Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Thirty-Eight

Cartea lui Daniel - Numărul o sută treizeci și opt

Unveiling Daniel 11: A Prophetic Journey through History

Revelarea lui Daniel 11: O călătorie profetică prin istorie

Author

Jeff Pippenger

Published

March 15, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Verse forty of Daniel chapter eleven, represents one of the most profound verses of God’s Word. The prophetic histories that are represented therein are where the wheels within the wheels of Ezekiel’s vision are brought together. With the time of the end of the Millerite movement in 1798, and also the time of the end of the movement of the third angel in 1989, the internal and external histories of God’s people of the last days are portrayed. Within the verse is the announcement of the approaching judgment which arrived with the first angel in 1798, all the way until the Sunday law of verse forty-one. The verse therefore represents the investigative judgment of God’s church beginning with the dead, through to the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and God spewing Laodicean Adventism out of His mouth.

Versetul patruzeci din capitolul unsprezece al cărții Daniel reprezintă unul dintre cele mai profunde versete ale Cuvântului lui Dumnezeu. Istoriile profetice care sunt prezentate în el sunt locul în care roțile dinăuntrul roților din viziunea lui Ezechiel sunt aduse împreună. Odată cu timpul sfârșitului al mișcării millerite în 1798 și, de asemenea, cu timpul sfârșitului al mișcării celui de-al treilea înger în 1989, sunt înfățișate istoriile interne și externe ale poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă. În cadrul versetului se află vestirea judecății care se apropia și care a sosit odată cu primul înger în 1798, până la legea duminicală din versetul patruzeci și unu. Prin urmare, versetul reprezintă judecata de cercetare a bisericii lui Dumnezeu, începând cu cei morți, până la sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii și la vărsarea de către Dumnezeu a adventismului laodicean din gura Sa.

The history where the papacy received its deadly wound in 1798, until the deadly wound is healed in verse forty-one is represented in the history of the verse. Verse forty-one onward is set within the context of the escalating executive judgments of God, which begin in that verse. In this prophetic sense, verse forty is the end of Daniel chapter eleven, and verses one and two, of the chapter are the beginning. Chapter eleven presents the rebellion of the antichrist, and chapter ten represents the beginning of the Hiddekel River vision, and chapter twelve represents the end. Chapters ten and twelve represent the first and the last, and chapter eleven is the rebellion in the middle.

Istoria în care papalitatea a primit rana ei de moarte în 1798, până când rana de moarte este vindecată în versetul patruzeci și unu, este reprezentată în istoria versetului. De la versetul patruzeci și unu înainte, cadrul este cel al judecăților executive tot mai intense ale lui Dumnezeu, care încep în acel verset. În acest sens profetic, versetul patruzeci este sfârșitul capitolului unsprezece din Daniel, iar versetele unu și doi ale capitolului sunt începutul. Capitolul unsprezece prezintă răzvrătirea anticristului, iar capitolul zece reprezintă începutul viziunii Râului Hidechel, iar capitolul doisprezece reprezintă sfârșitul. Capitolele zece și doisprezece reprezintă cel dintâi și cel din urmă, iar capitolul unsprezece este răzvrătirea de la mijloc.

Chapters ten and twelve are the same, for, unlike chapter eleven, they represent Daniel’s experience in relation to the vision, and chapter eleven is the vision. Chapter ten is the first letter of the Hebrew alphabet, chapter eleven is the thirteenth rebellious letter of the Hebrew alphabet, and chapter twelve is the last letter of the alphabet. The Hiddekel River vision is the “Truth.”

Capitole zece și doisprezece sunt același lucru, căci, spre deosebire de capitolul unsprezece, ele reprezintă experiența lui Daniel în legătură cu vedenia, iar capitolul unsprezece este vedenia. Capitolul zece este prima literă a alfabetului ebraic, capitolul unsprezece este a treisprezecea literă răzvrătită a alfabetului ebraic, iar capitolul doisprezece este ultima literă a alfabetului. Vedenia de la râul Hidechel este „Adevărul”.

In chapter eleven, the beginning illustrates the end, for Christ never changes. The final history represented in verse forty, is the testing time of the image of the beast. That testing time concludes with the mark of the beast, which is represented in verse forty-one. Verses one and two, must therefore address the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, for that period of time is also the period of the formation of the image of the beast.

În capitolul unsprezece, începutul ilustrează sfârșitul, căci Hristos nu Se schimbă niciodată. Istoria finală reprezentată în versetul patruzeci este timpul de încercare al chipului fiarei. Acest timp de încercare se încheie cu semnul fiarei, care este reprezentat în versetul patruzeci și unu. Versetele unu și doi trebuie, așadar, să se refere la timpul sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii, căci acea perioadă de timp este, de asemenea, perioada formării chipului fiarei.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. . ..

