Article

# Panium - Number Ten

Паниум — Десет број

The Rise and Fall of Nations: Sealing the 144,000 and the Hidden Prophetic History of Daniel 11:10–16

Ridicarea și căderea națiunilor: sigilarea celor 144.000 și istoria profetică ascunsă din Daniel 11:10–16

Author

Jeff Pippenger

Published

April 16, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

The theme in verses eleven and twelve is the rise and fall of the king of the south, as is the final rise and fall of the United States represented in the final president in verse two, as is the final earthly representative of the dragon power; the United Nation’s final rise and fall represented in verses three and four. Verses five through nine represent the history of the papal power from 538 unto 1798. 538 marks the empowerment of the papal power, 1798 marks the deadly wound of the papacy, and therefore verses five through nine represent the final rise and fall of the beast. Verse ten marks 1989 as the fall of the king of the south as represented in the former Soviet Union.

Tema din versetele unsprezece și doisprezece este ridicarea și căderea împăratului de la miazăzi, după cum tot astfel este și ridicarea și căderea finală a Statelor Unite, reprezentată în președintele final din versetul doi, ca reprezentantul pământesc final al puterii balaurului; ridicarea și căderea finală a Națiunilor Unite, reprezentată în versetele trei și patru. Versetele cinci până la nouă reprezintă istoria puterii papale din 538 până în 1798. Anul 538 marchează împuternicirea puterii papale, anul 1798 marchează rana de moarte a papalității, și, prin urmare, versetele cinci până la nouă reprezintă ridicarea și căderea finală a fiarei. Versetul zece marchează anul 1989 ca fiind căderea împăratului de la miazăzi, așa cum este reprezentat în fosta Uniune Sovietică.

> “Every nation that has come upon the stage of action has been permitted to occupy its place on the earth, that it might be seen whether it would fulfill the purpose of ‘the Watcher and the Holy One.’ Prophecy has traced the rise and fall of the world’s great empires—Babylon, Medo-Persia, Greece, and Rome. With each of these, as with nations of less power, history repeated itself. Each had its period of test, each failed, its glory faded, its power departed, and its place was occupied by another. . . .

> „Fiecare națiune care a intrat pe scena acțiunii a fost lăsată să-și ocupe locul pe pământ, pentru ca să se vadă dacă avea să împlinească planul «Străjerului și al Celui Sfânt». Profeția a urmărit ridicarea și căderea marilor imperii ale lumii — Babilonul, Medo-Persia, Grecia și Roma. Cu fiecare dintre acestea, ca și cu națiuni de putere mai mică, istoria s-a repetat. Fiecare și-a avut perioada ei de probă, fiecare a dat greș, slava i s-a stins, puterea i s-a dus, iar locul i-a fost ocupat de alta....”

> “From the rise and fall of nations as made plain in the pages of Holy Writ, they need to learn how worthless is mere outward and worldly glory. Babylon, with all its power and its magnificence, the like of which our world has never since beheld,—power and magnificence which to the people of that day seemed so stable and enduring,—how completely has it passed away! As ‘the flower of the grass’ it has perished. So perishes all that has not God for its foundation. Only that which is bound up with His purpose and expresses His character can endure. His principles are the only steadfast things our world knows.” Education, 177, 184.

> „De la ridicarea și căderea națiunilor, așa cum sunt înfățișate limpede în paginile Sfintei Scripturi, ei trebuie să învețe cât de lipsită de valoare este simpla glorie exterioară și lumească. Babilonul, cu toată puterea și măreția lui, cum lumea noastră nu a mai văzut niciodată de atunci — putere și măreție care oamenilor din vremea aceea li se păreau atât de statornice și dăinuitoare — cât de deplin a pierit! Ca „floarea ierbii”, a pierit. Așa piere tot ceea ce nu-L are pe Dumnezeu drept temelie. Numai ceea ce este legat de planul Său și exprimă caracterul Său poate dăinui. Principiile Sale sunt singurele lucruri statornice pe care le cunoaște lumea noastră.” Education, 177, 184.

Verses eleven and twelve identify the final rise and fall of the king of the south, as represented by Russia. Verses thirteen through fifteen identify the final rise and fall of the United States. The entire prophetic narrative of chapter eleven is built upon the structure of the rise and fall of kingdoms. The student of prophecy must consider this fact if he is to have any possibility of rightly dividing the prophetic message of chapter eleven.

Versetele unsprezece și doisprezece identifică ridicarea și căderea finală a împăratului de la miazăzi, reprezentat de Rusia. Versetele treisprezece până la cincisprezece identifică ridicarea și căderea finală a Statelor Unite. Întreaga narațiune profetică a capitolului unsprezece este construită pe structura ridicării și căderii împărățiilor. Studentul profeției trebuie să ia în considerare acest fapt, dacă vrea să aibă vreo posibilitate de a împărți drept solia profetică a capitolului unsprezece.

The foundational perspective of Daniel chapter eleven is that it consists of repeated illustrations of the rise and fall of kingdoms. When Sister White stated, “So perished the Medo-Persian kingdom, and the kingdoms of Grecia and Rome,” she is identifying “Grecia” as the dragon, “Rome” as the beast and “Medo-Persia” as the false prophet. She is identifying the final rise and fall of the final earthly kingdom which consists of the dragon, the beast and the false prophet who begin their rise at the Sunday law and lead the world to Armageddon in fulfillment of Revelation 16:12–21. She is directing God’s people to “the rise and fall of nations as made plain in the pages of Holy Writ” as the perspective to employ in order “to learn how worthless is mere outward and worldly glory.”

Perspectiva fundamentală a capitolului unsprezece din Daniel este că acesta constă din ilustrații repetate ale ridicării și căderii împărățiilor. Când sora White a afirmat: „Așa a pierit împărăția medo-persană și împărățiile Greciei și Romei”, ea identifică „Grecia” drept balaurul, „Roma” drept fiara și „Medo-Persia” drept prorocul mincinos. Ea identifică ridicarea și căderea finală a ultimei împărății pământești, care constă din balaur, fiară și prorocul mincinos, care își încep ascensiunea la legea duminicală și conduc lumea la Armaghedon, în împlinirea Apocalipsei 16:12–21. Ea îndrumă poporul lui Dumnezeu către „ridicarea și căderea națiunilor, așa cum sunt lămurite în paginile Sfintei Scripturi”, ca perspectivă ce trebuie folosită pentru „a învăța cât de lipsită de valoare este simpla slavă exterioară și lumească.”

The reason we need “to learn how worthless is mere outward and worldly glory,” is to further understand that everything perishes “that has not God for its foundation.” It is therefore a life-or-death proposition to have God or not to have God as your foundation. From that point in the development of the thought Sister White then defines what it means to have God as your foundation when she states, “Only that which is bound up with His purpose and expresses His character can endure.” She has just explained that everything not on God’s foundation perishes, and that a two-fold qualifier of what is built upon the foundation is whether a thing is “bound up with His purposes,” and that which “expresses His character.” His character is His foundation.

Motivul pentru care trebuie „să învățăm cât de lipsită de valoare este simpla glorie exterioară și lumească” este acela de a înțelege mai deplin că totul piere „dacă nu-L are pe Dumnezeu drept temelie”. Prin urmare, a-L avea sau a nu-L avea pe Dumnezeu ca temelie este o chestiune de viață și de moarte. Din acel punct al dezvoltării ideii, sora White definește apoi ce înseamnă să-L ai pe Dumnezeu ca temelie, când afirmă: „Numai ceea ce este legat de scopul Său și exprimă caracterul Său poate dăinui.” Ea tocmai a explicat că tot ceea ce nu este pe temelia lui Dumnezeu piere și că există un dublu criteriu pentru ceea ce este zidit pe temelie: dacă un lucru este „legat de scopurile Sale” și dacă „exprimă caracterul Său”. Caracterul Său este temelia Sa.

