Article

# Rome Establishes the Vision - Number Twelve

Roma întemeiază viziunea – Numărul doisprezece

The Triple Application of Prophecy: The Abomination of Desolation and the Last Days Warning to Flee

Aplicarea triplă a profeției: urâciunea pustiirii și avertizarea din zilele de pe urmă de a fugi

Author

Jeff Pippenger

Published

August 31, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The abomination of desolation spoken of by Daniel the prophet is a sign for Christians in three different eras to flee. The Christians in Jerusalem fled when they saw the standards of the Roman armies encompassing Jerusalem in the year 66 AD. The Christians of the late fifth and early sixth century fled into the wilderness when they saw the man of sin in the temple of God proclaiming that he was God. In 1888 there was a series of Sunday laws introduced into the Congress of the United States by Senator Blair. Those bills were called the Blair bills, and they were an effort to identify Sunday as a National Day of Worship. Sunday worship is the mark of the beast, the mark of papal authority and the Constitution of the United States directly opposes the enforcement of a national religion as a test for the citizens of the United States.

Urâciunea pustiirii despre care a vorbit prorocul Daniel este un semn pentru creștini, în trei perioade diferite, de a fugi. Creștinii din Ierusalim au fugit când au văzut stindardele armatelor romane înconjurând Ierusalimul în anul 66 d.Hr. Creștinii de la sfârșitul secolului al cincilea și începutul secolului al șaselea au fugit în pustie când l-au văzut pe omul fărădelegii în templul lui Dumnezeu, proclamând că el era Dumnezeu. În 1888 a fost introdusă în Congresul Statelor Unite o serie de legi duminicale de către senatorul Blair. Aceste proiecte de lege au fost numite legile Blair și au constituit o încercare de a identifica duminica drept Zi Națională de Închinare. Închinarea de duminică este semnul fiarei, semnul autorității papale, iar Constituția Statelor Unite se opune în mod direct impunerii unei religii naționale ca test pentru cetățenii Statelor Unite.

It is this fact that is left out of the flawed application connected with identifying the United States as modern Rome. A triple application of prophecy possesses specific rules that govern its application. The rules identify that the prophetic characteristics of the first fulfillment are to be combined with the prophetic characteristics of the second fulfillment in order to establish the prophetic characteristics of the third fulfillment.

Acest fapt este omis din aplicarea eronată legată de identificarea Statelor Unite ca Roma modernă. O întreită aplicare a profeției are reguli specifice care îi guvernează aplicarea. Regulile stabilesc că trăsăturile profetice ale primei împliniri trebuie combinate cu trăsăturile profetice ale celei de-a doua împliniri pentru a stabili trăsăturile profetice ale celei de-a treia împliniri.

The warning to flee, is a warning to flee from a coming persecution. In Christ’s era the persecution was the destruction of Jerusalem and the temple in the year 70. The warning sign of that approaching persecution was given in the year 66 AD. The warning to flee in the late fifth and early sixth century was identified by Paul’s as the recognition of a falling away of prophetic Pergamos, which represented pagan Rome. There was to be a falling away first, in order for the man of sin who would proclaim himself as God to be revealed. In the history approaching 538, pagan Rome that had restrained, or as Paul stated “withholdeth” was taken away, and as Pergamos fell away and the sign to flee arrived and directed the faithful to separate from the papal churches communion. Then in 538, at the Counsel of Orleans the papal power passed a Sunday law, and the twelve hundred and sixty years of papal persecution began.

Avertismentul de a fugi este un avertisment de a fugi de o persecuție care avea să vină. În epoca lui Hristos, persecuția a fost distrugerea Ierusalimului și a templului în anul 70. Semnul de avertizare al acelei persecuții care se apropia a fost dat în anul 66 d.Hr. Avertismentul de a fugi, în târziul secolului al cincilea și începutul secolului al șaselea, a fost identificat de Pavel ca recunoașterea unei lepădări a Pergamului profetic, care reprezenta Roma păgână. Trebuia să vină mai întâi o lepădare, pentru ca omul fărădelegii, care avea să se proclame pe sine ca Dumnezeu, să fie descoperit. În istoria care se apropia de anul 538, Roma păgână, care împiedicase sau, așa cum a spus Pavel, „oprește”, a fost îndepărtată, iar când Pergamul s-a lepădat și semnul de a fugi a sosit, el i-a îndrumat pe cei credincioși să se separe de comuniunea bisericilor papale. Apoi, în 538, la Conciliul de la Orléans, puterea papală a promulgat o lege duminicală, iar cei o mie două sute șaizeci de ani de persecuție papală au început.

