Article

# Parallel Warnings - Number One

Avertismente paralele - Numărul unu

The Revelation of Jesus Christ: Understanding the Final Warning for Mankind

Revelația lui Isus Hristos: Înțelegerea avertizării finale pentru omenire

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The “Revelation of Jesus Christ” is opened up to God’s people when “the time is at hand.” The final warning message for mankind is given just before the close of human probation and that final message is represented in several prophetic lines in the Bible. In Revelation fourteen that final warning message is represented by three angels.

„Descoperirea lui Isus Hristos” este deschisă poporului lui Dumnezeu când „vremea este aproape”. Ultimul mesaj de avertizare pentru omenire este dat chiar înainte de încheierea timpului de probă al omului, iar acel mesaj final este reprezentat în mai multe linii profetice din Biblie. În Apocalipsa paisprezece, acel mesaj final de avertizare este reprezentat prin trei îngeri.

> And I saw another angel fly in the midst of heaven, having the everlasting gospel to preach unto them that dwell on the earth, and to every nation, and kindred, and tongue, and people, Saying with a loud voice, Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come: and worship him that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters.

> Și am văzut un alt înger zburând prin mijlocul cerului, având Evanghelia veșnică, pentru a o vesti celor ce locuiesc pe pământ, și oricărui neam, și seminție, și limbă, și popor, zicând cu glas tare: Temeți-vă de Dumnezeu și dați-I slavă; căci a venit ceasul judecății Lui; și închinați-vă Celui ce a făcut cerul și pământul și marea și izvoarele apelor.

> And there followed another angel, saying, Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication.

> Și a urmat un alt înger, zicând: A căzut, a căzut Babilonul, cetatea cea mare, pentru că a adăpat toate neamurile din vinul mâniei curviei ei.

> And the third angel followed them, saying with a loud voice, If any man worship the beast and his image, and receive his mark in his forehead, or in his hand, The same shall drink of the wine of the wrath of God, which is poured out without mixture into the cup of his indignation; and he shall be tormented with fire and brimstone in the presence of the holy angels, and in the presence of the Lamb: And the smoke of their torment ascendeth up for ever and ever: and they have no rest day nor night, who worship the beast and his image, and whosoever receiveth the mark of his name. Here is the patience of the saints: here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus. Revelation 14:6–12.

> Și al treilea înger a urmat după ei, zicând cu glas tare: Dacă se închină cineva fiarei și icoanei ei și primește semnul ei pe fruntea sa sau pe mâna sa, acela va bea și el din vinul mâniei lui Dumnezeu, turnat neamestecat în potirul indignării Sale; și va fi chinuit în foc și pucioasă înaintea sfinților îngeri și înaintea Mielului. Și fumul chinului lor se înalță în vecii vecilor; și nu au odihnă nici zi, nici noapte, cei ce se închină fiarei și icoanei ei și oricine primește semnul numelui ei. Aici este răbdarea sfinților: aici sunt cei ce păzesc poruncile lui Dumnezeu și credința lui Isus. Apocalipsa 14:6–12.

In chapter eighteen of Revelation the very same message announces the fall of Babylon.

În capitolul optsprezece din Apocalipsa, același mesaj vestește căderea Babilonului.

> And after these things I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. For all nations have drunk of the wine of the wrath of her fornication, and the kings of the earth have committed fornication with her, and the merchants of the earth are waxed rich through the abundance of her delicacies. And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Revelation 18:1–5.

> Și după aceste lucruri am văzut un alt înger coborându-se din cer, având mare putere; și pământul s-a luminat de slava lui. Și a strigat cu glas puternic, zicând: A căzut, a căzut Babilonul cel mare și a ajuns locaș al demonilor, închisoare a oricărui duh necurat și colivie a oricărei păsări necurate și urâte. Căci toate neamurile au băut din vinul mâniei curviei ei, și împărații pământului au curvit cu ea, și negustorii pământului s-au îmbogățit din belșugul desfătărilor ei. Și am auzit un alt glas din cer, zicând: Ieșiți din mijlocul ei, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din plăgile ei. Căci păcatele ei au ajuns până la cer, și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei. Apocalipsa 18:1–5.

The prophetic line of history, or we might say, the sequence of events represented by the angel that lightens the earth with his glory in chapter eighteen represents the events that lead to the close of judgment, the close of probation and the seven last plagues. The prophetic history represented in chapter eighteen runs “parallel” to the line of prophetic history represented by the three angels of chapter fourteen.

Linia profetică a istoriei, sau am putea spune, succesiunea de evenimente reprezentată de îngerul care luminează pământul cu slava sa în capitolul optsprezece, reprezintă evenimentele care conduc la încheierea judecății, la încheierea timpului de probă și la cele șapte plăgi de pe urmă. Istoria profetică reprezentată în capitolul optsprezece se desfășoară „în paralel” cu linia istoriei profetice reprezentată de cei trei îngeri din capitolul paisprezece.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows. The third angel proclaims his warning with a loud voice. ‘After these things,’ said John, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power, and the earth was lightened with his glory.’ In this illumination, the light of all the three messages is combined.” The 1888 Materials, 803, 804.

