Article

# The Eighth is of the Seven - Number Three

A Opta este dintre cele Șapte - Numărul Trei

Daniel Two

Daniel Doi

Author

Jeff Pippenger

Published

September 17, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The question we will seek to resolve in this article is how the first mention of the kingdoms of Bible prophecy in Daniel chapter two agrees with the last mention of the kingdoms of Bible prophecy in Revelation seventeen. I intend to raise some questions about what is actually identified in Nebuchadnezzar’s image and the pioneer’s position, that their history represented the point when the rock would strike the feet of the image.

Întrebarea pe care vom căuta să o lămurim în acest articol este cum se armonizează prima menționare a împărățiilor profeției biblice din capitolul doi al cărții Daniel cu ultima menționare a împărățiilor profeției biblice din Apocalipsa șaptesprezece. Intenționez să ridic câteva întrebări cu privire la ceea ce este de fapt identificat în chipul lui Nebucadnețar și la poziția pionierilor, potrivit căreia istoria lor reprezenta momentul în care piatra avea să lovească picioarele chipului.

Sister White identifies that we had reached the point where “God’s sacred work is represented by the feet of the image in which the iron was mixed with the miry clay,” which she further describes as the “mingling of churchcraft and statecraft.”

Soră White arată că ajunsesem în punctul în care „lucrarea sfântă a lui Dumnezeu este reprezentată de picioarele chipului, în care fierul era amestecat cu lutul mocirlos”, pe care îl descrie în continuare drept „amestecul dintre ecleziasticism și meșteșugul politic al statului”.

> “We have come to a time when God’s sacred work is represented by the feet of the image in which the iron was mixed with the miry clay. God has a people, a chosen people, whose discernment must be sanctified, who must not become unholy by laying upon the foundation wood, hay, and stubble. Every soul who is loyal to the commandments of God will see that the distinguishing feature of our faith is the seventh-day Sabbath. If the government would honor the Sabbath as God has commanded, it would stand in the strength of God and in defense of the faith once delivered to the saints. But statesmen will uphold the spurious sabbath, and will mingle their religious faith with the observance of this child of the papacy, placing it above the Sabbath which the Lord has sanctified and blessed, setting it apart for man to keep holy, as a sign between Him and His people to a thousand generations. The mingling of churchcraft and statecraft is represented by the iron and the clay. This union is weakening all the power of the churches. This investing the church with the power of the state will bring evil results. Men have almost passed the point of God’s forbearance. They have invested their strength in politics, and have united with the papacy. But the time will come when God will punish those who have made void His law, and their evil work will recoil upon themselves.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1168.

> „Am ajuns într-un timp în care lucrarea sfântă a lui Dumnezeu este reprezentată prin picioarele chipului, în care fierul era amestecat cu lutul mocirlos. Dumnezeu are un popor, un popor ales, a cărui putere de discernământ trebuie să fie sfințită, care nu trebuie să devină nesfânt prin așezarea pe temelie a lemnului, fânului și miriștii. Fiecare suflet care este credincios poruncilor lui Dumnezeu va vedea că trăsătura distinctivă a credinței noastre este Sabatul zilei a șaptea. Dacă guvernarea ar onora Sabatul așa cum a poruncit Dumnezeu, ea ar sta în tăria lui Dumnezeu și în apărarea credinței date sfinților o dată pentru totdeauna. Dar oamenii de stat vor susține sabatul fals și își vor amesteca credința religioasă cu păzirea acestui copil al papalității, așezându-l mai presus de Sabatul pe care Domnul l-a sfințit și l-a binecuvântat, punându-l deoparte pentru ca omul să-l păzească sfânt, ca semn între El și poporul Său timp de o mie de generații. Amestecul dintre meșteșugul bisericesc și meșteșugul de stat este reprezentat prin fier și lut. Această unire slăbește toată puterea bisericilor. Această învestire a bisericii cu puterea statului va aduce urmări rele. Oamenii au trecut aproape dincolo de punctul îndelungii-răbdări a lui Dumnezeu. Ei și-au investit puterea în politică și s-au unit cu papalitatea. Dar va veni timpul când Dumnezeu îi va pedepsi pe cei care au desființat Legea Sa, iar lucrarea lor rea se va întoarce asupra lor înșiși.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volumul 4, 1168.

The time which we have come to when God’s sacred work is mingling churchcraft and statecraft, is a description of a progressive period of time. She says the mingling “is weakening all the power of the churches,” and it “will bring evil results,” and that “the time will come when God will punish those who have made void His law.”

Timpul în care am ajuns, când lucrarea sacră a lui Dumnezeu se amestecă cu politica bisericească și cu politica de stat, descrie o perioadă progresivă de timp. Ea spune că această îmbinare „slăbește toată puterea bisericilor”, că „va aduce rezultate rele” și că „va veni vremea când Dumnezeu îi va pedepsi pe cei care au desființat Legea Sa”.

The mingling of church and state that weakens the power of the churches is a description of the church of Pergamos, where the combining of churchcraft and statecraft represented the falling away that precedes the revealing of the man of sin. Pergamos and the emperor that symbolizes the compromise between Christianity and idolatry takes place in the fourth kingdom of Daniel two. That compromise is represented in Daniel two with the use of the word “clay.”

