoriile pe care le-am putut găsi; dar acum iubeam Biblia. Ea vorbea despre Isus! Totuși, încă era o bună parte din Biblie care îmi rămânea întunecată. În 1818 sau 1819, pe când stăteam de vorbă cu un prieten pe care îl vizitam și care mă cunoscuse și mă auzise vorbind pe când eram deist, el m-a întrebat, într-un fel destul de semnificativ: «Ce crezi despre textul acesta și despre acela?» făcând referire la vechile texte împotriva cărora ridicasem obiecții pe când eram deist. Am înțeles ce urmărea și am răspuns: —Dacă îmi vei da timp, îți voi spune ce înseamnă. «Cât timp vrei?» Nu știu, am răspuns, dar îți voi spune, căci nu puteam crede că Dumnezeu a dat o revelație care să nu poată fi înțeleasă. Atunci m-am hotărât să-mi studiez Biblia, crezând că puteam afla ce a vrut să spună Duhul Sfânt. Dar, de îndată ce luasem această hotărâre, mi-a venit gândul: «Să presupunem că vei găsi un pasaj pe care nu-l poți înțelege; ce vei face?» Atunci mi-a venit în minte acest mod de a studia Biblia: —Voi lua cuvintele unor astfel de pasaje, le voi urmări prin întreaga Biblie și, în felul acesta, le voi afla înțelesul. Aveam Concordanța lui Cruden, care, după părerea mea, este cea mai bună din lume; așa că am luat-o pe aceasta și Biblia mea, m-am așezat la birou și n-am citit nimic altceva, în afară de puțin din ziare, căci eram hotărât să știu ce înseamnă Biblia mea. Apollos Hale, The Second Advent Manual, 65.”

Miller’s jewels were not simply recognized by his method of study, but also by direct revelation from God.

Bijuteriile lui Miller nu au fost doar recunoscute prin metoda sa de studiu, ci și prin revelație directă de la Dumnezeu.

> “God sent His angel to move upon the heart of a farmer who had not believed the Bible, to lead him to search the prophecies. Angels of God repeatedly visited that chosen one, to guide his mind and open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people. The commencement of the chain of truth was given to him, and he was led on to search for link after link, until he looked with wonder and admiration upon the Word of God. He saw there a perfect chain of truth. That Word which he had regarded as uninspired now opened before his vision in its beauty and glory. He saw that one portion of Scripture explains another, and when one passage was closed to his understanding, he found in another part of the Word that which explained it. He regarded the sacred Word of God with joy and with the deepest respect and awe.” Early Writings, 230.

> „Dumnezeu a trimis îngerul Său să miște inima unui fermier care nu crezuse Biblia, pentru a-l conduce să cerceteze profețiile. Îngerii lui Dumnezeu l-au vizitat în repetate rânduri pe acel ales, pentru a-i călăuzi mintea și a-i deschide înțelegerii profeții care fuseseră mereu întunecate pentru poporul lui Dumnezeu. Lui i-a fost dat începutul lanțului adevărului și a fost condus mai departe să caute verigă după verigă, până când a privit cu uimire și admirație Cuvântul lui Dumnezeu. A văzut acolo un lanț desăvârșit al adevărului. Cuvântul acela, pe care îl socotise neinspirat, i s-a deschis acum înaintea privirii în frumusețea și slava sa. A văzut că o parte a Scripturii o explică pe alta și, când un pasaj era închis înțelegerii sale, a găsit într-o altă parte a Cuvântului ceea ce îl explica. El a privit Cuvântul cel sfânt al lui Dumnezeu cu bucurie și cu cel mai adânc respect și cea mai profundă teamă sfântă.” Early Writings, 230.

When Sister White states that “God sent His angel” to Miller, it is identifying that Gabriel was the angel sent to Miller, for “His angel,” is a term assigned to Gabriel.

Când sora White afirmă că „Dumnezeu L-a trimis pe îngerul Său” la Miller, aceasta arată că Gabriel a fost îngerul trimis la Miller, căci „îngerul Său” este o denumire atribuită lui Gabriel.

