Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Nineteen

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea Laodiceană - Numărul Nouăsprezece

Number Nineteen

Numărul nouăsprezece

Author

Jeff Pippenger

Published

December 25, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

The Lion of the tribe of Judah is a name for Jesus, which emphasizes Christ’s work in sealing and then unsealing His prophetic Word. In chapter five of Revelation the Lion of the tribe of Judah, who is also the root of David prevailed to open the book. The “root” of David was Jessie, and the root of Jessie was Pharez, and his root was Judah, and his root was Jacob, and his root was Isaac, and his root was Abraham. The root of David or Jessie when mentioned in connection with the Lion of the tribe of Judah is emphasizing the principles of beginning and ending, which is Alpha and Omega. When the Revelation of Jesus Christ is unsealed in chapter one of Revelation the primary attribute of His character is that He is Alpha and Omega. Who He is, is also the principle that is employed to unseal the prophecies which the Lion of the tribe of Judah has sealed, when He determines that it is time.

Leyulê kabila Yuda navêk ji bo Îsa ye, ku karê Mesîh di mohrkirinê û paşê vekirina Peyva wî ya pêxemberî diyar dike. Di beşa pêncemîn a Peyamê de, Leyulê kabila Yuda, yê ku di heman demê de rehê Dawid jî ye, serket ku pirtûkê veke. “Reh”ê Dawid Jessie bû, û rehê Jessie Pharez bû, û rehê wî Yuda bû, û rehê wî Yaqûb bû, û rehê wî Îshaq bû, û rehê wî Îbrahîm bû. Rehê Dawid an Jessie, gava ku bi têkiliya bi Leyulê kabila Yuda re tê gotin, bingehên destpêkê û dawiyê, ku Alpha û Omega ne, tîne xuyakirin. Gava ku Peyxandina Îsa Mesîh di beşa yekem a Peyamê de tê vekirin, taybetmendiya bingehîn a karakterê wî ev e ku Ew Alpha û Omega ye. Ew kî ye, di heman demê de ew bingeh e ku bi wê pêxemberiyên ku Leyulê kabila Yuda mohr kiriye têne vekirin, gava ku Ew biryar dide ku dem hatiye.

The unsealing of God’s prophetic Word is an element of God’s work of redemption as He employs the power of His Word to produce revival’s according to His will. Sister White says that when the books of Daniel and Revelation are better understood there will be seen among us a great revival. It is the light of God’s prophetic Word that produces revival and reformation according to His will.

Desigilarea Cuvântului profetic al lui Dumnezeu este un element al lucrării de răscumpărare a lui Dumnezeu, pe măsură ce El folosește puterea Cuvântului Său pentru a produce redeșteptări, potrivit voii Sale. Sora White spune că, atunci când cărțile lui Daniel și Apocalipsa vor fi mai bine înțelese, se va vedea printre noi o mare redeșteptare. Lumina Cuvântului profetic al lui Dumnezeu este aceea care produce redeșteptare și reformă potrivit voii Sale.

Sister White looking at the last days refers to a great reformation that takes place among God’s people in the latter days. The revival and reformations of sacred history were all produced from God’s Word, and each of those sacred periods pointed to the last great revival and reformation that begins shortly before the Sunday law. Those revivals are produced by an unsealing of God’s Word. The seven thunders were sealed up, just as was the book of Daniel in chapter twelve.

Soră White, privind spre zilele de pe urmă, se referă la o mare reformă care are loc în mijlocul poporului lui Dumnezeu în zilele din urmă. Redeșteptările și reformele din istoria sacră au fost toate produse de Cuvântul lui Dumnezeu, iar fiecare dintre acele perioade sacre indica spre ultima mare redeșteptare și reformă care începe cu puțin timp înainte de legea duminicală. Aceste redeșteptări sunt produse prin desigilarea Cuvântului lui Dumnezeu. Cele șapte tunete au fost pecetluite, așa cum a fost și cartea lui Daniel în capitolul doisprezece.

When we apply the prophetic characteristics of a period of scattering that are associated with the symbol of 1260, we find that in Revelation eleven, Moses and Elijah are dead in the street for three and a half days. By verse eighteen the time of God’s wrath has arrived. Moses and Elijah represent God’s people just before the close of human probation. They are scattered for 1260 symbolic days in the streets of Sodom and Egypt, where Jesus was crucified.

Atunci când aplicăm caracteristicile profetice ale unei perioade de împrăștiere asociate cu simbolul lui 1260, constatăm că, în Apocalipsa unsprezece, Moise și Ilie sunt morți pe uliță timp de trei zile și jumătate. Până la versetul optsprezece, a sosit vremea mâniei lui Dumnezeu. Moise și Ilie Îl reprezintă pe poporul lui Dumnezeu chiar înainte de încheierea timpului de probă al omenirii. Ei sunt împrăștiați timp de 1260 de zile simbolice pe ulițele Sodomei și Egiptului, unde a fost răstignit Isus.

Moses and Elijah were empowered to give their testimony from verse three on to verse seven where they are slain in the street. John finished measuring the temple in verse two, then Moses and Elijah are empowered to give their testimony, clothed in sackcloth. The message of Elijah and Moses were given to Philadelphian Millerite Adventism in 1844, and by 1863, their voices were buried under the customs and traditions that are handed down from generation to generation. They were empowered to give their testimony for three and a half years, clothed in “sackcloth,” a symbol of the escalating darkness from 1863 onward.

Moisés y Elías fueron investidos de poder para dar su testimonio desde el versículo tres hasta el versículo siete, donde son muertos en la calle. Juan terminó de medir el templo en el versículo dos; luego, Moisés y Elías son investidos de poder para dar su testimonio, vestidos de cilicio. El mensaje de Elías y de Moisés fue dado al adventismo millerita filadelfiano en 1844, y para 1863 sus voces quedaron sepultadas bajo las costumbres y tradiciones transmitidas de generación en generación. Fueron investidos de poder para dar su testimonio durante tres años y medio, vestidos de “cilicio”, símbolo de la oscuridad creciente a partir de 1863.

When we apply Sister White’s definition of the seven thunders as representing the events of the first and second angels, in a line upon line fashion, we construct a history that begins with an angel descending with a message, but line upon line, the angel is both the first and second angel. One placed his foot upon the land and one foot upon the sea on August 11, 1840, and the other arrived at the disappointment of April 19, 1844.

যখন আমরা সিস্টার হোয়াইটের এই সংজ্ঞা প্রয়োগ করি যে সাতটি বজ্রধ্বনি প্রথম ও দ্বিতীয় স্বর্গদূতের ঘটনাবলিকে প্রতিনিধিত্ব করে, তখন ‘লাইন আপন লাইন’ পদ্ধতিতে আমরা এমন একটি ইতিহাস নির্মাণ করি যা এক স্বর্গদূতের বার্তাসহ অবতরণের মাধ্যমে শুরু হয়; কিন্তু ‘লাইন আপন লাইন’ অনুসারে, সেই স্বর্গদূত একইসঙ্গে প্রথম ও দ্বিতীয় স্বর্গদূত। একজন ১৮৪০ সালের ১১ আগস্ট তাঁর এক পা স্থলের উপর এবং এক পা সমুদ্রের উপর স্থাপন করেছিলেন, এবং অন্যজন ১৮৪৪ সালের ১৯ এপ্রিলের নিরাশার সময় উপস্থিত হয়েছিলেন।

The next waymark in each parallel history is God’s hand, which is associated with Habakkuk’s tables. With the first angel, the 1843 chart was produced, but there was a mistake in some of the figures. With the second angel, God’s hand is a waymark of Habakkuk’s tables; represented when He removed His hand from the mistake. When he removed His hand, the message progressively developed until its climax at the Exeter camp meeting, just before the disappointment of October 22, 1844.

