Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fifty-Five

Cartea lui Daniel – Numărul o sută cincizeci și cinci

Unveiling Daniel’s Last Vision: A Parallel Journey of the Wise Virgins

Descoperirea ultimei vedenii a lui Daniel: o călătorie paralelă a fecioarelor înțelepte

Author

Jeff Pippenger

Published

March 24, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We have begun our consideration of Daniel’s last vision by identifying Daniel as a symbol of God’s last day covenant people, and we have used the first verse in conjunction with the last chapter to begin to identify the prophetic characteristics of those last day people represented by Belteshazzar. God’s last day covenant people represent the Millerites of the movement of the first angel, and the one hundred and forty-four thousand of the movement of the third angel. The Millerites fulfilled the parable of the ten virgins, and that parable is repeated to the very letter in the last days.

Începuserăm cercetarea ultimei viziuni a lui Daniel prin identificarea lui Daniel ca simbol al poporului legământului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă și am folosit primul verset în legătură cu ultimul capitol pentru a începe să identificăm caracteristicile profetice ale acelui popor al zilelor de pe urmă, reprezentat de Beltșațar. Poporul legământului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă îi reprezintă pe milleriți din mișcarea primului înger și pe cei o sută patruzeci și patru de mii din mișcarea celui de-al treilea înger. Milleriții au împlinit parabola celor zece fecioare, iar acea parabolă se repetă întocmai, până la ultima literă, în zilele de pe urmă.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Mă trimite adesea cu gândul la parabola celor zece fecioare, dintre care cinci erau înțelepte și cinci neînțelepte. Această parabolă s-a împlinit și se va împlini până la ultima literă, căci are o aplicare specială pentru timpul acesta și, asemenea soliei celui de-al treilea înger, s-a împlinit și va continua să fie adevăr prezent până la încheierea timpului.” Review and Herald, 19 august 1890.

The experience of both movements of the last days, is the experience of Adventism.

Experiența ambelor mișcări din zilele din urmă este experiența adventismului.

> “The parable of the ten virgins of Matthew 25 also illustrates the experience of the Adventist people.” The Great Controversy, 393.

> „Pilda celor zece fecioare din Matei 25 ilustrează, de asemenea, experiența poporului adventist.” Tragedia veacurilor, 393.

The Millerites represented the movement of the first angel, and their experience was also represented by the church of Philadelphia. In 1856, the Philadelphian Millerite movement transitioned to the Laodicean movement, and in the rebellion of 1863, it further transitioned into the Laodicean Seventh-day Adventist church.

Milleriții au reprezentat mișcarea primului înger, iar experiența lor a fost, de asemenea, reprezentată de biserica din Filadelfia. În 1856, mișcarea millerită filadelfiană a trecut în mișcarea laodiceană, iar prin răzvrătirea din 1863, a trecut mai departe în biserica adventistă de ziua a șaptea laodiceană.

The one hundred and forty-four thousand represent the movement of the third angel, and their experience was also represented by the church of Philadelphia. In 1989, the book of Daniel was unsealed to the Laodicean Seventh-day Adventist church, and on September 11, 2001, the Laodicean Adventist movement began, and in July of 2023, the transition back to the Philadelphian movement arrived.

Cei o sută patruzeci și patru de mii reprezintă mișcarea celui de-al treilea înger, iar experiența lor a fost reprezentată, de asemenea, de biserica din Filadelfia. În 1989, cartea lui Daniel a fost desigilată pentru biserica adventistă de ziua a șaptea laodiceană, iar la 11 septembrie 2001 a început mișcarea adventistă laodiceană, iar în iulie 2023 a avut loc tranziția înapoi la mișcarea filadelfiană.

Belteshazzar, or Daniel represents the Philadelphian movement of the last days, that repeats the Philadelphian movement of the Millerites “to the very letter.” The first verse of the last vision represents those last day people, and the last testimony of the last vision must agree with the first testimony of the last vision. The purification process of Daniel chapter twelve identifies the increase of knowledge, and the two classes that are thereby produced. Belteshazzar is the ultimate representation of the wise of the last days. In Daniel chapter twelve there are at least five prophetic truths that were anchors for the Millerite movement, which must be repeated in the movement of the third angel.

