Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Seven

Cartea lui Daniel - Numărul o sută șapte

The Prophetic Narrative: From Jeroboam to Josiah and the Restoration of the Old Paths

Narațiunea profetică: de la Ieroboam la Iosia și restaurarea cărărilor străvechi

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In 1844, the Protestants of the United States withdrew from the Millerite movement and took their prophetic position as a daughter of Babylon, as typified by Jeroboam instituting a counterfeit system of worship when his ten northern tribes separated from the southern kingdom of Judah. Jeroboam’s two golden calves, one in the city of Bethel (meaning “the house of God”/Church), and the other in Dan (meaning judgment/State) typified the false system of Church and State that typifies the United States. All the elements of Jeroboam’s counterfeit system of church and state were patterned after the very same structure set forth in the rebellion of Aaron. Thus, Jeroboam’s counterfeit system of worship was an image of Aaron’s counterfeit system of worship.

În 1844, protestanții din Statele Unite s-au retras din mișcarea millerită și și-au asumat poziția profetică de fiică a Babilonului, așa cum este prefigurat de Ieroboam, care a instituit un sistem contrafăcut de închinare atunci când cele zece seminții nordice ale sale s-au despărțit de împărăția de sud a lui Iuda. Cei doi viței de aur ai lui Ieroboam, unul în cetatea Betel (însemnând „casa lui Dumnezeu”/Biserica), iar celălalt în Dan (însemnând judecată/Statul), prefigurau sistemul fals de Biserică și Stat care prefigurează Statele Unite. Toate elementele sistemului contrafăcut de biserică și stat al lui Ieroboam au fost modelate după însăși aceeași structură prezentată în răzvrătirea lui Aaron. Astfel, sistemul contrafăcut de închinare al lui Ieroboam era o imagine a sistemului contrafăcut de închinare al lui Aaron.

Jeroboam’s counterfeit system represented the system of worship that Protestantism upheld when it separated from the movement of the first angel and became a daughter, or an image of the Roman beast of the papacy. At the very institution of Jeroboam’s counterfeit system, a prophet from Judah confronted his altar and false system of worship. In 1844, at the very outset of the role of apostate Protestantism instituting a system of worship represented as the daughter of Rome, the Millerites, by faith, entered the Most Holy Place of the heavenly sanctuary and recognized the Sabbath, and thus represented a prophetic rebuke to the daughters of Rome, who chose to continue observing the mark of Rome’s authority—Sunday worship.

Sistemul contrafăcut al lui Ieroboam a reprezentat sistemul de închinare pe care protestantismul l-a susținut atunci când s-a despărțit de mișcarea primului înger și a devenit o fiică, sau o imagine a fiarei romane a papalității. Chiar la întemeierea sistemului contrafăcut al lui Ieroboam, un profet din Iuda i-a înfruntat altarul și sistemul fals de închinare. În 1844, chiar la începutul rolului protestantismului apostat de a institui un sistem de închinare reprezentat ca fiica Romei, milleriții, prin credință, au intrat în Sfânta Sfintelor a sanctuarului ceresc și au recunoscut Sabatul, reprezentând astfel o mustrare profetică adresată fiicelor Romei, care au ales să continue păzirea semnului autorității Romei — închinarea de duminică.

The prophet of Judah that confronted Jeroboam, there and then set forth a prophecy.

Profetul din Iuda care l-a înfruntat pe Ieroboam a rostit, chiar atunci și acolo, o profeție.

> And he cried against the altar in the word of the Lord, and said, O altar, altar, thus saith the Lord; Behold, a child shall be born unto the house of David, Josiah by name; and upon thee shall he offer the priests of the high places that burn incense upon thee, and men’s bones shall be burnt upon thee. And he gave a sign the same day, saying, This is the sign which the Lord hath spoken; Behold, the altar shall be rent, and the ashes that are upon it shall be poured out. 1 Kings 13:2, 3.

> Și a strigat împotriva altarului prin cuvântul Domnului și a zis: „Altarule, altarule, așa vorbește Domnul: Iată, se va naște un fiu casei lui David, Iosia pe nume; și pe tine va jertfi pe preoții înălțimilor care ard tămâie pe tine, iar oase de oameni vor fi arse pe tine.” Și în aceeași zi a dat un semn, zicând: „Acesta este semnul pe care l-a rostit Domnul: Iată, altarul se va despica, iar cenușa care este pe el se va vărsa.” 1 Împărați 13:2, 3.

The prophecy included the doubling of the word “altar.” A doubling of a word or phrase in prophecy represents a symbol of the second angel’s message, thus identifying the year 1844, when the second angel arrived and Protestantism fell, becoming a daughter of Babylon. At the same time the prophet provided a sign, just as the Millerites in 1844, recognized the sign of the Sabbath. As Jeroboam threatened the prophet in the following verses, his hand was paralyzed, thus referencing the mark of Babylon that is forced upon either the forehead or the hand, and which when received spiritually cripples a person for eternity.