Următorul reper profetic din fiecare istorie paralelă este mâna lui Dumnezeu, care este asociată cu tablele lui Habacuc. Odată cu primul înger, a fost realizată diagrama din 1843, însă a existat o greșeală în unele dintre calcule. Odată cu al doilea înger, mâna lui Dumnezeu este un reper profetic al tablelor lui Habacuc, reprezentat atunci când El Și-a retras mâna de la greșeală. Când Și-a retras mâna, solia s-a dezvoltat în mod progresiv până la punctul ei culminant la adunarea de tabără de la Exeter, chiar înainte de marea dezamăgire din 22 octombrie 1844.

The two lines identify a worldwide message, for the angel who arrives places one foot on the land and one foot on the sea, and inspiration informs us this represents a worldwide message. The angel also identifies the beginning of the tarrying time in the parable of the ten virgins. At this first waymark we also see God’s hand producing a lie. On April 19, 1844, prophetically it appeared as if the vision had lied, but those who had patience, waited, and though the vision tarried, it did not lie. But when the line we are building begins, the lie of the first disappointment is marked as an attribute of the first waymark.

Cele două linii identifică un mesaj mondial, căci îngerul care sosește pune un picior pe uscat și un picior pe mare, iar Inspirația ne arată că aceasta reprezintă un mesaj mondial. Îngerul identifică, de asemenea, începutul timpului de întârziere din parabola celor zece fecioare. La acest prim reper vedem, de asemenea, mâna lui Dumnezeu producând o minciună. La 19 aprilie 1844, din punct de vedere profetic, părea ca și cum vedenia ar fi mințit, însă aceia care au avut răbdare au așteptat și, deși vedenia a întârziat, nu a mințit. Dar, când începe linia pe care o construim, minciuna primei dezamăgiri este marcată ca atribut al primului reper.

Then the waymark of God’s hand and Habakkuk’s tables shows God covering a mistake and then removing His hand from the mistake. In Millerite history, the mistake was allowed by God in May of 1842, when the chart was printed, and the mistake was thereafter manifested when the year 1843 ended, but it was some time after, that the Lord removed His hand from the mistake in the figures. The mistake was from May of 1842 until somewhere after the first disappointment. For the first angel, God’s hand and Habakkuk’s tables is marked in May of 1842, but the removal of His hand in the history of the second angel would be shortly after the first disappointment.

Apoi, semnul călăuzitor al mâinii lui Dumnezeu și tablele lui Habacuc arată că Dumnezeu acoperă o greșeală și apoi Își retrage mâna de asupra greșelii. În istoria millerită, greșeala a fost îngăduită de Dumnezeu în mai 1842, când a fost tipărită harta, iar greșeala s-a manifestat ulterior când s-a încheiat anul 1843, însă a trecut un timp după aceea până când Domnul Și-a retras mâna de la greșeala din calcule. Greșeala a durat din mai 1842 până undeva după prima dezamăgire. Pentru primul înger, mâna lui Dumnezeu și tablele lui Habacuc sunt marcate în mai 1842, dar retragerea mâinii Sale, în istoria celui de-al doilea înger, ar fi la scurt timp după prima dezamăgire.

This identifies the waymark of the “hand” as a prophetic period. A period that begins with His hand covering a mistake, and then ending with His hand being removed from the mistake. This period of His hand covering and uncovering is an illustration of the work of the Lion of the tribe of Judah as He seals and then unseals prophetic light. He covered truth, then revealed the very same truth—in a different light that did not contradict the original light. He did it in order to produce the revival and reformation of the Millerite Midnight Cry.

Aceasta identifică semnul de hotar al „mâinii” ca fiind o perioadă profetică. O perioadă care începe cu mâna Sa acoperind o greșeală și apoi se încheie cu mâna Sa fiind îndepărtată de la acea greșeală. Această perioadă a mâinii Sale care acoperă și descoperă este o ilustrare a lucrării Leului din seminția lui Iuda, pe măsură ce El pecetluiește și apoi desigilează lumina profetică. El a acoperit adevărul, apoi a descoperit același adevăr — într-o lumină diferită, care nu contrazicea lumina originală. A făcut aceasta pentru a produce redeșteptarea și reforma Strigătului de la Miezul Nopții al mișcării millerite.

The tarrying time, which began with the arrival of the angel ended when His hand was removed, thus unsealing prophetic light which began the “seventh-month movement” that led to the Midnight Cry message at the Exeter camp meeting, where the message turned into a tidal wave, until the closed door at the great disappointment. The manifestation of God’s power through the unsealing of His Word produced an escalating revival and reformation.

Timpul de întârziere, care a început odată cu venirea îngerului, s-a încheiat atunci când mâna Lui a fost îndepărtată, descoperind astfel lumina profetică ce a dat început „mișcării lunii a șaptea”, care a condus la solia Strigătului de la Miezul Nopții, la adunarea de tabără de la Exeter, unde solia s-a transformat într-un val uriaș, până la ușa închisă de la marea dezamăgire. Manifestarea puterii lui Dumnezeu prin descoperirea Cuvântului Său a produs o redeșteptare și o reformă din ce în ce mai intense.

In 1863, the Laodicean Millerite movement was forbidden to cross over the Jordan, and were assigned to the wilderness for stoning Elijah and Moses. The message of William Miller was the message of Elijah, and Miller’s foundational message was Moses’ “seven times.” To reject the “seven times” was to slay Moses, and to reject the foundational truth set forth by Miller, was to slay Elijah. In 1863 the messenger and the message were murdered in the street, and from that point on, the only way to find them was to search for their graves in Jeremiah’s old paths. They were dead in the street—that is until they are resurrected. They are resurrected when the “seven thunders’ future events” that will be “disclosed in their order” are repeated—in the history of the one hundred and forty-four thousand.

Mu mwaka wa 1863, umuguduko wa Millerite w’i Lawodikiya wabujijwe kwambuka Yorodani, maze ushyirwa mu butayu kubera gutera amabuye Eliya na Mose. Ubutumwa bwa William Miller bwari ubutumwa bwa Eliya, kandi ubutumwa shingiro bwa Miller bwari “ibihe birindwi” bya Mose. Kwanga “ibihe birindwi” kwari ukwica Mose, kandi kwanga ukuri kw’ishingiro kwashyizwe ahagaragara na Miller kwari ukwica Eliya. Mu 1863 intumwa n’ubutumwa byiciwe mu muhanda, kandi uhereye icyo gihe, inzira yonyine yo kubibona yari ukubushakira mu mva zabyo mu nzira za kera za Yeremiya. Byari bipfuye mu muhanda—ni ukuvuga kugeza igihe bizazurirwa. Bizurwa igihe “ibyabaye by’ahazaza by’inkuba ndwi” bizaba “bihishuwe mu rutonde rwabyo” bisubiwemo—mu mateka y’abihumbi ijana na mirongo ine na bine.

When the history of the first angel is laid over the top of the history of the second angel, the prophetic structure produces a point of reference to follow Christ’s hand, which is the light upon the path of the Midnight Cry. The original light of the Midnight Cry lightens the path and it is the light of His “glorious right arm” that leads the way up the path.

Apabila sejarah malaikat pertama ditindihkan ke atas sejarah malaikat kedua, struktur nubuatan itu menghasilkan suatu titik rujukan untuk mengikuti tangan Kristus, yaitu terang di atas jalan Seruan Tengah Malam. Terang asli Seruan Tengah Malam menerangi jalan itu, dan terang dari “lengan kanan-Nya yang mulia” itulah yang memimpin jalan ke atas lintasan itu.