بلطشصر، أو دانيال، يمثّل الحركة الفيلادلفية في الأيام الأخيرة، التي تكرّر الحركة الفيلادلفية للميليّين «بحرفيتها التامّة». وتمثّل الآية الأولى من الرؤيا الأخيرة شعبَ تلك الأيام الأخيرة، ويجب أن تتفق الشهادة الأخيرة في الرؤيا الأخيرة مع الشهادة الأولى في الرؤيا الأخيرة. وتحدّد عملية التطهير في الأصحاح الثاني عشر من سفر دانيال ازدياد المعرفة، والطائفتين اللتين تنتجان من جرّاء ذلك. ويمثّل بلطشصر التمثيل الأسمى لحكماء الأيام الأخيرة. وفي الأصحاح الثاني عشر من سفر دانيال توجد، على الأقل، خمس حقائق نبوية كانت مراسيَ لحركة الميليّين، ولا بدّ أن تتكرّر في حركة الملاك الثالث.

The first is the purification process that produces two classes of worshippers, and therefore fulfills the parable of the ten virgins in both the beginning and ending movements.

Prima este procesul de curățire care produce două clase de închinători și, prin urmare, împlinește parabola celor zece fecioare atât în mișcarea de început, cât și în cea de încheiere.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. . .. And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:4, 9, 10.

> Dar tu, o Daniele, ascunde cuvintele și pecetluiește cartea până la vremea sfârșitului: mulți vor alerga încoace și încolo, și cunoștința va crește.... Și el a zis: Du-te, Daniele, căci cuvintele sunt închise și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face răul: și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; dar cei înțelepți vor înțelege. Daniel 12:4, 9, 10.

The distinction between the wise and the wicked (foolish), is based upon their understanding (mentally dividing) the increase of knowledge that is opened up at the time of the end, either in 1798 for the Millerites, or 1989 for the one hundred and forty-four thousand. God’s people are required to know that Adventism is the experience of the parable of the ten virgins, for without that understanding they will not seek to understand when the “time of the end” for the final generation arrived, or what was the message that was then unsealed. Without the understanding that the Adventist experience is a three-step testing process, based upon a progressive development of truth, which leads to a “life-or-death” outcome it is impossible to recognize the high calling of every Seventh-day Adventist. Belteshazzar represents a people who know they went through the purification process represented as being “purified, made white, and tried.” That very three-step purification process is specifically identified as the work of the Holy Spirit.

Diferența dintre cei înțelepți și cei nelegiuiți (nebuni) se întemeiază pe înțelegerea lor — despărțirea mintală — a sporirii cunoștinței care este deschisă la vremea sfârșitului, fie în 1798 pentru milleriți, fie în 1989 pentru cei o sută patruzeci și patru de mii. Poporului lui Dumnezeu i se cere să știe că adventismul este experiența parabolei celor zece fecioare, căci fără această înțelegere nu va căuta să înțeleagă când a sosit „vremea sfârșitului” pentru generația finală sau care a fost solia ce a fost atunci desigilată. Fără înțelegerea că experiența adventistă este un proces de încercare în trei etape, întemeiat pe o dezvoltare progresivă a adevărului, care conduce la un deznodământ de „viață sau de moarte”, este imposibil să fie recunoscută înalta chemare a fiecărui adventist de ziua a șaptea. Beltșațar reprezintă un popor care știe că a trecut prin procesul de curățire reprezentat prin cuvintele „curățiți, albiți și încercați”. Tocmai acest proces de curățire în trei etape este identificat în mod specific ca lucrarea Duhului Sfânt.

> Nevertheless I tell you the truth; It is expedient for you that I go away: for if I go not away, the Comforter will not come unto you; but if I depart, I will send him unto you. And when he is come, he will reprove the world of sin, and of righteousness, and of judgment: Of sin, because they believe not on me; Of righteousness, because I go to my Father, and ye see me no more; Of judgment, because the prince of this world is judged. I have yet many things to say unto you, but ye cannot bear them now. Howbeit when he, the Spirit of truth, is come, he will guide you into all truth: for he shall not speak of himself; but whatsoever he shall hear, that shall he speak: and he will show you things to come. John 16:7–13.