> “The words of the angel, ‘I am Gabriel, that stand in the presence of God,’ show that he holds a position of high honor in the heavenly courts. When he came with a message to Daniel, he said, ‘There is none that holdeth with me in these things, but Michael [Christ] your Prince.’ Daniel 10:21. Of Gabriel the Saviour speaks in the Revelation, saying that ‘He sent and signified it by His angel unto His servant John.’ Revelation 1:1.” The Desire of Ages, 99.

> „Cuvintele îngerului: «Eu sunt Gabriel, care stau în prezența lui Dumnezeu», arată că el ocupă o poziție de înaltă onoare în curțile cerești. Când a venit cu un mesaj la Daniel, el a spus: «Nimeni nu mă sprijină în aceste lucruri, în afară de Mihail [Hristos], Prințul vostru.» Daniel 10:21. Despre Gabriel, Mântuitorul vorbește în Apocalipsa, spunând că «A trimis-o și a făcut-o cunoscută prin îngerul Său robului Său Ioan.» Apocalipsa 1:1.” Hristos, Lumina lumii, 99.

Gabriel and the other angels were sent to guide Miller’s mind and “open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people.” His message was not simply developed through his method of study, but also by divine revelation. The very method he employed to study the Bible had come into his mind. When God brings truth to our mind, it is divine revelation as opposed to arriving at truth through the process of rightly dividing the Bible. Miller did both, but divine revelation had to be part of how Miller came to understand the subject of “the daily.”

Gabriel en de andere engelen werden gezonden om Millers denken te leiden en “profetieën die voor Gods volk steeds duister waren geweest, voor zijn verstand te openen.” Zijn boodschap werd niet enkel ontwikkeld door zijn studiemethode, maar ook door goddelijke openbaring. Juist de methode die hij gebruikte om de Bijbel te bestuderen, was in zijn geest gekomen. Wanneer God waarheid in ons denken brengt, is dat goddelijke openbaring, in tegenstelling tot het komen tot waarheid door het proces van het recht verdelen van de Bijbel. Miller deed beide, maar goddelijke openbaring moest deel uitmaken van de wijze waarop Miller het onderwerp van “het dagelijkse” leerde verstaan.

Miller would not have recognized the gender oscillation of Daniel chapter eight, verses nine through twelve, for all he had was the Bible and a concordance that is void of any information concerning the biblical languages. He would not have seen the distinction between “sur” and “rum” which are both translated as “take away.” He would not have seen the distinction between “miqdash” and “qodesh” which are both translated as “sanctuary.”

Miller n-ar fi recunoscut oscilația de gen din Daniel, capitolul opt, versetele nouă până la doisprezece, căci tot ceea ce avea la dispoziție era Biblia și o concordanță lipsită de orice informație privitoare la limbile biblice. El nu ar fi văzut deosebirea dintre „sur” și „rum”, care sunt amândouă traduse prin „a îndepărta”. El nu ar fi văzut deosebirea dintre „miqdash” și „qodesh”, care sunt amândouă traduse prin „sanctuar”.

He would not have seen the truth of the word “tamid” that is found one hundred and four times in the Bible. The truth he could not have seen (which is also the truth that he did see), was that of the one hundred and four times that the Hebrew word “tamid” is used in the Bible, only in the book of Daniel is the Hebrew word “tamid” used as a noun. “Tamid” is the Hebrew word that means “continual”, and is translated as “the daily” in the book of Daniel.

El nu ar fi văzut adevărul cuvântului „tamid”, care se găsește de o sută patru ori în Biblie. Adevărul pe care nu l-ar fi putut vedea (care este, de asemenea, adevărul pe care l-a văzut) era acela că, dintre cele o sută patru dăți în care cuvântul ebraic „tamid” este folosit în Biblie, numai în cartea lui Daniel cuvântul ebraic „tamid” este folosit ca substantiv. „Tamid” este cuvântul ebraic care înseamnă „continuu” și este tradus prin „jertfa necurmată” în cartea lui Daniel.

