Article

# Rome Establishes the Vision - Number Four

Roma întemeiază viziunea — Numărul patru

Reviving Old Controversies: The Battle Over Prophetic Interpretation in Adventism

Reînvierea vechilor controverse: lupta pentru interpretarea profetică în adventism

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We have been forewarned that “old controversies” would be revived in the last days.

Ni s-a avertizat dinainte că „vechile controverse” vor fi reaprinse în zilele din urmă.

> “In history and prophecy the Word of God portrays the long continued conflict between truth and error. That conflict is yet in progress. Those things which have been, will be repeated. Old controversies will be revived, and new theories will be continually arising.” Selected Messages, book 2, 109.

> „În istorie și în profeție, Cuvântul lui Dumnezeu înfățișează conflictul îndelungat dintre adevăr și rătăcire. Acest conflict este încă în desfășurare. Lucrurile care au fost se vor repeta. Vechile controverse vor fi reînviate, iar teorii noi vor apărea neîncetat.” Selected Messages, book 2, 109.

Invariably those old controversies were a satanic attempt to undermine the role of Modern Rome, for it is papal Rome of the last days who establishes the vision. There are several examples of this fact in the history of Adventism. The first was the controversy between the Protestants and the Millerites as represented upon the 1843 pioneer chart. The only reference on the sacred 1843 pioneer chart, which “was directed by the Lord and should not be altered,” that was not a direct reference to a prophetic truth of God’s word, was the representation of the controversy of the Millerites with the Protestants of that period. The Protestants identified the “robbers of thy people” of Daniel chapter eleven, verse fourteen as Antiochus Epiphanes, while the Millerites knew it was Rome.

ਮੁੜ ਮੁੜ ਉਹ ਪੁਰਾਣੇ ਵਿਵਾਦ ਸ਼ੈਤਾਨੀ ਕੋਸ਼ਿਸ਼ ਸਨ, ਜਿਨ੍ਹਾਂ ਦਾ ਉਦੇਸ਼ ਆਧੁਨਿਕ ਰੋਮ ਦੀ ਭੂਮਿਕਾ ਨੂੰ ਕਮਜ਼ੋਰ ਕਰਨਾ ਸੀ, ਕਿਉਂਕਿ ਅੰਤ ਦੇ ਦਿਨਾਂ ਦੀ ਪਾਪਾਈ ਰੋਮ ਹੀ ਉਹ ਹੈ ਜੋ ਦਰਸ਼ਨ ਨੂੰ ਸਥਾਪਿਤ ਕਰਦੀ ਹੈ। ਐਡਵੈਂਟਵਾਦ ਦੇ ਇਤਿਹਾਸ ਵਿੱਚ ਇਸ ਤੱਥ ਦੇ ਕਈ ਉਦਾਹਰਨਾਂ ਹਨ। ਪਹਿਲਾ ਉਦਾਹਰਨ ਪ੍ਰੋਟੈਸਟੈਂਟਾਂ ਅਤੇ ਮਿਲਰਾਈਟਾਂ ਦੇ ਵਿਚਕਾਰ ਦਾ ਵਿਵਾਦ ਸੀ, ਜਿਵੇਂ ਕਿ 1843 ਦੇ ਅਗਵਾਈ ਚਾਰਟ ਉੱਤੇ ਦਰਸਾਇਆ ਗਿਆ ਹੈ। ਪਵਿੱਤਰ 1843 ਅਗਵਾਈ ਚਾਰਟ ਉੱਤੇ, ਜਿਸ ਨੂੰ “ਪ੍ਰਭੂ ਵੱਲੋਂ ਦਿਸ਼ਾ ਦਿੱਤੀ ਗਈ ਸੀ ਅਤੇ ਜਿਸ ਵਿੱਚ ਕੋਈ ਤਬਦੀਲੀ ਨਹੀਂ ਕੀਤੀ ਜਾਣੀ ਚਾਹੀਦੀ,” ਕੇਵਲ ਇੱਕ ਹੀ ਐਸਾ ਉਲੇਖ ਸੀ ਜੋ ਪਰਮੇਸ਼ੁਰ ਦੇ ਬਚਨ ਦੀ ਕਿਸੇ ਭਵਿੱਖਬਾਣੀਕ ਸੱਚਾਈ ਦਾ ਸਿੱਧਾ ਉਲੇਖ ਨਹੀਂ ਸੀ, ਅਤੇ ਉਹ ਉਸ ਸਮੇਂ ਦੇ ਪ੍ਰੋਟੈਸਟੈਂਟਾਂ ਨਾਲ ਮਿਲਰਾਈਟਾਂ ਦੇ ਵਿਵਾਦ ਦਾ ਪ੍ਰਤੀਨਿਧਿਤਵ ਸੀ। ਪ੍ਰੋਟੈਸਟੈਂਟਾਂ ਨੇ ਦਾਨੀਏਲ ਅਧਿਆਇ ਗਿਆਰਾਂ, ਆਯਤ ਚੌਦਾਂ ਵਿੱਚ ਦਿੱਤੇ “ਤੇਰੇ ਲੋਕਾਂ ਦੇ ਲੁਟੇਰੇ” ਦੀ ਪਹਿਚਾਣ ਐਂਟੀਓਕਸ ਐਪਿਫੇਨੇਸ ਵਜੋਂ ਕੀਤੀ, ਜਦਕਿ ਮਿਲਰਾਈਟ ਜਾਣਦੇ ਸਨ ਕਿ ਉਹ ਰੋਮ ਸੀ।

> “164 Death of Antiochus Epiphanes, who of course, stood not up against the Prince of Princes, as he had been 164 yrs. dead before the Prince of Princes was born.” 1843 Pioneer Chart.

> „164 Moartea lui Antioh Epifanul, care, desigur, nu s-a ridicat împotriva Domnului domnilor, întrucât murise de 164 de ani înainte ca Domnul domnilor să Se fi născut.” 1843 Pioneer Chart.