> „Dumnezeu a dat mesajelor din Apocalipsa 14 locul lor în șirul profeției, iar lucrarea lor nu trebuie să înceteze până la încheierea istoriei acestui pământ. Mesajele primului și celui de-al doilea înger sunt încă adevăr pentru acest timp și trebuie să meargă în paralel cu acesta care urmează. Al treilea înger își proclamă avertizarea cu glas tare. «După aceste lucruri», a spus Ioan, «am văzut un alt înger coborându-se din cer, având mare putere, și pământul s-a luminat de slava lui.» În această iluminare, lumina tuturor celor trei mesaje este unită.” The 1888 Materials, 803, 804.

The three angels of chapter fourteen flying in the midst of heaven, symbolizes a worldwide message that concludes with the mark of the beast and the close of probation. In chapter eighteen the entire earth is lightened by the glory of the angel whose message also concludes with the close of probation.

Cei trei îngeri din capitolul paisprezece, zburând prin mijlocul cerului, simbolizează un mesaj mondial care se încheie cu semnul fiarei și cu încheierea timpului de probă. În capitolul optsprezece, întregul pământ este luminat de slava îngerului al cărui mesaj se încheie de asemenea cu încheierea timpului de probă.

The message that is symbolically represented by three angels in chapter fourteen and that is also represented by the angel that descends in chapter eighteen are two illustrations of the same warning message. There is nothing redundant in the Bible, nothing wasted. The fact that the very same message is identified more than once by John is an emphasis on the importance of the message and it illustrates the divine method of teaching that is a biblical rule called “repeat and enlarge.” Bringing two lines of prophetic history together reveals truths that would not be recognized in either line when considered apart from the other line. Today if you brought two witnesses of the same event into court to testify, they might very well give opposite reports based upon their political or social ideology. This is not the case with Bible witnesses, they always agree, and if it appears to you that they don’t agree, then you are looking at something incorrectly.

Mesajul care este reprezentat simbolic de trei îngeri în capitolul paisprezece și care este, de asemenea, reprezentat de îngerul care coboară în capitolul optsprezece constituie două ilustrații ale aceleiași solii de avertizare. În Biblie nu există nimic redundant, nimic irosit. Faptul că exact aceeași solie este identificată de Ioan de mai mult de o dată reprezintă o accentuare a importanței mesajului și ilustrează metoda divină de învățare, care este o regulă biblică numită „repetați și extindeți”. Aducerea împreună a două linii de istorie profetică descoperă adevăruri care nu ar fi recunoscute în niciuna dintre linii atunci când sunt considerate separat una de cealaltă. Astăzi, dacă ați aduce în instanță doi martori ai aceluiași eveniment pentru a depune mărturie, este foarte posibil ca ei să ofere relatări opuse, pe baza ideologiei lor politice sau sociale. Nu acesta este cazul martorilor biblici; ei sunt întotdeauna în acord, iar dacă vi se pare că nu sunt de acord, atunci priviți ceva în mod greșit.

The two illustrations we are considering are the very same warning message that the book of Malachi represents as the return of Elijah the prophet. All three of the messages arrive in advance of the close of probation—for the warning message contained in all three lines of prophecy are not simply given in advance of the close of probation, but the close of probation is the very point of reference, the subject if you will, of each of those warning messages. In fact, if any warning message is proclaimed or illustrated by any prophet, it’s the same warning as Revelation fourteen, eighteen and Malachi’s Elijah prophecy.

Cele două ilustrații pe care le avem în vedere constituie același mesaj de avertizare pe care cartea lui Maleahi îl prezintă ca întoarcerea profetului Ilie. Toate trei mesajele sosesc înainte de încheierea timpului de probă — căci mesajul de avertizare cuprins în toate cele trei linii de profeție nu este dat doar înainte de încheierea timpului de probă, ci însăși încheierea timpului de probă este punctul de referință, subiectul, dacă vreți, al fiecăruia dintre acele mesaje de avertizare. De fapt, dacă vreun mesaj de avertizare este proclamat sau ilustrat de vreun profet, el este același avertisment ca în Apocalipsa paisprezece, optsprezece și în profeția lui Ilie din Maleahi.

These three lines of prophecy can easily be shown to run parallel to each other. That being said there are two primary sources of information in biblical prophecy. One is the identification of the sequence of events that unfold at the end of the world. The other source of information is the illustration of the prophets’ activities connected with the message outlining the future events.

Aceste trei linii ale profeției pot fi arătate cu ușurință că se desfășoară în paralel una cu cealaltă. Acestea fiind spuse, există două surse principale de informație în profeția biblică. Una este identificarea succesiunii evenimentelor care se desfășoară la sfârșitul lumii. Cealaltă sursă de informație este ilustrarea activităților profeților legate de mesajul care conturează evenimentele viitoare.

There are two rules worth considering in connection with these ideas. The first is that all the prophets speak about the end of the world, which is where probation closes.

Există două reguli care merită luate în considerare în legătură cu aceste idei. Prima este că toți profeții vorbesc despre sfârșitul lumii, acolo unde se încheie timpul de probă.

> “Each of the ancient prophets spoke less for their own time than for ours, so that their prophesying is in force for us. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ 1 Corinthians 10:11. ‘Not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.’ 1 Peter 1:12. . . .

> “Fiecare dintre profeții din vechime a vorbit mai puțin pentru vremea lui decât pentru a noastră, astfel încât prorocia lor este valabilă pentru noi. «Și toate aceste lucruri li s-au întâmplat ca să ne slujească drept pilde și au fost scrise pentru învățătura noastră, peste care au venit sfârșiturile veacurilor.» 1 Corinteni 10:11. «Lor le-a fost descoperit că nu pentru ei înșiși, ci pentru voi erau slujitorii acestor lucruri, care acum v-au fost vestite de cei ce v-au propovăduit Evanghelia prin Duhul Sfânt trimis din cer și în care chiar îngerii doresc să privească.» 1 Petru 1:12....”