Only in the book of Daniel is the word used as a noun, and the other ninety-nine times it is used as an adverb. For this reason, when the translators of the King James Bible were confronted with Daniel using the word five times as a noun, when all the other writers of the Bible used the word ninety-nine times as an adverb, they were forced by the weight of evidence to correct Daniel’s use of the word as a noun. In order to correct Daniel, they added the word “sacrifice” to the Word, and thus turned a noun into an adverb. And then in order to correct the translators, Ellen White was inspired to record that she, “saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry.”

Numai în cartea lui Daniel cuvântul este folosit ca substantiv, iar în celelalte nouăzeci și nouă de cazuri este folosit ca adverb. Din acest motiv, când traducătorii Bibliei King James s-au confruntat cu faptul că Daniel folosea cuvântul de cinci ori ca substantiv, în timp ce toți ceilalți autori ai Bibliei îl foloseau de nouăzeci și nouă de ori ca adverb, ei au fost constrânși de greutatea dovezilor să corecteze folosirea de către Daniel a cuvântului ca substantiv. Pentru a-l corecta pe Daniel, ei au adăugat cuvântul „sacrifice” la Cuvânt și astfel au transformat un substantiv într-un adverb. Iar apoi, pentru a-i corecta pe traducători, Ellen White a fost inspirată să consemneze că ea „a văzut, în legătură cu ‘Daily,’ că termenul ‘sacrifice’ a fost adăugat prin înțelepciunea omenească și nu aparține textului; și că Domnul a dat înțelegerea corectă asupra lui acelora care au dat strigătul ceasului judecății.”

Miller, by his own testimony, was seeking to understand “the daily,” which he ultimately did in 2 Thessalonians. But also, by his own testimony, when seeking to understand a word, he would consider every place the word was used, and the word is used ninety-nine other times in the Bible. Yet his testimony of “the daily,” is that he found it nowhere but in the book of Daniel, when he stated, “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel.” Miller was led to the jewels not alone by his method of study, but also by divine revelation that was given to him through the ministry of angels.

Miller, potrivit propriei sale mărturii, căuta să înțeleagă „jertfa necurmată”, lucru pe care în cele din urmă l-a făcut în 2 Tesaloniceni. Dar tot potrivit propriei sale mărturii, atunci când căuta să înțeleagă un cuvânt, el lua în considerare fiecare loc în care acel cuvânt era folosit, iar cuvântul este folosit de alte nouăzeci și nouă de ori în Biblie. Totuși, mărturia sa cu privire la „jertfa necurmată” este că nu a găsit-o nicăieri în afară de cartea lui Daniel, când a declarat: „Am continuat să citesc și n-am putut găsi niciun alt caz în care acesta [jertfa necurmată] să fie întâlnit, decât în Daniel.” Miller a fost condus la nestemate nu numai prin metoda sa de studiu, ci și prin descoperirea divină care i-a fost dată prin slujirea îngerilor.

This is why his understanding of “the daily,” was correct, but limited. He could not recognize that of the five times “the daily” is referenced in the book of Daniel, that one of the three times “the daily” is “taken away,” represented a different meaning than the other two times. One time “the daily” is used with the Hebrew word “rum” and the other two times it is used with the Hebrew word “sur”. Both words are translated as take away, but “rum” in Daniel chapter eight, verse eleven means “to lift up and exalt”, and in chapter eleven, verse thirty-one, and chapter twelve, verse eleven, the word “sur” means “to remove”.