> „Domnul mi-a arătat limpede că chipul fiarei va fi alcătuit înainte de încheierea timpului de probă; căci acesta va fi marea încercare pentru poporul lui Dumnezeu, prin care va fi hotărât destinul lor veșnic....”

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> „Aceasta este proba pe care poporul lui Dumnezeu trebuie să o aibă înainte de a fi pecetluit.” Manuscript Releases, volumul 15, 15.

There are always two waymarks that identify a time of the end. In the reform movement of Moses, it was Aaron’s birth followed three years later with Moses’ birth. In the reform movement to come out of Babylon and rebuild the temple it was king Darius, followed by king Cyrus. In the reform movement of Christ, it was the birth of John the Baptist, followed in six months by the birth of Christ. In the reform movement of the Millerites it was the death of the papal system in 1798, followed by the death of the pope in 1799. In the reform movement of the third angel, it was president Reagan and president Bush the first, who both represented 1989. In Daniel chapter ten, verse one, we find king Cyrus identified.

Toujours, deux bornes marquent un temps de la fin. Dans le mouvement de réforme de Moïse, ce fut la naissance d’Aaron, suivie trois ans plus tard de la naissance de Moïse. Dans le mouvement de réforme visant à sortir de Babylone et à rebâtir le temple, ce fut le roi Darius, suivi du roi Cyrus. Dans le mouvement de réforme du Christ, ce fut la naissance de Jean-Baptiste, suivie, six mois plus tard, de la naissance du Christ. Dans le mouvement de réforme des millérites, ce fut la mort du système papal en 1798, suivie de la mort du pape en 1799. Dans le mouvement de réforme du troisième ange, ce furent le président Reagan et le président Bush père, qui représentaient tous deux l’année 1989. Dans Daniel, chapitre dix, verset un, nous trouvons le roi Cyrus identifié.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> În al treilea an al lui Cir, împăratul Persiei, i s-a descoperit lui Daniel, al cărui nume era Belșațar, un lucru; și lucrul era adevărat, dar vremea hotărâtă era îndelungată; și el a înțeles lucrul și a avut pricepere asupra vedeniei. Daniel 10:1.

In the following verses of chapter ten, we see the experience of Daniel represented in advance of Gabriel delivering the vision of prophetic history in chapter eleven. Cyrus marks the time of the end, for previously Cyrus, Darius’ nephew, had been Darius’ general who slew Belshazzar, thus marking the end of the seventy years of captivity, which typified the twelve-hundred and sixty-year captivity of spiritual Israel in spiritual Babylon from 538 unto 1798.

În versetele următoare ale capitolului zece, vedem experiența lui Daniel prezentată anticipat înainte ca Gabriel să transmită vedenia istoriei profetice din capitolul unsprezece. Cirus marchează timpul sfârșitului, căci mai înainte Cirus, nepotul lui Darius, fusese generalul lui Darius care l-a ucis pe Belșațar, marcând astfel sfârșitul celor șaptezeci de ani de captivitate, care preînchipuiau captivitatea de o mie două sute șaizeci de ani a lui Israelul spiritual în Babilonul spiritual, din 538 până în 1798.

> “God’s church on earth was as verily in captivity during this long period of relentless persecution as were the children of Israel held captive in Babylon during the period of the exile.” Prophets and Kings, 714.

> „Biserica lui Dumnezeu de pe pământ s-a aflat cu adevărat în captivitate în timpul acestei lungi perioade de persecuție neîntreruptă, tot așa cum copiii lui Israel au fost ținuți captivi în Babilon în timpul exilului.” Profeți și Regi, 714.

The end of the twelve hundred and sixty years in 1798, marked the time of the end, so the end of the seventy years marked the “time of the end” for that history. Both Darius and Cyrus are represented at the death of Belshazzar and end of the kingdom of Babylon, for as Darius’s general who accomplished the work, Cyrus was representing Darius. When George Bush the first was inaugurated on January 20, 1989, Reagan had been president for the first nineteen days of 1989.

Sfârșitul celor o mie două sute șaizeci de ani, în 1798, a marcat vremea sfârșitului; tot astfel, sfârșitul celor șaptezeci de ani a marcat „vremea sfârșitului” pentru acea istorie. Atât Darius, cât și Cirus sunt reprezentați la moartea lui Belșațar și la sfârșitul împărăției Babilonului, căci, în calitate de general al lui Darius care a împlinit lucrarea, Cirus îl reprezenta pe Darius. Când George Bush, primul, a fost învestit la 20 ianuarie 1989, Reagan fusese președinte în primele nouăsprezece zile ale anului 1989.

The vision of the Hiddekel began at the time of the end, in the third year of Cyrus. When Gabriel begins to unfold to Daniel the prophetic history of chapter eleven, he first references the first year of Darius, to establish clearly that the vision of prophetic history that he was about to present to Daniel begins in the last time of the end, in 1989, for all the prophets speak more of the last days than the days in which they lived.