Thereafter there was the controversy between James White and Uriah Smith over the correct identification of the “king of the north” in Daniel chapter eleven. James was correct in identifying the “king of the north” in the final verses of Daniel eleven as papal Rome, or as I call it modern Rome. Smith argued the “king of the north” of Daniel chapter eleven, verse thirty-six was atheistic France.

Apoi a urmat controversa dintre James White și Uriah Smith cu privire la identificarea corectă a „împăratului de la miazănoapte” din capitolul unsprezece al cărții Daniel. James a avut dreptate identificând „împăratul de la miazănoapte” din versetele finale ale lui Daniel unsprezece ca fiind Roma papală, sau, cum o numesc eu, Roma modernă. Smith susținea că „împăratul de la miazănoapte” din Daniel capitolul unsprezece, versetul treizeci și șase, era Franța atee.

> “VERSE 36. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvelous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished; for that that is determined shall be done.

> „VERS 36. Și împăratul va face după voia sa; și se va înălța pe sine și se va mări pe sine mai presus de orice dumnezeu și va rosti lucruri nemaiauzite împotriva Dumnezeului dumnezeilor și va propăși până se va împlini mânia; căci ceea ce este hotărât se va face.

> “The king here introduced cannot denote the same power which was last noticed; namely, the papal power; for the specifications will not hold good if applied to that power.” Uriah Smith, Daniel and Revelation, 292.

> „Regele introdus aici nu poate desemna aceeași putere care a fost menționată ultima dată; și anume, puterea papală; căci specificațiile nu se vor dovedi valabile dacă sunt aplicate acelei puteri.” Uriah Smith, Daniel and Revelation, 292.

Smith inserted his own “private interpretation” when he stated, “The king here introduced cannot denote the same power which was last noticed; namely, the papal power; for the specifications will not hold good if applied to that power.” God’s word never fails, and it is grammatically incorrect to use a human proposition to deny the clear grammatical structure of the passage. The verse says “and the king” which demands that the king being identified is the same king represented in the previous passage. There is no evidence of a new king, and Smith affirms the “same power which was last noticed” was the “papal power.” He acknowledges in his book that from verse thirty-one through verse thirty-five is the papal power, and with no grammatical evidence identifying a new king in verse thirty-six, he simply argues that the verses following verse thirty-five do not represent the prophetic characteristics of the papal power. He therefore inserts his opinion about France.

Smith a introdus propria sa „interpretare particulară” când a afirmat: „Împăratul introdus aici nu poate desemna aceeași putere care a fost menționată ultima dată; și anume, puterea papală; căci specificațiile nu se vor potrivi dacă sunt aplicate acelei puteri.” Cuvântul lui Dumnezeu nu dă niciodată greș și este incorect din punct de vedere gramatical să se folosească o propoziție omenească pentru a nega structura gramaticală clară a pasajului. Versetul spune „și împăratul”, ceea ce cere ca împăratul astfel identificat să fie același împărat reprezentat în pasajul anterior. Nu există nicio dovadă a unui împărat nou, iar Smith afirmă că „aceeași putere care a fost menționată ultima dată” era „puterea papală”. El recunoaște în cartea sa că de la versetul treizeci și unu până la versetul treizeci și cinci este vorba despre puterea papală, iar, neavând nicio dovadă gramaticală care să identifice un împărat nou în versetul treizeci și șase, el susține pur și simplu că versetele care urmează după versetul treizeci și cinci nu reprezintă caracteristicile profetice ale puterii papale. Prin urmare, el își introduce opinia despre Franța.

When Smith addresses verse forty, the faulty prophetic platform he has erected with his private interpretation forces him to identify a three way war, that by his conjectures identifies the king of the south as Egypt, who in the verse “pushes” against France, and Turkey he identifies as the king of the north who also comes against France. That added human interpretation builds a prophetic model that has Smith identifying a literal Armageddon, where Turkey marches to Jerusalem, marking the close of human probation as Michael stands up. Many books in Adventism’s history have been written correctly identifying the fallacy of such an application.

Atunci când Smith abordează versetul patruzeci, platforma profetică greșită pe care a ridicat-o prin interpretarea sa particulară îl constrânge să identifice un război în trei direcții, care, prin presupunerile lui, îl identifică pe împăratul de la miazăzi ca fiind Egiptul, care în verset „se împunge” cu Franța, iar Turcia o identifică drept împăratul de la miazănoapte, care de asemenea vine împotriva Franței. Acea interpretare omenească adăugată construiește un model profetic care îl face pe Smith să identifice un Armaghedon literal, în care Turcia mărșăluiește spre Ierusalim, marcând încheierea timpului de probă al omenirii atunci când Mihail Se ridică. Multe cărți din istoria adventismului au fost scrise, identificând în mod corect eroarea unei asemenea aplicări.

It is not the purpose of this article to address the fruits of Uriah Smith’s private interpretation, but simply to identify the controversy that ensued when he began to promote his private interpretation, for as James White opposed his fallacious view it became another line of controversy in Adventism where the correct identification of Rome was attacked by a false application.

Scopul acestui articol nu este de a trata roadele interpretării personale a lui Uriah Smith, ci pur și simplu de a identifica controversa care a urmat atunci când el a început să-și promoveze interpretarea personală; căci, pe măsură ce James White s-a opus concepției sale eronate, aceasta a devenit o altă linie de controversă în adventism, în care identificarea corectă a Romei a fost atacată printr-o aplicare falsă.

There was also the long-drawn-out controversy over “the daily” in the book of Daniel, when Laodicean Adventism adopted the apostate Protestant view identifying “the daily” in the book of Daniel as Christ’s sanctuary ministry, in contradiction to the established foundational truth that “the daily” was a symbol of pagan Rome.