Amestecul dintre biserică și stat, care slăbește puterea bisericilor, este o descriere a bisericii din Pergam, unde îmbinarea meșteșugului bisericesc cu meșteșugul politic a reprezentat lepădarea de credință care precede descoperirea omului fărădelegii. Pergam și împăratul care simbolizează compromisul dintre creștinism și idolatrie apar în a patra împărăție din Daniel doi. Acest compromis este reprezentat în Daniel doi prin folosirea cuvântului „lut”.

> Thou, O king, sawest, and behold a great image. This great image, whose brightness was excellent, stood before thee; and the form thereof was terrible. This image’s head was of fine gold, his breast and his arms of silver, his belly and his thighs of brass, His legs of iron, his feet part of iron and part of clay. Thou sawest till that a stone was cut out without hands, which smote the image upon his feet that were of iron and clay, and brake them to pieces. Daniel 2:31–34.

> Tu, împărate, priveai, și iată un chip mare. Acest chip mare, a cărui strălucire era nespusă, stătea înaintea ta; și înfățișarea lui era înfricoșătoare. Capul acestui chip era de aur curat, pieptul și brațele lui de argint, pântecele și coapsele lui de aramă, picioarele lui de fier, iar labele picioarelor lui parte de fier și parte de lut. Tu priveai până când o piatră s-a desprins fără ajutorul mâinilor, a lovit chipul la picioarele lui care erau de fier și de lut și le-a sfărâmat. Daniel 2:31–34.

As Daniel’s interpretation continues it is no longer “clay” but it became dirty or “miry clay.”

Pe măsură ce tâlcuirea lui Daniel continuă, nu mai este „lut”, ci a devenit lut murdar sau „lut cleios”.

> And whereas thou sawest the feet and toes, part of potters’ clay, and part of iron, the kingdom shall be divided; but there shall be in it of the strength of the iron, forasmuch as thou sawest the iron mixed with miry clay. Daniel 2:41.

> Iar întrucât ai văzut picioarele și degetele picioarelor, parte din lut de olar și parte din fier, împărăția va fi împărțită; dar va fi în ea ceva din tăria fierului, fiindcă ai văzut fierul amestecat cu lutul mocirlos. Daniel 2:41.

The pure clay which was the Potter’s clay changes to miry clay. God’s is the divine Potter and his work is never miry.

Lutul curat, care era lutul Olarului, se preface în lut noroios. Dumnezeu este Olarul divin, iar lucrarea Lui nu este niciodată noroioasă.

> But now, O Lord, thou art our father; we are the clay, and thou our potter; and we all are the work of thy hand. Isaiah 64:8.

> Dar acum, Doamne, Tu eşti Tatăl nostru; noi suntem lutul, iar Tu olarul nostru; şi toţi suntem lucrarea mâinii Tale. Isaia 64:8.

In the history of pagan Rome, the church of Smyrna was pure clay. In the history of Pergamos, which is the fourth kingdom in Daniel two, the clay changes into miry clay. What is first mentioned in the passage as simply “clay”, and thereafter “potter’s clay”, changes into “miry clay”, as the interpretation continues. Pergamos is where that change was accomplished in order to prepare the way for Thyatira, or papal Rome. The change from “clay” into “miry clay” is the falling away that prepares the way for Thyatira, which Paul identifies as the “falling away first” in Second Thessalonians.

În istoria Romei păgâne, biserica din Smirna era lut curat. În istoria Pergamului, care este a patra împărăţie din Daniel doi, lutul se schimbă în lut cleios. Ceea ce este menţionat mai întâi în pasaj pur şi simplu ca „lut”, iar apoi ca „lutul olarului”, se schimbă în „lut cleios”, pe măsură ce interpretarea continuă. Pergam este locul unde această schimbare a fost împlinită pentru a pregăti calea pentru Tiatira, sau Roma papală. Schimbarea din „lut” în „lut cleios” este lepădarea de credinţă care pregăteşte calea pentru Tiatira, pe care Pavel o identifică drept „lepădarea de credinţă [care vine] întâi” în A doua epistolă către Tesaloniceni.

The Millerites could see no further than the fourth kingdom of Rome and expected the Second Coming of Christ to be the next prophetic event, for the stone that smites the image’s feet represents the Second Coming. But did Christ set up a kingdom in 1798? He did come into the Most Holy Place on October 22, 1844, to receive a kingdom, but was it set up at that time?

Mileriții nu puteau vedea mai departe de a patra împărăție a Romei și se așteptau ca a Doua Venire a lui Hristos să fie următorul eveniment profetic, căci piatra care lovește picioarele chipului reprezintă a Doua Venire. Dar a întemeiat Hristos o împărăție în 1798? El a venit într-adevăr în Locul Preasfânt la 22 octombrie 1844, ca să primească o împărăție, dar a fost ea întemeiată la acel timp?

The answer to the first of those two questions is that Christ did not set up His everlasting kingdom in 1798. The second question whether or not Christ set up His everlasting kingdom on October 22, 1844 is also no.