> “The Bible has accumulated and bound up together its treasures for this last generation. All the great events and solemn transactions of Old Testament history have been, and are, repeating themselves in the church in these last days.” Selected Messages, book 3, 338, 339.

> „Biblia și-a adunat și și-a legat laolaltă comorile pentru această ultimă generație. Toate marile evenimente și toate desfășurările solemne ale istoriei Vechiului Testament s-au repetat și se repetă în biserică în aceste ultime zile.” Selected Messages, cartea 3, 338, 339.

All the prophetic messages of the Bible are “in force for us” “upon whom the ends of the world are come.” That rule, in conjunction with another rule that identifies “matters” which the Holy Spirit has “shaped,” “both in the giving of the prophecy and” also “in the events portrayed” add strength to the claim that prophetic events at the beginning of a prophecy typify and run parallel to the prophetic events at the end of any given prophecy.

Toate mesajele profetice ale Bibliei sunt „în vigoare pentru noi”, „peste care au venit sfârșiturile veacurilor”. Această regulă, împreună cu o altă regulă care identifică „lucrurile” pe care Duhul Sfânt le-a „modelat”, „atât în darea profeției, cât și” de asemenea „în evenimentele înfățișate”, adaugă greutate afirmației că evenimentele profetice de la începutul unei profeții prefigurează și se desfășoară în paralel cu evenimentele profetice de la sfârșitul oricărei profeții date.

> “There is need of a much closer study of the word of God; especially should Daniel and the Revelation have attention as never before in the history of our work. We may have less to say in some lines, in regard to the Roman power and the papacy; but we should call attention to what the prophets and apostles have written under the inspiration of the Holy Spirit of God. The Holy Spirit has so shaped matters, both in the giving of the prophecy and in the events portrayed, as to teach that the human agent is to be kept out of sight, hid in Christ, and that the Lord God of heaven and His law are to be exalted. Read the book of Daniel. Call up, point by point, the history of the kingdoms there represented.” Testimonies to Ministers, 112.

> „Este nevoie de un studiu mult mai aprofundat al Cuvântului lui Dumnezeu; îndeosebi, Daniel și Apocalipsa trebuie să primească o atenție cum nu au mai primit niciodată în istoria lucrării noastre. S-ar putea să avem mai puțin de spus, pe anumite linii, cu privire la puterea romană și la papalitate; însă ar trebui să atragem atenția asupra a ceea ce au scris profeții și apostolii sub inspirația Duhului Sfânt al lui Dumnezeu. Duhul Sfânt a rânduit astfel lucrurile, atât în darea profeției, cât și în evenimentele înfățișate, încât să învețe că agentul omenesc trebuie să fie ținut deoparte, ascuns în Hristos, iar Domnul Dumnezeu al cerului și Legea Sa trebuie să fie înălțați. Citiți cartea lui Daniel. Rechemați, punct cu punct, istoria împărățiilor reprezentate acolo.” Testimonies to Ministers, 112.

The “Holy Spirit has so shaped matters, both in the giving of the prophecy and in the events portrayed.” In “giving of the prophecy and in the events portrayed” “matters” have been “so shaped” by “the Holy Spirit” that both “the giving of the prophecy” and “the events portrayed,” are to be recognized as inspired and applied to the prophetic illustration of the end of the world.

„Duhul Sfânt a rânduit astfel lucrurile, atât în darea profeției, cât și în evenimentele înfățișate.” În „darea profeției și în evenimentele înfățișate”, „lucrurile” au fost „astfel rânduite” de „Duhul Sfânt”, încât atât „darea profeției”, cât și „evenimentele înfățișate” trebuie să fie recunoscute ca inspirate și aplicate la ilustrarea profetică a sfârșitului lumii.

John was given the prophecy from Gabriel and told to write it in a book and send it to the churches. He was then being persecuted by Rome; he was exiled in a fashion that would parallel what in the world today would call a black-site. In that history John was as isolated from mankind as is any prisoner at Guantanamo Bay.

Ioan a primit profeția de la Gabriel și i s-a spus s-o scrie într-o carte și s-o trimită bisericilor. Pe atunci era persecutat de Roma; fusese exilat într-un fel care ar corespunde cu ceea ce, în lumea de astăzi, s-ar numi un centru de detenție secret. În acea împrejurare, Ioan era la fel de izolat de omenire cum este orice prizonier din Guantanamo Bay.

John identifies that the vision took place when he was worshipping on the seventh-day Sabbath, which is the Lord’s Day.

Ioan arată că vedenia a avut loc în timp ce se închina în Sabatul zilei a șaptea, care este Ziua Domnului.

> For the Son of man is Lord even of the sabbath day. Matthew 12:8.

> Căci Fiul omului este Domn chiar și al zilei de Sabat. Matei 12:8.

While worshipping in the Spirit, he heard a great voice behind him.

În timp ce se închina în Duhul, a auzit înapoia sa un glas puternic.

> I John, who also am your brother, and companion in tribulation, and in the kingdom and patience of Jesus Christ, was in the isle that is called Patmos, for the word of God, and for the testimony of Jesus Christ. I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet, Saying, I am Alpha and Omega, the first and the last: and, What thou seest, write in a book, and send it unto the seven churches which are in Asia; unto Ephesus, and unto Smyrna, and unto Pergamos, and unto Thyatira, and unto Sardis, and unto Philadelphia, and unto Laodicea. Revelation 1:9–11.