> Cu toate acestea, vă spun adevărul: vă este de folos să Mă duc; căci, dacă nu Mă duc, Mângâietorul nu va veni la voi; dar, dacă plec, vi-L voi trimite. Și când va veni El, va dovedi lumea vinovată cu privire la păcat, la neprihănire și la judecată: cu privire la păcat, fiindcă nu cred în Mine; cu privire la neprihănire, fiindcă Mă duc la Tatăl Meu și nu Mă veți mai vedea; cu privire la judecată, fiindcă stăpânitorul lumii acesteia este judecat. Mai am să vă spun multe lucruri, dar acum nu le puteți purta. Însă, când va veni El, Duhul adevărului, vă va călăuzi în tot adevărul; pentru că nu va vorbi de la Sine, ci va spune tot ce va auzi și vă va descoperi lucrurile viitoare. Ioan 16:7–13.

The work of the Holy Spirit in guiding the wise virgins into “all truth,” requires that He reproves, which means to admonish or convict, the world of sin, righteousness and judgment, which is the very same three steps that produces either a wise or foolish virgin in Daniel chapter twelve. The message that Jesus identified as the work of the Holy Spirit is the “oil,” that reveals the distinction between the wise and the wicked in Daniel twelve. God’s last day people must understand the increase of knowledge for their generation, and that knowledge includes their recognition that they are either foolish or wise virgins in the parable of Matthew chapter twenty-five.

Lucrarea Duhului Sfânt de a călăuzi fecioarele înțelepte în „tot adevărul” cere ca El să mustre, adică să avertizeze sau să aducă sub convingere, lumea cu privire la păcat, neprihănire și judecată, acestea fiind aceleași trei trepte care dau naștere fie unei fecioare înțelepte, fie uneia neînțelepte în capitolul douăsprezece din Daniel. Mesajul pe care Isus l-a identificat drept lucrarea Duhului Sfânt este „untdelemnul”, care descoperă deosebirea dintre cei înțelepți și cei răi în Daniel 12. Poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă trebuie să înțeleagă creșterea cunoștinței pentru generația sa, iar această cunoștință include recunoașterea faptului că, în parabola din Matei capitolul 25, ei sunt fie fecioare neînțelepte, fie fecioare înțelepte.

> “John was shown these things in holy vision. He saw the company represented by the five wise virgins, with their lamps trimmed and burning, and he exclaimed in rapture, ‘Here is the patience of the saints; here are they that keep the commandments of God and the faith of Jesus. And I heard a voice from heaven saying unto me, Write, Blessed are the dead which die in the Lord from henceforth: Yea, saith the Spirit, that they may rest from their labors; and their works do follow them.’

> „Lui Ioan i-au fost arătate aceste lucruri în viziune sfântă. El a văzut ceata reprezentată de cele cinci fecioare înțelepte, cu candelele lor pregătite și arzând, și a exclamat în extaz: «Aici este răbdarea sfinților; aici sunt cei ce păzesc poruncile lui Dumnezeu și credința lui Isus. Și am auzit un glas din cer care-mi zicea: Scrie: Ferice de morții care mor în Domnul de acum înainte! Da, zice Duhul, ca să se odihnească de ostenelile lor; și faptele lor îi urmează.»”

> “Many who heard the first and second angels’ messages thought they would live to see Christ coming in the clouds of heaven. Had all who claimed to believe the truth acted their part as wise virgins, the message would ere this have been proclaimed to every nation, kindred, tongue, and people. But five were wise and five were foolish. The truth should have been proclaimed by the ten virgins, but only five had made the provision essential to join that company who walked in the light that had come to them. The third angel’s message was needed. This proclamation was to be made. Many who went forth to meet the Bridegroom under the messages of the first and second angels, refused the third angel’s message, the last testing message to be given to the world.

> „Mulți dintre cei care au auzit mesajele primului și celui de-al doilea înger au crezut că vor trăi ca să vadă venirea lui Hristos pe norii cerului. Dacă toți cei care pretindeau că cred adevărul și-ar fi împlinit partea ca fecioare înțelepte, mesajul ar fi fost până acum proclamat fiecărei națiuni, seminții, limbi și fiecărui popor. Dar cinci erau înțelepte și cinci erau neînțelepte. Adevărul ar fi trebuit să fie proclamat de cele zece fecioare, dar numai cinci făcuseră pregătirea esențială pentru a se alătura acelei companii care umbla în lumina care venise la ele. Mesajul celui de-al treilea înger era necesar. Această proclamare trebuia să fie făcută. Mulți dintre cei care au ieșit în întâmpinarea Mirelui sub mesajele primului și celui de-al doilea înger au refuzat mesajul celui de-al treilea înger, ultimul mesaj de punere la probă care urma să fie dat lumii.”