Ubutumwa bw’ubuhanuzi bwari bukubiyemo ugusubiramo incuro ebyiri kw’ijambo “urutambiro.” Ugusubiramo ijambo cyangwa interuro mu buhanuzi kugaragaza ikimenyetso cy’ubutumwa bw’umumarayika wa kabiri, bityo bikerekana umwaka wa 1844, igihe umumarayika wa kabiri yageraga kandi Ubuporotesitanti bukagwa, bukaba umukobwa wa Babuloni. Muri icyo gihe nyene umuhanuzi yatanze ikimenyetso, nk’uko Abamilerite mu 1844 bamenye ikimenyetso cy’Isabato. Nk’uko Yerobowamu yabangamiye umuhanuzi mu mirongo ikurikiraho, ukuboko kwe kwarahindutse ikirema, bityo bikerekeza ku kimenyetso cya Babuloni gishyirwaho ku gahato haba mu ruhanga cyangwa ku kuboko, kandi iyo umuntu yakakiriye mu buryo bw’umwuka kimumugaza iteka ryose.

For the purposes of this study, we are considering the prediction the prophet set forth identifying that “a child shall be born unto the house of David, Josiah by name; and upon thee shall he offer the priests of the high places that burn incense upon thee, and men’s bones shall be burnt upon thee.” Josiah means “the foundation of God”, and represents the foundations of Adventism that were built in the very history typified by Jeroboam’s inauguration of his false system of worship. Upon the false system of worship instituted by Jeroboam, Josiah would punish the priests who led out in the counterfeit worship.

În scopul acestui studiu, avem în vedere profeția pe care a rostit-o profetul, identificând că „un copil se va naște casei lui David, Iosia pe nume; și pe tine va jertfi pe preoții înălțimilor care ard tămâie pe tine, și oase omenești vor fi arse pe tine.” Iosia înseamnă „temelia lui Dumnezeu” și reprezintă temeliile adventismului care au fost zidite chiar în istoria preînchipuită de inaugurarea de către Ieroboam a sistemului său fals de închinare. Asupra sistemului fals de închinare instituit de Ieroboam, Iosia avea să-i pedepsească pe preoții care conduceau în închinarea contrafăcută.

The prophet disobeyed the Lord’s command not to return the way he had come to Jeroboam’s inauguration, and not to eat or drink in Bethel. When he ate the food of the lying prophet of Bethel he was set forth as a symbol of the death that would be brought upon those who after 1844, would choose to return to and eat the doctrines and false prophetic methodologies of apostate Protestantism, as represented by the rebellion of 1863. The deathbed of those who rebelled in 1863, would be the same deathbed as the lying prophet of Bethel. The deathbed for apostate Protestantism was the history of August 11, 1840 through to 1844, when they; the former chosen people of God were passed by, and became the daughters of Rome. Laodicean Adventism’s deathbed will also be between the date when the mighty angel descended on September 11, 2001, as it had done in 1840, and the hour of the great earthquake, representing the soon coming Sunday law.

Umuhanuzi ntiyumviye itegeko ry’Uwiteka ryo kutagarukira inzira yari yanyuzemo ubwo yajyaga mu iyimikwa rya Yerobowamu, kandi ryo kutarya no kutanywa i Beteli. Igihe yariye ibyokurya by’umuhanuzi w’ibinyoma w’i Beteli, yashyizweho nk’ikimenyetso cy’urupfu rwari kuzazanirwa abari kuzahitamo, nyuma ya 1844, gusubira no kurya inyigisho n’uburyo bw’ibinyoma bwo guhanura bw’Abaporotesitanti b’abahakanyi, nk’uko bigaragazwa n’ubwigomeke bwo mu 1863. Igitanda cy’urupfu cy’abigometse mu 1863, cyari kuzaba ari na cyo gitanda cy’urupfu cy’umuhanuzi w’ibinyoma w’i Beteli. Igitanda cy’urupfu cy’Abaporotesitanti b’abahakanyi cyari amateka yo kuva ku wa 11 Kanama 1840 kugeza mu 1844, ubwo bo, ari bo bari barigeze kuba ubwoko bwatoranyijwe bw’Imana, basigwaga inyuma, maze bakaba abakobwa ba Roma. Igitanda cy’urupfu cy’Abadiventisime b’i Lawodikiya na cyo kizaba hagati y’itariki marayika ukomeye yamanukiyeho ku wa 11 Nzeri 2001, nk’uko yari yabigenje mu 1840, n’isaha y’umutingito ukomeye, ushushanya itegeko ryo ku cyumweru rigiye kuza vuba.

On September 11, 2001, the sealing of the one hundred and forty-four thousand began and the angel began to move through Jerusalem placing a mark on the forehead of those who sigh and cry for the abominations done in the land (the United States), and the church (Laodicean Adventism). On September 11, 2001, the sins of the fathers represented by the four abominations of Ezekiel, became present testing truths in the sealing process that then began.

La 11 septembrie 2001 a început sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii, iar îngerul a început să treacă prin Ierusalim, punând un semn pe fruntea acelora care suspină și strigă din pricina urâciunilor săvârșite în țară (Statele Unite) și în biserică (adventismul laodicean). La 11 septembrie 2001, păcatele părinților, reprezentate prin cele patru urâciuni din Ezechiel, au devenit adevăruri de probă prezente în procesul de sigilare care a început atunci.

The test of 1863, involved the foundations of the Millerite movement as represented by the “seven times,” of Leviticus twenty-six that had been rejected in 1863. The test involved a willingness or unwillingness to return to Jeremiah’s old paths in order to find the rest of the latter rain. The test of 1888, was the message to the Laodicean church as brought by Elders Jones and Waggoner, which was also the message of justification by faith.