Viziunea de la Hiddechel a început la vremea sfârșitului, în al treilea an al lui Cirus. Când Gabriel începe să-i descopere lui Daniel istoria profetică din capitolul unsprezece, el face mai întâi referire la întâiul an al lui Darius, pentru a stabili în mod limpede că viziunea istoriei profetice pe care urma să i-o prezinte lui Daniel începe în timpul din urmă al sfârșitului, în 1989, căci toți prorocii vorbesc mai mult despre zilele de pe urmă decât despre zilele în care au trăit.

> But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Also I in the first year of Darius the Mede, even I, stood to confirm and to strengthen him. Daniel 10:21, 11:1.

> Dar îți voi arăta ceea ce este scris în scriptura adevărului; și nimeni nu se ține alături de mine în aceste lucruri, afară de Mihail, căpetenia voastră. Și eu, în anul întâi al lui Darius Medul, da, eu, am stat ca să-l întăresc și să-l sprijinesc. Daniel 10:21, 11:1.

In the first year of Darius, which represents the time of the end in 1989, Gabriel “stood”, thus identifying that at a “time of the end”, an angel arrives. In 1798 the first angel arrived, and in 1989, the third angel arrived. It wasn’t until the message of the third angel was empowered in 2001 that the sealing of the third angel began, but the movement of the third angel arriving in 1989, is represented by Gabriel standing at the time of the end. Gabriel is going to show Daniel “that which is noted in the scripture of truth,” and the vision of the Hiddekel possesses the signature of “Truth,” which Gabriel is about to set forth.

În primul an al lui Darius, care reprezintă timpul sfârșitului din 1989, Gabriel „a stat”, identificând astfel faptul că, la un „timp al sfârșitului”, sosește un înger. În 1798 a sosit primul înger, iar în 1989 a sosit al treilea înger. Abia când solia celui de-al treilea înger a fost împuternicită în 2001 a început sigilarea celui de-al treilea înger, însă mișcarea venirii celui de-al treilea înger în 1989 este reprezentată de Gabriel stând la timpul sfârșitului. Gabriel urmează să-i arate lui Daniel „ce este scris în scriptura adevărului”, iar vedenia de la Hidechel poartă semnătura „Adevărului”, pe care Gabriel este pe punctul de a o înfățișa.

In verse fourteen of chapter ten Gabriel had already informed Daniel that what he was addressing in the vision of the Hiddekel was “what would happen to God’s people in the last days.”

În versetul paisprezece al capitolului zece, Gabriel îl înștiințase deja pe Daniel că ceea ce aborda în vedenia de la Hiddekel era „ce avea să se întâmple poporului lui Dumnezeu în zilele de pe urmă”.

> Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:14.

> Iar acum am venit să-ți fac să înțelegi ce se va întâmpla poporului tău în zilele de pe urmă; căci vedenia este încă pentru multe zile. Daniel 10:14.

Verse two of Daniel chapter eleven represents the knowledge that was unsealed at the time of the end in 1989, and which identifies what “shall befall” God’s people “in the latter days”.

Versetul al doilea din capitolul unsprezece al cărții lui Daniel reprezintă cunoștința care a fost desigilată la vremea sfârșitului, în 1989, și care arată ce „se va întâmpla” poporului lui Dumnezeu „în zilele de pe urmă”.

> And now will I show thee the truth. Behold, there shall stand up yet three kings in Persia; and the fourth shall be far richer than they all: and by his strength through his riches he shall stir up all against the realm of Grecia. Daniel 11:2.

> I ara ka whakaaturia e ahau ki a koe te pono. Nana, tera ano e ara mai etahi kingi tokotoru i Pahia; a ka nui rawa atu nga rawa o te tuawha i to ratou katoa; a ma tona kaha, ara ma ona taonga, ka whakaoho ia i te katoa ki te whakaeke ki te kingitanga o Kariki. Raniera 11:2.

Cyrus prefigures the second king since 1989. He is the king of the Medo-Persian Empire, which represents the kingdom of Bible prophecy in the last days that is made up of two horns, represented by the Medes and the Persians. After the second king of the kingdom of the two-horned earth beast at the time of the end in 1989, there would yet be three kings (Clinton, Bush the last, Obama), and then there would be a king that was far richer than they all were. The three kings that followed Bush the first, got wealthy after their presidencies, and only because they had become president. Trump, the fourth that was far richer, and was the wealthiest president ever, did not make his money because he had been president, but primarily through his work in real estate investments, well before he ran for president.

Chiru prefigurează pe al doilea împărat de după 1989. El este împăratul Imperiului Medo-Persan, care reprezintă împărăția profeției biblice din zilele de pe urmă, alcătuită din două coarne, reprezentate de mezi și de perși. După al doilea împărat al împărăției fiarei pământului cu două coarne, la vremea sfârșitului, în 1989, aveau să mai fie încă trei împărați (Clinton, Bush cel din urmă, Obama), iar apoi avea să fie un împărat care era mult mai bogat decât toți aceștia. Cei trei împărați care au urmat după Bush cel dintâi s-au îmbogățit după președințiile lor și numai pentru că ajunseseră președinți. Trump, al patrulea, care era mult mai bogat și a fost cel mai bogat președinte din toate timpurile, nu și-a făcut averea pentru că fusese președinte, ci în principal prin activitatea sa în investiții imobiliare, cu mult înainte de a candida la președinție.