> “A similar work will be accomplished when that other angel, represented in Revelation 18, gives his message. The first, second, and third angels’ messages will need to be repeated. The call will be given to the church, ‘Come out of her, My people, that ye be not partakers of her sins.’ ‘Babylon, the great, is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. For all nations have drunk of the wine of the wrath of her fornication, and the kings of the earth have committed fornication with her, and the merchants of the earth are waxed rich through the abundance of her delicacies…. Come out of her, My people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues: for her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ [Revelation 18:2–5].

> „O lucrare asemănătoare va fi împlinită atunci când acel alt înger, înfățișat în Apocalipsa 18, își va rosti solia. Soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger vor trebui să fie repetate. Chemarea va fi adresată bisericii: „Ieșiți din ea, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei.” „A căzut, a căzut Babilonul cel mare și a ajuns locaș al demonilor, închisoare a oricărui duh necurat și colivie a oricărei păsări necurate și urâte. Căci toate neamurile au băut din vinul mâniei curviei ei, și împărații pământului au curvit cu ea, și negustorii pământului s-au îmbogățit prin belșugul desfătării ei…. Ieșiți din ea, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din plăgile ei; pentru că păcatele ei au ajuns până la cer, și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei” [Apocalipsa 18:2–5].

> “Take each verse of this chapter, and read it carefully, especially the last two: ‘And the light of a candle shall shine no more at all in thee; and the voice of the bridegroom and of the bride shall be heard no more at all in thee: for thy merchants were the great men of the earth; for by thy sorceries were all nations deceived. And in her was found the blood of prophets, and of saints, and of all that were slain upon the earth.’

> „Luați fiecare verset al acestui capitol și citiți-l cu atenție, mai ales pe ultimele două: «Și lumina unei lumânări nu va mai străluci deloc în tine; și glasul mirelui și al miresei nu se va mai auzi deloc în tine; căci negustorii tăi erau mai-marii pământului; căci prin vrăjitoriile tale au fost amăgite toate neamurile. Și în ea a fost găsit sângele prorocilor și al sfinților și al tuturor celor ce au fost înjunghiați pe pământ.»”

> “The parable of the ten virgins was given by Christ Himself, and every specification should be carefully studied. A time will come when the door will be shut. We are represented either by the wise or the foolish virgins. We cannot now distinguish, nor have we authority to say, who are wise and who foolish. There are those who hold the truth in unrighteousness, and these appear outwardly like the wise.” Manuscript Releases, volume 16, 270.

> „Pilda celor zece fecioare a fost dată de Hristos Însuși, iar fiecare amănunt trebuie studiat cu atenție. Va veni un timp când ușa va fi închisă. Suntem reprezentați fie de fecioarele înțelepte, fie de cele neînțelepte. Acum nu putem face deosebirea și nici nu avem autoritatea de a spune cine sunt înțelepte și cine neînțelepte. Sunt unii care țin adevărul în nelegiuire, iar aceștia par în exterior asemenea celor înțelepte.” Manuscript Releases, volumul 16, 270.

As Adventists who are to call men and women out of Babylon at the soon-coming Sunday law, we “are represented either by the wise or the foolish virgins.” The company that John saw “represented by the five wise virgins, with their lamps trimmed and burning,” who John further identified as those who possess “the patience of the saints,” and who “keep the commandments of God and the faith of Jesus” are the one hundred and forty-four thousand who are required to keep God’s commandments, exercise the faith of Jesus, and know they are the virgins in the parable of Matthew twenty-five. Not only do they need to understand that they are either wise or foolish virgins, but they must repeat the experience represented by Daniel as being “purified, made white and tried.”