Ikigeragezo cyo mu 1863 cyarebanaga n’imfatiro z’umutwe w’Abamillerite nk’uko zashushanywaga n’“ibihe birindwi” byo mu Balewi makumyabiri na batandatu, byari byarananzwe mu 1863. Icyo kigeragezo cyarebanaga no kwemera cyangwa kutemera kugaruka ku nzira za kera za Yeremiya kugira ngo haboneke uburuhukiro bw’imvura y’itumba. Ikigeragezo cyo mu 1888 cyari ubutumwa bw’itorero ry’i Lawodikiya nk’uko bwazanwe n’Abakuru Jones na Waggoner, kandi bwari na bwo butumwa bwo gutsindishirizwa no kwizera.

In 1856, the message to Laodicea first arrived in the movement of the Millerites, and it arrived with the increased light of the “seven times,” but both the experience represented by the remedies in the message to Laodicea, and the message of prophetic history were rejected in 1863. The experience was represented by the vision (mareh) of “the appearance”, and the vision of the (chazon) “prophetic history” that were both rejected. Both of those visions had found their fulfillment on October 22, 1844, and nineteen years later they were both rejected, for Jesus always identifies the end with the beginning.

În anul 1856, solia către Laodicea a ajuns pentru prima dată în mișcarea milleriților și a venit împreună cu lumina sporită a „celor șapte vremi”, însă atât experiența reprezentată prin leacurile din solia către Laodicea, cât și solia istoriei profetice au fost respinse în 1863. Experiența era reprezentată de vedenia (mareh) a „arătării”, iar vedenia (chazon) a „istoriei profetice” a fost de asemenea respinsă. Ambele vedenii își găsiseră împlinirea la 22 octombrie 1844, iar nouăsprezece ani mai târziu au fost amândouă respinse, căci Isus identifică întotdeauna sfârșitul cu începutul.

On September 11, 2001, the test of the rebellions of 1863 and 1888, became again testing truth, for they were both connected to the old paths of Jeremiah. On that date the latter rain message arrived, and the test of 1919, also arrived, for in 1919, the false gospel of a Christ who is void of any prophetic relevance was set forth as a counterfeit “peace and safety” message. When the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended on September 11, 2001, verses one through three were fulfilled, and verses one through three represent the message of the “first voice”.

La 11 septembrie 2001, testul răzvrătirilor din 1863 și 1888 a devenit din nou un adevăr de probă, căci amândouă erau legate de vechile cărări ale lui Ieremia. La acea dată a sosit mesajul ploii târzii și a sosit, de asemenea, testul din 1919, căci în 1919 a fost prezentată falsa evanghelie a unui Hristos lipsit de orice relevanță profetică, ca un mesaj contrafăcut de „pace și siguranță”. Când îngerul puternic din Apocalipsa, capitolul optsprezece, a coborât la 11 septembrie 2001, versetele unu până la trei s-au împlinit, iar versetele unu până la trei reprezintă mesajul „primei voci”.

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> „Acum vine cuvântul că eu aș fi declarat că New Yorkul urmează să fie măturat de un val uriaș? Aceasta nu am spus-o niciodată. Am spus, pe când priveam marile clădiri care se înălțau acolo, etaj după etaj: «Ce scene teribile vor avea loc când Domnul Se va ridica să zguduie cumplit pământul! Atunci se vor împlini cuvintele din Apocalipsa 18:1–3.» Întregul capitol al optsprezecelea din Apocalipsa este un avertisment cu privire la ceea ce vine asupra pământului. Dar nu am lumină deosebită cu privire la ceea ce vine asupra New Yorkului, decât că știu că, într-o zi, marile clădiri de acolo vor fi dărâmate prin răsturnarea și prăbușirea aduse de puterea lui Dumnezeu. Din lumina care mi-a fost dată, știu că nimicirea este în lume. Un cuvânt de la Domnul, o singură atingere a puterii Sale mărețe, și aceste structuri masive vor cădea. Vor avea loc scene a căror grozăvie nu ne-o putem imagina.” Review and Herald, 5 iulie 1906.

With the arrival of the angel of Revelation eighteen, the latter rain began to sprinkle, and the “prophetic debate” represented in Habakkuk chapter two, began. The debate was over two methodologies for understanding Bible prophecy, and a false and a true latter rain message. The debate ends when the “second voice” of Revelation eighteen arrives and identifies the beginning of God’s executive judgment upon modern Babylon, and calls God’s other flock out of Babylon. The arrival of the second voice marks the end of the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, which is represented by the fourth abomination, that in turn represents the fourth and final generation of Laodicean Adventism as bowing down to the sun, at the soon-coming Sunday law.

Odată cu venirea îngerului din Apocalipsa optsprezece, ploaia târzie a început să stropească, iar „dezbaterea profetică” reprezentată în Habacuc capitolul doi a început. Dezbaterea privea două metodologii de înțelegere a profeției biblice și o solie falsă și una adevărată a ploii târzii. Dezbaterea se încheie atunci când sosește „a doua voce” din Apocalipsa optsprezece și identifică începutul judecății executive a lui Dumnezeu asupra Babilonului modern și cheamă din Babilon celelalte oi ale lui Dumnezeu. Venirea celei de-a doua voci marchează sfârșitul istoriei sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii, care este reprezentată de a patra urâciune, ce, la rândul ei, reprezintă a patra și ultima generație a adventismului laodicean, închinându-se soarelui, la legea duminicală care stă să vină.