Formerly the richest president in American history, relatively speaking, was the first president of the United States. Prior to Donald Trump, George Washington was the richest president in American history, and he made his money as did Donald Trump, through real estate investments. Both Washington and Trump came to the presidency from non-traditional political backgrounds. Washington was primarily a military leader before becoming president, and Trump was a businessman and television personality, who like unto Washington was without any prior political experience.

Anteriormente, o presidente mais rico da história americana, em termos relativos, foi o primeiro presidente dos Estados Unidos. Antes de Donald Trump, George Washington era o presidente mais rico da história americana, e fez sua fortuna, assim como Donald Trump, por meio de investimentos imobiliários. Tanto Washington quanto Trump chegaram à presidência a partir de trajetórias políticas não tradicionais. Washington foi principalmente um líder militar antes de se tornar presidente, e Trump foi um empresário e personalidade televisiva que, à semelhança de Washington, não possuía qualquer experiência política prévia.

Both presidents were known for their strong personalities and leadership styles, although they manifested these traits quite differently. Washington was known for his stoic, calm, and confident leadership and unifying presence during the Revolutionary War and the early years of the Republic, while Trump is known for his assertive approach to leadership and governance. Both Washington and Trump were figures of significant controversy, albeit for very different reasons. Washington, while widely revered, faced criticism during his time for various issues, including his views on slavery. Trump’s presidency was marked by numerous controversies, including his use of “mean tweets” on social media, his America-first policy decisions, and his own self-awareness.

Amândoi președinții au fost cunoscuți pentru personalitățile lor puternice și stilurile lor de conducere, deși au manifestat aceste trăsături în moduri destul de diferite. Washington era cunoscut pentru conducerea sa stoică, calmă și încrezătoare, precum și pentru prezența sa unificatoare în timpul Războiului de Independență și în primii ani ai Republicii, în timp ce Trump este cunoscut pentru abordarea sa fermă în materie de conducere și guvernare. Atât Washington, cât și Trump au fost figuri marcate de controverse semnificative, deși din motive foarte diferite. Washington, deși larg venerat, s-a confruntat în vremea sa cu critici legate de diverse chestiuni, inclusiv de opiniile sale privind sclavia. Președinția lui Trump a fost marcată de numeroase controverse, inclusiv de utilizarea „tweet-urilor răutăcioase” pe rețelele de socializare, de deciziile sale politice orientate spre principiul „America mai întâi” și de propria sa conștiință de sine.

The richest and sixth president was to stir up the globalist dragon powers. When we lay the history of verse two of chapter eleven, upon the history of the period of 1776, 1789, and 1798, we find further information addressing the last president of the earth beast, for Jesus illustrates the end with the beginning. The first two periods represented by 1776, and 1789, provide two witnesses that the final president, will be the eighth president, who was of the seven. Trump was the sixth president after Reagan, and as the eighth president, he will be “of the seven”. The final, and eighth president will rule when the United States forms the image “to and of” the beast.

Cel mai bogat și al șaselea președinte trebuia să stârnească puterile globaliste ale balaurului. Când așezăm istoria versetului al doilea din capitolul unsprezece peste istoria perioadei 1776, 1789 și 1798, găsim informații suplimentare privitoare la ultimul președinte al fiarei care se ridică din pământ, căci Isus ilustrează sfârșitul prin început. Primele două perioade, reprezentate de 1776 și 1789, oferă doi martori că președintele final va fi al optulea președinte, care era dintre cei șapte. Trump a fost al șaselea președinte după Reagan și, ca al optulea președinte, el va fi „dintre cei șapte”. Președintele final, și al optulea, va domni atunci când Statele Unite vor forma chipul „către și al” fiarei.

The president who rules when the image of the beast is formed by the United States, must be the eighth, that is of the seven, as witnessed to by Peyton Randolph, and John Hancock. The papacy is the eighth head that was of the seven, and it received a prophetic deadly wound. To be an image of the papacy, the eighth president that is of the seven, must also have a prophetic identification of being prophetically “wounded” or “killed”.

Președintele care domnește când chipul fiarei este făcut de către Statele Unite trebuie să fie al optulea, adică dintre cei șapte, după cum mărturisesc Peyton Randolph și John Hancock. Papalitatea este al optulea cap care era dintre cei șapte și a primit o rană de moarte profetică. Pentru a fi un chip al papalității, al optulea președinte, care este dintre cei șapte, trebuie de asemenea să aibă o identificare profetică drept unul „rănit” sau „ucis” în sens profetic.