Then in the closing sentence of the paragraph she states that “His principles are the only steadfast things our world knows.” God’s character is His principles, and His principles express His character. It is a life-or-death proposition on how mankind relates to God as the foundation of all things. I contend that the foundational structure of Daniel chapter eleven is built upon the narrative of the rise and fall of kingdoms. There is a passage where inspiration informs us of a correct type of study.

Apoi, în propoziția de încheiere a paragrafului, ea afirmă că „Principiile Sale sunt singurele lucruri statornice pe care le cunoaște lumea noastră.” Caracterul lui Dumnezeu este principiile Sale, iar principiile Sale exprimă caracterul Său. Este o chestiune de viață și de moarte modul în care omenirea se raportează la Dumnezeu ca temelie a tuturor lucrurilor. Susțin că structura fundamentală a capitolului unsprezece din Daniel este clădită pe narațiunea ridicării și căderii împărățiilor. Există un pasaj în care inspirația ne informează despre un tip corect de studiu.

> “There is a study of history that is not to be condemned. Sacred history was one of the studies in the schools of the prophets. In the record of His dealings with the nations were traced the footsteps of Jehovah. So today we are to consider the dealings of God with the nations of the earth. We are to see in history the fulfillment of prophecy, to study the workings of Providence in the great reformatory movements, and to understand the progress of events in the marshaling of the nations for the final conflict of the great controversy.” The Ministry of Healing, 441.

> „Există o studiere a istoriei care nu trebuie condamnată. Istoria sacră era una dintre materiile de studiu în școlile prorocilor. În relatarea despre felul în care El a lucrat cu neamurile erau urmărite urmele pașilor lui Iehova. Tot astfel, și astăzi trebuie să luăm în considerare lucrările lui Dumnezeu cu națiunile pământului. Trebuie să vedem în istorie împlinirea profeției, să studiem lucrarea Providenței în marile mișcări de reformă și să înțelegem desfășurarea evenimentelor în adunarea națiunilor pentru conflictul final al marii lupte.” Divina vindecare, 441.

A sanctified study of history is identified as studying God’s dealing with the nations of the earth and also in God’s providential leading of His reformatory movements, thus a sanctified history includes an external and internal line of study. The purpose of employing history in confirming God’s prophetic Word is to use that prophetic history in order to “understand the progress of events in the marshaling of the nations for the final conflict of the great controversy.” The previous paragraph from Sister White was taken from a very enlightened explanation of the necessity of building a prophetic model of sacred history which is based upon the foundational structure represented in the “rise and fall” of kingdoms.

O cercetare sfințită a istoriei este identificată ca fiind studierea modului în care Dumnezeu Se ocupă de națiunile pământului și, de asemenea, a călăuzirii providențiale a lui Dumnezeu în mișcările Sale reformatoare; astfel, o istorie sfințită include o linie externă și una internă de studiu. Scopul folosirii istoriei pentru confirmarea Cuvântului profetic al lui Dumnezeu este acela de a utiliza acea istorie profetică pentru a „înțelege desfășurarea evenimentelor în pregătirea națiunilor pentru conflictul final al marii lupte”. Paragraful precedent din Sister White a fost preluat dintr-o explicație foarte luminată a necesității de a construi un model profetic al istoriei sacre, care se întemeiază pe structura fundamentală reprezentată în „ridicarea și căderea” împărățiilor.

> “As a preparation for Christian work, many think it essential to acquire an extensive knowledge of historical and theological writings. They suppose that this knowledge will be an aid to them in teaching the gospel. But their laborious study of the opinions of men tends to the enfeebling of their ministry, rather than to its strengthening. As I see libraries filled with ponderous volumes of historical and theological lore, I think, Why spend money for that which is not bread? The sixth chapter of John tells us more than can be found in such works. Christ says: ‘I am the Bread of Life: he that cometh to Me shall never hunger; and he that believeth on Me shall never thirst.’ ‘I am the living Bread which came down from heaven: if any man eat of this Bread, he shall live forever.’ ‘He that believeth on Me hath everlasting life.’ ‘The words that I speak unto you, they are spirit, and they are life.’ John 6:35, 51, 47, 63.

> „Ca pregătire pentru lucrarea creștină, mulți socotesc esențial să dobândească o cunoaștere vastă a scrierilor istorice și teologice. Ei presupun că această cunoaștere le va fi de ajutor în predicarea Evangheliei. Dar studiul lor anevoios al opiniilor oamenilor tinde mai degrabă să le slăbească slujirea decât să o întărească. Când văd biblioteci pline de volume masive de erudiție istorică și teologică, mă gândesc: De ce să se cheltuiască bani pentru ceea ce nu este pâine? Capitolul al șaselea din Ioan ne spune mai mult decât se poate găsi în astfel de lucrări. Hristos spune: «Eu sunt Pâinea Vieții; cine vine la Mine nu va flămânzi niciodată; și cine crede în Mine nu va înseta niciodată.» «Eu sunt Pâinea vie, care S-a coborât din cer; dacă mănâncă cineva din această Pâine, va trăi în veac.» «Cine crede în Mine are viață veșnică.» «Cuvintele pe care vi le spun Eu sunt duh și sunt viață.» Ioan 6:35, 51, 47, 63.

> “There is a study of history that is not to be condemned. Sacred history was one of the studies in the schools of the prophets. In the record of His dealings with the nations were traced the footsteps of Jehovah. So today we are to consider the dealings of God with the nations of the earth. We are to see in history the fulfillment of prophecy, to study the workings of Providence in the great reformatory movements, and to understand the progress of events in the marshaling of the nations for the final conflict of the great controversy.

> "Urubanza rw'amateka si rwose rugomba kwamaganwa. Amateka yera yari imwe mu nyigisho zo mu mashuri y'abahanuzi. Mu nyandiko z'uko yakoranye n'amahanga, hagaragaragamo ibimenyetso by'intambwe za Yehova. Ni ko bikwiriye no kuba uyu munsi: dukwiriye kwita ku buryo Imana ikorana n'amahanga yo mu isi. Dukwiriye kubona mu mateka isohozwa ry'ubuhanuzi, kwiga imikorere y'Ubushobozi bw'Imana mu ngendo zikomeye zo kuvugurura, no gusobanukirwa uko ibyabaye bikomeza gutera imbere mu gutondekwa kw'amahanga ku bw'intambara ya nyuma y'impaka ikomeye."

> “Such study will give broad, comprehensive views of life. It will help us to understand something of its relations and dependencies, how wonderfully we are bound together in the great brotherhood of society and nations, and to how great an extent the oppression and degradation of one member means loss to all.

> „Un astfel de studiu ne va oferi perspective largi și cuprinzătoare asupra vieții. El ne va ajuta să înțelegem ceva din relațiile și interdependențele ei, cât de minunat suntem legați unii de alții în marea fraternitate a societății și a națiunilor și în ce măsură apăsarea și degradarea unui singur membru înseamnă pierdere pentru toți.

> “But history, as commonly studied, is concerned with man’s achievements, his victories in battle, his success in attaining power and greatness. God’s agency in the affairs of men is lost sight of. Few study the working out of His purpose in the rise and fall of nations.