The deathbed of apostate Protestantism, between the descent of the angel and the closed door of 1844, typified the deathbed of Laodicean Adventism between the descent of the angel and the closed door of the soon-coming Sunday law. The prophet from Judah was buried in the same grave as the lying prophet of Bethel, and when king Josiah initiated his reform, he stood before that very grave. The reformation of king Josiah, whose name represents “the foundations of God”, began when God began to lead His last day people back to the foundations on September 11, 2001. His reform had begun when the work of restoring the temple was taken up.

Patul de moarte al protestantismului apostat, dintre coborârea îngerului și ușa închisă din 1844, a prefigurat patul de moarte al adventismului laodicean dintre coborârea îngerului și ușa închisă a legii duminicale care va veni curând. Profetul din Iuda a fost îngropat în același mormânt cu profetul mincinos din Betel, iar când împăratul Iosia și-a început reforma, a stat înaintea chiar acelui mormânt. Reforma împăratului Iosia, al cărui nume reprezintă „temeliile lui Dumnezeu”, a început atunci când Dumnezeu a început să-Și conducă poporul din zilele de pe urmă înapoi la temelii, la 11 septembrie 2001. Reforma lui începuse atunci când a fost reluată lucrarea de restaurare a templului.

> And it came to pass in the eighteenth year of king Josiah, that the king sent Shaphan the son of Azaliah, the son of Meshullam, the scribe, to the house of the Lord, saying, Go up to Hilkiah the high priest, that he may sum the silver which is brought into the house of the Lord, which the keepers of the door have gathered of the people: And let them deliver it into the hand of the doers of the work, that have the oversight of the house of the Lord: and let them give it to the doers of the work which is in the house of the Lord, to repair the breaches of the house, Unto carpenters, and builders, and masons, and to buy timber and hewn stone to repair the house. Howbeit there was no reckoning made with them of the money that was delivered into their hand, because they dealt faithfully. And Hilkiah the high priest said unto Shaphan the scribe, I have found the book of the law in the house of the Lord. And Hilkiah gave the book to Shaphan, and he read it. And Shaphan the scribe came to the king, and brought the king word again, and said, Thy servants have gathered the money that was found in the house, and have delivered it into the hand of them that do the work, that have the oversight of the house of the Lord. And Shaphan the scribe showed the king, saying, Hilkiah the priest hath delivered me a book. And Shaphan read it before the king. And it came to pass, when the king had heard the words of the book of the law, that he rent his clothes. And the king commanded Hilkiah the priest, and Ahikam the son of Shaphan, and Achbor the son of Michaiah, and Shaphan the scribe, and Asahiah a servant of the king’s, saying, Go ye, inquire of the Lord for me, and for the people, and for all Judah, concerning the words of this book that is found: for great is the wrath of the Lord that is kindled against us, because our fathers have not hearkened unto the words of this book, to do according unto all that which is written concerning us. 2 Kings 22:3–13.

> Și s-a întâmplat, în al optsprezecelea an al împăratului Iosia, că împăratul l-a trimis pe Șafan, fiul lui Ațalia, fiul lui Meșulam, logofătul, la casa Domnului, zicând: Suie-te la Hilchia, marele preot, ca să socotească argintul care a fost adus în casa Domnului, pe care păzitorii ușii l-au strâns de la popor; și să-l dea în mâna celor ce fac lucrarea, care au supravegherea casei Domnului; și aceștia să-l dea celor ce fac lucrarea care este în casa Domnului, ca să dreagă spărturile casei: tâmplarilor, zidarilor și cioplitorilor de piatră, și pentru a cumpăra lemn și piatră cioplită spre dregerea casei. Totuși, nu li s-a cerut socoteală pentru banii care le fuseseră dați în mână, pentru că lucrau cu credincioșie. Și Hilchia, marele preot, i-a zis lui Șafan, logofătul: Am găsit cartea legii în casa Domnului. Și Hilchia i-a dat cartea lui Șafan, iar el a citit-o. Și Șafan, logofătul, a venit la împărat și a adus din nou răspuns împăratului și a zis: Slujitorii tăi au adunat banii care s-au găsit în casă și i-au dat în mâna celor ce fac lucrarea, care au supravegherea casei Domnului. Apoi Șafan, logofătul, i-a făcut cunoscut împăratului, zicând: Preotul Hilchia mi-a dat o carte. Și Șafan a citit-o înaintea împăratului. Și s-a întâmplat că, atunci când împăratul a auzit cuvintele cărții legii, și-a sfâșiat hainele. Atunci împăratul a poruncit preotului Hilchia, lui Ahicam, fiul lui Șafan, lui Acbor, fiul lui Micaia, lui Șafan, logofătul, și lui Asaia, un slujitor al împăratului, zicând: Mergeți, întrebați pe Domnul pentru mine și pentru popor, și pentru tot Iuda, cu privire la cuvintele acestei cărți care s-a găsit; căci mare este mânia Domnului, care s-a aprins împotriva noastră, fiindcă părinții noștri n-au ascultat de cuvintele acestei cărți, ca să facă potrivit cu tot ceea ce este scris despre noi. 2 Împărați 22:3–13.