Mulengekazi ab’Abadivantisiti bagomba guhamagara abagabo n’abagore ngo bave i Babuloni ku itegeko rya vuba ry’umunsi wa Ku Cyumweru, “duhagarariwe n’inkumi z’ubwenge cyangwa n’iz’ibipfapfa.” Itsinda Yohana yabonye “rihagarariwe n’inkumi eshanu z’ubwenge, amatabaza yazo yakomwe kandi yaka,” kandi Yohana yongeye kuriranga nk’abafite “kwihangana kw’abera,” kandi “bitondera amategeko y’Imana n’ukwizera kwa Yesu,” ni bo ibihumbi ijana na mirongo ine na bine basabwa gukomeza amategeko y’Imana, gukoresha ukwizera kwa Yesu, no kumenya ko ari bo nkumi zo mu mugani wo muri Matayo makumyabiri na gatanu. Si uko gusa bakeneye gusobanukirwa ko ari inkumi z’ubwenge cyangwa iz’ibipfapfa, ahubwo bagomba gusubiramo ubunararibonye bwahagarariwe na Daniyeli nk’ubwo “bejejwe, bezwa kandi bageragezwa.”

> And they sung as it were a new song before the throne, and before the four beasts, and the elders: and no man could learn that song but the hundred and forty and four thousand, which were redeemed from the earth. These are they which were not defiled with women; for they are virgins. These are they which follow the Lamb whithersoever he goeth. These were redeemed from among men, being the firstfruits unto God and to the Lamb. And in their mouth was found no guile: for they are without fault before the throne of God. Revelation 14:3–5.

> Și cântau ca un cântec nou înaintea tronului și înaintea celor patru făpturi vii și a bătrânilor; și nimeni nu putea învăța acel cântec, afară de cei o sută patruzeci și patru de mii, care au fost răscumpărați de pe pământ. Aceștia sunt cei care nu s-au întinat cu femei, căci sunt feciori. Aceștia sunt cei care urmează Mielul oriunde merge El. Aceștia au fost răscumpărați dintre oameni, fiind cele dintâi roade pentru Dumnezeu și pentru Miel. Și în gura lor nu s-a găsit vicleșug, căci sunt fără vină înaintea tronului lui Dumnezeu. Apocalipsa 14:3–5.

There are at least five truths represented in Daniel chapter twelve, which are truths associated with the Millerite movement of the first angel, that will be repeated and understood more fully by the movement of the one hundred and forty-four thousand. One of those truths is the three-step purification process associated with the parable of the ten virgins. The first truth William Miller understood in terms of prophetic time, was the “seven times,” of Leviticus twenty-six, and that truth is identified in Daniel twelve, and it is the first truth of Millerite history that is there mentioned.

În capitolul doisprezece din Daniel sunt reprezentate cel puțin cinci adevăruri care sunt adevăruri asociate cu mișcarea millerită a primului înger și care vor fi repetate și înțelese mai pe deplin de către mișcarea celor o sută patruzeci și patru de mii. Unul dintre aceste adevăruri este procesul de curățire în trei pași asociat cu parabola celor zece fecioare. Primul adevăr pe care William Miller l-a înțeles în termenii timpului profetic a fost „cele șapte vremi” din Levitic douăzeci și șase, iar acel adevăr este identificat în Daniel doisprezece și este primul adevăr din istoria millerită care este menționat acolo.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Then I Daniel looked, and, behold, there stood other two, the one on this side of the bank of the river, and the other on that side of the bank of the river. And one said to the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, How long shall it be to the end of these wonders? And I heard the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, when he held up his right hand and his left hand unto heaven, and sware by him that liveth for ever that it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished. And I heard, but I understood not: then said I, O my Lord, what shall be the end of these things? And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:4–10.

> Dar tu, o Daniel, închide cuvintele și pecetluiește cartea până la vremea sfârșitului: mulți vor alerga încoace și încolo, și cunoștința va crește. Atunci eu, Daniel, m-am uitat, și iată că stăteau alți doi, unul pe această parte a malului râului, și celălalt pe cealaltă parte a malului râului. Și unul a zis omului îmbrăcat în in, care era deasupra apelor râului: Cât va mai fi până la sfârșitul acestor minuni? Și am auzit pe omul îmbrăcat în in, care era deasupra apelor râului, când și-a ridicat mâna dreaptă și mâna stângă spre cer și a jurat pe Cel ce trăiește în veci că va fi pentru o vreme, vremi și o jumătate de vreme; și când va fi isprăvit să zdrobească puterea poporului sfânt, toate aceste lucruri se vor sfârși. Și eu am auzit, dar n-am înțeles; atunci am zis: O, domnul meu, care va fi sfârșitul acestor lucruri? Și el a zis: Du-te, Daniel, căci cuvintele sunt închise și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face răul, și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; însă cei înțelepți vor înțelege. Daniel 12:4–10.