The papacy received its deadly wound from a dragon power (France), a dragon power who the papacy had been struggling against since the time when Paul identified that, the mystery of iniquity (the man of sin), did already work at that time. The dragon of paganism was restraining the papacy from taking the throne, which it did in 538.

Papatu i-a fost dată rana sa de moarte de către o putere-balaur (Franța), o putere-balaur împotriva căreia papalitatea se luptase încă din vremea în care Pavel a identificat faptul că taina fărădelegii (omul fărădelegii) lucra deja pe atunci. Balaurul păgânismului împiedica papalitatea să ia tronul, lucru pe care l-a făcut în anul 538.

From the beginning of the papacy unto its final demise it struggles against dragon powers. An image of the papacy requires that the image struggles with a dragon power. In Revelation seventeen the papacy, who is the eighth head, that is of the seven heads, is ultimately burned with fire and her flesh is eaten by the ten kings. In both deaths (1798 and the last days), the papal beast is killed by a dragon power. In order for the United States to form an image of the beast, the eighth president would also need to be killed by a dragon power that it was at war with, and the sixth king after the time of the end in 1989, is the king that stirred up all the dragon powers.

De la începutul papalității și până la pieirea ei finală, aceasta se luptă împotriva puterilor balaurului. O icoană a papalității cere ca icoana să se lupte cu o putere a balaurului. În Apocalipsa șaptesprezece, papalitatea, care este al optulea cap, care este dintre cele șapte capete, este în cele din urmă arsă cu foc, iar carnea ei este mâncată de cei zece împărați. În ambele morți (1798 și zilele de pe urmă), fiara papală este ucisă de o putere a balaurului. Pentru ca Statele Unite să formeze o icoană a fiarei, al optulea președinte ar trebui, de asemenea, să fie ucis de o putere a balaurului cu care era în război, iar al șaselea împărat după vremea sfârșitului din 1989 este împăratul care a stârnit toate puterile balaurului.

Ronald Reagan was an apostate Protestant, but George Bush the first, was a classic globalist. One of his famous quotes is where he lied by saying, on August 18, 1988, “And I’m the one who will not raise taxes. My opponent now says he’ll raise them as a last resort, or a third resort. But when a politician talks like that, you know that’s one resort he’ll be checking into. My opponent won’t rule out raising taxes. But I will. And the Congress will push me to raise taxes and I’ll say no. And they’ll push, and I’ll say no, and they’ll push again, and all I can say to them is: read my lips: no new taxes.”

റോണൾഡ് റീഗൻ ഒരു മതത്യാഗിയായ പ്രൊട്ടസ്റ്റന്റായിരുന്നു; എന്നാൽ ആദ്യനായ ജോർജ് ബുഷ് ഒരു പരമ്പരാഗത ആഗോളവാദിയായിരുന്നു. അവന്റെ പ്രസിദ്ധമായ ഉദ്ധരണികളിലൊന്ന്, 1988 ആഗസ്റ്റ് 18-ന്, ഇപ്രകാരം പറഞ്ഞുകൊണ്ട് അവൻ അസത്യം പ്രസ്താവിച്ച സംഭവമാണ്: “And I’m the one who will not raise taxes. My opponent now says he’ll raise them as a last resort, or a third resort. But when a politician talks like that, you know that’s one resort he’ll be checking into. My opponent won’t rule out raising taxes. But I will. And the Congress will push me to raise taxes and I’ll say no. And they’ll push, and I’ll say no, and they’ll push again, and all I can say to them is: read my lips: no new taxes.”

Other than that public lie, which is an attribute of a representative of the dragon power, his most famous quote was at a joint session of Congress on September 11, 1990, where he said, “Now, we can see a new world coming into view. A world in which there is the very real prospect of a new world order. In the words of Winston Churchill, a ‘world order’ in which ‘the principles of justice and fair play … protect the weak against the strong …’ A world where the United Nations, freed from cold war stalemate, is poised to fulfill the historic vision of its founders.” Bush the senior was a globalist, even if he identified as a Republican.

În afară de acea minciună publică, care este un atribut al unui reprezentant al puterii balaurului, cea mai cunoscută declarație a sa a fost la o sesiune comună a Congresului din 11 septembrie 1990, unde a spus: „Acum putem vedea conturându-se o nouă lume. O lume în care există perspectiva foarte reală a unei noi ordini mondiale. În cuvintele lui Winston Churchill, o «ordine mondială» în care «principiile dreptății și ale jocului corect … îi protejează pe cei slabi împotriva celor puternici …» O lume în care Națiunile Unite, eliberate de impasul războiului rece, sunt pregătite să împlinească viziunea istorică a fondatorilor lor.” Bush tatăl era un globalist, chiar dacă se identifica drept republican.