De aceea, înțelegerea lui cu privire la „necurmatul” era corectă, dar limitată. El nu putea recunoaște că, dintre cele cinci dăți în care „necurmatul” este menționat în cartea lui Daniel, una dintre cele trei dăți în care „necurmatul” este „luat” reprezenta un înțeles diferit de celelalte două dăți. O dată, „necurmatul” este folosit împreună cu cuvântul ebraic „rum”, iar celelalte două dăți este folosit împreună cu cuvântul ebraic „sur”. Ambele cuvinte sunt traduse prin „a lua”, dar „rum”, în Daniel capitolul opt, versetul unsprezece, înseamnă „a înălța și a preamări”, iar în capitolul unsprezece, versetul treizeci și unu, și în capitolul doisprezece, versetul unsprezece, cuvântul „sur” înseamnă „a îndepărta”.

The theologians that eat and drink the Babylonian diet, argue that whether you remove a thing or whenever you lift up a thing, they both represent a type of removal, so both words are to be understood as possessing the same meaning. They argue that the three times “the daily,” is “taken away” always means to remove, and in doing so, they identify that Daniel was careless in his choice of words. They do not openly say that, but by inference they teach that Daniel should have used the word “sur” in all three occurrences, for according to the theologians he supposedly meant the same thing each time “the daily” was “taken away.”

ଭବିଷ୍ୟବକ୍ତାତ୍ମକ ବାବିଲୋନୀୟ ଆହାର ଗ୍ରହଣ କରୁଥିବା ଧର୍ମତତ୍ତ୍ୱବିଦ୍ମାନେ ଯୁକ୍ତି କରନ୍ତି ଯେ, ତୁମେ କୌଣସି ବସ୍ତୁକୁ ଅପସାରଣ କର କିମ୍ବା କୌଣସି ବସ୍ତୁକୁ ଉପରକୁ ଉଠାଅ, ଉଭୟେ ଅପସାରଣର ଏକ ପ୍ରକାରକୁ ସୂଚାଏ; ଏହିପରି, ଦୁଇଟି ଶବ୍ଦକୁ ଏକେଇ ଅର୍ଥବୋଧକ ଭାବେ ବୁଝିବା ଉଚିତ। ସେମାନେ ଯୁକ୍ତି କରନ୍ତି ଯେ, “the daily” ବିଷୟରେ ତିନୋଟି ସମୟରେ “taken away” ସଦା ଅପସାରଣର ଅର୍ଥ ହିଁ ବୋଝାଏ, ଏବଂ ଏହିପରି କରି ସେମାନେ ଦର୍ଶାନ୍ତି ଯେ ଦାନିଏଲ୍ ତାଙ୍କର ଶବ୍ଦଚୟନରେ ଅସାବଧାନ ଥିଲେ। ସେମାନେ ଏହାକୁ ପ୍ରକାଶ୍ୟରେ କହୁନ୍ତି ନାହିଁ, କିନ୍ତୁ ନିହିତାର୍ଥରେ ସେମାନେ ଏହାହିଁ ଶିଖାନ୍ତି ଯେ, ଦାନିଏଲ୍ ତିନୋଟି ଉଲ୍ଲେଖରେ “sur” ଶବ୍ଦଟିହିଁ ବ୍ୟବହାର କରିବା ଉଚିତ ଥିଲା; କାରଣ ଧର୍ମତତ୍ତ୍ୱବିଦ୍ମାନଙ୍କ ମତାନୁସାରେ, ପ୍ରତିଥର “the daily” “taken away” ହେବାବେଳେ ସେ ନିହାତି ଏକେଇ ଅର୍ଥକୁ ବ୍ୟକ୍ତ କରିବାକୁ ଚାହାଁଥିଲେ।

They do the same thing with the words “miqdash” and “qodesh” which are both translated as “sanctuary,” in verses eleven through fourteen of chapter eight. In each reference of “sanctuary” in those four verses, they insist they all represent God’s sanctuary. By inference again, Daniel should have simply used “qodesh” in all three references, and not used “miqdash” in verse eleven. Miller would not have recognized the distinction between those words, but the modern theologians do, and when they do, they insist that no distinction should be acknowledged. Yet Miller, who did not recognize the distinctions between the words, came to the opposite understanding of the modern theologians.