This passage begins with the book of Daniel being sealed up until the time of the end, and the passage concludes with the book of Daniel being sealed up to the time of the end. Between the first and last sealings of Daniel’s words, the sworn testimony of “Him, that liveth forever,” was “that it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished.”

Pasajul acesta începe cu pecetluirea cărții lui Daniel până la vremea sfârșitului, iar pasajul se încheie cu pecetluirea cărții lui Daniel până la vremea sfârșitului. Între prima și ultima pecetluire a cuvintelor lui Daniel, mărturia întărită prin jurământ a „Celui ce trăiește în vecii vecilor” era „că va fi pentru o vreme, vremuri și o jumătate de vreme; și când va isprăvi de risipit puterea poporului sfânt, toate aceste lucruri se vor sfârși.”

The One who provided this sworn testimony was the One who was upon the waters, clothed in linen. Daniel saw an angel on one bank of the Hiddekel River and another angel on the other bank, and one of those angel’s asked a question, which the One upon the waters answered. The question was, “How long?” This is the same first two words of the question asked in verse thirteen of Daniel chapter eight.

Cel care a dat această mărturie întărită prin jurământ era Cel care Se afla deasupra apelor, îmbrăcat în in. Daniel a văzut un înger pe un mal al râului Hidechel și un alt înger pe celălalt mal, iar unul dintre acei îngeri a pus o întrebare, la care Cel deasupra apelor a răspuns. Întrebarea era: „Câtă vreme?” Acestea sunt aceleași prime două cuvinte ale întrebării puse în versetul treisprezece din capitolul opt al cărții lui Daniel.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Atunci am auzit un sfânt vorbind; și un alt sfânt a zis către acel sfânt care vorbea: „Până când va ține vedenia despre jertfa necurmată și despre fărădelegea pustiirii, care dau atât sfântul locaș, cât și oștirea, să fie călcate în picioare?” Și el mi-a zis: „Până la două mii trei sute de zile; apoi sfântul locaș va fi curățit.” Daniel 8:13, 14.

The same prophetic structure is found in both conversations, except that in chapter eight, Daniel is by the Ulai River, and not the Hiddekel River. In chapter eight an angel (saint) “said unto that certain saint which spake, how long.” The Hebrew word translated as “that certain saint,” is the Hebrew word “Palmoni,” meaning the Wonderful Numberer, or the Numberer of Secrets. In chapter eight Jesus (the Wonderful Numberer) was speaking, and another saint asked Jesus (that certain saint), “how long.”

Aceeași structură profetică se găsește în ambele convorbiri, cu excepția faptului că, în capitolul opt, Daniel se află lângă râul Ulai, și nu lângă râul Hidechel. În capitolul opt, un înger (sfânt) „a zis către acel sfânt care vorbea: «Până când?»” Cuvântul ebraic tradus prin „acel sfânt” este cuvântul ebraic „Palmoni”, însemnând Minunatul Numărător, sau Numărătorul Tainelor. În capitolul opt, Isus (Minunatul Numărător) vorbea, iar un alt sfânt L-a întrebat pe Isus (acel sfânt): „Până când?”

In chapter twelve, the One who is standing on the water is asked by an angel who was on one of the banks of the Hiddekel River, “how long.” These two passages must be considered together, line upon line. The first question of chapter eight is “how long is the vision concerning the trampling down of the sanctuary and host, that is accomplished first by paganism, and then by papalism?” The question of chapter twelve is, “how long shall it be to the end of these wonders.” The sworn answer is then given by Palmoni, the Wonderful Numberer who was clothed in linen and standing upon the waters, “it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished.”

În capitolul doisprezece, Celui care stă pe ape I se adresează de către un înger aflat pe unul dintre malurile râului Hidechel întrebarea: „până când?” Aceste două pasaje trebuie considerate împreună, regulă peste regulă. Prima întrebare din capitolul opt este: „până când este vedenia privitoare la călcarea în picioare a sanctuarului și a oștirii, săvârșită mai întâi de păgânism, iar apoi de papalitate?” Întrebarea din capitolul doisprezece este: „până când va fi până la sfârșitul acestor minuni?” Răspunsul rostit sub jurământ este apoi dat de Palmoni, Minunatul Numărător, care era îmbrăcat în in și stătea deasupra apelor: „va fi pentru o vreme, vremuri și o jumătate de vreme; și când va fi isprăvit să împrăștie puterea poporului sfânt, toate aceste lucruri se vor sfârși.”