Răspunsul la prima dintre aceste două întrebări este că Hristos nu Și-a întemeiat împărăția Sa veșnică în 1798. Și răspunsul la a doua întrebare, dacă Hristos Și-a întemeiat sau nu împărăția Sa veșnică la 22 octombrie 1844, este tot nu.

Was there a kingdom set up in the time of pagan Rome? I ask this for the pioneers understood the fourth kingdom to be both pagan and papal Rome which identifies 1798 as the conclusion of the fourth kingdom when Christ would set up an everlasting kingdom. But the book of Revelation identifies four kingdoms that follow pagan Rome.

Oare a fost întemeiată o împărăție în timpul Romei păgâne? Întreb aceasta deoarece pionierii au înțeles a patra împărăție ca fiind atât Roma păgână, cât și cea papală, ceea ce identifică anul 1798 drept încheierea celei de-a patra împărății, când Hristos avea să întemeieze o împărăție veșnică. Însă cartea Apocalipsei identifică patru împărății care urmează după Roma păgână.

If the fourth kingdom of iron in Daniel two is simply representing pagan Rome where the compromise of Constantine is represented by the clay being turned into miry clay, did Christ setup a kingdom in that history? The answer is yes. At the cross, which is the history of Pergamos, not Thyatira, Christ established His kingdom of “grace.” There was an everlasting kingdom set up at the cross, and the throne of that kingdom typifies a throne that gets set up during the latter rain. That latter rain throne represents His kingdom of “glory.”

Dacă a patra împărăție de fier din Daniel doi reprezintă pur și simplu Roma păgână, unde compromisul lui Constantin este reprezentat prin lutul prefăcut în lut mocirlos, a întemeiat Hristos o împărăție în acea istorie? Răspunsul este da. La cruce, care este istoria Pergamului, nu a Tiatirei, Hristos Și-a întemeiat împărăția „harului”. La cruce a fost întemeiată o împărăție veșnică, iar tronul acelei împărății prefigurează un tron care este așezat în timpul ploii târzii. Acel tron al ploii târzii reprezintă împărăția slavei Sale.

> “The announcement which had been made by the disciples in the name of the Lord was in every particular correct, and the events to which it pointed were even then taking place. ‘The time is fulfilled, the kingdom of God is at hand,’ had been their message. At the expiration of ‘the time’—the sixty-nine weeks of Daniel 9, which were to extend to the Messiah, ‘the Anointed One’—Christ had received the anointing of the Spirit after His baptism by John in Jordan. And the ‘kingdom of God’ which they had declared to be at hand was established by the death of Christ. This kingdom was not, as they had been taught to believe, an earthly empire. Nor was it that future, immortal kingdom which shall be set up when ‘the kingdom and dominion, and the greatness of the kingdom under the whole heaven, shall be given to the people of the saints of the Most High;’ that everlasting kingdom, in which ‘all dominions shall serve and obey Him.’ Daniel 7:27. As used in the Bible, the expression ‘kingdom of God’ is employed to designate both the kingdom of grace and the kingdom of glory. The kingdom of grace is brought to view by Paul in the Epistle to the Hebrews. After pointing to Christ, the compassionate intercessor who is ‘touched with the feeling of our infirmities,’ the apostle says: ‘Let us therefore come boldly unto the throne of grace, that we may obtain mercy, and find grace.’ Hebrews 4:15, 16. The throne of grace represents the kingdom of grace; for the existence of a throne implies the existence of a kingdom. In many of His parables Christ uses the expression ‘the kingdom of heaven’ to designate the work of divine grace upon the hearts of men.

> Vestea care fusese vestită de ucenici în Numele Domnului era, în toate privințele, corectă, iar evenimentele spre care arăta se desfășurau chiar atunci. „S-a împlinit vremea și Împărăția lui Dumnezeu este aproape” fusese solia lor. La expirarea „vremii” — cele șaizeci și nouă de săptămâni din Daniel 9, care trebuiau să ajungă până la Mesia, „Cel Uns” — Hristos primise ungerea Duhului după botezul Său de către Ioan în Iordan. Iar „Împărăția lui Dumnezeu”, pe care ei o vestiseră ca fiind aproape, a fost întemeiată prin moartea lui Hristos. Această împărăție nu era, așa cum fuseseră învățați să creadă, un imperiu pământesc. Nici nu era acea împărăție viitoare, nemuritoare, care va fi întemeiată atunci când „stăpânirea, domnia și măreția tuturor împărățiilor de sub cerul întreg vor fi date poporului sfinților Celui Preaînalt”; acea împărăție veșnică în care „toate stăpânirile Îi vor sluji și-L vor asculta”. Daniel 7:27. Așa cum este folosită în Biblie, expresia „Împărăția lui Dumnezeu” este întrebuințată pentru a desemna atât împărăția harului, cât și împărăția slavei. Împărăția harului este adusă în atenție de Pavel în Epistola către Evrei. După ce arată spre Hristos, mijlocitorul plin de compasiune care este „atins de simțământul slăbiciunilor noastre”, apostolul spune: „Să ne apropiem dar cu deplină încredere de tronul harului, ca să căpătăm îndurare și să găsim har.” Evrei 4:15, 16. Tronul harului reprezintă împărăția harului, căci existența unui tron presupune existența unei împărății. În multe dintre parabolele Sale, Hristos folosește expresia „Împărăția cerurilor” pentru a desemna lucrarea harului dumnezeiesc asupra inimilor oamenilor.