Bill Clinton was the first president to hold his inauguration ceremony at the Lincoln Memorial, which means he turned his back to Lincoln and faced the obelisk of Washington’s monument, an obelisk that is internally filled with symbols of Freemasonry. Both the obelisk and the symbols of Freemasonry he chose to face as he falsely swore his allegiance to the Constitution, represented not only that he had turned his back upon the anti-slavery symbol of the Lincoln Memorial, but Clintons’ chosen historic positioning, agrees with his acceptance speech, where he praised a professor whom he had studied under in the Jesuit University that he had attended.

Bill Clinton a fost primul președinte care și-a ținut ceremonia de învestire la Memorialul Lincoln, ceea ce înseamnă că i-a întors spatele lui Lincoln și s-a îndreptat cu fața spre obeliscul Monumentului lui Washington, un obelisc plin în interior de simboluri ale francmasoneriei. Atât obeliscul, cât și simbolurile francmasoneriei pe care a ales să le privească în timp ce își jura în mod mincinos credința față de Constituție, reprezentau nu numai faptul că întorsese spatele simbolului anti-sclavie al Memorialului Lincoln, ci și faptul că poziționarea istorică aleasă de Clinton este în acord cu discursul său de acceptare, în care a lăudat un profesor sub îndrumarea căruia studiase la universitatea iezuită pe care o frecventase.

That professor, Carroll Quigley, wrote the book: Tragedy and Hope: A History of the World in Our Time, which was published in 1966, and is correctly and widely understood to represent “the Bible for globalist ideas”. As the Koran is to Islam, and as Morals and Dogma of the Ancient and Accepted Scottish Rite of Freemasonry, written by Albert Pike, and published in 1871, is considered the most comprehensive exposition of the esoteric teachings of Freemasonry; or as The Book of Mormon is to the Latter Day Saints, Quigley’s book is the Bible of globalist philosophy. Most would have known if Clinton praised Mohammed of the Koran, or if he praised Joseph Smith of The Book of Mormon, and some would have known who Albert Pike was, but few knew that Clinton’s praise of Quigley was consistent with his own globalist agenda, and his rejection of the principles represented by Abraham Lincoln.

Uyo mwarimu, Carroll Quigley, yanditse igitabo gikurikira: *Tragedy and Hope: A History of the World in Our Time*, cyasohotse mu mwaka wa 1966, kandi gikunze kandi by’ukuri kumvikana ko ari “Bibiliya y’ibitekerezo by’iyoborwa ry’isi yose.” Nk’uko Korowani imeze ku Buyisilamu, kandi nk’uko *Morals and Dogma of the Ancient and Accepted Scottish Rite of Freemasonry*, cyanditswe na Albert Pike kandi cyasohotse mu 1871, gifatwa nk’isobanurampamvu yuzuye kurusha izindi zose y’inyigisho z’ibanga za Freemasonry; cyangwa nk’uko *The Book of Mormon* imeze ku Bera b’Iminsi y’Imperuka, ni ko igitabo cya Quigley ari Bibiliya ya filozofiya y’iyoborwa ry’isi yose. Benshi baba baramenye iyo Clinton aza kuba yarashimye Mohammed wo muri Korowani, cyangwa iyo aza kuba yarashimye Joseph Smith wo muri *The Book of Mormon*, kandi bamwe baba baramenye uwo Albert Pike yari we, ariko bake ni bo bamenye ko ishimwe Clinton yahaye Quigley ryari rihuye n’umugambi we bwite w’iyoborwa ry’isi yose, kandi n’uko yanze amahame yahagarariwe na Abraham Lincoln.

In the speech, Clinton said: “As a teenager, I heard John Kennedy’s summons to citizenship. And then, as a student at Georgetown, I heard that call clarified by a professor named Carroll Quigley, who said to us that America was the greatest nation in history because our people have always believed in two things: that tomorrow can be better than today and that every one of us has a personal moral responsibility to make it so.” Carroll Quigley’s idea on how to “make America great again”, was for the United States to surrender its national sovereignty to the United Nations. Clinton was a Democrat, globalist, representative of the dragon.

Trong bài phát biểu ấy, Clinton nói: “Khi còn là một thiếu niên, tôi đã nghe lời kêu gọi hướng tới trách nhiệm công dân của John Kennedy. Rồi sau đó, khi là sinh viên tại Georgetown, tôi lại nghe lời kêu gọi ấy được một giáo sư tên là Carroll Quigley làm cho sáng tỏ hơn; ông nói với chúng tôi rằng nước Mỹ là quốc gia vĩ đại nhất trong lịch sử, bởi vì dân chúng ta luôn tin vào hai điều: rằng ngày mai có thể tốt đẹp hơn hôm nay, và rằng mỗi người trong chúng ta đều có một trách nhiệm đạo đức cá nhân phải làm cho điều đó trở thành hiện thực.” Quan niệm của Carroll Quigley về cách “làm cho nước Mỹ vĩ đại trở lại” là để Hoa Kỳ từ bỏ chủ quyền quốc gia của mình cho Liên Hiệp Quốc. Clinton là một đảng viên Dân chủ, một người theo chủ nghĩa toàn cầu, đại diện của con rồng.