A mai existat și controversa îndelungată cu privire la „necurmata” din cartea lui Daniel, când adventismul laodicean a adoptat concepția protestantă apostată, identificând „necurmata” din cartea lui Daniel cu slujirea lui Hristos în sanctuar, în contradicție cu adevărul fundamental statornicit că „necurmata” era un simbol al Romei păgâne.

> “Then I saw in relation to the ‘daily’ (Daniel 8:12) that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘daily’; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.” Early Writings, 74.

> „Apoi am văzut, în legătură cu «necurmata» (Daniel 8:12), că cuvântul «jertfă» a fost adăugat prin înțelepciunea omenească și nu aparține textului, și că Domnul a dat înțelegerea corectă a acestuia acelora care au vestit strigătul ceasului judecății. Când exista unitate, înainte de 1844, aproape toți erau uniți în privința înțelegerii corecte a «necurmatei»; dar, în confuzia de după 1844, au fost adoptate alte păreri, iar întunericul și confuzia au urmat. Timpul nu a mai fost o probă din 1844 și nu va mai fi niciodată o probă.” Early Writings, 74.

At the time of the end, in 1989, when the last six verses of Daniel eleven were unsealed, the king of the north was then recognized to be papal Rome, just as James White previously identified in his controversy with Uriah Smith. White had applied the methodology of “line upon line” as he addressed Smith’s fallacy. White argued if the last power represented in Daniel two, and the last power represented in Daniel seven, and the last power represented in Daniel eight were all Rome, then upon three lines of witnesses the power who comes to his end in Daniel eleven is Rome, not Smith’s claim that it is Turkey.

În vremea sfârșitului, în 1989, când ultimele șase versete din Daniel unsprezece au fost desigilate, împăratul de la miazănoapte a fost atunci recunoscut ca fiind Roma papală, exact așa cum identificase anterior James White în controversa sa cu Uriah Smith. White aplicase metodologia „linie peste linie” atunci când a abordat sofismul lui Smith. White a susținut că, dacă ultima putere reprezentată în Daniel doi, și ultima putere reprezentată în Daniel șapte, și ultima putere reprezentată în Daniel opt erau toate Roma, atunci, pe temeiul a trei linii de mărturie, puterea care ajunge la sfârșitul ei în Daniel unsprezece este Roma, nu ceea ce pretindea Smith, și anume că ar fi Turcia.

The prophetic movement of the third angel which began in 1989, was confronted shortly after September 11, 2001 with a controversy over Joel chapter one. Within the first five verses, two witnesses, first of generations, then of insects identify a progressive destruction brought upon Adventism by Rome. The “drunkards” in prophecy according to Isaiah are the “scornful men which rule Jerusalem.” They awake in the fourth and final generation. The progressive destruction is a spiritual destruction for it is addressing Jerusalem of the last days, and from the rebellion of 1863 onward the Laodicean Seventh-day Adventists progressively imbibed in the doctrines of Rome.

Mișcarea profetică a celui de-al treilea înger, care a început în 1989, s-a confruntat la scurt timp după 11 septembrie 2001 cu o controversă privitoare la capitolul întâi din Ioel. În primele cinci versete, doi martori — mai întâi generațiile, apoi insectele — identifică o distrugere progresivă adusă asupra adventismului de către Roma. „Bețivii” din profeție, potrivit lui Isaia, sunt „batjocoritorii care cârmuiesc Ierusalimul”. Ei se trezesc în a patra și ultima generație. Distrugerea progresivă este o distrugere spirituală, căci ea se adresează Ierusalimului zilelor de pe urmă, iar din vremea răzvrătirii din 1863 încoace, adventiștii de ziua a șaptea laodiceeni au absorbit în mod progresiv doctrinele Romei.

> The word of the Lord that came to Joel the son of Pethuel. Hear this, ye old men, and give ear, all ye inhabitants of the land. Hath this been in your days, or even in the days of your fathers? Tell ye your children of it, and let your children tell their children, and their children another generation. That which the palmerworm hath left hath the locust eaten; and that which the locust hath left hath the cankerworm eaten; and that which the cankerworm hath left hath the caterpillar eaten. Awake, ye drunkards, and weep; and howl, all ye drinkers of wine, because of the new wine, for it is cut off from your mouth. Joel 1:1–5.

> Cuvântul Domnului care a venit către Ioel, fiul lui Petuel. Ascultați aceasta, bătrânilor, și luați aminte, toți locuitorii țării. S-a petrecut așa ceva în zilele voastre sau chiar în zilele părinților voștri? Povestiți copiilor voștri despre aceasta, iar copiii voștri să spună copiilor lor, și copiii lor altei generații. Ce a lăsat lăcusta roaderă a mâncat lăcusta; ce a lăsat lăcusta a mâncat omida; și ce a lăsat omida a mâncat viermele. Treziți-vă, bețivilor, și plângeți; și văitați-vă, toți cei ce beți vin, din pricina mustului, căci v-a fost tăiat de la gură. Ioel 1:1–5.

After the great buildings of New York City came down, it was understood that the latter rain then began to “sprinkle”, and that the controversy of Habakkuk chapter two, that was fulfilled in Millerite history, was once again under way. The controversy was over correct prophetic methodology.

După prăbușirea marilor clădiri ale orașului New York, s-a înțeles că ploaia târzie începuse atunci să „stropească” și că controversa din Habacuc, capitolul doi, care se împlinise în istoria millerită, era din nou în desfășurare. Controversa privea metodologia profetică corectă.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Yea also, because he transgresseth by wine, he is a proud man, neither keepeth at home, who enlargeth his desire as hell, and is as death, and cannot be satisfied, but gathereth unto him all nations, and heapeth unto him all people. Habakkuk 2:1–5.