> „Dar istoria, așa cum este studiată în mod obișnuit, se ocupă de realizările omului, de victoriile sale în luptă, de succesul său în dobândirea puterii și a măreției. Lucrarea lui Dumnezeu în treburile oamenilor este trecută cu vederea. Puțini studiază împlinirea planului Său în ridicarea și căderea națiunilor.

> “And, to a great degree, theology, as studied and taught, is but a record of human speculation, serving only to ‘darken counsel by words without knowledge.’ Too often the motive in accumulating these many books is not so much a desire to obtain food for mind and soul, as it is an ambition to become acquainted with philosophers and theologians, a desire to present Christianity to the people in learned terms and propositions.

> „Și, într-o mare măsură, teologia, așa cum este studiată și predată, nu este decât o consemnare a speculației omenești, slujind numai la a «întuneca planul prin cuvântări fără pricepere». Prea adesea, motivul pentru strângerea acestor numeroase cărți nu este atât dorința de a dobândi hrană pentru minte și suflet, cât ambiția de a ajunge familiarizat cu filozofii și teologii, dorința de a prezenta creștinismul înaintea oamenilor în termeni și propoziții savante.

> “Not all the books written can serve the purpose of a holy life. ‘Learn of Me’, said the Great Teacher, ‘take My yoke upon you,’ ‘learn My meekness and lowliness.’ Your intellectual pride will not aid you in communicating with souls that are perishing for want of the bread of life. In your study of these books you are allowing them to take the place of the practical lessons you should be learning from Christ. With the results of this study the people are not fed. Very little of the research which is so wearying to the mind furnishes that which will help one to be a successful laborer for souls.

> „Nie toate cărțile scrise pot sluji scopului unei vieți sfinte. «Învățați de la Mine», a spus Marele Învățător, «luați jugul Meu asupra voastră», «învățați blândețea și smerenia Mea». Mândria voastră intelectuală nu vă va ajuta să comunicați cu sufletele care pier din lipsa pâinii vieții. În studiul acestor cărți, îngăduiți ca ele să ia locul lecțiilor practice pe care ar trebui să le învățați de la Hristos. Cu rezultatele acestui studiu, oamenii nu sunt hrăniți. Foarte puțin din cercetarea care istovește atât de mult mintea oferă ceea ce îl va ajuta pe cineva să fie un lucrător de succes pentru suflete.”

> “The Saviour came ‘to preach the gospel to the poor.’ Luke 4:18. In His teaching He used the simplest terms and the plainest symbols. And it is said that ‘the common people heard Him gladly.’ Mark 12:37. Those who are seeking to do His work for this time need a deeper insight into the lessons He has given.

> „Mântuitorul a venit «să propovăduiască Evanghelia săracilor». Luca 4:18. În învățătura Sa, El a folosit termenii cei mai simpli și simbolurile cele mai limpezi. Și se spune că «norodul de rând Îl asculta cu plăcere». Marcu 12:37. Cei care caută să facă lucrarea Lui pentru acest timp au nevoie de o înțelegere mai profundă a lecțiilor pe care El le-a dat.”

> “The words of the living God are the highest of all education. Those who minister to the people need to eat of the bread of life. This will give them spiritual strength; then they will be prepared to minister to all classes of people.” The Ministry of Healing, 441–443.

> „Cuvintele Dumnezeului celui viu constituie cea mai înaltă dintre toate formele de educație. Cei care slujesc poporului trebuie să se hrănească din pâinea vieții. Aceasta le va da putere spirituală; atunci vor fi pregătiți să slujească tuturor categoriilor de oameni.” Divina vindecare, 441–443.

Sister White further defines that recognizing the outworking of God’s power in setting up kings and removing kings based upon the king’s choices is the true philosophy of historical study.

Sora White a definit și mai clar că recunoașterea manifestării puterii lui Dumnezeu în ridicarea împăraților și înlăturarea lor, pe temeiul alegerilor făcute de împărat, constituie adevărata filosofie a studiului istoriei.

> “In the history of nations the student of God’s word may behold the literal fulfillment of divine prophecy. Babylon, shattered and broken at last, passed away because in prosperity its rulers had regarded themselves as independent of God, and had ascribed the glory of their kingdom to human achievement. The Medo-Persian realm was visited by the wrath of Heaven because in it God’s law had been trampled underfoot. The fear of the Lord had found no place in the hearts of the vast majority of the people. Wickedness, blasphemy, and corruption prevailed. The kingdoms that followed were even more base and corrupt; and these sank lower and still lower in the scale of moral worth.

> „În istoria națiunilor, cercetătorul Cuvântului lui Dumnezeu poate vedea împlinirea literală a profeției divine. Babilonul, sfărâmat și zdrobit în cele din urmă, a pierit pentru că, în vreme de prosperitate, conducătorii săi se consideraseră independenți de Dumnezeu și atribuiseră slava împărăției lor realizării omenești. Peste stăpânirea medo-persană a venit mânia Cerului, pentru că în ea Legea lui Dumnezeu fusese călcată în picioare. Frica de Domnul nu-și găsise loc în inimile marii majorități a poporului. Răutatea, blasfemia și stricăciunea predominau. Împărățiile care au urmat au fost și mai josnice și mai corupte; iar acestea au coborât tot mai jos pe scara valorii morale.”

> “The power exercised by every ruler on the earth is Heaven-imparted; and upon his use of the power thus bestowed, his success depends. To each the word of the divine Watcher is, ‘I girded thee, though thou hast not known Me.’ Isaiah 45:5. And to each the words spoken to Nebuchadnezzar of old are the lesson of life: ‘Break off thy sins by righteousness, and thine iniquities by showing mercy to the poor: if it may be a lengthening of thy tranquillity.’ Daniel 4:27.

> „Puterea exercitată de fiecare cârmuitor de pe pământ este dăruită de Cer; iar de felul în care folosește puterea astfel încredințată depinde succesul lui. Fiecăruia îi este adresat cuvântul Străjerului divin: „Te-am încins, măcar că nu M-ai cunoscut.” Isaia 45:5. Și pentru fiecare, cuvintele rostite odinioară lui Nebucadnețar sunt lecția vieții: „Pune capăt păcatelor tale prin dreptate și nelegiuirilor tale prin milă față de cei săraci; poate că atunci ți se va prelungi liniștea.” Daniel 4:27.

> “To understand these things,—to understand that ‘righteousness exalteth a nation;’ that ‘the throne is established by righteousness,’ and ‘upholden by mercy;’ to recognize the outworking of these principles in the manifestation of His power who ‘removeth kings, and setteth up kings,’—this is to understand the philosophy of history. Proverbs 14:34; 16:12; 20:28; Daniel 2:21.

> „A înțelege aceste lucruri — a înțelege că «neprihănirea înalță un neam»; că «scaunul de domnie se întărește prin neprihănire» și este «sprijinit prin milă»; a recunoaște lucrarea acestor principii în manifestarea puterii Aceluia care «schimbă pe împărați și pune pe împărați» — înseamnă a înțelege filosofia istoriei. Proverbele 14:34; 16:12; 20:28; Daniel 2:21.”

> “In the word of God only is this clearly set forth. Here it is shown that the strength of nations, as of individuals, is not found in the opportunities or facilities that appear to make them invincible; it is not found in their boasted greatness. It is measured by the fidelity with which they fulfill God’s purpose.” Prophets and Kings, 501, 502.

> „Насамо у Божјој речи ово је јасно изложено. Овде је показано да се снага народа, као и појединаца, не налази у приликама или средствима која као да их чине непобедивима; она се не налази у њиховој хваљеној величини. Она се мери верношћу с којом испуњавају Божју намеру.“ Пророци и цареви, 501, 502.