The first two witnesses identify clearly that the third fulfillment of the warning to flee given by Christ preceded the actual persecution. The destruction of Jerusalem came exactly three and a half years after the siege of Cestius began in 66 AD, thus allowing the Christians to flee in advance of the horrors of the second siege which was instigated by Titus and concluded with the destruction of the temple and city. In advance of the year 538, the Christians separated from the church of papal Rome, and prophetically fled into the wilderness, which represents the destruction of spiritual Jerusalem.

Cei dintâi doi martori arată limpede că a treia împlinire a avertizării de a fugi date de Hristos a precedat persecuția propriu-zisă. Distrugerea Ierusalimului a venit exact la trei ani și jumătate după ce asediul lui Cestius a început în anul 66 d.Hr., oferindu-le astfel creștinilor posibilitatea de a fugi înaintea grozăviilor celui de-al doilea asediu, care a fost declanșat de Titus și s-a încheiat cu distrugerea templului și a cetății. Înainte de anul 538, creștinii s-au despărțit de biserica Romei papale și, în sens profetic, au fugit în pustie, care reprezintă distrugerea Ierusalimului spiritual.

> But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. And I will give power unto my two witnesses, and they shall prophesy a thousand two hundred and threescore days, clothed in sackcloth. Revelation 11:2, 3.

> Dar curtea care este afară din templu las-o deoparte și n-o măsura, căci a fost dată neamurilor; și cetatea sfântă o vor călca în picioare patruzeci și două de luni. Și voi da putere celor doi martori ai Mei, și ei vor proroci o mie două sute șaizeci de zile, îmbrăcați în saci. Apocalipsa 11:2, 3.

In both illustrations of the warning to flee, the warning precedes the persecution, and the persecution is represented by Rome, whether pagan or papal, trampling down Jerusalem, whether literal or spiritual. The warning to flee for Seventh-day Adventist was the Blair bill in 1888. In the first fulfillment in the history of pagan Rome the Christians were to flee from Jerusalem, and in fulfillment of papal Rome the Christians fled into the wilderness. For Adventism the warning was to flee into the country.

În ambele ilustrații ale avertizării de a fugi, avertizarea precede persecuția, iar persecuția este reprezentată de Roma, fie păgână, fie papală, călcând în picioare Ierusalimul, fie literal, fie spiritual. Avertizarea de a fugi pentru adventiștii de ziua a șaptea a fost proiectul de lege Blair din 1888. În prima împlinire din istoria Romei păgâne, creștinii trebuiau să fugă din Ierusalim, iar în împlinirea referitoare la Roma papală, creștinii au fugit în pustie. Pentru adventism, avertizarea era să fugă la țară.

> “It is no time now for God’s people to be fixing their affections or laying up their treasure in the world. The time is not far distant, when, like the early disciples, we shall be forced to seek a refuge in desolate and solitary places. As the siege of Jerusalem by the Roman armies was the signal for flight to the Judean Christians, so the assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us. It will then be time to leave the large cities, preparatory to leaving the smaller ones for retired homes in secluded places among the mountains.” Testimonies, volume 5, 464.

> „Nu este acum vremea ca poporul lui Dumnezeu să-și fixeze afecțiunile sau să-și strângă comoara în lume. Nu este departe vremea când, asemenea ucenicilor de la început, vom fi siliți să căutăm un refugiu în locuri pustii și singuratice. După cum asediul Ierusalimului de către armatele romane a fost semnalul de fugă pentru creștinii din Iudeea, tot astfel asumarea puterii de către națiunea noastră prin decretul care impune sabatul papal va fi pentru noi un avertisment. Atunci va fi timpul să părăsim marile orașe, pregătindu-ne să le părăsim apoi și pe cele mai mici, pentru locuințe retrase, în locuri izolate, printre munți.” Testimonies, volumul 5, 464.