> “I seemed to be surrounded with light, and to be rising higher and higher from the earth. I turned to look for the advent people in the world, but could not find them, when a voice said to me, ‘Look again, and look a little higher.’ At this, I raised my eyes, and saw a straight and narrow path, cast up high above the world. On this path the advent people were traveling to the city which was at the farther end of the path. They had a bright light set up behind them at the beginning of the path, which an angel told me was the ‘midnight cry.’ This light shone all along the path, and gave light for their feet, so that they might not stumble.

> „Am părut a fi înconjurată de lumină și a mă înălța tot mai sus de la pământ. M-am întors să caut poporul advent în lume, dar nu l-am putut găsi, când un glas mi-a spus: «Privește din nou și privește puțin mai sus.» La aceasta, mi-am ridicat ochii și am văzut o cărare dreaptă și îngustă, înălțată sus deasupra lumii. Pe această cărare, poporul advent călătorea spre cetatea care se afla la capătul celălalt al cărării. Ei aveau o lumină strălucitoare așezată înapoia lor, la începutul cărării, despre care un înger mi-a spus că era „strigătul de la miezul nopții”. Această lumină strălucea de-a lungul întregii cărări și le lumina picioarele, ca să nu se împiedice.

> “If they kept their eyes fixed on Jesus, who was just before them, leading them to the city, they were safe. But soon some grew weary, and said the city was a great way off, and they expected to have entered it before. Then Jesus would encourage them by raising His glorious right arm, and from His arm came a light which waved over the advent band, and they shouted ‘Alleluia!’ Others rashly denied the light behind them, and said that it was not God that had led them out so far. The light behind them went out, leaving their feet in perfect darkness, and they stumbled and lost sight of the mark and of Jesus, and fell off the path down into the dark and wicked world below.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

> „Dacă își țineau privirea ațintită asupra lui Isus, care Se afla chiar înaintea lor, călăuzindu-i spre cetate, erau în siguranță. Dar curând unii au obosit și au spus că cetatea era încă foarte departe și că se așteptaseră să fi intrat deja în ea. Atunci Isus îi încuraja ridicându-Și brațul Său drept, plin de slavă, iar din brațul Său ieșea o lumină care se unduia deasupra cetei advente, și ei strigau: «Aleluia!» Alții au tăgăduit în chip nesăbuit lumina dinapoia lor și au spus că nu Dumnezeu îi condusese atât de departe. Lumina din urma lor s-a stins, lăsându-le picioarele într-un întuneric deplin, iar ei s-au poticnit, au pierdut din vedere ținta și pe Isus și au căzut de pe cărare în jos, în lumea întunecată și rea de dedesubt.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

When Christ raises His glorious arm, He is using His “hand” as a symbol of His work of leading His people. When we bring together the arrival of the second angel with the first angel who descended on August 11, 1840, we find both angels had a message in their hands.

Atunci când Hristos Își ridică brațul Său slăvit, El folosește „mâna” Sa ca simbol al lucrării Sale de a-Și conduce poporul. Când punem împreună sosirea celui de-al doilea înger cu primul înger care a coborât la 11 august 1840, constatăm că ambii îngeri aveau un mesaj în mâinile lor.

> “I was shown the interest which all heaven had taken in the work going on upon the earth. Jesus commissioned a mighty angel to descend and warn the inhabitants of the earth to prepare for His second appearing. As the angel left the presence of Jesus in heaven, an exceedingly bright and glorious light went before him. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory and warn man of the coming wrath of God. …

> „Mi-a fost arătat interesul pe care întregul cer îl manifesta față de lucrarea ce se desfășura pe pământ. Isus a însărcinat un înger puternic să coboare și să-i avertizeze pe locuitorii pământului să se pregătească pentru cea de-a doua Sa arătare. Când îngerul a părăsit prezența lui Isus în cer, o lumină nespus de strălucitoare și slăvită mergea înaintea lui. Mi s-a spus că misiunea lui era să lumineze pământul cu slava sa și să-l avertizeze pe om cu privire la mânia lui Dumnezeu care urma să vină. …”

> “Another mighty angel was commissioned to descend to earth. Jesus placed in his hand a writing, and as he came to the earth, he cried, ‘Babylon is fallen, is fallen.’ Then I saw the disappointed ones again raise their eyes to heaven, looking with faith and hope for their Lord’s appearing. But many seemed to remain in a stupid state, as if asleep; yet I could see the trace of deep sorrow upon their countenances. The disappointed ones saw from the Scriptures that they were in the tarrying time, and that they must patiently wait the fulfillment of the vision. The same evidence which led them to look for their Lord in 1843, led them to expect Him in 1844. Yet I saw that the majority did not possess that energy which marked their faith in 1843. Their disappointment had dampened their faith.” Early Writings, 246, 247.

> „Un alt înger puternic a fost însărcinat să coboare pe pământ. Isus i-a pus în mână o scriere, iar, pe când venea pe pământ, el a strigat: «A căzut Babilonul, a căzut.» Apoi i-am văzut din nou pe cei dezamăgiți ridicându-și ochii spre cer, privind cu credință și speranță spre arătarea Domnului lor. Dar mulți păreau să rămână într-o stare de toropeală, ca și cum ar fi adormiți; totuși puteam vedea pe chipurile lor urma unei adânci întristări. Cei dezamăgiți au văzut din Scripturi că se aflau în timpul zăbovirii și că trebuiau să aștepte cu răbdare împlinirea vedeniei. Aceeași dovadă care i-a determinat să-L aștepte pe Domnul lor în 1843 i-a făcut să-L aștepte în 1844. Totuși am văzut că majoritatea nu aveau acea putere care marcase credința lor în 1843. Dezamăgirea lor le slăbise credința.” Early Writings, 246, 247.

Both angels are one of three angels that together are one symbol, so they align in terms of the message they represent, though they each represent their own unique message. Both angels have a “writing” in their hands, representing a test. The “first and second angels are to run parallel” to the third angel.

Ambii îngeri fac parte dintre cei trei îngeri care, împreună, constituie un singur simbol; prin urmare, ei se armonizează în privința soliei pe care o reprezintă, deși fiecare reprezintă propria sa solie distinctă. Ambii îngeri au în mâinile lor o „scriere”, care reprezintă o probă. „Primul și al doilea înger trebuie să meargă în paralel” cu al treilea înger.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows. The third angel proclaims his warning with a loud voice. ‘After these things,’ said John, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power, and the earth was lightened with his glory.’ In this illumination, the light of all the three messages is combined.” The 1888 Materials, 803, 804.

> “Dumnezeu a dat mesajelor din Apocalipsa 14 locul lor în șirul profeției, iar lucrarea lor nu trebuie să înceteze până la încheierea istoriei acestui pământ. Soliile îngerului întâi și ale îngerului al doilea sunt încă adevăr pentru acest timp și trebuie să meargă în paralel cu aceasta care urmează. Al treilea înger își proclamă avertizarea cu glas tare. «După aceste lucruri», a spus Ioan, «am văzut un alt înger coborându-se din cer, având mare putere, și pământul s-a luminat de slava lui.» În această iluminare, lumina tuturor celor trei solii este unită.” The 1888 Materials, 803, 804.

Sister White identifies the third angel, as the angel of Revelation eighteen, and identifies that the first and second angels are to run parallel with the prophetic history represented by the third angel of Revelation eighteen. Thus, she is aligning the descent of the first angel on August 11, 1840, with 9/11, and identifying that the angel of Revelation eighteen is “the third angel.” The third angel is the last of the three, and is typified by the first, and for this reason Sister White informs us the mission of the first angel was identical to the mission of the angel of Revelation eighteen, for the mission of both angels was to “lighten the earth with its glory.”