> “So the throne of glory represents the kingdom of glory; and this kingdom is referred to in the Saviour’s words: ‘When the Son of man shall come in His glory, and all the holy angels with Him, then shall He sit upon the throne of His glory: and before Him shall be gathered all nations.’ Matthew 25:31, 32. This kingdom is yet future. It is not to be set up until the second advent of Christ.

> “De aceea, tronul slavei reprezintă împărăția slavei; iar această împărăție este menționată în cuvintele Mântuitorului: „Când Fiul omului va veni în slava Sa și toți sfinții îngeri împreună cu El, atunci Se va așeza pe tronul slavei Sale; și înaintea Lui vor fi adunate toate neamurile.” Matei 25:31, 32. Această împărăție este încă viitoare. Ea nu va fi întemeiată decât la a doua venire a lui Hristos.

> “The kingdom of grace was instituted immediately after the fall of man, when a plan was devised for the redemption of the guilty race. It then existed in the purpose and by the promise of God; and through faith, men could become its subjects. Yet it was not actually established until the death of Christ. Even after entering upon His earthly mission, the Saviour, wearied with the stubbornness and ingratitude of men, might have drawn back from the sacrifice of Calvary. In Gethsemane the cup of woe trembled in His hand. He might even then have wiped the blood-sweat from His brow and have left the guilty race to perish in their iniquity. Had He done this, there could have been no redemption for fallen men. But when the Saviour yielded up His life, and with His expiring breath cried out, ‘It is finished,’ then the fulfillment of the plan of redemption was assured. The promise of salvation made to the sinful pair in Eden was ratified. The kingdom of grace, which had before existed by the promise of God, was then established.” The Great Controversy, 347.

> „Împărăția harului a fost instituită imediat după căderea omului, când a fost conceput un plan pentru răscumpărarea neamului vinovat. Atunci ea exista în hotărârea și prin făgăduința lui Dumnezeu; iar prin credință, oamenii puteau deveni supușii ei. Totuși, ea nu a fost de fapt întemeiată decât la moartea lui Hristos. Chiar și după ce intrase în misiunea Sa pământească, Mântuitorul, istovit de încăpățânarea și nerecunoștința oamenilor, ar fi putut să Se retragă de la jertfa Calvarului. În Ghetsimani, paharul suferinței tremura în mâna Sa. Chiar și atunci ar fi putut să-Și șteargă sudoarea de sânge de pe frunte și să lase neamul vinovat să piară în nelegiuirea lui. Dacă ar fi făcut aceasta, nu ar fi putut exista nicio răscumpărare pentru oamenii căzuți. Dar când Mântuitorul Și-a dat viața și, cu ultima Sa suflare, a strigat: «S-a isprăvit», atunci împlinirea planului de răscumpărare a fost asigurată. Făgăduința mântuirii făcută perechii păcătoase în Eden a fost ratificată. Împărăția harului, care mai înainte existase prin făgăduința lui Dumnezeu, a fost atunci întemeiată.” Tragedia veacurilor, 347.

Christ did set up an everlasting kingdom in the prophetic history of pagan Rome, not at the end of papal Rome. He also sets up His kingdom of glory at His Second Coming which includes the history of the latter rain, when the four winds of Islam are released.

Hristos și-a întemeiat o împărăție veșnică în istoria profetică a Romei păgâne, nu la sfârșitul Romei papale. El Își întemeiază, de asemenea, împărăția slavei la a Doua Sa Venire, care include istoria ploii târzii, când cele patru vânturi ale islamului sunt dezlănțuite.

> “The latter rain is coming on those that are pure—all then will receive it as formerly.

> „Ploaia târzie vine peste cei care sunt curați — atunci toți o vor primi ca odinioară.״

> “When the four angels let go, Christ will set up His kingdom. None receive the latter rain but those who are doing all they can. Christ would help us. All could be overcomers by the grace of God, through the blood of Jesus. All heaven is interested in the work. Angels are interested.” Spalding and Magan, 3.

> „Atunci când cei patru îngeri vor da drumul, Hristos Își va întemeia împărăția. Nimeni nu primește ploaia târzie decât aceia care fac tot ce pot. Hristos ne-ar ajuta. Toți ar putea fi biruitori prin harul lui Dumnezeu, prin sângele lui Isus. Întregul cer este interesat de lucrare. Îngerii sunt interesați.” Spalding and Magan, 3.

When the four winds are released, Christ sets up His kingdom. Both the latter rain and the releasing of the four winds represent progressive events, and neither represent a point in time. The four winds represent Islam.