“The assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us,” was fulfilled when the abomination of desolation, in agreement with Mark’s words was “standing where it ought not.” In 1888, the Congress of the United States was considering a law in direct contradiction to a primary element of the Constitution, and at that point Seventh-day Adventists were to leave the cities and move to the country.

„Preluarea puterii de către națiunea noastră prin decretul care impune sabatul papal va fi pentru noi un avertisment” s-a împlinit atunci când urâciunea pustiirii, în acord cu cuvintele lui Marcu, „stătea unde nu se cuvine”. În 1888, Congresul Statelor Unite lua în considerare o lege aflată în contradicție directă cu un element fundamental al Constituției, iar în acel moment adventiștii de ziua a șaptea trebuiau să părăsească orașele și să se mute la țară.

> “Not one Christian perished in the destruction of Jerusalem. Christ had given His disciples warning, and all who believed His words watched for the promised sign. . . . Without delay they fled to a place of safety—the city of Pella, in the land of Perea, beyond Jordan.” The Great Controversy, 30.

> „Ниједан хришћанин није погинуо у разорењу Јерусалима. Христос је дао упозорење Својим ученицима, и сви који су веровали Његовим речима мотрили су на обећани знак.... Без одлагања побегли су на сигурно место — у град Пелу, у земљи Переји, с оне стране Јордана.“ Велика борба, 30.

The prophetic characteristics of the first of the warning signs to flee, represent the third and final fulfillment. Sometimes those prophetic characteristics produce a double fulfillment in the third fulfillment. An example of this is the three Elijah’s. The line of Elijah in his confrontation with Jezebel, Ahab and the prophets of Baal, combined with the characteristics of John the Baptist, the second Elijah, in his confrontation with Herodias, Herod and Salome establish that in the last days, for the third and final fulfillment of a triple application is always in the last days, Elijah and John represent two classes of God’s people. One class represented by Elijah do not die, and the other class represented by John do die. The two classes are also represented in Revelation chapter seven as the one hundred and forty-four thousand, who do not die, and the great multitude that do die.

Caracteristicile profetice ale primului dintre semnele de avertizare pentru a fugi reprezintă a treia și ultima împlinire. Uneori, aceste caracteristici profetice produc o dublă împlinire în cadrul celei de-a treia împliniri. Un exemplu al acestui fapt îl constituie cei trei Ilie. Linia lui Ilie, în confruntarea sa cu Izabela, Ahab și prorocii lui Baal, combinată cu caracteristicile lui Ioan Botezătorul, al doilea Ilie, în confruntarea sa cu Irodiada, Irod și Salomeea, stabilește că, în zilele din urmă, căci a treia și ultima împlinire a unei întreite aplicări este întotdeauna în zilele din urmă, Ilie și Ioan reprezintă două clase ale poporului lui Dumnezeu. O clasă, reprezentată de Ilie, nu moare, iar cealaltă clasă, reprezentată de Ioan, moare. Cele două clase sunt, de asemenea, reprezentate în capitolul șapte din Apocalipsa ca cei o sută patruzeci și patru de mii, care nu mor, și marea mulțime, care moare.

In the three Babylon’s a similar element of the prophetic message is that the first Babylon is represented by Nimrod, but the second Babylon is represented by the first and last kings, Nebuchadnezzar and Belshazzar. Nebuchadnezzar represents those in Babylon who will be saved, and Belshazzar, those in Babylon who will be lost.

Trong ba Babylon, một yếu tố tương đồng của sứ điệp tiên tri là Babylon thứ nhất được tượng trưng bởi Nimrod, còn Babylon thứ hai được tượng trưng bởi vị vua đầu tiên và vị vua cuối cùng, tức Nebuchadnezzar và Belshazzar. Nebuchadnezzar tượng trưng cho những người ở Babylon sẽ được cứu, còn Belshazzar tượng trưng cho những người ở Babylon sẽ bị hư mất.