The prediction that a child would be born named Josiah, identifies September 11, 2001, when the mighty angel descended and led His last-day people back to the old paths. That descent had been typified by the descent of the same angel on August 11, 1840. Both descents marked a fulfillment of a prophecy of Islam. The historical figure whose name is associated with identifying in advance, and publishing the advance prediction of the fulfillment of the time prophecy of Islam found in Revelation chapter nine verse fifteen, was Josiah.

Proorocirea că avea să se nască un copil numit Iosia identifică data de 11 septembrie 2001, când îngerul cel puternic S-a coborât și a condus poporul Său din zilele de pe urmă înapoi la vechile cărări. Acea coborâre fusese prefigurată prin coborârea aceluiași înger la 11 august 1840. Ambele coborâri au marcat o împlinire a unei profeții despre islam. Figura istorică al cărei nume este asociat cu identificarea dinainte și cu publicarea dinainte a împlinirii profeției de timp despre islam, aflată în Apocalipsa capitolul nouă, versetul cincisprezece, a fost Iosia.

In both descents of the angel of Revelation chapter ten or eighteen, the name “Josiah” is marked. Josiah Litch presented the message of Islam that was fulfilled on August 11, 1840, and on September 11, 2001 the prophecy of the birth of a child named Josiah, that had been set forth by the disobedient prophet in the history of Jeroboam, was fulfilled in Laodicean Adventism as the angel led His last-day people back to the foundational history where the confrontation of the disobedient prophet and Jeroboam had met its fulfillment. The biblical testimony identified a prediction of a Josiah to come, and when the history typified by the disobedient prophet was repeated in 1844, his prediction of the name was once again placed into the prophetic narrative.

În ambele coborâri ale îngerului din Apocalipsa, capitolul zece sau optsprezece, este marcat numele „Iosia”. Iosia Litch a prezentat solia despre Islam, care s-a împlinit la 11 august 1840, iar la 11 septembrie 2001 s-a împlinit, în adventismul laodicean, profeția despre nașterea unui copil numit Iosia, care fusese expusă de profetul neascultător în istoria lui Ieroboam, când îngerul Și-a condus poporul zilelor de pe urmă înapoi la istoria de temelie, unde confruntarea dintre profetul neascultător și Ieroboam își întâlnise împlinirea. Mărturia biblică a identificat o prezicere despre un Iosia care urma să vină, iar când istoria prefigurată de profetul neascultător s-a repetat în 1844, prezicerea lui cu privire la nume a fost așezată încă o dată în narațiunea profetică.

On September 11, 2001, the Lion of the tribe of Judah led His last-day people back to Jeremiah’s old paths, which represented the forty-six years in which the Messenger of the Covenant had erected a temple to suddenly come to on October 22, 1844. Josiah had discovered the curse of Moses as he initiated the work of repairing the temple. The work of the one hundred and forty-four thousand is represented by Isaiah as a work of restoration.

La 11 septembrie 2001, Leul din seminția lui Iuda a condus poporul Său din zilele de pe urmă înapoi la cărările cele vechi ale lui Ieremia, care reprezentau cei patruzeci și șase de ani în care Solul legământului ridicase un templu la care să vină deodată la 22 octombrie 1844. Iosia descoperise blestemul lui Moise când a inițiat lucrarea de reparare a templului. Lucrarea celor o sută patruzeci și patru de mii este prezentată de Isaia ca o lucrare de restaurare.

> And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. Isaiah 61:4.

> Şi ei vor zidi iarăşi vechile dărâmături, vor ridica din nou pustiirile de odinioară şi vor reface cetăţile pustiite, pustiirile multor generaţii. Isaia 61:4.

The work of Josiah in repairing and restoring the temple, is the work Isaiah identifies is accomplished by God’s last-day people, for all the prophets speak more of the last days than the days in which they lived. That work was also typified by those who came out of Babylon in the time of Ezra.

Lucrarea lui Iosia de reparare și restaurare a templului este lucrarea pe care Isaia o identifică drept fiind împlinită de poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, căci toți profeții vorbesc mai mult despre zilele de pe urmă decât despre zilele în care au trăit. Acea lucrare a fost, de asemenea, prefigurată de cei care au ieșit din Babilon pe vremea lui Ezra.

> For we were bondmen; yet our God hath not forsaken us in our bondage, but hath extended mercy unto us in the sight of the kings of Persia, to give us a reviving, to set up the house of our God, and to repair the desolations thereof, and to give us a wall in Judah and in Jerusalem. Ezra 9:9.

> Căci am fost robi; totuși Dumnezeul nostru nu ne-a părăsit în robia noastră, ci Și-a întins mila peste noi înaintea împăraților Persiei, ca să ne dea o înviorare, să ridice Casa Dumnezeului nostru, să-i repare dărâmăturile și să ne dea un zid în Iuda și în Ierusalim. Ezra 9:9.

The work carried on by Ezra was accomplished when they had come out of Babylon, and it represents the work of temple restoration Josiah was doing, the work identified by Isaiah of God’s last-day people, and it began on September 11, 2001. In the Revelation John also identifies that work.