> Eu, João, que também sou vosso irmão e companheiro na tribulação, no reino e na perseverança em Jesus Cristo, estava na ilha chamada Patmos, por causa da palavra de Deus e do testemunho de Jesus Cristo. Achei-me em espírito no dia do Senhor, e ouvi por detrás de mim uma grande voz, como de trombeta, que dizia: Eu sou o Alfa e o Ômega, o primeiro e o último; e: O que vês, escreve-o num livro e envia-o às sete igrejas que estão na Ásia: a Éfeso, e a Esmirna, e a Pérgamo, e a Tiatira, e a Sardes, e a Filadélfia, e a Laodiceia. Apocalipse 1:9–11.

John, his surroundings and the circumstances identified describe him as one that is being persecuted for being a seventh-day Sabbath worshipper, but one who is also being persecuted because they believe in both the Bible and the writings of Ellen White, which is the “testimony of Jesus.” He hears a great voice behind him, which he turns to see, and in so doing he represents a Seventh-day Adventist at the end of the world who hear a voice behind them saying, “this is the way, walk ye in it.”

Ioan, mediul său și împrejurările prezentate îl descriu ca pe unul care este persecutat pentru că este un păzitor al Sabatului zilei a șaptea, dar și ca pe unul care este persecutat deoarece crede atât în Biblie, cât și în scrierile lui Ellen White, care sunt „mărturia lui Isus”. El aude înapoia lui un glas puternic, pe care se întoarce să-l vadă, iar prin aceasta el reprezintă un adventist de ziua a șaptea de la sfârșitul lumii, care aude un glas înapoia sa spunând: „aceasta este calea, mergeți pe ea”.

All the lines of prophecy parallel each other at the end of the world.

Toate liniile profetice se desfășoară în paralel la sfârșitul lumii.

> “In the Revelation all the books of the Bible meet and end.” Acts of the Apostles, 585.

> „În Apocalipsa toate cărțile Bibliei se întâlnesc și se încheie.” Faptele apostolilor, 585.

Any prophet that hears a voice behind them, aligns with John in the illustration of God’s people at the end of the world. John heard a voice behind him that gave him instructions. Isaiah also heard a voice of instruction.

Orice proroc care aude un glas înapoia sa se armonizează cu Ioan în ilustrarea poporului lui Dumnezeu de la sfârșitul lumii. Ioan a auzit un glas înapoia lui, care i-a dat instrucțiuni. Și Isaia a auzit un glas de îndrumare.

> And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him.

> De aceea Domnul va aștepta, ca să vă fie milostiv; și de aceea Se va înălța, ca să aibă îndurare de voi; căci Domnul este un Dumnezeu al judecății: binecuvântați sunt toți cei ce-L așteaptă.

> For the people shall dwell in Zion at Jerusalem: thou shalt weep no more: he will be very gracious unto thee at the voice of thy cry; when he shall hear it, he will answer thee. And though the Lord give you the bread of adversity, and the water of affliction, yet shall not thy teachers be removed into a corner any more, but thine eyes shall see thy teachers: And thine ears shall hear a word behind thee, saying, This is the way, walk ye in it, when ye turn to the right hand, and when ye turn to the left. Isaiah 30:18–21.

> Căci poporul va locui în Sion, la Ierusalim; nu vei mai plânge. El Se va îndura cu mult har de tine la glasul strigătului tău; când îl va auzi, îți va răspunde. Și, deși Domnul vă va da pâinea necazului și apa întristării, totuși învățătorii tăi nu vor mai fi ascunși într-un colț, ci ochii tăi îi vor vedea pe învățătorii tăi. Și urechile tale vor auzi înapoia ta un cuvânt, zicând: „Aceasta este calea, umblați pe ea”, când vă veți abate la dreapta și când vă veți abate la stânga. Isaia 30:18–21.

God’s remnant people hear a voice behind them identifying which way they should walk. They then need to decide if they will listen or not listen. The people represented by John and Isaiah are people at the end of the world who wait for the Lord while He tarries, and Isaiah informs us he tarries because He is a God of judgment. From the beginning of Millerite history in 1798 until the close of probation for Adventism at the Sunday law, God is accomplishing the judgment in the heavenly sanctuary. The promise is that those who wait for the Lord during the judgment period will be blessed.

សំណល់ប្រជាជនរបស់ព្រះ បានឮសំឡេងមួយពីខាងក្រោយពួកគេ ដែលបញ្ជាក់ថា តើផ្លូវណាដែលពួកគេគួរដើរ។ បន្ទាប់មក ពួកគេត្រូវសម្រេចចិត្តថា តើពួកគេនឹងស្តាប់ ឬមិនស្តាប់។ ប្រជាជនដែលត្រូវបានតំណាងដោយយ៉ូហាន និងអេសាយ គឺជាប្រជាជននៅចុងបញ្ចប់នៃលោកិយ ដែលរង់ចាំព្រះអម្ចាស់ ខណៈដែលទ្រង់ពន្យារពេល ហើយអេសាយប្រាប់យើងថា ទ្រង់ពន្យារពេល ពីព្រោះទ្រង់ជាព្រះនៃការជំនុំជម្រះ។ ចាប់តាំងពីដើមកំណើតនៃប្រវត្តិសាស្ត្រមីឡឺរ៉ាយត៍ ក្នុងឆ្នាំ 1798 រហូតដល់ការបិទទ្វារព្រះគុណសម្រាប់អាដվենទីស៊ីម នៅពេលច្បាប់ថ្ងៃអាទិត្យ ព្រះកំពុងសម្រេចការជំនុំជម្រះនៅក្នុងទីសក្ការៈនៅស្ថានសួគ៌។ ព្រះបន្ទូលសន្យាគឺថា អស់អ្នកដែលរង់ចាំព្រះអម្ចាស់ ក្នុងអំឡុងពេលនៃការជំនុំជម្រះ នឹងទទួលព្រះពរ។