> Voi sta la locul meu de strajă și mă voi așeza în turn, și voi veghea să văd ce-mi va spune și ce voi răspunde la mustrarea mea. Și Domnul mi-a răspuns și a zis: „Scrie vedenia și fă-o lămurit pe table, pentru ca cel ce o citește să poată alerga. Căci vedenia este încă pentru o vreme hotărâtă, dar la sfârșit va vorbi și nu va minți; chiar dacă zăbovește, așteapt-o, pentru că va veni negreșit, nu va întârzia. Iată, sufletul celui ce se îngâmfă nu este drept în el; dar cel drept va trăi prin credința lui. Da, pentru că păcătuiește prin vin, este un om mândru și nu stă acasă; își lărgește dorința ca Locuința morților, este ca moartea și nu se poate sătura, ci adună la sine toate neamurile și strânge la sine toate popoarele.” Habacuc 2:1–5.

The testing of Habakkuk two typified the testing of the movement of the one hundred and forty-four thousand which began when the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended on September 11, 2001. Then a controversy began between those who stood upon the foundations of Adventism represented upon the 1843 pioneer chart, and those who in Habakkuk transgress “by wine” and who were the “drunkards” of Joel who then “awoke,” only to have the “new wine” cut off from their “mouth.”

Testarea din Habacuc doi a prefigurat testarea mișcării celor o sută patruzeci și patru de mii, care a început când îngerul puternic din Apocalipsa, capitolul optsprezece, a coborât la 11 septembrie 2001. Atunci a început o controversă între cei care stăteau pe temeliile adventismului, reprezentate pe harta pionierilor din 1843, și aceia care, în Habacuc, „calcă legea prin vin” și care erau „bețivii” din Ioel, care atunci „s-au trezit”, numai pentru ca „mustul” să le fie tăiat de la „gură”.

The Hebrew word “reproved” in verse one means “argued with”. The argument given to the Millerite watchmen was represented upon the 1843 pioneer chart which was produced in May of 1842 in fulfillment of these verses. One class who lived by their faith was in controversy over the prophetic present truth message for that period, with another class who transgressed by wine. Those are Joel’s drunkards who awake to find the wine, a symbol of doctrine, is cut off from their mouths. They are Isaiah’s drunkards of Ephraim who rule Jerusalem and are unable to understand the book that is sealed.

Cuvântul ebraic „mustrați” din versetul întâi înseamnă „s-a certat cu”. Argumentul dat străjerilor milleriți a fost reprezentat pe harta-pionier din 1843, care a fost realizată în mai 1842, în împlinirea acestor versete. O clasă, care trăia prin credința ei, era în controversă cu privire la solia profetică a adevărului prezent pentru acea perioadă, cu o altă clasă care călca legea prin vin. Aceștia sunt bețivii lui Ioel, care se trezesc și descoperă că vinul, simbol al doctrinei, le este tăiat de la gură. Ei sunt bețivii lui Efraim din Isaia, care stăpânesc peste Ierusalim și sunt incapabili să înțeleagă cartea care este pecetluită.

> Woe to the crown of pride, to the drunkards of Ephraim, whose glorious beauty is a fading flower, which are on the head of the fat valleys of them that are overcome with wine! Behold, the Lord hath a mighty and strong one, which as a tempest of hail and a destroying storm, as a flood of mighty waters overflowing, shall cast down to the earth with the hand. The crown of pride, the drunkards of Ephraim, shall be trodden under feet. . .. Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. . .. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned. Isaiah 28:1–3, 14; 29:9–12.

> Jale wamunthu wa kunyada, kwa oledzera a Efraimu, amene kukongola kwawo kwa ulemerero kuli duwa lofota, amene ali pamutu pa zigwa zonenepa za iwo amene agonjetsedwa ndi vinyo! Taonani, Ambuye ali naye mmodzi wamphamvu ndi wolimba, amene monga chimphepo cha matalala ndi mkuntho wowononga, monga kusefukira kwa madzi amphamvu osefukira, adzagwetsera pansi ndi dzanja. Korona wa kunyada, oledzera a Efraimu, adzapondedwa pansi pa mapazi.... Imirirani, ndipo ziwani; fuulani, ndipo lirani: aledzera, koma osati ndi vinyo; akuyenda mogwedezeka, koma osati ndi chakumwa champhamvu.... Chifukwa chake imvani mawu a Ambuye, inu anthu onyoza, amene mulamulira anthu awa amene ali mu Yerusalemu. Pakuti Ambuye wakuthirani mzimu wa tulo tatikulu, ndipo watseka maso anu: aneneri ndi olamulira anu, aonekeri wawaphimba. Ndipo masomphenya a zonse akhala kwa inu monga mawu a buku losindikizidwa, limene anthu amapereka kwa munthu wophunzira, nati, Werengani ichi, ndikukupemphani: ndipo iye anena, Sindingathe; pakuti lasindikizidwa: Ndipo bukulo liperekedwa kwa iye amene sanaphunzire, nati, Werengani ichi, ndikukupemphani: ndipo iye anena, Sindinaphunzire. Yesaya 28:1–3, 14; 29:9–12.

The argument of Habakkuk between the drunkards of Ephraim and those who walk by faith in God’s prophetic Word is specifically identified as the argument over correct versus incorrect methodology in Isaiah’s testimony, for Isaiah identifies that it is the methodology of “line upon line” that causes the drunkards to stumble and enter into a covenant of death.

Argumentul din Habacuc dintre bețivii lui Efraim și cei care umblă prin credință în Cuvântul profetic al lui Dumnezeu este identificat în mod specific ca fiind controversa privitoare la metodologia corectă versus cea incorectă în mărturia lui Isaia, căci Isaia arată că tocmai metodologia „linie peste linie” îi face pe bețivi să se poticnească și să intre într-un legământ cu moartea.

> But they also have erred through wine, and through strong drink are out of the way; the priest and the prophet have erred through strong drink, they are swallowed up of wine, they are out of the way through strong drink; they err in vision, they stumble in judgment. For all tables are full of vomit and filthiness, so that there is no place clean. Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts. For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little: For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves. Isaiah 28:7–15.