In the last days there are two Sunday laws that are the subject of Bible prophecy. The first is the soon-coming Sunday law in the United States, and the second is the Sunday law that is forced upon the entire world. Those two Sunday laws were typified by the Sunday law of pagan Rome, when in the year 321, Constantine enforced the first Sunday law, followed by the Sunday law of Papal Rome in 538. Pagan Rome is one of several prophetic types that prefigure the United States, and the Sunday law of 321, typifies the soon-coming Sunday law in the United States. The papal Sunday law of 538 typifies the Sunday law that is enforced upon the entire world. The flawed view that the United States is typified by the robbers in Daniel eleven tries to employ the soon-coming Sunday law in the United States as evidence to claim that the Sunday law in the United States proves that the United States is modern Rome, and disregards that there is another Sunday law that is forced upon every nation of the world by the threefold union of the dragon, the beast and false prophet.

În zilele de pe urmă există două legi duminicale care constituie subiectul profeției biblice. Prima este legea duminicală care urmează să vină curând în Statele Unite, iar a doua este legea duminicală impusă întregii lumi. Aceste două legi duminicale au fost prefigurate de legea duminicală a Romei păgâne, când, în anul 321, Constantin a impus prima lege duminicală, urmată de legea duminicală a Romei papale din 538. Roma păgână este unul dintre mai multe tipuri profetice care prefigurează Statele Unite, iar legea duminicală din 321 prefigurează legea duminicală care urmează să vină curând în Statele Unite. Legea duminicală papală din 538 prefigurează legea duminicală care este impusă întregii lumi. Concepția eronată potrivit căreia Statele Unite sunt prefigurate de tâlharii din Daniel unsprezece încearcă să folosească legea duminicală care urmează să vină curând în Statele Unite drept dovadă pentru a susține că legea duminicală din Statele Unite demonstrează că Statele Unite sunt Roma modernă și ignoră faptul că există o altă lege duminicală care este impusă fiecărei națiuni a lumii de întreita unire a balaurului, a fiarei și a prorocului mincinos.

If a Sunday law in the United States identifies the United States as Modern Rome, then what does the worldwide Sunday law identify? The three Rome’s identify that Modern Rome, which is threefold, will enforce two distinct Sunday laws. The first is in the United States and was typified by Constantine’s Sunday law in 321, and the second is the entire world, as typified by the papal Sunday law of 538. To employ the Sunday law in the United States in the context of a triple application of prophecy to claim that the Sunday law proves who is Modern Rome, is to disregard the prophetic characteristics established by pagan and papal Rome. There are two distinct Sunday laws in the last days, and neither is a proof to identify the robbers of the people are the United States. When the testimony of pagan and papal Rome is misrepresented to uphold a private interpretation, as is currently being done, it demonstrates that those seeking to uphold their private interpretation do not understand type and antitype.

Dacă o lege duminicală în Statele Unite identifică Statele Unite drept Roma Modernă, atunci ce identifică legea duminicală mondială? Cele trei Rome identifică faptul că Roma Modernă, care este întreită, va impune două legi duminicale distincte. Prima este în Statele Unite și a fost prefigurată de legea duminicală a lui Constantin din 321, iar a doua cuprinde întreaga lume, după cum a fost prefigurată de legea duminicală papală din 538. A folosi legea duminicală din Statele Unite în contextul unei întreite aplicări a profeției pentru a susține că legea duminicală dovedește cine este Roma Modernă înseamnă a nesocoti caracteristicile profetice stabilite de Roma păgână și de Roma papală. În zilele din urmă există două legi duminicale distincte și niciuna nu constituie o dovadă pentru a identifica faptul că tâlharii poporului sunt Statele Unite. Când mărturia Romei păgâne și a Romei papale este denaturată pentru a susține o interpretare particulară, așa cum se face în prezent, aceasta demonstrează că aceia care caută să-și susțină interpretarea particulară nu înțeleg tipul și antitipul.

Pagan Rome is a type of the United States, and papal Rome typifies modern Rome. Along with this misapplication of a triple application of prophecy, and the claim that what is being taught is set in the context of “type and antitype,” is the other failure of defining the “abomination of desolation” as it is represented within the context of a triple application of prophecy.

Roma păgână este un tip al Statelor Unite, iar Roma papală prefigurează Roma modernă. Împreună cu această aplicare greșită a unei întreite aplicări a profeției și cu pretenția că ceea ce se învață este așezat în contextul „tipului și antitipului”, se află și cealaltă eroare de a defini „urâciunea pustiirii” așa cum este ea reprezentată în cadrul contextului unei întreite aplicări a profeției.