God’s people who are blessed for waiting, are represented by the virgins who wait for the Bridegroom in the parable of the ten virgins. All ten fell asleep, and then at midnight a crisis arrives that separates the sleeping virgins into two classes. One class had heard a voice behind them and turned to see the voice which instructed them as to which way to proceed, and the other class refused to turn around and hear the voice—in spite of the fact that the message that runs throughout the book of Revelation is, “He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches.”

Poporul lui Dumnezeu, care este binecuvântat pentru că aşteaptă, este reprezentat de fecioarele care îl aşteaptă pe Mire în parabola celor zece fecioare. Toate zece au adormit, iar apoi, la miezul nopţii, soseşte o criză care desparte fecioarele adormite în două clase. O clasă auzise un glas înapoia lor şi se întorsese să vadă glasul care le instruia cu privire la calea pe care trebuiau să meargă, iar cealaltă clasă a refuzat să se întoarcă şi să audă glasul — în ciuda faptului că mesajul care străbate întreaga carte a Apocalipsei este: „Cine are urechi, să audă ce zice bisericilor Duhul.”

> “The parable of the ten virgins of Matthew 25 also illustrates the experience of the Adventist people.” The Great Controversy, 393.

> „Pilda celor zece fecioare din Matei 25 ilustrează, de asemenea, experiența poporului adventist.” Tragedia veacurilor, 393.

John represents the Adventist people who turn to the past in order to understand the future. When they “hear a word behind” them as John did, the word also includes the instruction given in Isaiah’s testimony of this identical event. Isaiah’s instruction was, “this is the way, walk ye in it, when ye turn to the right hand, and when ye turn to the left.” The wise virgins in Daniel twelve understand the increase of knowledge at the end of the world, because they had “run to and fro” in the word to understand the life-giving knowledge that was unsealed.

Johannes vertegenwoordigt het adventistische volk dat zich tot het verleden wendt om de toekomst te begrijpen. Wanneer zij, zoals Johannes, „een woord achter” zich horen, omvat dat woord ook de instructie die gegeven wordt in Jesaja’s getuigenis van dezezelfde gebeurtenis. Jesaja’s instructie luidde: „dit is de weg, wandelt gij daarop, wanneer gij naar rechts afslaat en wanneer gij naar links afslaat.” De wijze maagden in Daniël twaalf begrijpen de vermeerdering van kennis aan het einde van de wereld, omdat zij „heen en weer gegaan” waren in het woord om de levengevende kennis te verstaan die ontsloten was.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Daniel 12:4.

> Dar tu, o Daniele, ţine ascunse aceste cuvinte şi pecetluieşte cartea până la vremea sfârşitului: mulţi vor alerga încoace şi încolo, şi cunoştinţa va creşte. Daniel 12:4.

The prophets we are considering represent Seventh-day Adventists in the history where judgment comes to a conclusion and probation closes. Those represented as the wise virgins hear a voice behind them saying this is the way to walk and He promises to guide them on the path when they turn to the left or the right. “Running to and fro” as the wise virgins do when the book is unsealed is a symbol for Bible study. Nature informs us that in order to run, you first must learn to walk and Isaiah’s testimony says that if you listen to the voice behind you, he will guide you in the study of His Word whether you turn to the Old Testament (left) or the New Testament (right). Open the Bible and He will guide you by His voice. But for Seventh-day Adventists at the end of the world it also means He will guide you when you open the Bible (left) and when you open the Spirit of Prophecy (right).

Profeții pe care îi avem în vedere îi reprezintă pe adventiștii de ziua a șaptea în perioada istoriei în care judecata ajunge la încheiere și timpul de probă se închide. Cei reprezentați ca fecioarele înțelepte aud un glas înapoia lor, zicând: aceasta este calea, mergeți pe ea, iar El făgăduiește să-i călăuzească pe cale când se abat la stânga sau la dreapta. „A alerga încoace și încolo”, așa cum fac fecioarele înțelepte când cartea este desigilată, este un simbol al studiului Bibliei. Natura ne învață că, pentru a alerga, trebuie mai întâi să înveți să mergi, iar mărturia lui Isaia spune că, dacă asculți glasul dinapoia ta, El te va călăuzi în studiul Cuvântului Său, fie că te întorci spre Vechiul Testament (stânga), fie spre Noul Testament (dreapta). Deschide Biblia, și El te va călăuzi prin glasul Său. Însă, pentru adventiștii de ziua a șaptea de la sfârșitul lumii, aceasta mai înseamnă și că El te va călăuzi când deschizi Biblia (stânga) și când deschizi Spiritul Profeției (dreapta).

The way to walk is even more specific when Jeremiah’s testimony is added.

Calea de urmat devine și mai precisă atunci când se adaugă mărturia lui Ieremia.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken.