భగిని వైట్ ప్రకటన గ్రంథం పదెనిమిదవ అధ్యాయంలోని దేవదూతనే మూడవ దేవదూతగా గుర్తిస్తుంది; అలాగే, మొదటి మరియు రెండవ దేవదూతలు ప్రకటన గ్రంథం పదెనిమిదవ అధ్యాయంలోని మూడవ దేవదూతచే ప్రతినిధిత్వం చేయబడిన ప్రవచనాత్మక చరిత్రకు సమాంతరంగా నడవవలెనని గుర్తిస్తుంది. అందువలన, ఆమె ఆగస్టు 11, 1840న మొదటి దేవదూత దిగివచ్చిన సంగతిని 9/11తో సరిపోల్చి, ప్రకటన గ్రంథం పదెనిమిదవ అధ్యాయంలోని దేవదూత “మూడవ దేవదూత” అని గుర్తిస్తోంది. మూడవ దేవదూత ఆ ముగ్గురిలో చివరివాడు; అతడు మొదటివాడిచే మాదిరి చూపబడినవాడు. ఈ కారణంగానే, మొదటి దేవదూత యొక్క కార్యము ప్రకటన గ్రంథం పదెనిమిదవ అధ్యాయంలోని దేవదూత యొక్క కార్యముతో సమానమని భగిని వైట్ మనకు తెలియజేస్తుంది; ఎందుకంటే ఈ ఇద్దరు దేవదూతల కార్యమూ “భూమిని తన మహిమతో ప్రకాశింపజేయుట”యే.

The “seven thunders” represent a delineation of events within the history of the first and second angels that will be repeated in the history of the third angel. Inspiration has directed that when we align these histories “line upon line”, the first angel’s descent in 1840 aligns with His descent at 9/11. It identifies a testing message that must be eaten with two witnesses, and aligns a disappointment with the first waymark.

„Șapte tunete” reprezintă o delimitare a unor evenimente din cadrul istoriei primului și celui de-al doilea înger, care se vor repeta în istoria celui de-al treilea înger. Inspirația a arătat că, atunci când aliniem aceste istorii „linie peste linie”, coborârea primului înger din 1840 se aliniază cu coborârea Sa de la 11 septembrie. Ea identifică o solie de punere la probă care trebuie mâncată împreună cu cei doi martori și aliniază o dezamăgire cu primul semn de hotar.

The “seven thunders” represent the prophetic period that begins with a disappointment and ends with a greater disappointment.

„Cele șapte tunete” reprezintă perioada profetică ce începe cu o dezamăgire și se încheie cu o dezamăgire mai mare.

When the prophetic line of the descent of the first angel is aligned with the arrival of the second angel, it produces “a structure of truth.” Truth is defined as three steps, with the first and last being the same and the middle step representing rebellion. Aligning the first two angels with this design, produces a structure made up of the first and second angels, that illustrates the third angel of Revelation eighteen, and the third angel of Revelation eighteen is a combination of both the first and second angels.

Atunci când linia profetică a coborârii primului înger este aliniată cu venirea celui de-al doilea înger, ea produce „o structură a adevărului”. Adevărul este definit prin trei pași, primul și ultimul fiind aceiași, iar pasul din mijloc reprezentând răzvrătirea. Alinierea primilor doi îngeri cu acest tipar produce o structură alcătuită din primul și al doilea înger, care îl ilustrează pe al treilea înger din Apocalipsa optsprezece, iar al treilea înger din Apocalipsa optsprezece este o combinație a primului și a celui de-al doilea înger.

The third angel of Revelation eighteen is made up of two voices. The first voice was fulfilled when the buildings of New York came down at 9/11 and the second voice of verse four is the Sunday law. Within the period from 9/11 unto the Sunday law the third angel of Revelation eighteen represents a combination of the first and second angels. This being the fact, using those two angels’ history “line upon line,” to represent the history of the third angel of Revelation eighteen—is to align the first and second angel, with the first and second angel.

Al treilea înger din Apocalipsa optsprezece este alcătuit din două glasuri. Primul glas s-a împlinit când clădirile din New York s-au prăbușit la 11 septembrie, iar al doilea glas din versetul patru este legea duminicală. În intervalul de la 11 septembrie până la legea duminicală, al treilea înger din Apocalipsa optsprezece reprezintă o combinație a primului și celui de-al doilea înger. Fiind acesta faptul, a folosi istoria acestor doi îngeri „linie peste linie” pentru a reprezenta istoria celui de-al treilea înger din Apocalipsa optsprezece înseamnă a alinia primul și al doilea înger cu primul și al doilea înger.

Two angels arrive at the first disappointment, and both angels are prophetically related, and both have a testing message that is in the angel’s hand. The waymark next represented in the line is Habakkuk’s tables, which is directly associated with the hand of God. In the line of the first angel, the 1843 chart is produced in May of 1842, and in the line of the second angel, there was no chart. The chart had ended at the arrival of the second angel. The waymark of Habakkuk’s table in the line of the second angel is the removing of God’s hand from a mistake in the figures of the 1843 chart.

Doi îngeri sosesc la prima dezamăgire, iar ambii îngeri sunt înrudiți în mod profetic, și amândoi au un mesaj de punere la probă care se află în mâna îngerului. Semnul de hotar reprezentat în continuare în linie este tablele lui Habacuc, care sunt asociate în mod direct cu mâna lui Dumnezeu. În linia primului înger, diagrama din 1843 este realizată în luna mai a anului 1842, iar în linia celui de-al doilea înger, nu a existat nicio diagramă. Diagrama își încheiase rolul la sosirea celui de-al doilea înger. Semnul de hotar al tablei lui Habacuc în linia celui de-al doilea înger este îndepărtarea mâinii lui Dumnezeu de la o greșeală din calculele diagramei din 1843.

His hand covered a mistake in the waymark of the first angel, and His hand was removed at that very same waymark, in the line of the second angel. Thus; the waymark of Habakkuk’s tables in the parallel lines of the first and second angel represents two steps. In the first step His hand covers a mistake, and at the end of the period of the waymark of Habakkuk’s tables, He removes His hand. The tarrying time began with the arrival of the second angel and the tarrying time ends progressively, beginning with the removal of His hand. The waymark of Habakkuk’s tables represents a period of time that is marked by Christ’s hand at the beginning and His hand at the ending.

Mâna Sa a acoperit o greșeală în reperul profetic al primului înger, iar mâna Sa a fost îndepărtată chiar la același reper, în linia celui de-al doilea înger. Astfel, reperul profetic al tablelor lui Habacuc, în liniile paralele ale primului și celui de-al doilea înger, reprezintă doi pași. În primul pas, mâna Sa acoperă o greșeală, iar la sfârșitul perioadei reperului profetic al tablelor lui Habacuc, El Își retrage mâna. Timpul de întârziere a început odată cu sosirea celui de-al doilea înger, iar timpul de întârziere se încheie în mod progresiv, începând cu retragerea mâinii Sale. Reperul profetic al tablelor lui Habacuc reprezintă o perioadă de timp care este marcată de mâna lui Hristos la început și de mâna Sa la încheiere.

Two hands are marked at the first disappointment, and both have a testing message that must be taken and eaten. Then a period of prophetic time, representing the foundational truths, begins with God’s hand covering and ending with His hand uncovering. The next waymark is the Exeter camp meeting where the cry at midnight separates and purifies those who would follow Christ’s hand into the Most Holy Place.

Două mâini sunt marcate la prima dezamăgire, și amândouă au un mesaj de încercare care trebuie luat și mâncat. Apoi începe o perioadă de timp profetic, reprezentând adevărurile fundamentale, care începe cu mâna lui Dumnezeu acoperind și se încheie cu mâna Sa descoperind. Următorul reper este adunarea de tabără de la Exeter, unde strigătul de la miezul nopții îi separă și îi curățește pe aceia care aveau să urmeze mâna lui Hristos în Locul Preasfânt.