From the year 66 to the year 70 AD, two Roman generals attacked Jerusalem. Both generals, Cestius and Titus began with a siege, but only one withdrew from the siege for a brief period of time, which providentially allowed the Christians to flee. It was the first siege under Cestius that the Christians recognized the warning to flee. When Titus arrived to carry on the warfare against Jerusalem in the year 70 AD, he began with a siege and did not cease until Jerusalem and the temple were destroyed. The warning of Jesus contains two steps. First is the sign to flee, and thereafter the persecution. In the fulfillment of the warning in the fifth and sixth centuries the Christians separated from the corrupt Roman church before 538, and then the persecution began.

Laga bilaabo sannadkii 66 ilaa sannadkii 70 Miilaadiga, laba jeneraal oo Roomaan ah ayaa weeraray Yeruusaalem. Labada jeneraalba, Cestius iyo Titus, waxay ku bilaabeen hareerayn; hase yeeshee mid keliya ayaa muddo gaaban ka baxay hareeraynta, taas oo si daryeelka rabbaaniga ah ay Masiixiyiinta ugu suurtagelisay inay baxsadaan. Waxay ahayd hareerayntii ugu horraysay ee uu Cestius sameeyey tan ay Masiixiyiintu ku garteen digniinta baxsadka. Markii Titus yimid sannadkii 70 Miilaadiga si uu dagaalka Yeruusaalem uga sii wado, wuxuu ku bilaabay hareerayn mana uu joojin ilaa Yeruusaalem iyo macbudkiiba la baabbi'iyey. Digniinta Ciise waxay ka kooban tahay laba tallaabo. Tan kowaad waa calaamadda baxsadka, dabadeedna silcintu way bilaabataa. Fulinta digniintan ee qarniyadii shanaad iyo lixaad, Masiixiyiintu waxay ka go'een kaniisaddii Roomaanka ee musuqmaasuqsan ka hor 538, ka dibna silcintu way bilaabatay.

Paul is very clear that all the recorded history of ancient Israel was written for those living in the last days, and that all those histories were types, although the Greek word “typos,” meaning types is translated as ensamples in his classic presentation of this truth.

Paul este foarte clar că întreaga istorie consemnată a vechiului Israel a fost scrisă pentru cei care trăiesc în zilele de pe urmă și că toate acele istorii au fost tipuri, deși cuvântul grecesc „typos”, care înseamnă tipuri, este tradus prin „pilde” în prezentarea sa clasică a acestui adevăr.

> Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come. 1 Corinthians 10:11.

> Aceste lucruri li s-au întâmplat ca pilde și au fost scrise spre avertizarea noastră, peste care au venit sfârșiturile veacurilor. 1 Corinteni 10:11.

The histories in chapter ten which Paul uses to set the context for this truth was not a history of ancient Israel acting righteously.

Istoriile din capitolul zece, pe care Pavel le folosește pentru a stabili contextul acestui adevăr, nu erau o istorie a vechiului Israel care acționa cu dreptate.

> But with many of them God was not well pleased: for they were overthrown in the wilderness. Now these things were our examples, to the intent we should not lust after evil things, as they also lusted. Neither be ye idolaters, as were some of them; as it is written, The people sat down to eat and drink, and rose up to play. Neither let us commit fornication, as some of them committed, and fell in one day three and twenty thousand. Neither let us tempt Christ, as some of them also tempted, and were destroyed of serpents. 1 Corinthians 10:5–9.

> Dar Dumnezeu n-a găsit plăcere în cei mai mulți dintre ei, căci au fost doborâți în pustie. Și aceste lucruri ni s-au făcut pilde, pentru ca să nu poftim după lucruri rele, cum au poftit și ei. Să nu fiți nici închinători la idoli, cum au fost unii dintre ei; după cum este scris: „Poporul a șezut să mănânce și să bea; și s-au sculat să joace.” Să nu curvim, cum au curvit unii dintre ei, așa că într-o singură zi au căzut douăzeci și trei de mii. Să nu ispitim nici pe Hristos, cum L-au ispitit unii dintre ei și au pierit prin șerpi. 1 Corinteni 10:5–9.