Atunci când cele patru vânturi sunt dezlănțuite, Hristos Își întemeiază împărăția. Atât ploaia târzie, cât și dezlănțuirea celor patru vânturi reprezintă evenimente progresive și niciuna nu reprezintă un moment punctual în timp. Cele patru vânturi reprezintă islamul.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> „Îngerii țin în frâu cele patru vânturi, reprezentate ca un cal mânios care caută să se desprindă și să se năpustească peste fața întregului pământ, purtând distrugere și moarte în calea sa.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> „Să dormim chiar pe pragul lumii veșnice? Să fim apatici, reci și morți? O, de-am avea în bisericile noastre Duhul și suflarea lui Dumnezeu suflate în poporul Său, ca ei să stea pe picioarele lor și să trăiască. Trebuie să vedem că calea este îngustă și poarta strâmtă. Dar, pe măsură ce trecem prin poarta cea strâmtă, lărgimea ei este fără margini.” Manuscript Releases, volumul 20, 217.

The angels are holding the angry horse of Islam that is seeking to break loose bearing death and destruction in its path, in the time period when the Spirit of God is breathed upon God’s people. They then stand upon their feet and live. Prior to the Spirit being breathed upon them, God’s people are dead, for the breath of the Spirit causes them to stand up and live. When Sister White says we have now come to a time when the feet of the image that is mixed with iron and miry clay represents the combination of church and state, the outpouring of the latter rain was still in the future.

Îngerii țin în frâu calul mânios al islamului, care caută să se dezlănțuie, purtând moarte și nimicire în calea sa, în perioada de timp când Duhul lui Dumnezeu este suflat peste poporul lui Dumnezeu. Atunci ei se ridică în picioare și trăiesc. Înainte ca Duhul să fie suflat peste ei, poporul lui Dumnezeu este mort, căci suflarea Duhului îi face să se ridice și să trăiască. Când Sora White spune că acum am ajuns la un timp când picioarele chipului, care sunt amestecate cu fier și lut mocirlos, reprezintă unirea dintre biserică și stat, revărsarea ploii târzii era încă în viitor.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> „Ploaia târzie urmează să cadă asupra poporului lui Dumnezeu. Un înger puternic urmează să se coboare din cer, iar întregul pământ urmează să fie luminat de slava lui.” Review and Herald, 21 aprilie 1891.

There are two voices in Revelation eighteen.

În Apocalipsa, capitolul optsprezece, sunt două glasuri.

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches.” Selected Messages, book 2, 118.

> „Când Isus Și-a început slujirea Sa publică, El a curățit Templul de profanarea lui sacrilegă. Printre ultimele acte ale slujirii Sale s-a numărat a doua curățire a Templului. Tot astfel, în ultima lucrare pentru avertizarea lumii, către biserici sunt adresate două chemări distincte.” Selected Messages, book 2, 118.

The first voice is a wake-up call for God’s people, the second voice is the wake-up call for God’s other children that are still in Babylon.

Prima voce este un apel de trezire pentru poporul lui Dumnezeu, a doua voce este apelul de trezire pentru ceilalți copii ai lui Dumnezeu care se află încă în Babilon.

> “There is a world lying in wickedness, in deception, and delusion, in the very shadow of death,—asleep, asleep. Who are feeling travail of soul to awaken them? What voice can reach them? My mind is carried to the future when the signal will be given, ‘Behold the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him.’ But some will have delayed to obtain the oil for replenishing their lamps, and too late they will find that character, which is represented by the oil, is not transferable.” Bible Echo, May 4, 1896.

> „Există o lume care zace în răutate, în înșelăciune și amăgire, chiar în umbra morții,—adormită, adormită. Cine simte o durere a sufletului pentru a-i trezi? Ce glas îi poate ajunge? Mintea mea este purtată spre viitor, când se va da semnalul: «Iată, Mirele vine; ieșiți-I în întâmpinare.» Dar unii vor fi întârziat să obțină untdelemnul pentru reumplerea candelelor lor și vor descoperi prea târziu că caracterul, care este reprezentat prin untdelemn, nu este transferabil.” Bible Echo, 4 mai 1896.

In the passage two questions were asked. Who are feeling travail of soul to awaken them? What voice can reach them?

În pasaj au fost puse două întrebări. Cine simte chinul sufletului pentru a-i trezi? Ce glas îi poate ajunge?

The “voice” that awakens the world is the second voice of Revelation eighteen that calls God’s other flock out of Babylon. Both God’s people and the world need to be awakened by the Midnight Cry, which is simply another symbol of the latter rain.

„Glasul” care trezește lumea este al doilea glas din Apocalipsa optsprezece, care cheamă cealaltă turmă a lui Dumnezeu să iasă din Babilon. Atât poporul lui Dumnezeu, cât și lumea trebuie să fie trezite prin Strigătul de la Miezul Nopții, care este pur și simplu un alt simbol al ploii târzii.

Were the Millerites correct in identifying that in the days of the fourth kingdom Christ would set up an everlasting kingdom? Yes.

Au avut dreptate mileriții când au identificat că, în zilele celei de-a patra împărății, Hristos avea să întemeieze o împărăție veșnică? Da.