“Like father, like son”, George Bush the last, was a globalist, and just as was his father, a globalist who professed to be Republican. The apple does not fall far from the tree. The Bible raises the rhetorical question, “Can two walk together, except they be agreed?” One simply needs to track the many enterprises that Bush the last, accomplished together with Bill and Hillary Clinton to see who Bush the last agreed with.

„Cum e tatăl, așa e și fiul”; George Bush cel din urmă a fost un globalist, întocmai cum a fost și tatăl său, un globalist care se declara republican. Așchia nu sare departe de trunchi. Biblia ridică întrebarea retorică: „Pot oare doi să meargă împreună, fără să fie învoiți?” Este de ajuns să urmărim numeroasele demersuri pe care Bush cel din urmă le-a realizat împreună cu Bill și Hillary Clinton, ca să vedem cu cine era de acord Bush cel din urmă.

Barack Hussein Obama made a statement about fundamentally transforming the United States during a campaign rally shortly before he was elected as President. On October 30, 2008, in Columbia, Missouri, Obama said: “We are five days away from fundamentally transforming the United States of America.” The statement was part of Obama’s broader message of “hope and change”, which was a central theme of his 2008 presidential campaign, emphasizing his commitment to significant policy reforms and a different direction for the country. The direction he turned the country was into the dragon policies of globalism, anti-white, pro-abortion, anti-carbon fuels, anti-America pro-globalism, Diversity, Equity, Inclusion, the false history of Critical Race Theory, and on and on. Obama was not simply a community organizer; he was and still is a representative of the dragon power’s globalist agenda.

Barack Hussein Obama a făcut o declarație despre transformarea fundamentală a Statelor Unite în cadrul unui miting de campanie, cu puțin timp înainte de a fi ales Președinte. La 30 octombrie 2008, în Columbia, Missouri, Obama a spus: „Suntem la cinci zile distanță de transformarea fundamentală a Statelor Unite ale Americii.” Declarația făcea parte din mesajul mai amplu al lui Obama despre „speranță și schimbare”, care a fost o temă centrală a campaniei sale prezidențiale din 2008, subliniind angajamentul său față de reforme politice semnificative și față de o direcție diferită pentru țară. Direcția în care a îndreptat el țara a fost către politicile balaurului ale globalismului, anti-alb, pro-avort, anti-combustibili pe bază de carbon, anti-America și pro-globalism, Diversitate, Echitate, Incluziune, falsa istorie a Teoriei Critice a Rasei și așa mai departe. Obama nu a fost pur și simplu un organizator comunitar; el a fost și încă este un reprezentant al agendei globaliste a puterii balaurului.

Trump however, unlike a typical modern politician, kept more promises than all the other seven presidents in the period beginning in 1989, combined. He was committed to making America great again, and in so attempting, he stirred up the globalist powers that be, not only in the United States, but in the entire world.

Cu toate acestea, Trump, spre deosebire de un politician modern tipic, și-a respectat mai multe promisiuni decât toți ceilalți șapte președinți din perioada începută în 1989, luați la un loc. El a fost hotărât să facă America măreață din nou, iar, încercând aceasta, a stârnit puterile globaliste aflate la conducere, nu numai în Statele Unite, ci în întreaga lume.

Joe Biden has no evidence whatsoever that he is anything other than another globalist.

Joe Biden nu are absolut nicio dovadă că ar fi altceva decât încă un globalist.

The beast of Catholicism waged a long-drawn-out war with the dragon powers, and the president that is reigning when the United States forms an image of the papacy, will, of prophetic necessity, be in a struggle with the dragon powers. None of the living presidents, other than Donald Trump, would wage war with the dragon powers, for the Democrats are openly globalist (dragons), and George Bush the last, was, as his father was (a professed Republican, that is actually a globalist dragon), for Jesus always illustrates the last with the first.

Fiara catolicismului a purtat un război îndelungat cu puterile balaurului, iar președintele care domnește atunci când Statele Unite formează un chip al papalității va fi, din necesitate profetică, într-o confruntare cu puterile balaurului. Niciunul dintre președinții aflați în viață, în afară de Donald Trump, nu ar purta război cu puterile balaurului, căci democrații sunt în mod deschis globaliști (balauri), iar George Bush, ultimul, a fost, așa cum a fost și tatăl său (un republican declarat, care este în realitate un balaur globalist), căci Isus îl ilustrează întotdeauna pe cel de pe urmă prin cel dintâi.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “A great crisis awaits the people of God. A crisis awaits the world. The most momentous struggle of all the ages is just before us. Events which for more than forty years we have upon the authority of the prophetic word declared to be impending are now taking place before our eyes. Already the question of an amendment to the Constitution restricting liberty of conscience has been urged upon the legislators of the nation. The question of enforcing Sunday observance has become one of national interest and importance. We well know what the result of this movement will be. But are we ready for the issue? Have we faithfully discharged the duty which God has committed to us of giving the people warning of the danger before them?