The theme in verses eleven and twelve is the rise and fall of the king of the south, but more importantly the verses mark the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and the second of three tests that began at the time of the end in 1989 as represented in verse ten.

Tema din versetele unsprezece și doisprezece este ridicarea și căderea împăratului de la miazăzi, însă, mai important, aceste versete marchează sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii și a doua dintre cele trei teste care au început la vremea sfârșitului, în 1989, așa cum este reprezentat în versetul zece.

That sealing is represented by Daniel in the lion’s den, the three worthies in the fiery furnace, Daniel and the three worthies praying to understand Nebuchadnezzar’s dream of the image of beasts in chapter two, Daniel praying the Leviticus twenty-six prayer in chapter nine, the wise who understand the increase of knowledge, Joshua having his sin removed in Zechariah chapter three, Zerubbabel in chapter four, Joseph becoming the second ruler in Egypt, the disciples in the upper room for ten days in advance of Pentecost, the Millerites at the Exeter camp meeting, Lazarus leading the procession at the Triumphal Entry, and the one hundred and forty-four thousand in Revelation chapter seven.

Sigilarea aceea este reprezentată de Daniel în groapa cu lei, de cei trei tineri vrednici în cuptorul aprins cu foc, de Daniel și de cei trei tineri vrednici rugându-se pentru a înțelege visul lui Nebucadnețar despre chipul fiarelor din capitolul doi, de Daniel rugând rugăciunea din Leviticul douăzeci și șase în capitolul nouă, de cei înțelepți care înțeleg sporirea cunoștinței, de Iosua căruia îi este îndepărtat păcatul în Zaharia capitolul trei, de Zorobabel în capitolul patru, de Iosif ajungând al doilea cârmuitor în Egipt, de ucenicii în camera de sus timp de zece zile înainte de Cincizecime, de milleriți la adunarea de tabără de la Exeter, de Lazăr conducând procesiunea la Intrarea triumfală și de cei o sută patruzeci și patru de mii din Apocalipsa capitolul șapte.

Verse eleven arrived in 2014 at the outset of the Ukrainian war and in July of 2023 the visual test, where God’s people are “made white” began. The fifth line in chapter eleven is verses thirteen through fifteen.

Versetul unsprezece a sosit în anul 2014, la începutul războiului din Ucraina, iar în iulie 2023 a început testul vizual, în care poporul lui Dumnezeu este „albit”. A cincea secțiune din capitolul unsprezece cuprinde versetele treisprezece până la cincisprezece.

## Fifth Line Overview

Prezentare generală a celei de-a cincea linii

> For the king of the north shall return, and shall set forth a multitude greater than the former, and shall certainly come after certain years with a great army and with much riches. And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. So the king of the north shall come, and cast up a mount, and take the most fenced cities: and the arms of the south shall not withstand, neither his chosen people, neither shall there be any strength to withstand. Daniel 11:13–15.

> Căci împăratul de la miazănoapte se va întoarce și va ridica o mulțime mai mare decât cea dintâi și va veni negreșit, după câțiva ani, cu o oaste mare și cu multe bogății. Și în vremurile acelea mulți se vor ridica împotriva împăratului de la miazăzi; și cei silnici dintre poporul tău se vor înălța ca să împlinească vedenia, dar vor cădea. Astfel, împăratul de la miazănoapte va veni, va înălța un val de pământ și va lua cetățile cele mai întărite; iar brațele miazăzii nu vor putea sta împotrivă, nici poporul lui ales, și nu va fi putere să se împotrivească. Daniel 11:13–15.

These verses were fulfilled in 200 BC and they identify the Battle of Panium, which includes the opposing kings and their alliances, and the verses are also the point in history where pagan Rome first asserted itself into the history of Daniel eleven. The verses include the final rise and fall of the sixth kingdom of Bible prophecy, but also the biblical history of Christ visiting Caesarea Philippi, where Peter locates the sealing of the one hundred and forty-four thousand. This history typifies the sealing of the one hundred and forty-four thousand with the arrival of the third of the three tests of chapter twelve consisting of being “purified, made white and tried.”

These verses were fulfilled in 200 BC and they identify the Battle of Panium, which includes the opposing kings and their alliances, and the verses are also the point in history where pagan Rome first asserted itself into the history of Daniel eleven. The verses include the final rise and fall of the sixth kingdom of Bible prophecy, but also the biblical history of Christ visiting Caesarea Philippi, where Peter locates the sealing of the one hundred and forty-four thousand. This history typifies the sealing of the one hundred and forty-four thousand with the arrival of the third of the three tests of chapter twelve consisting of being “purified, made white and tried.”

These three verses lead to verse sixteen where the Sunday law in the United States is represented. When the Exeter camp meeting ended on August 17, 1844 the wise virgins carried the message of the Midnight Cry across the eastern seaboard of the United States in sixty-six days. There is a period when all the virgins awake and one class has no oil, and everything which that identifies. When Simon Barjona’s name was changed to Peter the sealing of the one hundred and forty-four thousand is marked. From that point onward Jesus began to teach the disciples about the events connected with the cross.

Aceste trei versete conduc la versetul șaisprezece, unde este reprezentată legea duminicală din Statele Unite. Când adunarea de tabără de la Exeter s-a încheiat la 17 august 1844, fecioarele înțelepte au purtat solia Strigătului de la Miezul Nopții de-a lungul coastei de est a Statelor Unite în șaizeci și șase de zile. Există o perioadă în care toate fecioarele se trezesc, iar o clasă nu are untdelemn, și tot ceea ce identifică aceasta. Când numele lui Simon Barjona a fost schimbat în Petru, este marcată sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii. Din acel punct înainte, Isus a început să-i învețe pe ucenici despre evenimentele legate de cruce.

The cross is a symbol of the close of probation and William Miller, who had been typified by John the Baptist, who had in turn been typified by Elijah was raised up to present the “events connected with the close of probation” as did both John the Baptist and Elijah. John said it this way.

Crucea este un simbol al încheierii timpului de probă, iar William Miller, care fusese prefigurat de Ioan Botezătorul, care la rândul său fusese prefigurat de Ilie, a fost ridicat spre a prezenta „evenimentele legate de încheierea timpului de probă”, așa cum au făcut atât Ioan Botezătorul, cât și Ilie. Ioan a spus astfel.

> But when he saw many of the Pharisees and Sadducees come to his baptism, he said unto them, O generation of vipers, who hath warned you to flee from the wrath to come? Matthew 3:7.

> Dar când a văzut pe mulți dintre farisei și saduchei venind la botezul lui, le-a zis: „Pui de vipere, cine v-a înștiințat să fugiți de mânia viitoare?” Matei 3:7.

Elijah said it this way.

Ilie a spus-o astfel.

> And Ahab made a grove; and Ahab did more to provoke the Lord God of Israel to anger than all the kings of Israel that were before him. In his days did Hiel the Bethelite build Jericho: he laid the foundation thereof in Abiram his firstborn, and set up the gates thereof in his youngest son Segub, according to the word of the Lord, which he spake by Joshua the son of Nun. And Elijah the Tishbite, who was of the inhabitants of Gilead, said unto Ahab, As the Lord God of Israel liveth, before whom I stand, there shall not be dew nor rain these years, but according to my word. 1 Kings 16:33–17:1.