Lucrarea desfășurată de Ezra a fost împlinită după ce ei au ieșit din Babilon și ea reprezintă lucrarea de restaurare a templului pe care o făcea Iosia, lucrarea identificată de Isaia ca aparținând poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, și a început la 11 septembrie 2001. În Apocalipsa, Ioan identifică de asemenea această lucrare.

> And the voice which I heard from heaven spake unto me again, and said, Go and take the little book which is open in the hand of the angel which standeth upon the sea and upon the earth. And I went unto the angel, and said unto him, Give me the little book. And he said unto me, Take it, and eat it up; and it shall make thy belly bitter, but it shall be in thy mouth sweet as honey. And I took the little book out of the angel’s hand, and ate it up; and it was in my mouth sweet as honey: and as soon as I had eaten it, my belly was bitter. And he said unto me, Thou must prophesy again before many peoples, and nations, and tongues, and kings. And there was given me a reed like unto a rod: and the angel stood, saying, Rise, and measure the temple of God, and the altar, and them that worship therein. But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. And I will give power unto my two witnesses, and they shall prophesy a thousand two hundred and threescore days, clothed in sackcloth. Revelation 10:8–11:3.

> De stem die ik uit de hemel gehoord had, sprak opnieuw tot mij en zei: Ga heen, neem het boekje dat geopend is in de hand van de engel die op de zee en op de aarde staat. En ik ging naar de engel toe en zei tot hem: Geef mij het boekje. En hij zei tot mij: Neem het en eet het op; en het zal uw buik bitter maken, maar in uw mond zal het zoet zijn als honing. En ik nam het boekje uit de hand van de engel en at het op; en het was in mijn mond zoet als honing; en zodra ik het gegeten had, werd mijn buik bitter. En hij zei tot mij: Gij moet wederom profeteren voor vele volken en naties en talen en koningen. En mij werd een riet gegeven, aan een staf gelijk; en de engel stond daar en zei: Sta op en meet de tempel van God, en het altaar, en hen die daarin aanbidden. Maar laat de voorhof die buiten de tempel is, erbuiten, en meet die niet; want hij is aan de heidenen gegeven; en zij zullen de heilige stad vertreden, tweeënveertig maanden lang. En Ik zal macht geven aan Mijn twee getuigen, en zij zullen profeteren duizend tweehonderd zestig dagen, bekleed met zakken. Openbaring 10:8–11:3.

In this passage John represents the Millerites who had eaten the message that was in the angel’s hand when He descended on August 11, 1840, but who had also suffered the bitter disappointment of October 22, 1844. Standing at the bitter disappointment of 1844, John was told that he, as a symbol of God’s last-day people, must repeat the experience represented by 1840 to 1844, thus pointing forward to September 11, 2001, and unto the soon coming Sunday law. He was told “Thou must prophesy again before many peoples, and nations, and tongues, and kings,” representing the whole world being lightened when the angel descends in Revelation eighteen, when the history of Revelation chapter ten is repeated—“line upon line.”

În acest pasaj, Ioan îi reprezintă pe milleriți, care mâncaseră solia ce se afla în mâna îngerului atunci când El a coborât la 11 august 1840, dar care suferiseră și amara dezamăgire din 22 octombrie 1844. Stând în punctul amarei dezamăgiri din 1844, lui Ioan i s-a spus că el, ca simbol al poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, trebuie să repete experiența reprezentată de perioada 1840–1844, indicând astfel înainte către 11 septembrie 2001 și până la apropiata lege duminicală. I s-a spus: „Trebuie să prorocești din nou înaintea multor popoare, și neamuri, și limbi, și împărați”, reprezentând faptul că întreaga lume este luminată atunci când îngerul coboară în Apocalipsa optsprezece, când istoria din capitolul zece al Apocalipsei se repetă — „linie peste linie”.

In connection with identifying the history that would be repeated when God’s last day people prophesied again, John was told to “rise and measure” the temple of God. His “measuring” was specifically identified, for he had been placed in the year of 1844, where his stomach was made bitter by the disappointment of October, 22. He was told to measure the temple, but to leave off the courtyard, which he was informed represented the time of the Gentiles, when they would trample down the courtyard for twelve hundred and sixty years. The twelve hundred and sixty years ended in 1798. John was to begin his measuring in 1798, and leave off the previous twelve hundred and sixty years, where the spiritual temple and spiritual Jerusalem had been trodden down. He was standing at the disappointment of 1844, so from 1798 to 1844, is forty-six years. Those forty-six years represent the temple.

În legătură cu identificarea istoriei care urma să fie repetată atunci când poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă avea să profețească din nou, lui Ioan i s-a spus să „se ridice și să măsoare” Templul lui Dumnezeu. „Măsurarea” sa a fost identificată în mod precis, căci el fusese așezat în anul 1844, unde pântecele i-a fost făcut amar prin dezamăgirea din 22 octombrie. I s-a spus să măsoare Templul, dar să lase deoparte curtea, despre care i s-a spus că reprezenta vremea neamurilor, când ele aveau să calce în picioare curtea timp de o mie două sute șaizeci de ani. Cei o mie două sute șaizeci de ani s-au încheiat în 1798. Ioan trebuia să înceapă măsurarea sa în 1798 și să lase deoparte cei o mie două sute șaizeci de ani anteriori, în care Templul spiritual și Ierusalimul spiritual fuseseră călcate în picioare. El se afla la momentul dezamăgirii din 1844, astfel că, de la 1798 la 1844, sunt patruzeci și șase de ani. Acei patruzeci și șase de ani reprezintă Templul.