He established His kingdom of “grace” at the cross, which was during the history of the fourth kingdom of Bible prophecy. That kingdom being pagan Rome. In Daniel two, is the falling away that precedes the church of Thyatira represented? Yes, for the clay which represents God’s people changed from clay unto miry clay. So where is Thyatira in the image? Or is it even in the image? It is represented in the image, and Nebuchadnezzar sheds light on that fact when he reaches the height of his proud arrogance in chapter four of Daniel.

El Şi-a întemeiat împărăţia „harului” la cruce, în timpul istoriei celei de-a patra împărăţii din profeţia biblică. Acea împărăţie fiind Roma păgână. În Daniel doi, este reprezentată lepădarea de credinţă care precede biserica din Tiatira? Da, căci lutul care reprezintă poporul lui Dumnezeu s-a schimbat din lut în lut mocirlos. Aşadar, unde este Tiatira în chip? Sau este ea măcar în chip? Ea este reprezentată în chip, iar Nebucadneţar aruncă lumină asupra acestui fapt când ajunge la culmea aroganţei sale mândre în capitolul patru din Daniel.

> The king spake, and said, Is not this great Babylon, that I have built for the house of the kingdom by the might of my power, and for the honour of my majesty? Daniel 4:30.

> Împăratul a vorbit și a zis: „Nu este acesta Babilonul cel mare, pe care l-am zidit eu ca locuință împărătească, prin tăria puterii mele și spre slava măreției mele?” Daniel 4:30.

Just prior to Nebuchadnezzar’s judgment of twenty-five hundred and twenty days of living like a beast of the field, he exhibited his pride by asking the question of whether or not he built the kingdom that is Babylon the great? The whore of Revelation seventeen has written on her forehead, “MYSTERY, BABYLON THE GREAT, THE MOTHER OF HARLOTS AND ABOMINATIONS OF THE EARTH.” The Roman church, as Sister White calls her is Babylon the Great. The head of gold in the image represents literal Babylon and it also represents spiritual Babylon, the fifth kingdom of Bible prophecy that has the singular characteristic as being the power who received a deadly wound. In Isaiah twenty-three the papal power represented as Tyre, would be forgotten for seventy years as the days of one king. Literal Babylon represented by Nebuchadnezzar also received a deadly wound that was healed when Nebuchadnezzar was banished from his kingdom for twenty-five hundred and twenty days. Literal Babylon the great typified spiritual Babylon the great and both had their kingdoms temporarily removed, and thereafter restored. The whore of Revelation seventeen did not have a silver cup in her hand, nor a brass or iron cup, she had a golden cup.

Chiar înaintea judecății lui Nebucadnețar, de două mii cinci sute douăzeci de zile de viețuire ca o fiară a câmpului, el și-a manifestat mândria punând întrebarea dacă nu cumva el a zidit împărăția care este Babilonul cel mare. Desfrânata din Apocalipsa șaptesprezece are scris pe frunte: „TAINĂ, BABILONUL CEL MARE, MAMA CURVELOR ȘI A URÂCIUNILOR PĂMÂNTULUI.” Biserica Romei, așa cum o numește Sora White, este Babilonul cel Mare. Capul de aur din chip reprezintă Babilonul literal și reprezintă, de asemenea, Babilonul spiritual, a cincea împărăție a profeției biblice, care are caracteristica singulară de a fi puterea care a primit o rană de moarte. În Isaia douăzeci și trei, puterea papală, reprezentată ca Tir, avea să fie uitată timp de șaptezeci de ani, ca zilele unui împărat. Babilonul literal, reprezentat prin Nebucadnețar, a primit și el o rană de moarte, care a fost vindecată atunci când Nebucadnețar a fost alungat din împărăția sa timp de două mii cinci sute douăzeci de zile. Babilonul literal, cel mare, a fost un tip al Babilonului spiritual, cel mare, și amândurora li s-au înlăturat temporar împărățiile, iar după aceea le-au fost restaurate. Desfrânata din Apocalipsa șaptesprezece nu avea în mână un potir de argint, nici de aramă sau de fier, ci avea un potir de aur.

> And the woman was arrayed in purple and scarlet colour, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness of her fornication. Revelation 17:4.

> Și femeia era îmbrăcată în purpură și stacojiu, împodobită cu aur, cu pietre prețioase și cu mărgăritare, având în mână un potir de aur plin de urâciunile și necurăția desfrânării ei. Apocalipsa 17:4.

Gold represented literal Babylon and it also represents spiritual Babylon, the fifth kingdom of Bible prophecy that received a deadly wound in 1798, when the sixth kingdom of Bible prophecy took the throne. Literal Babylon in the image was followed by a silver kingdom that consisted of two powers, the Medes and the Persians, and the Persian horn in Daniel eight came up last and higher. Darius the Mede was the first horn and his general, Cyrus was a Persian that would ultimately come into power after the Median king Darius.