> Așa zice Domnul: „Stați în drumuri, priviți și întrebați de cărările cele vechi, care este calea cea bună; umblați pe ea și veți găsi odihnă pentru sufletele voastre.” Dar ei au zis: „Nu vom umbla pe ea.” Am pus și străjeri peste voi, zicând: „Luați aminte la sunetul trâmbiței.” Dar ei au zis: „Nu vom lua aminte.”

> Therefore hear, ye nations, and know, O congregation, what is among them. Hear, O earth: behold, I will bring evil upon this people, even the fruit of their thoughts, because they have not hearkened unto my words, nor to my law, but rejected it. Jeremiah 6:16–19.

> Nuko nimwumve, yemwe amitundu, ndipo dziwani, inu msonkhano, zimene ziri pakati pawo. Imvanso, iwe dziko lapansi: taona, ndidzabweretsa tsoka pa anthu awa, ndilo chipatso cha maganizo awo, chifukwa sanamvere mawu anga, ngakhalenso chilamulo changa, koma achikana. Yeremiya 6:16–19.

There are two classes of worshippers in the passage. One group considers all the “ways” and chooses the “old paths” to walk in. They were capable of selecting the “good way” from all the other possible “ways,” because they are those who listened to the voice behind them, and that voice informed them, “this is the way, walk ye in it.” John represents those that hear the voice from behind, a voice from the “old paths.”

Există două categorii de închinători în acest pasaj. Un grup cercetează toate „căile” și alege să umble pe „cărările cele vechi”. Ei au fost în stare să aleagă „calea cea bună” dintre toate celelalte „căi” posibile, pentru că sunt dintre aceia care au ascultat glasul dinapoia lor, iar acel glas i-a înștiințat: „aceasta este calea, umblați pe ea.” Ioan îi reprezintă pe aceia care aud glasul dinapoia lor, un glas din „cărările cele vechi”.

> “‘Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ Jeremiah 6:16.

> „Așa zice Domnul: Stați în drumuri, priviți și întrebați de cărările cele vechi, care este calea cea bună, și umblați pe ea.” Ieremia 6:16.

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith—the foundations that were laid at the beginning of our work by prayerful study of the word and by revelation. Upon these foundations we have been building for the last fifty years. Men may suppose that they have found a new way and that they can lay a stronger foundation than that which has been laid. But this is a great deception. Other foundation can no man lay than that which has been laid.

> „Keho a se leke ho qhaqha metheo ya tumelo ya rona—metheo e ileng ya bewa qalong ya mosebetsi wa rona ka thuto e nang le thapelo ya Lentswe le ka tshenolo. Hodima metheo ena re ntse re haha ka dilemo tse mashome a mahlano tse fetileng. Batho ba ka nna ba nahana hore ba fumane tsela e ntjha le hore ba ka beha motheo o tiileng ho feta oo o seng o behilwe. Empa hona ke thetso e kgolo. Ha ho motho ya ka behang motheo o mong ntle ho oo o seng o behilwe.

> “In the past many have undertaken the building of a new faith, the establishment of new principles. But how long did their building stand? It soon fell, for it was not founded upon the Rock.

> „În trecut, mulți s-au apucat să clădească o credință nouă, să statornicească principii noi. Dar cât timp a dăinuit zidirea lor? Curând s-a prăbușit, căci nu era întemeiată pe Stâncă.

> “Did not the first disciples have to meet the sayings of men? Did they not have to listen to false theories, and then, having done all, to stand firm, saying: ‘Other foundation can no man lay than that is laid’? 1 Corinthians 3:11.

> „Ni primii ucenici nu au trebuit să înfrunte spusele oamenilor? Nu au trebuit ei să asculte teorii false și apoi, după ce au făcut totul, să rămână neclintiți, spunând: „Nimeni nu poate pune o altă temelie decât cea care a fost pusă.” 1 Corinteni 3:11.

> “So we are to hold the beginning of our confidence steadfast unto the end. Words of power have been sent by God and by Christ to this people, bringing them out from the world, point by point, into the clear light of present truth. With lips touched with holy fire, God’s servants have proclaimed the message. The divine utterance has set its seal to the genuineness of the truth proclaimed.” Testimonies, volume 8, 296, 297.

> „Astfel, trebuie să păstrăm neclintit până la sfârșit începutul încrederii noastre. Cuvinte de putere au fost trimise de Dumnezeu și de Hristos acestui popor, scoțându-l din lume, punct cu punct, în lumina clară a adevărului prezent. Cu buze atinse de foc sfânt, slujitorii lui Dumnezeu au proclamat solia. Rostirea divină și-a pus pecetea asupra autenticității adevărului proclamat.” Testimonies, volumul 8, 296, 297.

But there is another group in Jeremiah’s line and that “congregation” as he identifies them, have built a house representing a new faith, and that house falls because it was not built upon the rock. That house is the Seventh-day Adventist church, or as John identifies the very same church—the synagogue of Satan.

Dar mai există un alt grup în linia lui Ieremia, iar acea „adunare”, așa cum îi identifică el, a zidit o casă care reprezintă o credință nouă, iar acea casă cade pentru că nu a fost zidită pe stâncă. Acea casă este Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea sau, așa cum identifică Ioan aceeași biserică — sinagoga Satanei.