> Și Ahab a făcut un Așeră; și Ahab a făcut mai mult ca să provoace la mânie pe Domnul Dumnezeul lui Israel decât toți împărații lui Israel care fuseseră înainte de el. În zilele lui, Hiel, betelitul, a zidit Ierihonul: i-a pus temelia în Abiram, întâiul său născut, și i-a așezat porțile în cel mai tânăr fiu al său, Segub, după cuvântul Domnului, pe care-l rostise prin Iosua, fiul lui Nun. Și Ilie, tișbitul, unul dintre locuitorii Galaadului, a zis lui Ahab: Viu este Domnul Dumnezeul lui Israel, înaintea căruia stau, că nu va fi nici rouă, nici ploaie în acești ani, decât după cuvântul meu. 1 Împărați 16:33–17:1.

Speaking of William Miller’s work as a modern reformer Sister White stated:

Vorbind despre lucrarea lui William Miller ca reformator modern, sora White a afirmat:

> “It was needful that men should be awakened to their danger; that they should be roused to prepare for the solemn events connected with the close of probation.” The Great Controversy, 310.

> „A fost necesar ca oamenii să fie treziți la conștientizarea primejdiei lor; să fie îndemnați să se pregătească pentru evenimentele solemne legate de încheierea timpului de probă.” Tragedia Veacurilor, 310.

The last six verses of Daniel eleven represent the “events connected with the close of probation.” Those events were unsealed at the time of the end in 1989, and they were clearly revealed.

Ultimele șase versete din Daniel unsprezece reprezintă „evenimentele legate de încheierea timpului de probă”. Aceste evenimente au fost desigilate la vremea sfârșitului, în 1989, și au fost clar descoperite.

> “Before His crucifixion the Saviour explained to His disciples that He was to be put to death and to rise again from the tomb, and angels were present to impress His words on minds and hearts. But the disciples were looking for temporal deliverance from the Roman yoke, and they could not tolerate the thought that He in whom all their hopes centered should suffer an ignominious death. T he words which they needed to remember were banished from their minds; and when the time of trial came, it found them unprepared. The death of Jesus as fully destroyed their hopes as if He had not forewarned them. So in the prophecies the future is opened before us as plainly as it was opened to the disciples by the words of Christ. The events connected with the close of probation and the work of preparation for the time of trouble, are clearly presented. But multitudes have no more understanding of these important truths than if they had never been revealed. Satan watches to catch away every impression that would make them wise unto salvation, and the time of trouble will find them unready.” The Great Controversy, 595.

> „Înainte de răstignirea Sa, Mântuitorul le-a explicat ucenicilor Săi că urma să fie omorât și să învie din mormânt, iar îngerii erau de față pentru a întipări cuvintele Sale în minte și în inimă. Însă ucenicii așteptau o izbăvire vremelnică de sub jugul roman și nu puteau suporta gândul că Acela în care se concentrau toate nădejdile lor avea să sufere o moarte rușinoasă. Cuvintele pe care aveau nevoie să și le aducă aminte au fost izgonite din mintea lor; iar când a venit timpul încercării, i-a găsit nepregătiți. Moartea lui Isus le-a nimicit nădejdile la fel de deplin ca și cum El nu i-ar fi prevenit dinainte. Tot astfel, în profeții, viitorul ne este descoperit tot atât de limpede cum le-a fost descoperit ucenicilor prin cuvintele lui Hristos. Evenimentele legate de încheierea timpului de probă și de lucrarea de pregătire pentru vremea strâmtorării sunt prezentate în mod clar. Dar mulțimile nu au mai multă înțelegere a acestor adevăruri importante decât dacă ele n-ar fi fost niciodată descoperite. Satana veghează să răpească orice impresie care i-ar face înțelepți pentru mântuire, iar vremea strâmtorării îi va găsi nepregătiți.” Tragedia veacurilor, 595.

It was at Caesarea Philippi, which is Panium, which is verses thirteen through fifteen that Christ began to teach His disciples about the cross, thus typifying the history of the Exeter camp meeting until October 22, 1844. At the beginning of the reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand the “events connected with the close of probation” were unsealed and at the end of the movement of the one hundred and forty-four thousand the “events connected with the close of probation” are unsealed within the hidden history of verse forty.

U Caesareji Filipovoj, to jest u Paniju, o čemu govore stihovi trinaest do petnaest, Krist je počeo poučavati svoje učenike o križu, čime je predočio povijest exeterskoga taborničkog sastanka sve do 22. listopada 1844. Na početku reformnoga pokreta sto četrdeset i četiri tisuće bili su otpečaćeni „događaji povezani sa završetkom vremena milosti“, a na kraju pokreta sto četrdeset i četiri tisuće „događaji povezani sa završetkom vremena milosti“ otpečaćeni su unutar skrivene povijesti četrdesetoga stiha.

> “Today, in the spirit and power of Elias and of John the Baptist, messengers of God’s appointment are calling the attention of a judgment-bound world to the solemn events soon to take place in connection with the closing hours of probation and the appearance of Christ Jesus as King of kings and Lord of lords.” Prophets and Kings, 715, 716.

> „Astăzi, în duhul și puterea lui Ilie și ale lui Ioan Botezătorul, soli rânduiți de Dumnezeu atrag atenția unei lumi asupra căreia apasă judecata asupra evenimentelor solemne care urmează să aibă loc în curând, în legătură cu ultimele ceasuri ale timpului de probă și cu arătarea lui Hristos Isus ca Împărat al împăraților și Domn al domnilor.” Profeți și regi, 715, 716.

The “events connected with the close of probation” are the events that are unsealed in the hidden history of verse forty. In Zechariah chapter three the final scenes of the investigative judgment are illustrated. Inspiration combines Zechariah’s testimony with those who are sealed in Ezekiel chapter nine.

„Evenimentele legate de încheierea timpului de probă” sunt evenimentele descoperite în istoria ascunsă a versetului patruzeci. În capitolul trei din Zaharia sunt ilustrate scenele finale ale judecății de cercetare. Inspirația unește mărturia lui Zaharia cu cei care sunt sigilați în capitolul nouă din Ezechiel.

> “The people of God are sighing and crying for the abominations done in the land. With tears they warn the wicked of their danger in trampling upon the divine law, and with unutterable sorrow they humble themselves before the Lord on account of their own transgressions. The wicked mock their sorrow, ridicule their solemn appeals, and sneer at what they term their weakness. But the anguish and humiliation of God’s people is unmistakable evidence that they are regaining the strength and nobility of character lost in consequence of sin. It is because they are drawing nearer to Christ, and their eyes are fixed upon His perfect purity, that they so clearly discern the exceeding sinfulness of sin. Their contrition and self-abasement are infinitely more acceptable in the sight of God than is the self-sufficient, haughty spirit of those who see no cause to lament, who scorn the humility of Christ, and who claim perfection while transgressing God’s holy law. Meekness and lowliness of heart are the conditions for strength and victory. The crown of glory awaits those who bow at the foot of the cross. Blessed are these mourners, for they shall be comforted.