Aurul a reprezentat Babilonul literal și el reprezintă, de asemenea, Babilonul spiritual, a cincea împărăție a profeției biblice, care a primit o rană de moarte în 1798, când a șasea împărăție a profeției biblice a luat tronul. Babilonul literal din chip a fost urmat de o împărăție de argint alcătuită din două puteri, mezii și perșii, iar cornul persan din Daniel opt s-a ridicat din urmă și mai sus. Darius Medul a fost primul corn, iar generalul său, Cirus, era un persan care avea să ajungă în cele din urmă la putere după regele med Darius.

Cyrus was a type of Christ who was going to begin the process of freeing God’s people from captivity. The Medo-Persian empire represents the sixth kingdom of Bible prophecy which is the United States. The United States has two horns representing Republicanism and Protestantism. Darius represents the Republican horn of the United States and Cyrus represents the horn of Protestantism. As Cyrus began the process of freeing God’s people to rebuild Jerusalem and the temple, the United States was the land which was raised up to free the captives of spiritual Babylon’s captivity in order to erect the spiritual temple, of which the Millerites laid the foundation. The literal captivity in Babylon being seventy years typified the captivity in spiritual Babylon for twelve hundred and sixty years. The United States is the shoulders of silver in Nebuchadnezzar’s image.

Cirus a fost un tip al lui Hristos, care urma să înceapă procesul eliberării poporului lui Dumnezeu din robie. Imperiul medo-persan reprezintă a șasea împărăție din profeția biblică, care este Statele Unite. Statele Unite au două coarne, reprezentând republicanismul și protestantismul. Darius reprezintă cornul republican al Statelor Unite, iar Cirus reprezintă cornul protestantismului. Așa cum Cirus a început procesul eliberării poporului lui Dumnezeu pentru a reconstrui Ierusalimul și templul, Statele Unite au fost țara ridicată pentru a-i elibera pe captivi din robia Babilonului spiritual, pentru a ridica templul spiritual, a cărui temelie au pus-o milleriții. Robia literală din Babilon, fiind de șaptezeci de ani, prefigura robia în Babilonul spiritual timp de o mie două sute șaizeci de ani. Statele Unite sunt umerii de argint din chipul lui Nebucadnețar.

The third kingdom of brass was Greece that represents a worldwide kingdom. That kingdom is the United Nations, that in Revelation seventeen was the kingdom that in 1798 had not yet came. The ten kings of Revelation seventeen agree to give their kingdom unto the papacy, the eighth kingdom, that is of the seven. They make this agreement because they are forced to by the United States, and because the world is being destroyed by the “four winds” of Islam, that are released during the time of the latter rain, which begins to be fully poured out at the Sunday law in the United States.

Al treilea regat de aramă a fost Grecia, care reprezintă o împărăție mondială. Acea împărăție este Națiunile Unite, care, în Apocalipsa șaptesprezece, era împărăția ce, în 1798, încă nu venise. Cei zece împărați din Apocalipsa șaptesprezece sunt de acord să-și dea împărăția papalității, a opta împărăție, care este dintre cele șapte. Ei fac acest acord deoarece sunt siliți de Statele Unite și pentru că lumea este nimicită de „cele patru vânturi” ale islamului, care sunt dezlănțuite în timpul ploii târzii, care începe să fie revărsată pe deplin la legea duminicală din Statele Unite.

At the Sunday law in the United States, God establishes His kingdom of “glory” as He lifts up His people as an ensign to call God’s other children out of Babylon. Thus, the horn of Protestantism comes up last and is higher than the first in agreement with the two horns of Medo-Persia. Once the United Nations agrees to turn the control of the world over to the papacy, the four winds of Islam are released and the worldwide kingdom is confronted by the warfare that followed the death of Greece’s first horn that was broken and produced four horns.

Asabata da sarautar Lahadi a Amurka, Allah yana kafa mulkinsa na “ɗaukaka” yayinda yake ɗaukaka mutanensa a matsayin tuta domin ya kira sauran ’ya’yan Allah su fito daga Babila. Saboda haka, ƙahon Furotestantanci yana tashi a ƙarshe kuma ya fi na farko tsawo, daidai da ƙahoni biyu na Medo-Farisa. Da zarar Majalisar Ɗinkin Duniya ta amince ta mika ikon duniya ga papacy, sai a saki iskoki huɗu na Musulunci, kuma mulkin duniya baki ɗaya ya fuskanci yaƙin da ya biyo bayan mutuwar ƙahon farko na Girka, wanda aka kakkarya ya kuma haifar da ƙahoni huɗu.

When the image reaches the feet of iron (statecraft) and miry clay (churchcraft) and the ten toes (ten kings), the stone that has been cut out of the mountain without hands strikes the feet of the image. The Millerites were accurate to Daniel’s image, as much as they could be accurate from their vantage point in prophetic history. But the Alpha and Omega always illustrates the end with the beginning and the four kingdoms of Nebuchadnezzar’s image represent four literal kingdoms that typify their spiritual counterparts at the end of the world.