Sacred history is a record of both the righteousness and unrighteousness of God’s people, but in either record the history is still a type for God’s people living in the last days. The history of the rebellion in Minneapolis in 1888, is a record of unrighteousness, in spite of what Adventist historians’ claim. The rebellion was so profound that Ellen White determined to leave the meeting, and only stayed because an angel told her it was her responsibility to stay and record the rebellion that was a parallel to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram in the history of Moses. At that meeting the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended, but the message He brought was rejected.

Istoria sacră este o consemnare atât a neprihănirii, cât și a nelegiuirii poporului lui Dumnezeu, însă, în oricare dintre aceste consemnări, istoria rămâne totuși un tip pentru poporul lui Dumnezeu care trăiește în zilele de pe urmă. Istoria răzvrătirii de la Minneapolis din 1888 este o consemnare a nelegiuirii, în pofida a ceea ce susțin istoricii adventiști. Răzvrătirea a fost atât de profundă, încât Ellen White a hotărât să părăsească adunarea și a rămas doar pentru că un înger i-a spus că era responsabilitatea ei să rămână și să consemneze răzvrătirea care era o paralelă cu răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram din istoria lui Moise. La acea adunare, îngerul cel puternic din Apocalipsa capitolul optsprezece a coborât, dar solia pe care a adus-o a fost respinsă.

That history typified September 11, 2001, when the great buildings of New York city were brought down. That history included the first Sunday law bill that was to be introduced by Senator Blair. His efforts to enforce Sunday as a National Day of Worship failed, but it was part of a sacred history that typified the last days. Senator Blair’s bill was the warning to flee the cities. Before 1888 when Sister White spoke of the necessity of living out of the cities, she spoke in the future tense. She pointed to a time in the near future when God’s people must move to the country. After 1888, all of Sister White’s references to the necessity of country living placed her counsel in the context that the time to be in the country had already arrived. The Blair bill in 1888, was the sign of Sunday enforcement, as Luke put it, in a place where it ought not be. Sunday enforcement was not to be brought into the Congress of the United States, for it was a denial of a primary principle of the Constitution.

Acea istorie a prefigurat data de 11 septembrie 2001, când marile clădiri ale orașului New York au fost doborâte. Acea istorie a inclus primul proiect de lege duminicală care urma să fie introdus de senatorul Blair. Eforturile sale de a impune duminica drept Zi Națională de Închinare au eșuat, dar ele au făcut parte dintr-o istorie sacră care prefigura ultimele zile. Proiectul de lege al senatorului Blair a fost avertizarea de a fugi din orașe. Înainte de 1888, când sora White vorbea despre necesitatea de a locui în afara orașelor, ea vorbea la timpul viitor. Ea arăta spre un timp din viitorul apropiat când poporul lui Dumnezeu trebuia să se mute la țară. După 1888, toate referințele sorei White la necesitatea viețuirii la țară își plasau sfatul în contextul că timpul de a fi la țară sosise deja. Legea Blair din 1888 a fost semnul impunerii duminicii, așa cum a exprimat Luca, într-un loc unde nu trebuia să fie. Impunerea duminicii nu trebuia să fie adusă în Congresul Statelor Unite, căci era o negare a unui principiu fundamental al Constituției.

The history of 1888 was recorded in order to typify the prophetic history that began on September 11, 2001. The Blair Bill in 1888 typified the Patriot Act of 2001. It was the warning that preceded the actual enforcement of the mark of the beast. No one who is following Christ should be living in a city after September 11, 2001. It was the prophetic siege that directed God’s people to flee. And just as there are two Sunday laws that are the subject of the prophetic model of the last days, as represented by the Sunday laws of pagan and papal Rome, both Sunday laws are preceded by the warning to flee.

Istoria anului 1888 a fost consemnată pentru a prefigura istoria profetică începută la 11 septembrie 2001. Legea Blair din 1888 a prefigurat Patriot Act din 2001. Ea a constituit avertizarea care a precedat aplicarea efectivă a semnului fiarei. Nimeni care Îl urmează pe Hristos nu ar trebui să locuiască într-o cetate după 11 septembrie 2001. Aceasta a fost asedierea profetică ce a îndrumat poporul lui Dumnezeu să fugă. Și, după cum există două legi duminicale care constituie subiectul modelului profetic al zilelor din urmă, așa cum sunt reprezentate de legile duminicale ale Romei păgâne și papale, ambele legi duminicale sunt precedate de avertizarea de a fugi.