> Poporul lui Dumnezeu suspină și strigă din pricina urâciunilor săvârșite în țară. Cu lacrimi, ei îi avertizează pe cei răi cu privire la primejdia în care se află călcând în picioare legea divină și, cu o durere de nespus, se smeresc înaintea Domnului din pricina propriilor lor fărădelegi. Cei răi își bat joc de durerea lor, își râd de apelurile lor solemne și iau în derâdere ceea ce ei numesc slăbiciunea lor. Dar zbuciumul și umilirea poporului lui Dumnezeu sunt o dovadă neîndoielnică a faptului că ei își redobândesc tăria și noblețea de caracter pierdute ca urmare a păcatului. Tocmai pentru că se apropie tot mai mult de Hristos și ochii lor sunt ațintiți asupra desăvârșitei Sale curății, ei discern atât de limpede nespusa păcătoșenie a păcatului. Căința și smerirea lor de sine sunt infinit mai plăcute înaintea lui Dumnezeu decât spiritul îngâmfat și încrezător în sine al acelora care nu văd niciun motiv de jale, care disprețuiesc umilința lui Hristos și care pretind desăvârșirea în timp ce calcă legea cea sfântă a lui Dumnezeu. Blândețea și smerenia inimii sunt condițiile puterii și ale biruinței. Cununa slavei îi așteaptă pe aceia care se pleacă la piciorul crucii. Ferice de acești întristați, căci ei vor fi mângâiați.

> “The faithful, praying ones are, as it were, shut in with God. They themselves know not how securely they are shielded. Urged on by Satan, the rulers of this world are seeking to destroy them; but could their eyes be opened, as were the eyes of Elisha’s servant at Dothan, they would see the angels of God encamped about them, by their brightness and glory holding in check the hosts of darkness.

> Cei credincioși, cei ce se roagă, sunt, ca să spunem așa, închiși împreună cu Dumnezeu. Ei înșiși nu știu cât de sigur sunt ocrotiți. Îndemnați de Satana, stăpânitorii acestei lumi caută să-i nimicească; dar, dacă li s-ar deschide ochii, așa cum i s-au deschis slujitorului lui Elisei la Dotan, ar vedea îngerii lui Dumnezeu tăbărâți în jurul lor, ținând în frâu, prin strălucirea și slava lor, oștirile întunericului.

> “As the people of God afflict their souls before Him, pleading for purity of heart, the command is given, ‘Take away the filthy garments’ from them, and the encouraging words are spoken, ‘Behold, I have caused thine iniquity to pass from thee, and I will clothe thee with change of raiment.’ The spotless robe of Christ’s righteousness is placed upon the tried, tempted, yet faithful children of God. The despised remnant are clothed in glorious apparel, nevermore to be defiled by the corruptions of the world. Their names are retained in the Lamb’s book of life, enrolled among the faithful of all ages. They have resisted the wiles of the deceiver; they have not been turned from their loyalty by the dragon’s roar. Now they are eternally secure from the tempter’s devices. Their sins are transferred to the originator of sin. And the remnant are not only pardoned and accepted, but honored. ‘A fair miter’ is set upon their heads. They are to be as kings and priests unto God. While Satan was urging his accusations and seeking to destroy this company, holy angels, unseen, were passing to and fro, placing upon them the seal of the living God. These are they that stand upon Mount Zion with the Lamb, having the Father’s name written in their foreheads. They sing the new song before the throne, that song which no man can learn save the hundred and forty and four thousand, which were redeemed from the earth. ‘These are they which follow the Lamb whithersoever He goeth. These were redeemed from among men, being the first fruits unto God and to the Lamb. And in their mouth was found no guile: for they are without fault before the throne of God.’”

> „În timp ce poporul lui Dumnezeu își smerește sufletele înaintea Lui, implorând curăția inimii, se dă porunca: «Scoateți hainele murdare» de pe ei, iar cuvintele încurajatoare sunt rostite: «Iată, am făcut să treacă de la tine nelegiuirea ta și te voi îmbrăca cu haine de schimb.» Haina nepătată a neprihănirii lui Hristos este pusă asupra copiilor lui Dumnezeu încercați, ispitiți, și totuși credincioși. Rămășița disprețuită este îmbrăcată în veșminte slăvite, ca să nu mai fie nicicând întinată de stricăciunile lumii. Numele lor sunt păstrate în cartea vieții Mielului, înscrise printre cei credincioși din toate veacurile. Ei au rezistat vicleniilor amăgitorului; nu au fost abătuți de la credincioșia lor de urletul balaurului. Acum ei sunt în veac în siguranță față de uneltirile ispititorului. Păcatele lor sunt transferate asupra autorului păcatului. Iar rămășița nu este numai iertată și primită, ci și onorată. «O mitră frumoasă» este așezată pe capetele lor. Ei trebuie să fie ca niște împărați și preoți pentru Dumnezeu. În timp ce Satana își aducea învinuirile și căuta să nimicească această ceată, îngeri sfinți, nevăzuți, mergeau încoace și încolo, punând asupra lor pecetea Dumnezeului celui viu. Aceștia sunt cei care stau pe Muntele Sionului cu Mielul, având scris pe frunțile lor Numele Tatălui. Ei cântă cântarea cea nouă înaintea tronului, cântarea aceea pe care nimeni nu o poate învăța, în afară de cei o sută patruzeci și patru de mii, care au fost răscumpărați de pe pământ. «Aceștia sunt cei care urmează pe Miel oriunde merge El. Aceștia au fost răscumpărați dintre oameni, ca cele dintâi roade pentru Dumnezeu și pentru Miel. Și în gura lor nu s-a găsit vicleșug, căci sunt fără vină înaintea tronului lui Dumnezeu.»”

> “Now is reached the complete fulfillment of those words of the Angel: ‘Hear now, O Joshua the high priest, thou, and thy fellows that sit before thee: for they are men wondered at: for, behold, I will bring forth My servant the Branch.’ Christ is revealed as the Redeemer and Deliverer of His people. Now indeed are the remnant ‘men wondered at,’ as the tears and humiliation of their pilgrimage give place to joy and honor in the presence of God and the Lamb. ‘In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even everyone that is written among the living in Jerusalem.”’ Testimonies, volume 5, 474–476.

> „Acum se împlinește pe deplin acele cuvinte ale Îngerului: „Ascultă acum, Iosua, mare preot, tu și tovarășii tăi care șed înaintea ta; căci aceștia sunt niște oameni de mirare; căci, iată, voi aduce pe Robul Meu, Odrasla.” Hristos Se descoperă ca Răscumpărătorul și Izbăvitorul poporului Său. Acum, într-adevăr, rămășița este alcătuită din „oameni de mirare”, pe măsură ce lacrimile și umilirea pelerinajului lor lasă loc bucuriei și onoarei în prezența lui Dumnezeu și a Mielului. „În ziua aceea, Odrasla Domnului va fi plină de frumusețe și de slavă, iar rodul țării va fi ales și minunat pentru cei scăpați ai lui Israel. Și se va întâmpla că cel rămas în Sion și cel ce va dăinui în Ierusalim va fi numit sfânt, oricine va fi scris printre cei vii în Ierusalim.”” Testimonies, volumul 5, 474–476.

The one hundred and forty-four thousand in the book of Revelation are Ezekiel’s group that are “sealed” as they “sigh and cry” for the abominations that are in the land. They are sealed when they are given the garment of Christ’s righteousness and the fair miter which represents Peter’s “kings and priests,” who were not the people of God, but have now become the people of God.

Cei o sută patruzeci și patru de mii din cartea Apocalipsei sunt grupul lui Ezechiel care este „pecetluit” în timp ce „suspină și strigă” din pricina urâciunilor care sunt în țară. Ei sunt pecetluiți atunci când li se dă veșmântul neprihănirii lui Hristos și mitra frumoasă care îi reprezintă pe „împărații și preoții” ai lui Petru, care nu erau poporul lui Dumnezeu, dar care acum au devenit poporul lui Dumnezeu.

> But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should shew forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. Dearly beloved, I beseech you as strangers and pilgrims, abstain from fleshly lusts, which war against the soul; Having your conversation honest among the Gentiles: that, whereas they speak against you as evildoers, they may by your good works, which they shall behold, glorify God in the day of visitation. 1 Peter 2:9–12.