عندما يصل التمثال إلى القدمين من حديد (فنّ الحكم) وخزفٍ مَرِدٍّ (سلطان الكنيسة) وإلى أصابع القدم العشرة (عشرة ملوك)، يضرب الحجر المقطوع من الجبل بغير يدين قدمَي التمثال. لقد كان الميليّون دقيقين في فهمهم لتمثال دانيال، بقدر ما أمكنهم أن يكونوا دقيقين من منظورهم في التاريخ النبوي. غير أن الألف والياء يوضّح دائمًا النهاية بالبداية، والممالك الأربع في تمثال نبوخذنصر تمثّل أربع ممالك حرفية تُجسِّد نظائرها الروحية في نهاية العالم.

With the kingdoms of history Rome comes up eighth and is of the seven. In Daniel seven Rome comes up eighth and is of the seven. In Daniel eight Rome comes up eighth and is of the seven. In Revelation seventeen Rome comes up eighth and is of the seven. In Daniel two, which represents the first mention of the kingdoms of Bible prophecy, modern spiritual Rome comes up eighth and is of the seven. The first (Alpha) illustration of the kingdoms of Bible prophecy identifies the last (Omega).

Cu împărățiile istoriei, Roma se ridică a opta și este dintre cele șapte. În Daniel șapte, Roma se ridică a opta și este dintre cele șapte. În Daniel opt, Roma se ridică a opta și este dintre cele șapte. În Apocalipsa șaptesprezece, Roma se ridică a opta și este dintre cele șapte. În Daniel doi, care reprezintă prima menționare a împărățiilor profeției biblice, Roma spirituală modernă se ridică a opta și este dintre cele șapte. Prima ilustrație (Alpha) a împărățiilor profeției biblice o identifică pe cea din urmă (Omega).

> “We have come to a time when God’s sacred work is represented by the feet of the image in which the iron was mixed with the miry clay. God has a people, a chosen people, whose discernment must be sanctified, who must not become unholy by laying upon the foundation wood, hay, and stubble. Every soul who is loyal to the commandments of God will see that the distinguishing feature of our faith is the seventh-day Sabbath. If the government would honor the Sabbath as God has commanded, it would stand in the strength of God and in defense of the faith once delivered to the saints. But statesmen will uphold the spurious sabbath, and will mingle their religious faith with the observance of this child of the papacy, placing it above the Sabbath which the Lord has sanctified and blessed, setting it apart for man to keep holy, as a sign between Him and His people to a thousand generations. The mingling of churchcraft and statecraft is represented by the iron and the clay. This union is weakening all the power of the churches. This investing the church with the power of the state will bring evil results. Men have almost passed the point of God’s forbearance. They have invested their strength in politics, and have united with the papacy. But the time will come when God will punish those who have made void His law, and their evil work will recoil upon themselves.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1168.

> „Am ajuns într-un timp în care lucrarea sfântă a lui Dumnezeu este reprezentată prin picioarele chipului, în care fierul era amestecat cu lutul mocirlos. Dumnezeu are un popor, un popor ales, a cărui putere de discernământ trebuie să fie sfințită, care nu trebuie să devină nesfânt prin așezarea pe temelie a lemnului, fânului și miriștii. Fiecare suflet care este credincios poruncilor lui Dumnezeu va vedea că trăsătura distinctivă a credinței noastre este Sabatul zilei a șaptea. Dacă guvernarea ar onora Sabatul așa cum a poruncit Dumnezeu, ea ar sta în tăria lui Dumnezeu și în apărarea credinței date sfinților o dată pentru totdeauna. Dar oamenii de stat vor susține sabatul fals și își vor amesteca credința religioasă cu păzirea acestui copil al papalității, așezându-l mai presus de Sabatul pe care Domnul l-a sfințit și l-a binecuvântat, punându-l deoparte pentru ca omul să-l păzească sfânt, ca semn între El și poporul Său pentru o mie de generații. Amestecul dintre meșteșugul bisericesc și meșteșugul de stat este reprezentat prin fier și lut. Această unire slăbește toată puterea bisericilor. Această învestire a bisericii cu puterea statului va aduce rezultate rele. Oamenii aproape că au depășit limita îndelungii-răbdări a lui Dumnezeu. Ei și-au investit puterea în politică și s-au unit cu papalitatea. Dar va veni vremea când Dumnezeu îi va pedepsi pe cei care au desființat Legea Sa, iar lucrarea lor rea se va întoarce asupra lor înșiși.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volumul 4, 1168.

The Alpha and Omega has made the correct pioneer understanding of Daniel two “new.”

Alfa și Omega a făcut ca înțelegerea corectă de pionierat a celor două pasaje din Daniel să fie „nouă”.

> And he that sat upon the throne said, Behold, I make all things new. And he said unto me, Write: for these words are true and faithful. And he said unto me, It is done. I am Alpha and Omega, the beginning and the end. I will give unto him that is athirst of the fountain of the water of life freely. Revelation 21:5, 6.

> Şi Cel ce şedea pe tron a zis: „Iată, Eu fac toate lucrurile noi.” Şi mi-a zis: „Scrie, fiindcă aceste cuvinte sunt vrednice de crezare şi adevărate.” Şi mi-a zis: „S-a isprăvit. Eu sunt Alfa şi Omega, începutul şi sfârşitul. Celui ce îi este sete îi voi da să bea fără plată din izvorul apei vieţii.” Apocalipsa 21:5, 6

Back to Articles