When Christ moved into the Most Holy Place, He lifted up His hand to heaven and swore that time would be no longer. He had just sealed up the “seven thunders” which represent the history of the first two angels, repeating in the history of the third. He sealed up the “seven thunders” as He had sealed up the prophecies of Daniel in chapter twelve. In chapter twelve of Daniel, at the first of three symbolic periods of time, Christ raises both hands to heaven and proclaims that when the scattering of God’s people is finished, those who become “men wondered at” would be purified and lifted up as an offering. The structure of the first and second angels which we are currently considering, symbolically manifests God’s hand at every step.

Kiedy Chrystus wszedł do Miejsca Najświętszego, podniósł rękę ku niebu i przysiągł, że czasu już nie będzie. Właśnie zapieczętował „siedem gromów”, które przedstawiają historię dwóch pierwszych aniołów, powtórzoną w historii trzeciego. Zapieczętował „siedem gromów” tak, jak zapieczętował proroctwa Daniela w rozdziale dwunastym. W dwunastym rozdziale Księgi Daniela, przy pierwszym z trzech symbolicznych okresów czasu, Chrystus podnosi obie ręce ku niebu i ogłasza, że gdy rozproszenie ludu Bożego dobiegnie końca, ci, którzy staną się „mężami podziwu”, zostaną oczyszczeni i wywyższeni jako ofiara. Struktura pierwszego i drugiego anioła, którą obecnie rozważamy, w sposób symboliczny objawia rękę Boga na każdym kroku.

When He covers truth, it produces a disappointment, and when He removes His hand, light is produced, and the light is the light of the message of the Midnight Cry. The first disappointment to the great disappointment bears the signature of alpha and omega and is set forth within the structure of truth. The beginning represents the end, and the waymark between the two disappointments portray the effect of the sealing and unsealing of Habakkuk’s tables, which is an unsealing of Jeremiah’s old paths, and represents the foundation upon which the temple is erected in advance of the Sunday law when the finished temple is lifted up above all the mountains. The middle waymark in the word of truth, represents rebellion, and in the history represented by the final separation of the wheat and tares manifests the rebellion of the foolish virgins.

Cînd El acoperă adevărul, aceasta produce o dezamăgire, iar cînd Își retrage mîna, se produce lumină, iar lumina este lumina soliei Strigătului de la Miezul Nopții. Prima dezamăgire pînă la marea dezamăgire poartă semnătura alfa și omega și este prezentată în cadrul structurii adevărului. Începutul reprezintă sfîrșitul, iar semnul de hotar dintre cele două dezamăgiri înfățișează efectul sigilării și desigilării tabelelor lui Habacuc, care este o desigilare a vechilor cărări ale lui Ieremia, și reprezintă temelia pe care este ridicat templul înaintea legii duminicale, cînd templul desăvîrșit este înălțat deasupra tuturor munților. Semnul de hotar din mijloc, în cuvîntul adevărului, reprezintă răzvrătirea, iar în istoria reprezentată de separarea finală a grîului și neghinei manifestă răzvrătirea fecioarelor neînțelepte.

The rebellion represented by the waymark of Habakkuk’s tables is represented as progressive, for it is not a single waymark, but a period with a defined beginning and ending, as represented by God’s hand. God’s hand is twice at the first disappointment, for there are two angels which both have a message in their hands. The next waymark of rebellion has a beginning and ending hand, so it also has two hands within its prophetic characteristics. The third waymark of the greater disappointment identifies Christ raising His hand and swearing to heaven, in the very passage where the seven thunders are sealed up, as was Daniel chapter twelve. At the very point the angel marks the end of the prophetic structure of the first two angels we are now considering, He ends the application of prophetic time, and places Himself in a parallel passage in the book of Daniel, where He is not raising His hand, but raising both His hands.

Rebeliunea reprezentată prin reperul tabelelor lui Habacuc este înfățișată ca fiind progresivă, căci nu este un singur reper, ci o perioadă cu un început și un sfârșit bine definite, așa cum este reprezentată de mâna lui Dumnezeu. Mâna lui Dumnezeu apare de două ori la prima dezamăgire, căci sunt doi îngeri care au amândoi un mesaj în mâinile lor. Următorul reper al rebeliunii are o mână de început și una de sfârșit, astfel că și acesta are două mâini în cadrul caracteristicilor sale profetice. Al treilea reper al marii dezamăgiri Îl identifică pe Hristos ridicându-Și mâna și jurând către cer, chiar în pasajul în care cele șapte tunete sunt pecetluite, așa cum a fost și în Daniel capitolul doisprezece. Chiar în punctul în care îngerul marchează sfârșitul structurii profetice a primilor doi îngeri pe care îi avem acum în vedere, El încheie aplicarea timpului profetic și Se așază într-un pasaj paralel din cartea lui Daniel, unde nu Își ridică mâna, ci Își ridică ambele mâini.

In Daniel twelve there are three prophetic periods that are unsealed in the latter days, for this is what befalls God’s people in the latter days. The first thing mentioned in Daniel’s final climactic vision was that Daniel, who represents the remnant people of God, had understanding of both of the thing and of the vision. The last thing recorded by Daniel is how the increase of knowledge was employed by the Lion of the tribe of Judah to produce the final revival and reformation among God’s people who are distinguished as those who understand. He accomplishes the sealing of His people by unsealing the “seven thunders” of Revelation in connection with the unsealing of the “three periods” of Daniel twelve.

În Daniel douăsprezece sunt descoperite trei perioade profetice în zilele de pe urmă, căci aceasta este ceea ce vine peste poporul lui Dumnezeu în zilele de pe urmă. Primul lucru menționat în viziunea finală, culminantă, a lui Daniel a fost că Daniel, care reprezintă rămășița poporului lui Dumnezeu, avea pricepere atât asupra lucrului, cât și asupra vedeniei. Ultimul lucru consemnat de Daniel este felul în care sporirea cunoștinței a fost folosită de Leul din seminția lui Iuda pentru a produce în mijlocul poporului lui Dumnezeu renașterea și reforma finală, printre aceia care se disting ca fiind cei ce înțeleg. El înfăptuiește sigilarea poporului Său prin desigilarea „celor șapte tunete” din Apocalipsa în legătură cu desigilarea „celor trei perioade” din Daniel douăsprezece.

When Jesus identifies that at the end of the three and a half prophetic days of scattering the power of God’s people, all the “marvels” would be finished—He is identifying July 2023, when the three and a half days of death in the streets of Revelation eleven was finished. Now the marvels would be finished in advance of the Sunday law. He marked July 2023, by raising not one, but both hands. In so doing He was marking the end of the tarrying time, as when He removed His hand from the mistake in Millerite history. The first disappointment occurred on July 18, 2020, as typified by the Millerite’s first disappointment, and the tarrying time began and continued until He stretched forth His hand a second time to gather His remnant people in July of 2023.

Cuando Jesús señala que al final de los tres días y medio proféticos de dispersar el poder del pueblo de Dios, todas las «maravillas» habrían sido cumplidas, está señalando julio de 2023, cuando se cumplieron los tres días y medio de muerte en las calles de Apocalipsis once. Entonces las maravillas habrían de ser cumplidas antes de la ley dominical. Él señaló julio de 2023 levantando no una, sino ambas manos. Al hacerlo, estaba señalando el fin del tiempo de demora, así como cuando retiró Su mano del error en la historia millerita. El primer chasco ocurrió el 18 de julio de 2020, como fue tipificado por el primer chasco de los milleritas, y el tiempo de demora comenzó y continuó hasta que Él extendió Su mano por segunda vez para reunir a Su pueblo remanente en julio de 2023.