> Dar voi sunteți o seminție aleasă, o preoție împărătească, un neam sfânt, un popor deosebit, ca să vestiți laudele Celui ce v-a chemat din întuneric la lumina Sa minunată; voi, care odinioară nu erați un popor, dar acum sunteți poporul lui Dumnezeu; care nu căpătaserăți îndurare, dar acum ați căpătat îndurare. Preaiubiților, vă rog fierbinte, ca pe niște străini și călători, să vă feriți de poftele firii pământești, care se războiesc împotriva sufletului; având o purtare cinstită între neamuri, pentru ca, acolo unde vă vorbesc de rău ca pe niște făcători de rele, prin faptele voastre bune, pe care le văd, să slăvească pe Dumnezeu în ziua cercetării. 1 Petru 2:9–12.

> Now therefore, if ye will obey my voice indeed, and keep my covenant, then ye shall be a peculiar treasure unto me above all people: for all the earth is mine: And ye shall be unto me a kingdom of priests, and an holy nation. These are the words which thou shalt speak unto the children of Israel. Exodus 19:5, 6.

> Acum, dar, dacă veți asculta cu adevărat glasul Meu și veți păzi legământul Meu, Îmi veți fi o comoară deosebită mai presus de toate popoarele; căci tot pământul este al Meu. Și Îmi veți fi o împărăție de preoți și un neam sfânt. Acestea sunt cuvintele pe care le vei spune copiilor lui Israel. Exodul 19:5, 6.

> “In the last days of this earth’s history, God’s covenant with his commandment-keeping people is to be renewed. ‘In that day I will make a covenant for them with the beasts of the field, and with the fowls of heaven, and with the creeping things of the ground: and I will break the bow and the sword and the battle out of the earth, and I will make them to lie down safely. And I will betroth thee unto me forever; yea, I will betroth thee unto me in righteousness, and in judgment, and in loving-kindness, and in mercies. I will even betroth thee unto me in faithfulness; and thou shalt know the Lord.’

> „În ultimele zile ale istoriei acestui pământ, legământul lui Dumnezeu cu poporul Său păzitor al poruncilor Sale urmează să fie reînnoit. «În ziua aceea voi încheia pentru ei un legământ cu fiarele câmpului, cu păsările cerului și cu târâtoarele pământului; voi sfărâma din țară arcul, sabia și războiul și-i voi face să se culce în siguranță. Te voi logodi cu Mine pentru totdeauna; da, te voi logodi cu Mine în dreptate, în judecată, în bunătate și în îndurări. Te voi logodi cu Mine în credincioșie, și vei cunoaște pe Domnul.»

> “‘And it shall come to pass in that day, I will hear, saith the Lord, I will hear the heavens, and they shall hear the earth; and the earth shall hear the corn, and the wine, and the oil; and they shall hear Jezreel. And I will sow her unto me in the earth; and I will have mercy upon her that had not obtained mercy; and I will say to them which were not my people, Thou art my people; and they shall say, Thou art my God.’ Hosea 2:14–23.

> „«Și va fi în ziua aceea: voi asculta, zice Domnul, voi asculta cerurile, iar ele vor asculta pământul; și pământul va asculta grâul, și mustul, și untdelemnul; iar ele îl vor asculta pe Izreel. Și o voi semăna pentru Mine în țară; și voi avea milă de aceea care nu căpătase milă; și le voi zice celor ce nu erau poporul Meu: Tu ești poporul Meu; iar ei vor zice: Tu ești Dumnezeul meu.» Osea 2:14–23.”

> “‘In that day, . . . the remnant of Israel, and such as are escaped of the house of Jacob, . . . shall stay upon the Lord, the Holy One of Israel, in truth.’ Isaiah 10:20. From ‘every nation, and kindred, and tongue, and people’ there will be those who will gladly respond to the message, ‘Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come.’ They will turn from every idol that binds them to this earth, and will ‘worship him at that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters.’ They will free themselves from every entanglement, and will stand before the world as monuments of God’s mercy. Obedient to every divine requirement, they will be recognized by angels and by men as those that ‘keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ Revelation 14:6–7, 12.

> „»În ziua aceea, ... rămăşiţa lui Israel şi cei scăpaţi din casa lui Iacov ... se vor sprijini cu adevărat pe Domnul, Sfântul lui Israel.« Isaia 10:20. Din «orice neam, orice seminţie, orice limbă şi orice norod» vor fi unii care vor răspunde cu bucurie soliei: «Temeţi-vă de Dumnezeu şi daţi-I slavă, căci a venit ceasul judecăţii Lui.» Ei se vor întoarce de la orice idol care îi leagă de acest pământ şi I se vor «închina Celui ce a făcut cerul şi pământul, marea şi izvoarele apelor». Se vor elibera din orice încurcătură şi vor sta înaintea lumii ca monumente ale harului lui Dumnezeu. Ascultători de orice cerinţă divină, ei vor fi recunoscuţi de îngeri şi de oameni ca aceia care «păzesc poruncile lui Dumnezeu şi credinţa lui Isus». Apocalipsa 14:6–7, 12.

> “‘Behold, the days come, saith the Lord, that the plowman shall overtake the reaper, and the treader of grapes him that soweth seed; and the mountains shall drop sweet wine, and all the hills shall melt. And I will bring again the captivity of my people of Israel, and they shall build the waste cities, and inhabit them; and they shall plant vineyards, and drink the wine thereof; they shall also make gardens, and eat the fruit of them. And I will plant them upon their land, and they shall no more be pulled up out of their land which I have given them, saith the Lord thy God. Amos 9:13–15.’” Review and Herald, February 26, 1914.

> “‘Iată, vin zile, zice Domnul, când plugarul va ajunge pe secerător, și cel ce calcă strugurii pe cel ce seamănă sămânța; munții vor picura must dulce, și toate dealurile se vor topi. Voi aduce înapoi pe robii poporului Meu Israel; ei vor zidi iarăși cetățile pustiite și le vor locui; vor sădi vii și vor bea vinul lor; vor face și grădini și le vor mânca roadele. Îi voi sădi în țara lor și nu vor mai fi smulși din țara pe care le-am dat-o, zice Domnul Dumnezeul tău. Amos 9:13–15.’” Review and Herald, 26 februarie 1914.

It is evident that from the point when the final chosen generation of the one hundred and forty-four thousand are sealed that there are still Gentiles who can be influenced by the one hundred and forty-four thousand’s life style (conversation) during the day of the Gentile’s visitation.

Este evident că, din momentul în care generația finală aleasă a celor o sută patruzeci și patru de mii este pecetluită, mai sunt încă Neamuri care pot fi influențate de modul de viață (purtarea) al celor o sută patruzeci și patru de mii în ziua cercetării Neamurilor.

> “Human power and human might did not establish the church of God, and neither can they destroy it. Not on the rock of human strength, but on Christ Jesus, the Rock of Ages, was the church founded, ‘and the gates of hell shall not prevail against it.’ Matthew 16:18. The presence of God gives stability to His cause. ‘Put not your trust in princes, nor in the son of man,’ is the word that comes to us. Psalm 146:3. ‘In quietness and in confidence shall be your strength.’ Isaiah 30:15. God’s glorious work, founded on the eternal principles of right, will never come to nought. It will go on from strength to strength, ‘not by might, nor by power, but by My Spirit, saith the Lord of hosts.’ Zechariah 4:6.