When John, as God’s last-day people were to prophesy again, as they had done from 1840 to 1844, they would begin when the angel descended at the fulfillment of a prophecy of Islam. Their work of prophesying again would require a work of measuring the temple, and that work would represent an investigation of the “old paths”, which was the history represented by the “temple”, which began at the time of the end in 1798, and ended with the great disappointment of 1844. As they began their work of investigating Jeremiah’s old paths, which is John’s “temple of forty-six years”, the curse of Moses was found in the rubbish scattered all over the temple, and the prediction of the Josiah to come was fulfilled. The work of Josiah is also identified again by Isaiah:

Khi Giăng, tức dân sự của Đức Chúa Trời trong thời kỳ cuối cùng, sẽ phải nói tiên tri lần nữa, như họ đã làm từ năm 1840 đến năm 1844, thì họ sẽ bắt đầu khi thiên sứ ngự xuống vào lúc một lời tiên tri về Hồi giáo được ứng nghiệm. Công việc nói tiên tri lần nữa của họ sẽ đòi hỏi một công việc đo đền thờ, và công việc ấy sẽ tượng trưng cho một sự tra xét các “đường lối xưa”, tức là lịch sử được tượng trưng bởi “đền thờ”, đã bắt đầu vào kỳ cuối cùng năm 1798 và chấm dứt với sự thất vọng lớn lao năm 1844. Khi họ bắt đầu công việc tra xét các đường lối xưa của Giê-rê-mi, tức “đền thờ bốn mươi sáu năm” của Giăng, thì sự rủa sả của Môi-se được tìm thấy trong đống đổ nát rải khắp đền thờ, và lời tiên đoán về Giô-si-a sẽ đến đã được ứng nghiệm. Công việc của Giô-si-a cũng lại được Ê-sai xác định như sau:

> And they that shall be of thee shall build the old waste places: thou shalt raise up the foundations of many generations; and thou shalt be called, The repairer of the breach, The restorer of paths to dwell in. Isaiah 58:12.

> Cei ce vor ieși din tine vor zidi iarăși dărâmăturile de odinioară; vei ridica temeliile multor generații; și vei fi numit: Dregătorul spărturii, Cel ce drege drumurile și face țara locuibilă. Isaia 58:12.

God’s last-day people were to restore the “paths to dwell in,” which are Jeremiah’s “old paths”. They were to rebuild the old waste places, as the workers in Josiah and Ezra’s histories were accomplishing. They were to employ the methodology of “line upon line,” for they would not simply “raise up” the foundational history of Adventism, that is represented by the temple of forty-six years, but in doing so they were to “raise up the foundations of many generations.” They were to identify that every reform movement represents a foundational work, that “line upon line,” identifies the last-day foundations of 1798 to 1844. They were to repair “the breach,” and the breach represents the initial break in a vessel or a wall that opens the way for further disaster. The “breach” that was to be repaired was the rebellion of 1863.

Ljudul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă trebuia să restaureze „căile de locuit”, care sunt „cărările vechi” ale lui Ieremia. Ei trebuiau să reclădească vechile dărâmături, aşa cum împlineau lucrătorii din istoriile lui Iosia şi Ezra. Ei trebuiau să folosească metodologia „poruncă peste poruncă”, căci nu aveau doar să „ridice” istoria fundamentală a adventismului, reprezentată de templul celor patruzeci şi şase de ani, ci, făcând aceasta, aveau să „ridice temeliile multor generaţii”. Ei trebuiau să recunoască faptul că fiecare mişcare de reformă reprezintă o lucrare de temelie, că „poruncă peste poruncă” identifică temeliile zilelor de pe urmă din perioada 1798–1844. Ei trebuiau să repare „spărtura”, iar spărtura reprezintă ruptura iniţială dintr-un vas sau dintr-un zid care deschide calea pentru un dezastru şi mai mare. „Spărtura” care trebuia reparată era răzvrătirea din 1863.

When Josiah arrived on September 11, 2001 God’s last-day people returned to Jeremiah’s old paths and began to measure Millerite history. They discovered the “breach.” They identified the truth of the jewels of Miller’s dream as they built “the old waste places.” They discovered the “seven times,” as had Josiah, and they restored the truth of Leviticus twenty-six, and thus raised “up the former desolations.” When they restored the “first” and the “last” desolations of Leviticus twenty-six they then recognized that one finished in 1798 and the other in 1844. Thus their work of raising up the former desolations, was the very “rod” that was given to John that allowed him to measure the temple.

Când Iosia a sosit la 11 septembrie 2001, poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă s-a întors la vechile cărări ale lui Ieremia și a început să măsoare istoria millerită. Ei au descoperit „spărtura”. Au identificat adevărul nestematelor din visul lui Miller, pe măsură ce zideau „vechile dărâmături”. Au descoperit „cele șapte vremi”, așa cum făcuse și Iosia, și au restaurat adevărul din Leviticul douăzeci și șase, ridicând astfel „pustiirile de mai înainte”. Când au restaurat „prima” și „ultima” pustiire din Leviticul douăzeci și șase, au recunoscut apoi că una s-a încheiat în 1798, iar cealaltă în 1844. Astfel, lucrarea lor de ridicare a pustiirilor de mai înainte a fost chiar „toiagul” care i-a fost dat lui Ioan și care i-a îngăduit să măsoare templul.