> „O mare criză îi așteaptă pe cei din poporul lui Dumnezeu. O criză așteaptă lumea. Cea mai importantă luptă din toate veacurile este chiar înaintea noastră. Evenimente pe care, de mai bine de patruzeci de ani, în temeiul autorității cuvântului profetic, le-am declarat iminente, au loc acum înaintea ochilor noștri. Deja chestiunea unui amendament la Constituție care să restrângă libertatea de conștiință a fost adusă înaintea legiuitorilor națiunii. Chestiunea impunerii păzirii duminicii a devenit una de interes și de importanță națională. Știm bine care va fi rezultatul acestei mișcări. Dar suntem noi pregătiți pentru deznodământ? Ne-am împlinit cu credincioșie datoria pe care Dumnezeu ne-a încredințat-o, aceea de a-i avertiza pe oameni cu privire la primejdia care le stă înainte?”

> “There are many, even of those engaged in this movement for Sunday enforcement, who are blinded to the results which will follow this action. They do not see that they are striking directly against religious liberty. There are many who have never understood the claims of the Bible Sabbath and the false foundation upon which the Sunday institution rests. Any movement in favor of religious legislation is really an act of concession to the papacy, which for so many ages has steadily warred against liberty of conscience. Sunday observance owes its existence as a so-called Christian institution to ‘the mystery of iniquity;’ and its enforcement will be a virtual recognition of the principles which are the very cornerstone of Romanism. When our nation shall so abjure the principles of its government as to enact a Sunday law, Protestantism will in this act join hands with popery; it will be nothing else than giving life to the tyranny which has long been eagerly watching its opportunity to spring again into active despotism.

> „Sunt mulți, chiar dintre cei implicați în această mișcare pentru impunerea duminicii, care sunt orbi față de urmările ce vor urma acestei acțiuni. Ei nu văd că lovesc direct împotriva libertății religioase. Sunt mulți care nu au înțeles niciodată cerințele Sabatului biblic și temelia falsă pe care se sprijină instituția duminicii. Orice mișcare în favoarea legislației religioase este, în realitate, un act de concesie făcut papalității, care, de atâtea veacuri, a purtat neîncetat război împotriva libertății de conștiință. Păzirea duminicii își datorează existența, ca așa-zisă instituție creștină, „tainei fărădelegii”; iar impunerea ei va constitui o recunoaștere efectivă a principiilor care sunt însăși piatra de temelie a romanismului. Când națiunea noastră va lepăda astfel principiile guvernării sale, încât să decreteze o lege duminicală, protestantismul va da, prin acest act, mâna cu papalitatea; aceasta nu va fi nimic altceva decât a da viață tiraniei care de multă vreme își urmărește cu nerăbdare prilejul de a izbucni din nou într-un despotism activ.”

> “The National Reform movement, exercising the power of religious legislation, will, when fully developed, manifest the same intolerance and oppression that have prevailed in past ages. Human councils then assumed the prerogatives of Deity, crushing under their despotic power liberty of conscience; and imprisonment, exile, and death followed for those who opposed their dictates. If popery or its principles shall again be legislated into power, the fires of persecution will be rekindled against those who will not sacrifice conscience and the truth in deference to popular errors. This evil is on the point of realization.

> „Mișcarea de Reformă Națională, exercitând puterea legislației religioase, atunci când va fi pe deplin dezvoltată, va manifesta aceeași intoleranță și asuprire care au predominat în veacurile trecute. Consiliile omenești și-au arogat atunci prerogativele Divinității, zdrobind, sub puterea lor despotică, libertatea de conștiință; iar întemnițarea, exilul și moartea au urmat pentru cei care s-au împotrivit decretelor lor. Dacă papalitatea sau principiile ei vor fi din nou învestite prin lege cu putere, focurile persecuției vor fi reaprinse împotriva acelora care nu-și vor jertfi conștiința și adevărul în deferență față de rătăcirile populare. Acest rău este pe punctul de a se realiza.

> “When God has given us light showing the dangers before us, how can we stand clear in His sight if we neglect to put forth every effort in our power to bring it before the people? Can we be content to leave them to meet this momentous issue unwarned?” Testimonies, volume 5, 711, 712.

> „Când Dumnezeu ne-a dat lumină, arătându-ne primejdiile care stau înaintea noastră, cum putem sta nevinovați înaintea Lui dacă neglijăm să depunem orice efort stă în puterea noastră pentru a o aduce înaintea oamenilor? Putem fi mulțumiți să-i lăsăm să întâmpine această chestiune de o importanță capitală fără a fi avertizați?” Testimonies, volumul 5, 711, 712.

Back to Articles