> Dar şi ei s-au rătăcit din pricina vinului şi, din pricina băuturii tari, s-au abătut din cale; preotul şi prorocul s-au rătăcit din pricina băuturii tari, sunt copleşiţi de vin, s-au abătut din cale din pricina băuturii tari; se înşală în vedenie, se poticnesc în judecată. Căci toate mesele sunt pline de vărsături şi de murdărie, aşa încât nu mai este niciun loc curat. Pe cine să înveţe el cunoştinţa? şi pe cine să facă să înţeleagă învăţătura? Pe cei înţărcaţi de la lapte, pe cei depărtaţi de la sân. Căci poruncă peste poruncă, poruncă peste poruncă; rând peste rând, rând peste rând; aici puţin, şi acolo puţin. Căci cu buze bâlbâitoare şi într-o altă limbă va vorbi el acestui popor. El îi zicea: Iată odihna în care puteţi da odihnă celui obosit; iată locul de înviorare! Dar ei n-au vrut să asculte. Şi cuvântul Domnului le va fi: poruncă peste poruncă, poruncă peste poruncă; rând peste rând, rând peste rând; aici puţin, şi acolo puţin; ca să meargă, şi să cadă pe spate, şi să fie zdrobiţi, prinşi în laţ şi luaţi. De aceea, ascultaţi cuvântul Domnului, oameni batjocoritori, care stăpâniţi peste poporul acesta care este în Ierusalim. Fiindcă aţi zis: „Noi am făcut un legământ cu moartea şi am încheiat o învoială cu Locuinţa morţilor; când va trece urgia năvalnică, nu va ajunge până la noi; căci ne-am făcut din minciună adăpost şi ne-am ascuns sub neadevăr.” Isaia 28:7–15.

Isaiah then identifies what God placed into the controversy of Habakkuk that would bring judgment upon the drunkards, and it was the foundation stone, the “seven times” of Leviticus twenty-six, which was the first time prophecy that Gabriel and the angels led William Miller to understand.

Apoi, Isaia identifică ceea ce Dumnezeu a așezat în controversa din Habacuc, care avea să aducă judecata asupra bețivilor: piatra de temelie, „de șapte ori” din Leviticul 26, care a fost prima profeție de timp pe care Gabriel și îngerii l-au călăuzit pe William Miller să o înțeleagă.

> Therefore thus saith the Lord God, Behold, I lay in Zion for a foundation a stone, a tried stone, a precious corner stone, a sure foundation: he that believeth shall not make haste. Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:16–18.

> De aceea, aşa zice Domnul Dumnezeu: „Iată, pun în Sion o piatră de temelie, o piatră încercată, o piatră unghiulară preţioasă, o temelie sigură: cine crede nu se va grăbi. Voi pune judecata drept măsură şi dreptatea drept cumpănă; grindina va mătura adăpostul minciunii, iar apele vor îneca locul de ascunzătoare. Legământul vostru cu moartea va fi desfiinţat şi învoiala voastră cu Locuinţa morţilor nu va dăinui; când va trece urgia năvalnică, veţi fi călcaţi în picioare de ea.” Isaia 28:16–18.

Shortly after the Lord led His people back to the old paths, beginning on September 11, 2001 there was a group who had been participating in the movement who determined that the four insects of Joel represented Islam of the third Woe. When the methodology of “line upon line” had been opened up to God’s people in that final generation, a key prophetic rule was recognized. That rule is the triple application of prophecy, and the group that determined the four generations of Joel represented Islam of the third Woe, they incorrectly applied the rule of a triple application of prophecy to uphold their incorrect application.

ਮੁੱਹਰੇ ਹੀ, ਜਦੋਂ ਪ੍ਰਭੂ ਨੇ ਆਪਣੇ ਲੋਕਾਂ ਨੂੰ ਪੁਰਾਣੇ ਰਾਹਾਂ ਵੱਲ ਮੁੜ ਲੈ ਆਇਆ, 11 ਸਤੰਬਰ, 2001 ਤੋਂ ਸ਼ੁਰੂ ਹੋ ਕੇ, ਉਸ ਆੰਦੋਲਨ ਵਿੱਚ ਭਾਗ ਲੈ ਰਹੇ ਇੱਕ ਸਮੂਹ ਨੇ ਇਹ ਨਿਰਣੈ ਕੀਤਾ ਕਿ ਯੋਏਲ ਦੇ ਚਾਰ ਕੀੜੇ ਤੀਜੇ ਹਾਏ ਦੇ ਇਸਲਾਮ ਦਾ ਪ੍ਰਤੀਕ ਹਨ। ਜਦੋਂ “ਪੰਗਤੀ ਉੱਤੇ ਪੰਗਤੀ” ਦੀ ਵਿਧੀ ਉਸ ਅੰਤਿਮ ਪੀੜ੍ਹੀ ਵਿੱਚ ਪਰਮੇਸ਼ੁਰ ਦੇ ਲੋਕਾਂ ਲਈ ਪ੍ਰਗਟ ਕੀਤੀ ਗਈ, ਤਦ ਇੱਕ ਮੁੱਖ ਭਵਿੱਖਬਾਣੀਕ ਨਿਯਮ ਪਹਿਚਾਣਿਆ ਗਿਆ। ਉਹ ਨਿਯਮ ਭਵਿੱਖਬਾਣੀ ਦੀ ਤਿਹਰੀ ਲਾਗੂਅਤ ਹੈ, ਅਤੇ ਜਿਸ ਸਮੂਹ ਨੇ ਇਹ ਨਿਰਣੈ ਕੀਤਾ ਕਿ ਯੋਏਲ ਦੀਆਂ ਚਾਰ ਪੀੜ੍ਹੀਆਂ ਤੀਜੇ ਹਾਏ ਦੇ ਇਸਲਾਮ ਦਾ ਪ੍ਰਤੀਕ ਹਨ, ਉਸ ਨੇ ਆਪਣੀ ਗਲਤ ਲਾਗੂਅਤ ਨੂੰ ਠੀਕ ਠਹਿਰਾਉਣ ਲਈ ਭਵਿੱਖਬਾਣੀ ਦੀ ਤਿਹਰੀ ਲਾਗੂਅਤ ਦੇ ਨਿਯਮ ਨੂੰ ਗਲਤ ਢੰਗ ਨਾਲ ਲਾਗੂ ਕੀਤਾ।