> „Puterea omenească și tăria omenească nu au întemeiat biserica lui Dumnezeu și nici nu o pot nimici. Nu pe stânca puterii omenești, ci pe Hristos Isus, Stânca veacurilor, a fost întemeiată biserica, «și porțile iadului nu o vor birui». Matei 16:18. Prezența lui Dumnezeu dă statornicie cauzei Sale. «Nu vă puneți încrederea în cei mari, nici în fiul omului», este cuvântul care ne vine. Psalmii 146:3. «Liniștea și încrederea vor fi tăria voastră.» Isaia 30:15. Lucrarea slăvită a lui Dumnezeu, întemeiată pe principiile veșnice ale dreptății, nu va ajunge niciodată la nimic. Ea va merge din putere în putere, «nu prin putere, nici prin tărie, ci prin Duhul Meu, zice Domnul oștirilor». Zaharia 4:6.

> “The promise, ‘The hands of Zerubbabel have laid the foundation of this house; his hands shall also finish it,’ was literally fulfilled. Verse 9. ‘The elders of the Jews builded, and they prospered through the prophesying of Haggai the prophet and Zechariah the son of Iddo. And they builded, and finished it, according to the commandment of the God of Israel, and according to the commandment of Cyrus, and Darius, and Artaxerxes king of Persia. And this house was finished on the third day of the month Adar [the twelfth month], which was in the sixth year of the reign of Darius the king.’ Ezra 6:14, 15.” Prophets and Kings, 595, 596.

> Umulimo, ngo “‘Amaboko ya Zerubabeli ni yo yashyizeho urufatiro rw’iyi nzu; kandi amaboko ye ni yo azanayuzuza,’” warasohoye uko wakabaye. Umurongo wa 9. “Abakuru b’Abayuda bubatse, kandi bagira amahirwe binyuze mu buhanuzi bwa Hagayi umuhanuzi na Zekariya mwene Ido. Nuko barubaka, bararurangiza, nk’uko itegeko ry’Imana ya Isirayeli ryari riri, kandi nk’uko itegeko rya Kuro, na Dariyo, na Aritazerugisi umwami w’u Buperesi ryari riri. Iyi nzu irangira ku munsi wa gatatu w’ukwezi kwa Adari [ukwezi kwa cumi na kabiri], ari wo mwaka wa gatandatu wo ku ngoma ya Dariyo umwami.” Ezira 6:14, 15. Abahanuzi n’Abami, 595, 596.

Verses thirteen to fifteen represent the prophetic events that lead to the close of probation for Sabbath-keepers at the Sunday law. They also represent the third of three steps in verse ten of Daniel twelve. Verse ten is the “purification,” verses eleven and twelve represent the “made white” and verses thirteen to fifteen represent the litmus test where the Sabbath-keeping virgins are “tried.”

Versetele treisprezece până la cincisprezece reprezintă evenimentele profetice care duc la încheierea timpului de probă pentru păzitorii Sabatului la legea duminicală. Ele reprezintă, de asemenea, a treia dintre cele trei etape din versetul zece al capitolului doisprezece din Daniel. Versetul zece este „curățirea”, versetele unsprezece și doisprezece reprezintă „albirea”, iar versetele treisprezece până la cincisprezece reprezintă testul decisiv în care fecioarele păzitoare ale Sabatului sunt „încercate”.

The internal message in the book of Daniel is represented by the Ulai River vision of chapters seven through nine and the external message is represented by the Hiddekel River vision of chapters ten through twelve. Chapter twelve is the climax of both the internal and external visions, and it presents the method in which Christ raises up and cleanses the one hundred and forty-four thousand. Verses ten through sixteen represent the hidden history of verse forty from 1989 unto the Sunday law of verse forty-one and sixteen. The verses that fit into the hidden history represent the perfect fulfillment of verse ten of chapter twelve.

Mesajul intern din cartea lui Daniel este reprezentat de viziunea de la râul Ulai din capitolele șapte până la nouă, iar mesajul extern este reprezentat de viziunea de la râul Hiddekel din capitolele zece până la douăsprezece. Capitolul doisprezece este punctul culminant al ambelor viziuni, internă și externă, și prezintă metoda prin care Hristos îi ridică și îi curățește pe cei o sută patruzeci și patru de mii. Versetele zece până la șaisprezece reprezintă istoria ascunsă a versetului patruzeci, din 1989 până la legea duminicală din versetul patruzeci și unu și șaisprezece. Versetele care se încadrează în istoria ascunsă reprezintă împlinirea desăvârșită a versetului zece din capitolul doisprezece.

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. And from the time that the daily sacrifice shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. Daniel 12:10–12.

> Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face răul; și niciunul dintre cei răi nu va înțelege, însă cei înțelepți vor înțelege. Și de la vremea când jertfa necurmată va fi înlăturată și va fi așezată urâciunea pustiirii, vor fi o mie două sute nouăzeci de zile. Ferice de cel ce va aștepta și va ajunge la o mie trei sute treizeci și cinci de zile. Daniel 12:10–12.

The “wise” who understand verses ten through sixteen and who have been sealed both “intellectually” and “spiritually” are those who understand the external prophetic message represented in the hidden history of verse forty, and they have been “intellectually” settled into that understanding before the Sunday law. The “wise” are those who have been transformed by the internal message represented by Revelation chapter eleven and verse eleven and they have settled into the experience before the Sunday law.

„Înțelepții” care înțeleg versetele zece până la șaisprezece și care au fost sigilați atât „intelectual”, cât și „spiritual” sunt aceia care înțeleg mesajul profetic exterior reprezentat în istoria ascunsă a versetului patruzeci și au fost așezați „intelectual” în mod statornic în acea înțelegere înainte de legea duminicală. „Înțelepții” sunt aceia care au fost transformați prin mesajul interior reprezentat de Apocalipsa, capitolul unsprezece, versetul unsprezece, și s-au așezat în mod statornic în această experiență înainte de legea duminicală.

The “wise” are those who have received the “blessing” associated with “waiting,” marking the one hundred and forty-four thousand as those who fulfill the perfect and final fulfillment of the ten virgins. Revelation eleven verse eleven arrived in July of 2023, thus marking the “time of the end,” when Daniel and Revelation mark with two witnesses that the increase of knowledge which was unsealed in July of 2023 identifies the sealing process of the one hundred and forty-four thousand. Eleven plus eleven equals twenty-two, which is a symbol of the combination of divinity with humanity, and those who pass the three-step purification process that produces the one hundred and forty-four thousand are identified in Daniel twelve, verse twelve providing another signature of Palmoni, for twelve times twelve equals one hundred and forty-four thousand.

Cei „înțelepți” sunt aceia care au primit „binecuvântarea” asociată cu „așteptarea”, marcând pe cei o sută patruzeci și patru de mii ca fiind aceia care împlinesc desăvârșit și final pilda celor zece fecioare. Apocalipsa unsprezece cu unsprezece s-a împlinit în iulie 2023, marcând astfel „vremea sfârșitului”, când Daniel și Apocalipsa indică, prin doi martori, că sporirea cunoștinței, care a fost desigilată în iulie 2023, identifică procesul de sigilare al celor o sută patruzeci și patru de mii. Unsprezece plus unsprezece fac douăzeci și doi, care este un simbol al unirii divinității cu umanitatea, iar aceia care trec prin procesul de curățire în trei etape, care produce pe cei o sută patruzeci și patru de mii, sunt identificați în Daniel doisprezece cu doisprezece, oferind o altă semnătură a lui Palmoni, căci doisprezece ori doisprezece fac o sută patruzeci și patru de mii.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

Back to Articles