To refuse to hear is to reject, his “words” and his “law.” Due to their rebellion against returning and walking in the old paths and also their refusal to hear the trumpet message of the watchman, God is going to bring evil upon the people Jeremiah identifies as a “evil congregation.” How God deals with the Seventh-day Adventist church of Laodicea is a subject of Bible prophecy. The prophet Hosea contributes to the characteristics of the “evil congregation” when he speaks about why they are rejected.

A refuza să asculți înseamnă a respinge „cuvintele” Lui și „legea” Lui. Din pricina răzvrătirii lor împotriva întoarcerii și umblării pe cărările cele vechi, precum și a refuzului lor de a asculta mesajul trâmbiței al străjerului, Dumnezeu va aduce nenorocire asupra poporului pe care Ieremia îl identifică drept o „adunare rea”. Modul în care Dumnezeu Se poartă cu biserica Laodiceii a Adventiștilor de Ziua a Șaptea este un subiect al profeției biblice. Profetul Osea adaugă la trăsăturile „adunării rele” atunci când vorbește despre motivul pentru care ei sunt lepădați.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Poporul Meu este nimicit din lipsă de cunoștință; pentru că ai lepădat cunoștința, te voi lepăda și Eu, ca să nu-Mi mai fii preot; fiindcă ai uitat legea Dumnezeului tău, voi uita și Eu pe copiii tăi. Osea 4:6.

They are rejected for lacking knowledge, which represents a message that is unsealed at the time of the end. God is ending here His covenant relationship with His people in the passage, for He directly calls them, “My people!” Because they rejected Christ, and have forgotten His law they will be no priest for God. When God’s people enter into covenant with God, He makes them priests and kings. When God entered into covenant with ancient Israel he stated through Moses:

Ei sunt lepădați din pricina lipsei de cunoștință, care reprezintă un mesaj desigilat la vremea sfârșitului. Dumnezeu pune aici capăt relației Sale de legământ cu poporul Său în acest pasaj, căci îi numește în mod direct: „Poporul Meu!” Pentru că L-au respins pe Hristos și au uitat Legea Sa, ei nu vor mai fi preoți pentru Dumnezeu. Când poporul lui Dumnezeu intră în legământ cu Dumnezeu, El îi face preoți și împărați. Când Dumnezeu a intrat în legământ cu Israelul din vechime, El a declarat prin Moise:

> Now therefore, if ye will obey my voice indeed, and keep my covenant, then ye shall be a peculiar treasure unto me above all people: for all the earth is mine: And ye shall be unto me a kingdom of priests, and an holy nation. These are the words which thou shalt speak unto the children of Israel. Exodus 19:5, 6.

> Şimdi ise, eğer gerçekten sesime itaat eder ve antlaşmamı tutarsanız, bütün halklar arasında benim has hazinem olacaksınız; çünkü bütün yeryüzü benimdir. Ve siz benim için kâhinler krallığı ve kutsal bir millet olacaksınız. İsrail oğullarına söyleyeceğin sözler bunlardır. Mısır’dan Çıkış 19:5, 6.

When God entered into covenant with the Christian church he stated through Peter:

Când Dumnezeu a încheiat un legământ cu biserica creștină, El a declarat prin Petru:

> But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should show forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:9, 10.

> Însă voi sunteți o seminție aleasă, o preoție împărătească, un neam sfânt, un popor deosebit, ca să vestiți virtuțile Celui ce v-a chemat din întuneric la lumina Sa minunată; voi, care odinioară nu erați un popor, dar acum sunteți poporul lui Dumnezeu; care nu căpătaserăți îndurare, dar acum ați căpătat îndurare. 1 Petru 2:9, 10.

Peter in these verses addresses the transition from ancient Israel as God’s chosen covenant people unto the Christian church, when he states that “in times past were not a people, but now are the people of God.” When the Jews divorced themselves from God, the Lord entered into covenant with the Christian church. Both were considered as nations of priests while they were married to the Lord.

Petru, în aceste versete, se referă la trecerea de la Israelul antic, ca popor ales al legământului lui Dumnezeu, la biserica creștină, atunci când afirmă că „odinioară nu erați un popor, dar acum sunteți poporul lui Dumnezeu”. Când iudeii s-au despărțit de Dumnezeu, Domnul a încheiat legământ cu biserica creștină. Ambele au fost socotite ca națiuni de preoți atâta vreme cât au fost unite cu Domnul.

To be rejected as a priest indicates that you once were a covenant people. Seventh-day Adventists entered into covenant with the Lord at the beginning of Adventist history. The church in the wilderness came out of the Reformation but rejected the Millerite message, and thus divorced themselves from God during the history of the first and second angels’ messages. The final separation was the arrival of the second angel and the pronouncement was that they were no longer a daughter of Christ, but had become a daughter of Babylon. Immediately after, during the Midnight Cry, God called His new bride to the covenant marriage.

A fi lepădat ca preot arată că odinioară ai fost un popor al legământului. Adventiștii de Ziua a Șaptea au intrat în legământ cu Domnul la începutul istoriei adventiste. Biserica din pustie a ieșit din Reformațiune, dar a respins solia millerită și, astfel, s-a despărțit de Dumnezeu în timpul istoriei soliilor primului și celui de-al doilea înger. Despărțirea finală a avut loc la venirea celui de-al doilea înger, iar declarația a fost că nu mai era o fiică a lui Hristos, ci devenise o fiică a Babilonului. Imediat după aceea, în timpul Strigătului de la Miezul Nopții, Dumnezeu Și-a chemat noua mireasă la căsătoria legământului.