Then in the 2014 time period Satan was allowed into this movement with the homosexual “woke” agenda out of Great Britain and Australia that based its attack upon a false interpretation of the history represented in Daniel chapter eleven verses one through fifteen. The pro-homosexual leaders who infiltrated and attacked this movement ultimately claimed that Adventism needed to apologize to the pope of Rome, for supposedly making false accusations against the antichrist, the pope of Rome. The purpose of this attack was to slay the movement, and primarily to produce confusion on the very passage (Daniel 11:1–15) where “the robbers of thy people” are identified.

Apoi, în perioada anului 2014, lui Satana i s-a îngăduit să pătrundă în această mișcare prin agenda homosexuală „woke” provenită din Marea Britanie și Australia, care și-a întemeiat atacul pe o interpretare falsă a istoriei reprezentate în Daniel capitolul unsprezece, versetele unu până la cincisprezece. Conducătorii pro-homosexuali care au infiltrat și atacat această mișcare au susținut în cele din urmă că adventismul trebuia să-și ceară iertare de la papa Romei, pentru că, chipurile, ar fi adus acuzații false împotriva antihristului, papa Romei. Scopul acestui atac a fost să ucidă mișcarea și, în primul rând, să producă confuzie chiar cu privire la pasajul (Daniel 11:1–15) în care sunt identificați „jefuitorii poporului tău”.

All these controversies were an attempt by Satan to confuse the symbol of papal Rome. There is nothing new under the sun, according to the wisest man who ever lived. Today the controversy is again based upon the identification of Rome, symbolized as “the robbers of thy people”. The new and private interpretation claims “the robbers of thy people” is the United States, and in doing so they are evidently unaware that this is the identical controversy as the very first controversy between the Millerites and Protestants, and the old saying attributed to sixteenth century author John Heywood that states, “There are none so blind as those who will not see.” Another variation of his phrase is “None so deaf as those who will not hear.” Most probably don’t know this phrase is attributed to Heywood, nor do they understand that the phrase of Heywood was derived from the Bible passages such as found in Jeremiah, Isaiah and quoted by Jesus in the New Testament.

Toate aceste controverse au fost o încercare a lui Satana de a crea confuzie cu privire la simbolul Romei papale. Nu este nimic nou sub soare, potrivit celui mai înțelept om care a trăit vreodată. Astăzi, controversa se întemeiază din nou pe identificarea Romei, simbolizată ca „tâlharii poporului tău”. Noua și particulara interpretare susține că „tâlharii poporului tău” sunt Statele Unite, iar făcând aceasta ei vădesc, în mod evident, că nu sunt conștienți că aceasta este aceeași controversă ca însăși prima controversă dintre milleriți și protestanți, precum și de vechea zicală atribuită autorului din secolul al șaisprezecelea, John Heywood, care spune: „Nimeni nu este atât de orb ca acela care nu vrea să vadă.” O altă variantă a expresiei sale este: „Nimeni nu este atât de surd ca acela care nu vrea să audă.” Cel mai probabil, cei mai mulți nu știu că această expresie îi este atribuită lui Heywood și nici nu înțeleg că formularea lui Heywood a fost derivată din pasaje biblice, precum cele găsite în Ieremia, Isaia și citate de Isus în Noul Testament.

> Hear now this, O foolish people, and without understanding; which have eyes, and see not; which have ears, and hear not. Jeremiah 5:21.

> Ascultaţi acum aceasta, popor nechibzuit şi lipsit de pricepere, care aveţi ochi şi nu vedeţi, care aveţi urechi şi nu auziţi. Ieremia 5:21.

It is Daniel’s “wicked” and Matthew’s “foolish virgins” that do not understand the “increase of knowledge”. The increase of knowledge in 1989 was primarily the recognition that the last six verses of Daniel chapter eleven identify the final rise and fall of papal, or as I labeled it Modern Rome. The verses identify the United States, but only the relation of the United States to the papal power. The “wicked” and “foolish” are contrasted with the “wise”, and the wise of the last days do have understanding of the increase of knowledge in 1989. The foolish are those who have eyes, but do not see, and ears and do not hear.

„Cei răi” din Daniel și „fecioarele neînțelepte” din Matei sunt aceia care nu înțeleg „creșterea cunoștinței”. Creșterea cunoștinței din 1989 a constat în primul rând în recunoașterea faptului că ultimele șase versete din capitolul unsprezece al cărții lui Daniel identifică ridicarea și căderea finală a puterii papale sau, așa cum am numit-o eu, Roma Modernă. Aceste versete identifică Statele Unite, însă numai în relația Statelor Unite cu puterea papală. „Cei răi” și „fecioarele neînțelepte” sunt puși în contrast cu „cei înțelepți”, iar cei înțelepți ai zilelor de pe urmă au înțelegerea creșterii cunoștinței din 1989. Cei neînțelepți sunt aceia care au ochi, dar nu văd, și urechi, dar nu aud.

> Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:8–10.

> Și am auzit glasul Domnului, zicând: „Pe cine să trimit și cine va merge pentru Noi?” Atunci am zis: „Iată-mă, trimite-mă.” Și El a zis: „Du-te și spune poporului acestuia: «Într-adevăr, veți auzi, dar nu veți înțelege; și într-adevăr, veți vedea, dar nu veți pricepe.» Îngrașă inima acestui popor, îngreuiază-i urechile și închide-i ochii, ca nu cumva să vadă cu ochii lui și să audă cu urechile lui, și să înțeleagă cu inima lui, și să se întoarcă, și să fie vindecat.” Isaia 6:8–10.