Ei fac același lucru și cu cuvintele „miqdash” și „qodesh”, care sunt amândouă traduse prin „sanctuar”, în versetele unsprezece până la paisprezece din capitolul opt. În fiecare ocurență a termenului „sanctuar” din acele patru versete, ei susțin că toate îl reprezintă pe sanctuarul lui Dumnezeu. Din nou, prin inferență, Daniel ar fi trebuit pur și simplu să folosească „qodesh” în toate cele trei referințe și să nu fi folosit „miqdash” în versetul unsprezece. Miller nu ar fi recunoscut distincția dintre acele cuvinte, însă teologii moderni o recunosc și, când o fac, insistă că nu ar trebui admisă nicio distincție. Totuși, Miller, care nu a recunoscut distincțiile dintre cuvinte, a ajuns la o înțelegere opusă celei a teologilor moderni.

The reality is that Daniel was an extremely careful writer, who knew the Hebrew language and was judged as ten times smarter than all the other wise men of Babylon who were very smart men in their society in their own right. If anyone knew the proper usage of the Hebrew language, and how it was to be correctly represented in that particular history, it was Daniel. If Daniel employed different words, it was because they were meant to convey different meanings, which he purposely sought to represent. When Daniel’s distinct use of the words that are translated as “sanctuary” or as “take away” are acknowledged, they uphold Miller’s understanding of “the daily,” which was recognized by Miller in the very passage where Paul identifies that those who hate truth are destined to receive strong delusion.

Veritatea este că Daniel a fost un autor de o extremă grijă, care cunoștea limba ebraică și a fost socotit de zece ori mai înțelept decât toți ceilalți înțelepți ai Babilonului, oameni foarte inteligenți în propria lor societate și în dreptul lor propriu. Dacă cineva cunoștea întrebuințarea corectă a limbii ebraice și felul în care aceasta trebuia redată corect în acea istorie anume, acela era Daniel. Dacă Daniel a folosit cuvinte diferite, aceasta se datora faptului că ele erau menite să transmită înțelesuri diferite, pe care el a căutat în mod intenționat să le reprezinte. Când este recunoscută folosirea distinctă de către Daniel a cuvintelor traduse prin „sanctuar” sau prin „a lua”, ele susțin înțelegerea lui Miller cu privire la „necurmatul”, pe care Miller a recunoscut-o chiar în pasajul în care Pavel identifică faptul că aceia care urăsc adevărul sunt sortiți să primească o lucrare puternică de rătăcire.

Those who hate the truth and believe the lie which produces strong delusion, are also represented as the drunkards of Ephraim, who are represented in two classes. One class is the learned leadership and the other class is the unlearned laity who will only hear what the learned teach them. They are those who hide beneath lies, and who make a covenant with death. They are those whose soul is lifted up in Habakkuk two, and they are the foolish virgins of Matthew twenty-five. They are those who reject the foundational truths of Miller’s dream, which shine ten times brighter at the end (representing the tenth and final test for modern Israel), as typified by the tenth and final test for ancient Israel.