The first disappointment is represented by God’s hand covering a mistake, that for the Millerites was identifying the year 1843, instead of October 22, 1844. That disappointment is represented in verse twelve of chapter twelve. The first disappointment is represented by His hand covering the mistake, and was typified by the Millerites who came to the first disappointment. The word in verse twelve is “cometh.” Blessed is he who waiteth, and who “cometh” to the 1335; blessed is he who “cometh” to the disappointment of April 19, 1844. The word translated as “cometh” means “to touch.” The Millerites experienced their first disappointment when the year 1843 touched the year 1844. Verse twelve of Daniel twelve identifies the first disappointment of both April 19, 1844, but more directly the first disappointment of July 18, 2020.

Prima dezamăgire este reprezentată de mâna lui Dumnezeu care acoperă o greșeală, care pentru miliți a fost identificarea anului 1843, în loc de 22 octombrie 1844. Acea dezamăgire este reprezentată în versetul doisprezece al capitolului doisprezece. Prima dezamăgire este reprezentată de mâna Sa care acoperă greșeala și a fost prefigurată de miliții care au ajuns la prima dezamăgire. Cuvântul din versetul doisprezece este „ajunge”. Ferice de cel ce așteaptă și care „ajunge” la 1335; ferice de cel ce „ajunge” la dezamăgirea din 19 aprilie 1844. Cuvântul tradus prin „ajunge” înseamnă „a atinge”. Miliții au trăit prima lor dezamăgire atunci când anul 1843 a atins anul 1844. Versetul doisprezece din Daniel doisprezece identifică prima dezamăgire atât din 19 aprilie 1844, cât și, mai direct, prima dezamăgire din 18 iulie 2020.

The first prophetic period and the last prophetic period of the three periods that are unsealed at the time of the end, when knowledge is increased and accomplishes the final separation of the wheat and tares, thus identifying the unsealing of the prophetic light that seals the one hundred and forty-four thousand are the same prophetic period.

Prima perioadă profetică și ultima perioadă profetică dintre cele trei perioade care sunt desigilate la vremea sfârșitului, când cunoștința se înmulțește și împlinește separarea finală a grâului de neghină, identificând astfel desigilarea luminii profetice care îi sigilează pe cei o sută patruzeci și patru de mii, sunt aceeași perioadă profetică.

The first period of verse seven, is the ending of the scattering of Revelation eleven’s three and a half days in July of 2023, and the period in verse twelve is the beginning of that same scattering on July 18, 2020. Alpha and Omega had marked the history of the seven thunders in Daniel twelve, as the history that begins at the disappointment of July 18, 2020 and ends three and a half symbolic days later in July of 2023. Just as important is that when Alpha and Omega marked the beginning and ending of the final tarrying time, He raised not one, but both of His hands to heaven and swore by Him that liveth forever and ever.

Prvo razdoblje sedmoga stiha jest završetak rasijavanja iz tri i pol dana iz Otkrivenja jedanaest, u srpnju 2023., a razdoblje u dvanaestome stihu jest početak toga istog rasijavanja 18. srpnja 2020. Alfa i Omega označio je povijest sedam gromova u Danielu dvanaest kao povijest koja započinje razočaranjem 18. srpnja 2020. i završava tri i pol simbolična dana poslije, u srpnju 2023. Jednako je važno i to da je, kada je Alfa i Omega označio početak i završetak posljednjega vremena odgode, podigao ne jednu, nego obje svoje ruke k nebu i zakleo se Onim koji živi u vijeke vjekova.

The Son of God who is the son of man is making an oath with the Father, right where the climax of the story of the covenant people of God began, when Christ first called Abram with a promise, and then confirmed the promise, with an oath. Take off your shoes, you are on holy ground!

Fiul lui Dumnezeu, care este fiul omului, face un jurământ cu Tatăl, chiar acolo unde a început punctul culminant al istoriei poporului legământului lui Dumnezeu, când Hristos l-a chemat mai întâi pe Avram cu o promisiune, iar apoi a întărit promisiunea printr-un jurământ. Scoate-ți încălțămintea, căci te afli pe pământ sfânt!

The middle letter of the three prophetic periods is nothing less than the omega fulfillment of Abram and Paul’s covenant time prophecy of 430 years as represented in the 1290 years of verse eleven. The verse approached with Millerite understanding identified a thirty-year period of preparation for the papacy, then 1260 years of papal persecution that follows. Abram’s 430 years represents bondage and deliverance in a specific nation, in conjunction with the first thirty years representing the Lord entering into covenant with Abram. The thirty years preparation for the priests began in 1989 at the time of the end, and the thirty years end at the Sunday law, when the verse identifies the abomination of desolation would be placed, and would then persecute God’s people for 1260 symbolic years aligning with John’s 42 symbolic months in Revelation thirteen.

Literea din mijloc a celor trei perioade profetice nu este nimic mai puțin decât împlinirea omega a profeției timpului de legământ de 430 de ani a lui Avram și Pavel, așa cum este reprezentată în cei 1290 de ani din versetul unsprezece. Versetul, abordat cu înțelegerea millerită, a identificat o perioadă de treizeci de ani de pregătire pentru papalitate, urmată apoi de 1260 de ani de persecuție papală. Cei 430 de ani ai lui Avram reprezintă robie și eliberare într-o națiune anume, în legătură cu faptul că primii treizeci de ani reprezintă intrarea Domnului în legământ cu Avram. Cei treizeci de ani de pregătire pentru preoți au început în 1989, la vremea sfârșitului, iar cei treizeci de ani se încheie la legea duminicală, când versetul identifică faptul că urâciunea pustiirii avea să fie așezată și avea apoi să persecute poporul lui Dumnezeu timp de 1260 de ani simbolici, în armonie cu cele 42 de luni simbolice ale lui Ioan din Apocalipsa treisprezece.

The reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand began in 1989, as the Lord began His work of preparing a priesthood to serve during the crisis at midnight, that begins at the Sunday law. The Alpha and Omega stood upon the water of the Hiddekel and raised both His hands to heaven, swearing that when the scattering of July 18, 2020 unto July 2023 was fulfilled, the marvels associated with Christ’s work of combining His Divinity with humanity would be finished.

Mișcarea reformatoare a celor o sută patruzeci și patru de mii a început în 1989, când Domnul Și-a început lucrarea de pregătire a unei preoții care să slujească în timpul crizei de la miezul nopții, care începe odată cu legea duminicală. Alfa și Omega stătea deasupra apelor Hidechelului și Și-a ridicat ambele mâini către cer, jurând că, atunci când împrăștierea din 18 iulie 2020 până în iulie 2023 avea să se împlinească, minunile asociate cu lucrarea lui Hristos de a-Și uni Dumnezeirea cu omenirea aveau să fie încheiate.

This is the same pronouncement of chapter ten, in the line of the seven thunders, for He not only there ended the prophetic application of time, but he also identified that in the days of the sounding of the seventh trumpet the mystery of God would be finished. The parallel passage in Daniel twelve identifies that when the scattering ended in July of 2023, the finishing of the sealing of God’s people would be finished, as represented by the sounding of the seventh trumpet that coincided with Christ raising His hand and swearing in both parallel passages.

Acesta este același enunț din capitolul zece, în linia celor șapte tunete, căci El nu numai că acolo a încheiat aplicarea profetică a timpului, ci a și arătat că, în zilele sunării celei de-a șaptea trâmbițe, taina lui Dumnezeu avea să fie sfârșită. Pasajul paralel din Daniel doisprezece arată că, atunci când împrăștierea s-a încheiat în iulie 2023, încheierea sigilării poporului lui Dumnezeu avea să fie împlinită, așa cum este reprezentată prin sunarea celei de-a șaptea trâmbițe, care a coincis cu Hristos ridicându-Și mâna și jurând în ambele pasaje paralele.

The first prophetic period and the last prophetic period of the threefold message of Daniel twelve possesses an alpha and omega signature. The first period of verse seven identifies the end of the very same period, that verse twelve marks the beginning of. In the middle of verses seven and twelve, the history of the time of the end in 1989 unto the close of probation is represented. In the middle of the alpha period of verse seven and the omega history of verse twelve, the final rebellion of mankind from the Sunday law until Michael stands up is represented, and it is represented in the very chapter where Michael stands up.