The Lion of the tribe of Judah led His people back to the old paths, so they could find the latter rain message, and the latter rain message is the message of Islam of the third woe. When they ultimately discovered the two sacred tables of Habakkuk, as represented by the 1843 and 1850 pioneer charts, they saw that the foundation included the “three woes” of Revelation chapter eight, and that the second woe had concluded in the foundational history where the Millerite temple had been erected. They then recognized that the understanding of the rule of triple application of prophecies had been previously put in place by the Lion of the tribe of Judah, in order that when they returned to Jeremiah’s old paths, they could recognize “the rest and the refreshing”, which is the latter rain message of the third woe, that is identified and established with the two witnesses of the first and second woes.

Leul din seminția lui Iuda Și-a călăuzit poporul înapoi la cărările cele vechi, pentru ca ei să poată găsi solia ploii târzii, iar solia ploii târzii este solia Islamului din al treilea vai. Când, în cele din urmă, au descoperit cele două table sacre ale lui Habacuc, așa cum sunt reprezentate prin hărțile pionierilor din 1843 și 1850, au văzut că temelia includea „cele trei vaiuri” din Apocalipsa capitolul opt și că al doilea vai se încheiase în istoria fundamentală în care fusese ridicat templul millerit. Atunci au recunoscut că înțelegerea regulii întreitei aplicări a profețiilor fusese așezată mai înainte de Leul din seminția lui Iuda, pentru ca, atunci când se întorceau la cărările cele vechi ale lui Ieremia, să poată recunoaște „odihna și înviorarea”, care este solia ploii târzii a celui de-al treilea vai, identificată și întemeiată prin cei doi martori ai primului și celui de-al doilea vai.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as nothing the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science.

> „Vrăjmașul caută să abată mintea fraților și surorilor noastre de la lucrarea pregătirii unui popor care să poată sta în picioare în aceste zile de pe urmă. Sofismele lui sunt menite să îndepărteze mințile de la primejdiile și îndatoririle ceasului de față. Ei socotesc drept nimic lumina pe care Hristos a venit din cer s-o dea lui Ioan pentru poporul Său. Ei învață că scenele care stau chiar înaintea noastră nu sunt de o însemnătate suficientă pentru a li se acorda o atenție deosebită. Ei fac fără putere adevărul de origine cerească și jefuiesc poporul lui Dumnezeu de experiența lui din trecut, dându-i în schimb o știință mincinoasă.

> “‘Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ Jeremiah 6:16.

> „Așa zice Domnul: Stați în drumuri și priviți, și întrebați de cărările cele vechi, care este calea cea bună, și umblați pe ea.” Ieremia 6:16.

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith—the foundations that were laid at the beginning of our work by prayerful study of the word and by revelation. Upon these foundations we have been building for the last fifty years. Men may suppose that they have found a new way and that they can lay a stronger foundation than that which has been laid. But this is a great deception. Other foundation can no man lay than that which has been laid.

> „Nimeni să nu caute să smulgă temeliile credinței noastre — temeliile care au fost puse la începutul lucrării noastre prin studiul plin de rugăciune al Cuvântului și prin revelație. Pe aceste temelii am zidit în ultimii cincizeci de ani. Oamenii pot presupune că au găsit o cale nouă și că pot pune o temelie mai tare decât aceea care a fost pusă. Dar aceasta este o mare amăgire. Nimeni nu poate pune o altă temelie decât aceea care a fost pusă.”

> “In the past many have undertaken the building of a new faith, the establishment of new principles. But how long did their building stand? It soon fell, for it was not founded upon the Rock.

> „În trecut, mulți s-au apucat să clădească o credință nouă, să statornicească principii noi. Dar cât timp a rămas în picioare zidirea lor? Curând a căzut, căci nu era întemeiată pe Stâncă.‟

> “Did not the first disciples have to meet the sayings of men? Did they not have to listen to false theories, and then, having done all, to stand firm, saying: ‘Other foundation can no man lay than that is laid’? 1 Corinthians 3:11.

> „Oare primii ucenici n-au trebuit să se confrunte cu spusele oamenilor? N-au trebuit ei să asculte teorii false și apoi, după ce au făcut totul, să rămână neclintiți, zicând: «Nimeni nu poate pune o altă temelie decât cea care a fost pusă»? 1 Corinteni 3:11.

> “So we are to hold the beginning of our confidence steadfast unto the end. Words of power have been sent by God and by Christ to this people, bringing them out from the world, point by point, into the clear light of present truth. With lips touched with holy fire, God’s servants have proclaimed the message. The divine utterance has set its seal to the genuineness of the truth proclaimed.” Testimonies, volume 8, 296, 297.

> „Așadar, trebuie să păstrăm până la sfârșit neclintit începutul încrederii noastre. Cuvinte de putere au fost trimise de Dumnezeu și de Hristos acestui popor, scoțându-l din lume, punct cu punct, în lumina clară a adevărului prezent. Cu buze atinse de foc sfânt, slujitorii lui Dumnezeu au proclamat solia. Rostirea divină și-a pus pecetea asupra autenticității adevărului proclamat.” Testimonies, volumul 8, 296, 297.

Back to Articles