The people being addressed in Isaiah chapter six, are those who profess to be in the “present truth” message that arrived on September 11, 2001, for Isaiah six marks the passage as occurring when “the earth is full of the glory of the Lord”. The earth was lightened with God’s glory when the angel of Revelation eighteen descended when the great buildings of New York City were thrown down by a touch from God.

Oamenii cărora li se adresează în capitolul șase din Isaia sunt aceia care mărturisesc că se află în mesajul „adevărului prezent” care a sosit la 11 septembrie 2001, căci Isaia șase marchează pasajul ca având loc atunci când „pământul este plin de slava Domnului”. Pământul a fost luminat de slava lui Dumnezeu când îngerul din Apocalipsa optsprezece a coborât, atunci când marile clădiri ale orașului New York au fost doborâte printr-o atingere din partea lui Dumnezeu.

> In the year that king Uzziah died I saw also the Lord sitting upon a throne, high and lifted up, and his train filled the temple. Above it stood the seraphims: each one had six wings; with twain he covered his face, and with twain he covered his feet, and with twain he did fly. And one cried unto another, and said, Holy, holy, holy, is the Lord of hosts: the whole earth is full of his glory. And the posts of the door moved at the voice of him that cried, and the house was filled with smoke. Isaiah 6:1–4.

> În anul morții împăratului Ozia am văzut și pe Domnul șezând pe un tron, înalt și înălțat, iar poalele veșmântului Său umpleau Templul. Deasupra Lui stăteau serafimii; fiecare avea șase aripi: cu două își acoperea fața, cu două își acoperea picioarele și cu două zbura. Și strigau unul către altul și ziceau: „Sfânt, sfânt, sfânt este Domnul oștirilor; tot pământul este plin de slava Lui.” Și ușorii ușii s-au zguduit la glasul celui ce striga, iar Casa s-a umplut de fum. Isaia 6:1–4.

Sister White connects the angel’s proclamation with the event that marks when the angel of Revelation chapter eighteen fills the earth with his glory.

Sora White leagă proclamarea îngerului de evenimentul care marchează momentul când îngerul din Apocalipsa capitolul optsprezece umple pământul cu slava sa.

> “When God was about to send Isaiah with a message to His people, He first permitted the prophet to look in vision into the holy of holies within the sanctuary. Suddenly the gate and the inner veil of the temple seemed to be uplifted or withdrawn, and he was permitted to gaze within, upon the holy of holies, where even the prophet’s feet might not enter. There rose before him a vision of Jehovah sitting upon a throne high and lifted up, while the train of His glory filled the temple. Around the throne were seraphim, as guards about the great King, and they reflected the glory that surrounded them. As their songs of praise resounded in deep notes of adoration, the pillars of the gate trembled, as if shaken by an earthquake. With lips unpolluted by sin, these angels poured forth the praises of God. ‘Holy, holy, holy, is the Lord of hosts,’ they cried; ‘the whole earth is full of His glory.’ [See Isaiah 6:1–8.]

> “Când Dumnezeu era pe punctul de a-l trimite pe Isaia cu un mesaj către poporul Său, El i-a îngăduit mai întâi profetului să privească, în viziune, în Locul Preasfânt din sanctuar. Deodată, poarta și perdeaua lăuntrică a templului au părut a fi ridicate sau date la o parte, iar lui i s-a îngăduit să privească înăuntru, în Locul Preasfânt, unde nici chiar picioarele profetului nu puteau pătrunde. Înaintea lui s-a înălțat o viziune a lui Iehova șezând pe un tron înalt și ridicat, în timp ce poalele slavei Sale umpleau templul. În jurul tronului erau serafimi, ca străjeri în jurul marelui Împărat, și ei reflectau slava care îi înconjura. Pe când cântările lor de laudă răsunau în tonuri adânci de adorare, stâlpii porții se cutremurau, ca și cum ar fi fost zguduiți de un cutremur. Cu buze neîntinate de păcat, acești îngeri revărsau laudele lui Dumnezeu. «Sfânt, sfânt, sfânt este Domnul oștirilor», strigau ei; «tot pământul este plin de slava Lui». [Vezi Isaia 6:1–8.]

> “The seraphim around the throne are so filled with reverential awe as they behold the glory of God, that they do not for an instant look upon themselves with admiration. Their praise is for the Lord of hosts. As they look into the future, when the whole earth shall be filled with His glory, the triumphant song is echoed from one to another in melodious chant, ‘Holy, holy, holy, is the Lord of hosts.’” Gospel Workers, 21.

> „Serafimii din jurul tronului sunt atât de pătrunși de teamă sfântă în timp ce privesc slava lui Dumnezeu, încât nici pentru o clipă nu se privesc pe ei înșiși cu admirație. Lauda lor este pentru Domnul oștirilor. Pe măsură ce privesc spre viitor, când întregul pământ va fi umplut de slava Sa, cântarea triumfătoare răsună de la unul la altul într-un cântec melodios: «Sfânt, sfânt, sfânt este Domnul oștirilor.»” Gospel Workers, 21.

Isaiah, representing God’s people during the sealing time that began on September 11, 2001, was given a message to carry to a people who had eyes, but did not choose to see, and ears, but did not choose to hear. Jesus, as Alpha and Omega, illustrates the end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand with the beginning. At the end there will again be a messenger represented by Isaiah who carries a message to a people who choose not to see and hear. That message will produce the final purging of the one hundred and forty-four thousand. The message is the words of Truth, that are brought from God’s prophetic testimony. That prophetic testimony is the “vision” that is established by the power symbolized as “the robbers of thy people”.