Prima perioadă profetică și ultima perioadă profetică a întreitei solii din Daniel douăsprezece poartă o semnătură alfa și omega. Prima perioadă din versetul șapte identifică sfârșitul aceleiași perioade pe care versetul douăsprezece o marchează ca început. Între versetele șapte și douăsprezece este reprezentată istoria vremii sfârșitului, din 1989 până la încheierea timpului de probă. În mijlocul perioadei alfa din versetul șapte și al istoriei omega din versetul douăsprezece este reprezentată răzvrătirea finală a omenirii, de la legea duminicală până când Mihail Se ridică; și ea este reprezentată chiar în capitolul în care Mihail Se ridică.

The rebellion of the middle period, is primarily the external history of rebellion, but the first thirty years is the internal history of the preparation of the priests who are in direct confrontation with the external forces represented in the following 1260 period.

Răzvrătirea perioadei de mijloc este, în primul rând, istoria exterioară a răzvrătirii, însă primii treizeci de ani constituie istoria interioară a pregătirii preoților care se află în confruntare directă cu forțele exterioare reprezentate în perioada următoare de 1260 de ani.

The middle period represents the rebellion of the thirteenth letter of the Hebrew alphabet, and it combines with the internal as it portrays the final battle of the great controversy upon planet earth, while probation lingers. Its combination of external and internal is also the message of Daniel’s last vision, represented by the river Hiddekel and the three chapters which also bear the signature of Alpha and Omega, and are built upon the structure of truth. The first and last chapter address the sealing of God’s people who are portrayed as the stars that shine forever. The middle chapter of rebellion identifies the same history represented in verse eleven with the 1290 years, which is the middle verse in the very same structure.

Perioada de mijloc reprezintă răzvrătirea celei de-a treisprezecea litere a alfabetului ebraic și se îmbină cu dimensiunea internă, întrucât înfățișează bătălia finală a marii controverse pe planeta Pământ, în timp ce harul mai zăbovește. Îmbinarea ei a exteriorului cu interiorul este, de asemenea, solia ultimei viziuni a lui Daniel, reprezentată de râul Hidechel și de cele trei capitole care poartă, de asemenea, semnătura lui Alfa și Omega și sunt clădite pe structura adevărului. Primul și ultimul capitol tratează sigilarea poporului lui Dumnezeu, care este înfățișat ca stelele ce strălucesc pentru totdeauna. Capitolul de mijloc, al răzvrătirii, identifică aceeași istorie, reprezentată în versetul unsprezece prin cei 1290 de ani, care este versetul de mijloc din chiar aceeași structură.

When Christ employs His hand within the prophetic structure it represents many truths, but it also represents the path He is leading His people upon. The revelation of Jesus Christ began to be unsealed in July of 2023. That unsealing includes the unsealing of the seven thunders and the message of Daniel as represented within chapter twelve. The unsealing takes place within the hidden history of verse forty, which began in 1989 and concludes at the Sunday law. In that history God’s people will be sealed, and they are sealed by the outpouring of the Holy Spirit. The final outpouring of the Holy Spirit is identified in the eighth chapter of Revelation, where it is represented as the seventh, and therefore the final seal. The Lion of the tribe of Judah prevailed in chapter five to open the book sealed with seven seals.

عندما يستخدم المسيح يده ضمن البنية النبوية، فإنها تمثل حقائق كثيرة، لكنها تمثل أيضًا الطريق الذي يقود شعبه فيه. وقد بدأ كشف إعلان يسوع المسيح في تموز/يوليو 2023. ويشمل هذا الكشف فكّ أختام الرعود السبعة ورسالة دانيال كما تُمثَّل في الأصحاح الثاني عشر. ويتم هذا الفكّ ضمن التاريخ الخفي للآية الأربعين، الذي بدأ في عام 1989 ويختتم عند قانون الأحد. وفي ذلك التاريخ سيُختَم شعب الله، ويُختَمون بانسكاب الروح القدس. ويُعرَّف الانسكاب الأخير للروح القدس في الأصحاح الثامن من سفر الرؤيا، حيث يُمثَّل على أنه الختم السابع، وبالتالي الختم الأخير. لقد غلب الأسد الذي من سبط يهوذا في الأصحاح الخامس ليفتح السفر المختوم بسبعة أختام.

The sixth seal raised the question at the end of chapter six, asking who would be able to stand during the period when there is no longer mediation for sin.

Sigiliul al șaselea a ridicat întrebarea de la sfârșitul capitolului șase, întrebând cine va putea sta în picioare în timpul perioadei când nu va mai exista mijlocire pentru păcat.

> For the great day of his wrath is come; and who shall be able to stand? Revelation 6:17.

> Căci a venit ziua cea mare a mâniei Lui; și cine va putea sta în picioare? Apocalipsa 6:17.

The next chapter, or you can say the next verse, introduces the sealing of the one-hundred and forty-four thousand and the great multitude who are gathered into God’s kingdom during the Sunday law crisis. The one-hundred and forty-four thousand are the answer of the sixth seal’s question. After they are represented in chapter seven, then, chapter eight identifies the seventh and final seal being removed.

Capitolul următor, sau putem spune versetul următor, introduce sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii și marea mulțime care este adunată în Împărăția lui Dumnezeu în timpul crizei legii duminicale. Cele o sută patruzeci și patru de mii constituie răspunsul la întrebarea din pecetea a șasea. După ce sunt prezentate în capitolul șapte, capitolul opt identifică apoi înlăturarea celei de-a șaptea și ultimei peceți.

> And when he had opened the seventh seal, there was silence in heaven about the space of half an hour. And I saw the seven angels which stood before God; and to them were given seven trumpets. And another angel came and stood at the altar, having a golden censer; and there was given unto him much incense, that he should offer it with the prayers of all saints upon the golden altar which was before the throne. And the smoke of the incense, which came with the prayers of the saints, ascended up before God out of the angel’s hand.

> Și când a deschis pecetea a șaptea, s-a făcut tăcere în cer ca la o jumătate de ceas. Și am văzut pe cei șapte îngeri care stăteau înaintea lui Dumnezeu; și li s-au dat șapte trâmbițe. Și un alt înger a venit și a stat la altar, având o cădelniță de aur; și i s-a dat multă tămâie, ca s-o aducă, împreună cu rugăciunile tuturor sfinților, pe altarul de aur care este înaintea tronului. Și fumul tămâiei, care se ridica împreună cu rugăciunile sfinților, s-a înălțat înaintea lui Dumnezeu din mâna îngerului.

> And the angel took the censer, and filled it with fire of the altar, and cast it into the earth: and there were voices, and thunderings, and lightnings, and an earthquake. Revelation 8:1–5.

> Și îngerul a luat cădelnița, a umplut-o cu foc de pe altar și l-a aruncat pe pământ; și au fost glasuri, tunete, fulgere și un cutremur de pământ. Apocalipsa 8:1–5.

The “fire,” represented in Isaiah chapter six as a “coal,” which Sister White identifies as a symbol of purification, are taken from the altar and cast to the earth. The “fire” from heaven at Pentecost was represented as tongues of “fire.” “Fire” is what the Messenger of the Covenant uses to purify the sons of Levi.

„Vatra”, înfățișată în capitolul șase din Isaia ca un „cărbune”, pe care sora White o identifică drept un simbol al curățirii, este luată de pe altar și aruncată pe pământ. „Focul” din cer la Cincizecime a fost înfățișat ca limbi de „foc”. „Focul” este ceea ce Solul Legământului folosește pentru a-i curăți pe fiii lui Levi.