The two tables that were the symbol of the covenant for ancient Israel were the two tables of the Ten Commandments, and the two tables for spiritual modern Israel are the two tables of Habakkuk as represented by the 1843 and 1850 charts. The covenant people that inspiration has identified repeatedly as Laodicea rejected the old paths, refused to listen to the voice behind them, and they therefore repeat the ending history of ancient Israel as they are spewed out of the mouth of the Lord. Why does this happen to those He calls, “My people?”

Cele două table care au fost simbolul legământului pentru Israelul antic au fost cele două table ale Celor Zece Porunci, iar cele două table pentru Israelul spiritual modern sunt cele două table ale lui Habacuc, așa cum sunt reprezentate de hărțile din 1843 și 1850. Poporul legământului, pe care inspirația l-a identificat în mod repetat ca fiind Laodicea, a lepădat vechile cărări, a refuzat să asculte glasul dinapoia lui și, prin urmare, repetă istoria de încheiere a Israelului antic, fiind vărsat din gura Domnului. De ce se întâmplă aceasta celor pe care El îi numește „poporul Meu”?

The parable of the ten virgins, which illustrates the experience of Adventism is twice fulfilled, once at the beginning and then at the ending of Adventism. Sister White teaches that the parable has been and will be fulfilled to the very letter, and also that the parable is always to be understood as present truth, just as is the third angel.

Parabola celor zece fecioare, care ilustrează experiența adventismului, se împlinește de două ori: o dată la începutul, iar apoi la încheierea adventismului. Sora White învață că parabola s-a împlinit și se va împlini până la cea mai mică literă și, de asemenea, că parabola trebuie întotdeauna înțeleasă ca adevăr prezent, după cum este și îngerul al treilea.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Adesea mi se atrage atenția asupra pildei celor zece fecioare, dintre care cinci erau înțelepte, iar cinci neînțelepte. Această pildă a fost și va fi împlinită până la cea mai mică literă, căci are o aplicare specială pentru acest timp și, asemenea soliei îngerului al treilea, a fost împlinită și va continua să fie adevăr prezent până la încheierea timpului.” Review and Herald, 19 august 1890.

Millerite Adventism fulfilled the waiting of the parable between their failed prediction of 1843 and the correct prediction of October 22, 1844. The prophetic details of this history are many and important, but I simply wish to identify that the parable of the ten virgins is directly connected to the third angel as Sister White just stated.

Adventismul millerit a împlinit perioada de așteptare din parabolă între predicția lor nereușită pentru anul 1843 și predicția corectă pentru 22 octombrie 1844. Detaliile profetice ale acestei istorii sunt numeroase și importante, însă doresc doar să arăt că parabola celor zece fecioare este legată în mod direct de al treilea înger, așa cum tocmai a afirmat sora White.

From 1798 until October 22, 1844, the message of the first angel announced the opening of the judgment. Just before the judgment began the Midnight Cry of the parable of the ten virgins was fulfilled. Therefore, when the third angel announces the close of judgment, the announcement of the Midnight Cry will once again be repeated.

De la 1798 până la 22 octombrie 1844, solia primului înger a vestit deschiderea judecății. Chiar înainte ca judecata să înceapă, s-a împlinit strigătul de la miezul nopții din parabola celor zece fecioare. Prin urmare, atunci când al treilea înger vestește încheierea judecății, vestirea strigătului de la miezul nopții va fi din nou repetată.

The recognition that the Protestant churches had rejected God’s message, thus becoming the daughters of Babylon, was the arrival of the second angel’s message and the beginning of the tarrying time in the parable that was being “fulfilled to the very letter.” The Lord did not return in 1843, He tarried to test and bless the virgins. The announcement of the second angel identifying the Protestant churches as daughters of Babylon was a call for those still in those fallen churches to come out and stand with the Millerites and their understanding of the prophecies. At the Exeter camp meeting Samuel Snow provided the evidence necessary to confirm the Lord’s coming on October 22, 1844, and the message of the Midnight Cry swept across the land like a tidal wave. Then the third angel arrived at the Great Disappointment of October 22, 1844.

Recunoașterea faptului că bisericile protestante respinseseră solia lui Dumnezeu, devenind astfel fiicele Babilonului, a constituit venirea soliei celui de-al doilea înger și începutul timpului de întârziere din parabolă, care se „împlinea până la ultima literă”. Domnul nu S-a întors în 1843; El a întârziat pentru a încerca și a binecuvânta fecioarele. Vestirea soliei celui de-al doilea înger, care identifica bisericile protestante drept fiice ale Babilonului, a fost o chemare adresată celor care se aflau încă în acele biserici căzute să iasă și să stea alături de milleriți și de înțelegerea lor asupra profețiilor. La adunarea de tabără de la Exeter, Samuel Snow a oferit dovezile necesare pentru a confirma venirea Domnului la 22 octombrie 1844, iar solia Strigătului de la Miezul Nopții a străbătut țara asemenea unui val uriaș. Apoi, al treilea înger a sosit odată cu Marea Dezamăgire din 22 octombrie 1844.

This was a brief summation of a beginning history that I have left out many points, in order to isolate a few points that seem more relevant to what we are addressing.

Aceasta a fost o scurtă sinteză a unei istorii de început, din care am omis multe aspecte, pentru a izola câteva puncte care par mai relevante pentru ceea ce abordăm.

We will continue these thoughts in the next article.

Vom continua aceste gânduri în articolul următor.

Back to Articles