Isaia, care îi reprezintă pe oamenii lui Dumnezeu în timpul sigilării care a început la 11 septembrie 2001, i s-a dat un mesaj pe care să-l poarte către un popor care avea ochi, dar nu a ales să vadă, și urechi, dar nu a ales să audă. Isus, ca Alfa și Omega, ilustrează sfârșitul timpului sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii prin început. La sfârșit va fi din nou un sol reprezentat de Isaia, care poartă un mesaj către un popor care alege să nu vadă și să nu audă. Acel mesaj va produce curățirea finală a celor o sută patruzeci și patru de mii. Mesajul este alcătuit din cuvintele Adevărului, care sunt aduse din mărturia profetică a lui Dumnezeu. Acea mărturie profetică este „viziunea” care este statornicită prin puterea simbolizată ca „jefuitorii poporului tău”.

In the next article we will take each of these controversies and lay them over each other in a line-upon-line fashion. The Millerite line, the Smith and White line, the “daily” line, the “king of the north” in 1989 line, the insects of Joel line and the current controversy. Six old controversies, which when viewed line-upon-line clearly uphold the truth of the first controversy which is represented upon the 1843 pioneer chart. That truth being that Rome is “the robbers of thy people”, who exalt themselves, and who fall, and establish the vision.

În articolul următor vom lua fiecare dintre aceste controverse și le vom suprapune una peste alta, într-un mod linie peste linie. Linia Millerită, linia Smith și White, linia „necurmatului”, linia „împăratului de la miazănoapte” din 1989, linia insectelor din Ioel și controversa actuală. Șase controverse vechi, care, atunci când sunt privite linie peste linie, susțin în mod limpede adevărul primei controverse, care este reprezentat pe harta pionierilor din 1843. Acel adevăr este că Roma este „tâlharii poporului tău”, care se înalță pe ei înșiși, și care cad, și întăresc vedenia.

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.” Early Writings, 74.

> „Am văzut că diagrama din 1843 a fost îndrumată de mâna Domnului și că nu trebuia să fie modificată; că cifrele erau așa cum le voia El; că mâna Sa era deasupra ei și a ascuns o greșeală în unele dintre cifre, astfel încât nimeni nu a putut să o vadă până când mâna Sa a fost îndepărtată.” Early Writings, 74.

To reject the truths upon that chart is to simultaneously reject the authority of the Spirit of Prophecy, and the chart identifies that it is Rome, not the United States, who establishes “the vision”, which is the vision that Solomon instructs us that without that “vision”, God’s people will perish.

A respinge adevărurile de pe acea hartă înseamnă a respinge totodată autoritatea Spiritului Profeției, iar harta arată că Roma, nu Statele Unite, este cea care stabilește „viziunea”, acea viziune despre care Solomon ne spune că, fără ea, poporul lui Dumnezeu va pieri.

> “Satan is . . . constantly pressing in the spurious—to lead away from the truth. The very last deception of Satan will be to make of none effect the testimony of the Spirit of God. ‘Where there is no vision, the people perish’ (Proverbs 29:18). Satan will work ingeniously, in different ways and through different agencies, to unsettle the confidence of God’s remnant people in the true testimony.

> „Satana este... neîncetat ocupat să impună ceea ce este contrafăcut — pentru a-i îndepărta de adevăr. Chiar ultima amăgire a Satanei va fi aceea de a face fără efect mărturia Duhului lui Dumnezeu. „Unde nu este nicio vedenie, poporul piere” (Proverbele 29:18). Satana va lucra cu iscusință, în felurite moduri și prin diferite mijloace, pentru a zdruncina încrederea poporului rămășiței lui Dumnezeu în mărturia adevărată.

> “There will be a hatred kindled against the Testimonies which is satanic. The workings of Satan will be to unsettle the faith of the churches in them, for this reason: Satan cannot have so clear a track to bring in his deceptions and bind up souls in his delusions if the warnings and reproofs and counsels of the Spirit of God are heeded.” Selected Messages, book 1, 48.

> „Se va aprinde o ură împotriva Mărturiilor, care este satanică. Lucrările lui Satana vor fi de a zdruncina credința bisericilor în ele, din acest motiv: Satana nu poate avea o cale atât de liberă pentru a-și introduce amăgirile și a lega sufletele în rătăcirile sale dacă avertizările, mustrările și sfaturile Duhului lui Dumnezeu sunt luate în seamă.” Solii alese, cartea 1, 48.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Cel care vede dincolo de aparențe, care citește inimile tuturor oamenilor, spune despre aceia care au avut mare lumină: «Ei nu sunt mâhniți și uimiți din pricina stării lor morale și spirituale.» Da, ei și-au ales căile lor, și sufletul lor își găsește plăcerea în urâciunile lor. «Și Eu voi alege nenorocirea lor și voi aduce peste ei lucrurile de care se tem; pentru că, atunci când am chemat, nimeni n-a răspuns; când am vorbit, ei n-au ascultat; ci au făcut ce este rău înaintea ochilor Mei și au ales ce nu-Mi este plăcut.» «Dumnezeu le trimite o lucrare de rătăcire, ca să creadă o minciună», pentru că «n-au primit dragostea adevărului, ca să fie mântuiți», «ci și-au găsit plăcerea în nelegiuire.» Isaia 66:3, 4; 2 Tesaloniceni 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> „Învățătorul ceresc a întrebat: «Ce amăgire mai puternică poate înșela mintea decât pretenția că zidești pe temelia cea bună și că Dumnezeu îți primește lucrările, când, în realitate, lucrezi multe lucruri potrivit politicii lumești și păcătuiești împotriva lui Iehova? O, este o mare înșelăciune, o amăgire fermecătoare, care pune stăpânire pe minți atunci când oamenii care au cunoscut odinioară adevărul confundă forma evlaviei cu spiritul și puterea ei; când își închipuie că sunt bogați, că s-au îmbogățit și nu duc lipsă de nimic, pe când, în realitate, duc lipsă de toate.»” Testimonies, volumul 8, 249, 250.

Back to Articles