Cei care urăsc adevărul și cred minciuna care produce o puternică amăgire sunt, de asemenea, reprezentați ca bețivii lui Efraim, care sunt înfățișați în două clase. O clasă este conducerea învățată, iar cealaltă clasă este laicatul neînvățat, care nu va auzi decât ceea ce îi învață cei învățați. Ei sunt aceia care se ascund sub minciuni și care fac un legământ cu moartea. Ei sunt aceia al căror suflet se înalță în Habacuc doi și ei sunt fecioarele nechibzuite din Matei douăzeci și cinci. Ei sunt aceia care resping adevărurile fundamentale ale visului lui Miller, care strălucesc de zece ori mai puternic la sfârșit (reprezentând a zecea și ultima probă pentru Israelul modern), așa cum este prefigurat prin a zecea și ultima probă pentru Israelul antic.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> And the Lord said unto Moses, How long will this people provoke me? and how long will it be ere they believe me, for all the signs which I have shewed among them? I will smite them with the pestilence, and disinherit them, and will make of thee a greater nation and mightier than they. And Moses said unto the Lord, Then the Egyptians shall hear it, (for thou broughtest up this people in thy might from among them) And they will tell it to the inhabitants of this land: for they have heard that thou Lord art among this people, that thou Lord art seen face to face, and that thy cloud standeth over them, and that thou goest before them, by day time in a pillar of a cloud, and in a pillar of fire by night. Now if thou shalt kill all this people as one man, then the nations which have heard the fame of thee will speak, saying, Because the Lord was not able to bring this people into the land which he sware unto them, therefore he hath slain them in the wilderness. And now, I beseech thee, let the power of my Lord be great, according as thou hast spoken, saying, The Lord is longsuffering, and of great mercy, forgiving iniquity and transgression, and by no means clearing the guilty, visiting the iniquity of the fathers upon the children unto the third and fourth generation. Pardon, I beseech thee, the iniquity of this people according unto the greatness of thy mercy, and as thou hast forgiven this people, from Egypt even until now. And the Lord said, I have pardoned according to thy word: But as truly as I live, all the earth shall be filled with the glory of the Lord. Because all those men which have seen my glory, and my miracles, which I did in Egypt and in the wilderness, and have tempted me now these ten times, and have not hearkened to my voice; Surely they shall not see the land which I sware unto their fathers, neither shall any of them that provoked me see it: But my servant Caleb, because he had another spirit with him, and hath followed me fully, him will I bring into the land whereinto he went; and his seed shall possess it. Numbers 14:11–24.

> Și Domnul a zis către Moise: „Până când Mă va provoca poporul acesta? Și până când nu Mă vor crede, în ciuda tuturor semnelor pe care le-am arătat în mijlocul lor? Îi voi lovi cu ciumă și-i voi lipsi de moștenire, iar din tine voi face un neam mai mare și mai puternic decât ei.” Iar Moise a zis către Domnul: „Atunci egiptenii vor auzi, căci Tu ai scos pe poporul acesta din mijlocul lor prin puterea Ta, și vor spune locuitorilor acestei țări; fiindcă au auzit că Tu, Doamne, ești în mijlocul acestui popor, că Tu, Doamne, Te arăți față către față și că norul Tău stă deasupra lor, iar Tu mergi înaintea lor ziua într-un stâlp de nor și noaptea într-un stâlp de foc. Acum, dacă vei nimici tot poporul acesta ca pe un singur om, atunci neamurile care au auzit faima Ta vor vorbi, zicând: Pentru că Domnul n-a fost în stare să aducă poporul acesta în țara pe care le-a jurat-o, de aceea i-a omorât în pustiu. Și acum, Te rog, să se arate mare puterea Domnului meu, după cum ai vorbit, zicând: Domnul este îndelung-răbdător și de mare milă, iertând nelegiuirea și fărădelegea, dar nicidecum nu socotește pe cel vinovat drept nevinovat, cercetând nelegiuirea părinților asupra copiilor până la al treilea și al patrulea neam. Iartă, Te rog, nelegiuirea poporului acestuia după mărimea milei Tale, așa cum ai iertat poporul acesta din Egipt și până acum.” Și Domnul a zis: „Am iertat după cuvântul tău; dar, pe cât este de adevărat că Eu sunt viu, tot pământul va fi umplut de slava Domnului. Căci toți bărbații aceia care au văzut slava Mea și semnele Mele pe care le-am făcut în Egipt și în pustiu, și M-au ispitit acum de zece ori și n-au ascultat de glasul Meu, cu siguranță nu vor vedea țara pe care am jurat-o părinților lor; niciunul dintre cei care M-au provocat n-o va vedea. Dar pe robul Meu Caleb, pentru că a avut cu el un alt duh și M-a urmat pe deplin, îl voi aduce în țara în care a intrat, iar sămânța lui o va stăpâni.” Numeri 14:11–24.

Back to Articles