For those who profess to be Seventh-day Adventists, they were to prophetically recognize the Patriot Act as a sign to flee the cities for the country in advance of the soon-coming Sunday law. That very same Sunday law was the sign for God’s other flock who are still in Babylon to flee out of Babylon in advance of the Sunday enforcement that is to be brought upon every nation.

Kwa wale wanaodai kuwa Waadventista Wasabato, walipaswa kutambua kinabii Sheria ya Patriot kuwa ishara ya kuukimbia miji na kwenda mashambani kabla ya sheria ya Jumapili inayokuja upesi. Hiyo sheria hiyohiyo ya Jumapili ilikuwa ishara kwa kundi lingine la Mungu ambao bado wako Babeli, watoke Babeli kabla ya utekelezaji wa Jumapili utakaoletwa juu ya kila taifa.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> „Atunci când America, țara libertății religioase, se va uni cu Papalitatea în silirea conștiinței și constrângerea oamenilor să onoreze sabatul fals, popoarele din fiecare țară de pe glob vor fi conduse să-i urmeze exemplul.” Testimonies, volumul 6, 18.

Just as the triple application of the three Elijah’s establishes that there are two classes of God’s people in the last days, the triple application of Rome identifies that there are two distinct Sunday laws. Those who wish to claim that the United States is the robbers of thy people, and therefore the prophetic role of the United States establishes the vision suggest that the soon-coming Sunday law in the United States is the abomination of desolation that Christ identified as a warning for His people to flee from the coming persecution. They fail to identify the distinction between the siege, which is the warning sign to flee, and the second siege that represents when the actual enforcement of a Sunday law begins the persecution of the last days. They fail to address the distinction established upon two witnesses that there is to be two distinct Sunday laws that fulfill prophecy in the last days. In doing so they argue the soon-coming Sunday law in the United States is the warning represented as the abomination of desolation, spoken of by Daniel the prophet, and it is, but not as they define it.

Așa cum întreita aplicare a celor trei Ilie stabilește că există două categorii ale poporului lui Dumnezeu în zilele de pe urmă, tot astfel întreita aplicare a Romei identifică faptul că există două legi duminicale distincte. Cei care doresc să susțină că Statele Unite sunt tâlharii poporului tău și că, prin urmare, rolul profetic al Statelor Unite confirmă vedenia afirmă că legea duminicală care urmează curând în Statele Unite este urâciunea pustiirii pe care Hristos a identificat-o ca avertizare pentru poporul Său de a fugi din fața persecuției ce vine. Ei nu reușesc să identifice deosebirea dintre asediu, care este semnul de avertizare pentru a fugi, și al doilea asediu, care reprezintă momentul când aplicarea efectivă a unei legi duminicale începe persecuția zilelor de pe urmă. Ei nu tratează distincția stabilită pe baza a doi martori, potrivit căreia trebuie să existe două legi duminicale distincte care împlinesc profeția în zilele de pe urmă. Procedând astfel, ei susțin că legea duminicală care urmează curând în Statele Unite este avertizarea reprezentată ca urâciunea pustiirii, despre care a vorbit prorocul Daniel, și este așa, dar nu în felul în care o definesc ei.

The Sunday law in the United States is the warning for God’s other flock that is still in Babylon to flee from her communion. It is therefore a warning of the coming Sunday law that is enforced upon all the nations.

Legea duminicală din Statele Unite este avertizarea pentru cealaltă turmă a lui Dumnezeu, care se află încă în Babilon, de a fugi din comuniunea ei. Prin urmare, ea este o avertizare cu privire la viitoarea lege duminicală care va fi impusă asupra tuturor națiunilor.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> „Neamurile străine vor urma exemplul Statelor Unite. Deși ea deschide calea, totuși aceeași criză va veni asupra poporului nostru în toate părțile lumii.” Testimonies, volumul 6, 395.

Their claim is that the Sunday law in the United States is identifying the United States as the symbol which establishes the prophetic vision, but in the context of the warning to flee given by Christ, that Sunday law represents a world-wide warning to the eleventh-hour workers to flee from Babylon.