> “‘Whose fan is in His hand, and He will throughly purge His floor, and gather His wheat into the garner.’ Matthew 3:12. This was one of the times of purging. By the words of truth, the chaff was being separated from the wheat. Because they were too vain and self-righteous to receive reproof, too world-loving to accept a life of humility, many turned away from Jesus. Many are still doing the same thing. Souls are tested today as were those disciples in the synagogue at Capernaum. When truth is brought home to the heart, they see that their lives are not in accordance with the will of God. They see the need of an entire change in themselves; but they are not willing to take up the self-denying work. Therefore they are angry when their sins are discovered. They go away offended, even as the disciples left Jesus, murmuring, ‘This is an hard saying; who can hear it?’” The Desire of Ages, 392.

> “‘A cărui lopată este în mâna Lui, și Își va curăți cu desăvârșire aria, și Își va strânge grâul în grânar.’ Matei 3:12. Aceasta a fost una dintre ocaziile de curățire. Prin cuvintele adevărului, pleava era despărțită de grâu. Fiindcă erau prea încrezuți și neprihăniți în ochii lor ca să primească mustrarea, prea iubitori de lume ca să accepte o viață de umilință, mulți s-au întors de la Isus. Mulți fac încă același lucru. Sufletele sunt puse la probă astăzi, așa cum au fost acei ucenici în sinagoga din Capernaum. Când adevărul este adus acasă la inimă, ei văd că viața lor nu este în armonie cu voia lui Dumnezeu. Ei văd nevoia unei schimbări depline în ei înșiși; dar nu sunt dispuși să ia asupra lor lucrarea de lepădare de sine. De aceea se mânie când păcatele lor sunt descoperite. Ei pleacă jigniți, chiar așa cum L-au părăsit ucenicii pe Isus, murmurând: ‘Vorbirea aceasta este prea de tot; cine poate s-o sufere?’ Hristos, Lumina lumii, 392.”

Fire is what came down on Elijah’s offering, as it did with Gideon’s offering to the angel. The “fire” of purification is God’s Word, for to be made holy, is to be sanctified by His Word. The “fire” that is cast down to earth when the seventh seal is removed identifies the empowerment of the prophetic message that is unsealed in the latter days, during the sounding of the seventh trumpet, during the final and perfect fulfillment of the events represented by the seven thunders and confirmed by the three prophetic periods of Daniel twelve that were sealed up until the latter days.

Focul este ceea ce s-a coborât peste jertfa lui Ilie, aşa cum s-a întâmplat şi cu jertfa lui Ghedeon adusă îngerului. „Focul” curăţirii este Cuvântul lui Dumnezeu, căci a fi făcut sfânt înseamnă a fi sfinţit prin Cuvântul Său. „Focul” care este aruncat pe pământ atunci când este desfăcută a şaptea pecete indică împuternicirea mesajului profetic care este desigilat în zilele de pe urmă, în timpul sunării celei de-a şaptea trâmbiţe, în cursul împlinirii finale şi desăvârşite a evenimentelor reprezentate de cele şapte tunete şi confirmate de cele trei perioade profetice din Daniel doisprezece, care au fost pecetluite până în zilele de pe urmă.

The Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before the close of human probation—includes the unsealing of the seven thunders, the removal of the seventh seal, the unsealing of Daniel twelve, and the unsealing of the hidden history of verse forty of Daniel eleven, the very history where the angel asked the Man in linen what would be the end of these wonders.

Revelația lui Isus Hristos, care este desigilată chiar înainte de încheierea timpului de probă al omenirii, include desigilarea celor șapte tunete, îndepărtarea celei de-a șaptea peceți, desigilarea capitolului doisprezece din Daniel și desigilarea istoriei ascunse din versetul patruzeci al capitolului unsprezece din Daniel, tocmai istoria în care îngerul L-a întrebat pe Omul îmbrăcat în in ce va fi sfârșitul acestor minuni.

The Man in linen responded and said—When you get to the conclusion of the tarrying time in July of 2023, you have reached the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Bărbatul îmbrăcat în in a răspuns și a zis—Când ajungeți la încheierea timpului de întârziere din iulie 2023, ați ajuns la istoria sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii.

He also said—at the end of the three and a half symbolic days of Revelation eleven, a prophetic message from the book of Daniel would be unsealed, as typified by the time of the end in 1798. The truth that would then be unsealed, at the end of three and a half symbolic days, would be located in the very nine verses from the book of Daniel that identifies and defines the sealing and unsealing of the book of Daniel.

El a mai spus — că, la sfârșitul celor trei zile și jumătate simbolice din Apocalipsa unsprezece, un mesaj profetic din cartea lui Daniel urma să fie desigilat, așa cum este prefigurat de vremea sfârșitului din 1798. Adevărul care avea atunci să fie desigilat, la sfârșitul celor trei zile și jumătate simbolice, avea să se afle chiar în cele nouă versete din cartea lui Daniel care identifică și definesc sigilarea și desigilarea cărții lui Daniel.

We will continue these things in the next article.

Vom continua aceste lucruri în articolul următor.

> “When Christ came to this earth, the traditions that had been handed down from generation to generation, and the human interpretation of the Scriptures, hid from men the truth as it is in Jesus. The truth was buried beneath a mass of tradition. The spiritual import of the sacred volumes was lost; for in their unbelief men locked the door of the heavenly treasure. Darkness covered the earth, and gross darkness the people. Truth looked down from heaven to earth; but nowhere was revealed the divine impress. A gloom like the pall of death overspread the earth.

> „Keď Kristus prišiel na túto zem, tradície odovzdávané z pokolenia na pokolenie a ľudský výklad Písem zahaľovali pred ľuďmi pravdu takú, aká je v Ježišovi. Pravda bola pochovaná pod masou tradície. Duchovný význam posvätných zväzkov sa stratil; lebo vo svojej nevere ľudia zamkli dvere nebeského pokladu. Tma prikryla zem a mrákava národy. Pravda hľadela z neba na zem; ale nikde sa neprejavovala božská pečať. Chmúrnosť ako rubáš smrti sa rozprestierala nad zemou.

> “But the Lion of the tribe of Judah prevailed. He opened the seal that closed the book of divine instruction. The world was permitted to gaze upon pure, unadulterated truth. Truth itself descended to roll back the darkness and counteract error. A Teacher was sent from heaven with the light that was to light every man that comes into the world. There were men and women who were eagerly seeking for knowledge, the sure word of prophecy, and when it came, it was as a light shining in a dark place.” Spalding Magan, 58.

> „Ali Lav iz plemena Judina nadvladao je. Otvorio je pečat koji je zatvarao knjigu božanske pouke. Svijetu je bilo dopušteno da gleda čistu, nepatvorenu istinu. Sama Istina sišla je da odmakne tamu i suzbije zabludu. Učitelj je bio poslan s neba sa svjetlošću koja je trebala prosvijetliti svakoga čovjeka koji dolazi na svijet. Bilo je muškaraca i žena koji su revno tražili znanje, sigurnu proročku riječ, i kada je došla, bila je kao svjetlo koje svijetli na tamnome mjestu.” Spalding Magan, 58.

> “The scribes and Pharisees professed to explain the Scriptures, but they explained them in accordance with their own ideas and traditions. Their customs and maxims became more and more exacting. In its spiritual sense, the sacred Word became to the people as a sealed book, closed to their comprehension.” Signs of the Times, May 17, 1905.

> „Cărturarii și fariseii pretindeau că explică Scripturile, dar le explicau în conformitate cu propriile lor idei și tradiții. Obiceiurile și maximele lor deveneau tot mai împovărătoare. În sensul ei spiritual, Cuvântul sacru ajunsese pentru popor ca o carte pecetluită, închisă înțelegerii lor.” Signs of the Times, 17 mai 1905.

Back to Articles