Pretenția lor este că legea duminicală din Statele Unite identifică Statele Unite ca simbolul care stabilește viziunea profetică, însă, în contextul avertizării de a fugi date de Hristos, acea lege duminicală reprezintă un avertisment mondial adresat lucrătorilor din ceasul al unsprezecelea să fugă din Babilon.

When Sister White addresses the warning to flee, she addresses the Sunday law issue that overtakes the whole world. That movement begins at the Sunday law in the United States. She identifies that the Sunday law in the United States is the warning of the coming persecution.

Când sora White abordează avertizarea de a fugi, ea se referă la chestiunea legii duminicale care cuprinde întreaga lume. Acea mișcare începe odată cu legea duminicală din Statele Unite. Ea identifică faptul că legea duminicală din Statele Unite constituie avertizarea cu privire la persecuția care vine.

> “By the decree enforcing the institution of the papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.

> „Printr-un decret care impune instituția papalității, în încălcarea Legii lui Dumnezeu, națiunea noastră se va despărți pe deplin de neprihănire. Când protestantismul își va întinde mâna peste prăpastie pentru a apuca mâna puterii romane, când se va apleca peste abis pentru a-și da mâna cu spiritismul, când, sub influența acestei întreite uniri, țara noastră va lepăda orice principiu al Constituției sale ca guvernare protestantă și republicană și va lua măsuri pentru răspândirea falsităților și amăgirilor papale, atunci putem ști că a venit vremea lucrării uimitoare a lui Satana și că sfârșitul este aproape.”

> “As the approach of the Roman armies was a sign to the disciples of the impending destruction of Jerusalem, so may this apostasy be a sign to us that the limit of God’s forbearance is reached, that the measure of our nation’s iniquity is full, and that the angel of mercy is about to take her flight, never to return. The people of God will then be plunged into those scenes of affliction and distress which prophets have described as the time of Jacob’s trouble. The cries of the faithful, persecuted ones ascend to heaven. And as the blood of Abel cried from the ground, there are voices also crying to God from martyrs’ graves, from the sepulchers of the sea, from mountain caverns, from convent vaults: ‘How long, O Lord, holy and true, dost Thou not judge and avenge our blood on them that dwell on the earth?’” Testimonies, volume 5, 451.

> „Jak apropierea oștirilor romane a fost pentru ucenici un semn al nimicirii iminente a Ierusalimului, tot astfel această apostazie poate fi pentru noi un semn că s-a atins limita îndelungii-răbdări a lui Dumnezeu, că măsura nelegiuirii națiunii noastre este deplină și că îngerul milei este pe punctul de a-și lua zborul, ca să nu se mai întoarcă niciodată. Atunci poporul lui Dumnezeu va fi cufundat în acele scene de suferință și strâmtorare pe care prorocii le-au descris ca fiind timpul necazului lui Iacov. Strigătele credincioșilor persecutați se înalță la cer. Și, așa cum sângele lui Abel striga din pământ, tot astfel sunt și glasuri care strigă către Dumnezeu din mormintele martirilor, din mormintele mării, din peșterile munților, din criptele mănăstirilor: «Până când, Doamne, Tu, care ești sfânt și adevărat, nu judeci și nu răzbuni sângele nostru asupra locuitorilor pământului?»” Testimonies, volumul 5, 451.

Sister White is identifying the Sunday law in the United States, and identifies it as a “sign” that probationary time for the United States is over. But God’s people in the other nations of the world are also to be confronted with the same test. There is a period of time from the Sunday law in the United States until Michael stands up and human probation closes. When it closes, “the angel of mercy takes her flight.”

Soră White identifică legea duminicală din Statele Unite și o desemnează drept un „semn” că timpul de probă pentru Statele Unite s-a încheiat. Însă poporul lui Dumnezeu din celelalte națiuni ale lumii trebuie, de asemenea, să fie confruntat cu aceeași probă. Există o perioadă de timp de la legea duminicală din Statele Unite până când Mihail Se va scula și timpul de probă al omenirii se va încheia. Când acesta se încheie, „îngerul milei își ia zborul”.

Back to Articles