The questions of the Ulai and Hiddekel Rivers are “how long shall be the vision of the scattering of God’s people that is accomplished by paganism and then papalism as they trample down the sanctuary and host?” The answer is the trampling down ends in 1798, when the work of Palmoni in raising up the Millerite temple begins, and then ends forty-six years later in 1844 when the sanctuary was to be cleansed.

Întrebările râurilor Ulai și Hiddekel sunt: „Până când va ține vedenia despre risipirea poporului lui Dumnezeu, săvârșită mai întâi de păgânism și apoi de papalitate, în timp ce calcă în picioare sanctuarul și oștirea?” Răspunsul este că această călcare în picioare se încheie în 1798, când începe lucrarea lui Palmoni de ridicare a templului millerit, iar apoi se încheie patruzeci și șase de ani mai târziu, în 1844, când sanctuarul trebuia să fie curățit.

In chapter twelve Daniel heard the conversation, “but I understood not.” Daniel expressed a desire to understand, as represented by him asking Christ. “O my Lord, what shall be the end of these things?” His expression of desire to understand represented the desire of the wise virgins to understand, for the entire dialogue was placed between the two references of the book of Daniel being sealed to the time of the end. Daniel represented the desire placed upon William Miller to understand the truth which was unsealed in 1798, and the first truth he was led to recognize was the trampling down of the sanctuary and host, first by paganism and then papalism during the period when the power of the holy people was scattered in fulfillment of the “seven times,” of Leviticus twenty-six.

În capitolul doisprezece, Daniel a auzit convorbirea, „dar n-am înțeles”. Daniel și-a exprimat dorința de a înțelege, așa cum este reprezentat prin faptul că L-a întrebat pe Hristos: „Domnul meu, care va fi sfârșitul acestor lucruri?” Exprimarea dorinței sale de a înțelege a reprezentat dorința fecioarelor înțelepte de a înțelege, căci întregul dialog a fost așezat între cele două referiri la cartea lui Daniel ca fiind pecetluită până la vremea sfârșitului. Daniel a reprezentat dorința așezată asupra lui William Miller de a înțelege adevărul care a fost desigilat în 1798, iar primul adevăr pe care a fost condus să-l recunoască a fost călcarea în picioare a sanctuarului și a oștirii, mai întâi de păgânism și apoi de papalitate, în perioada în care puterea poporului sfânt a fost împrăștiată, în împlinirea celor „șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase.

Miller’s desire to know the truth is represented by Daniel’s desire, but Miller’s understanding was incomplete. Daniel represents Miller’s desire, and Belteshazzar represents those that have a complete understanding of the thing and the vision. There are at least five important truths that were part of the experience of the Millerites in chapter twelve of Daniel, that will find a parallel counterpart in the history of the one hundred and forty-four thousand. One is that they fulfilled and understood that they were fulfilling the parable of the ten virgins, with its three-step testing process, and the other is that they understand the foundation stone of the “seven times,” of Leviticus chapter twenty-six.

Dorința lui Miller de a cunoaște adevărul este reprezentată de dorința lui Daniel, însă înțelegerea lui Miller era incompletă. Daniel reprezintă dorința lui Miller, iar Beltesațar îi reprezintă pe aceia care au o înțelegere deplină a lucrului și a viziunii. Există cel puțin cinci adevăruri importante care au făcut parte din experiența milleriților în capitolul doisprezece din Daniel și care își vor găsi un corespondent paralel în istoria celor o sută patruzeci și patru de mii. Unul este că ei au împlinit și au înțeles că împlineau parabola celor zece fecioare, cu procesul ei de încercare în trei etape, iar celălalt este că ei înțeleg piatra de temelie a „celor șapte vremi”, din Levitic capitolul douăzeci și șase.

We will continue this study in our next article.

Vom continua acest studiu în articolul nostru următor.

> “‘Then shall the kingdom of heaven be likened unto ten virgins, which took their lamps, and went forth to meet the bridegroom. And five of them were wise, and five were foolish. They that were foolish took their lamps, and took no oil with them; but the wise took oil in their vessels with their lamps. While the bridegroom tarried, they all slumbered and slept. And at midnight there was a cry made, Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him. Then all those virgins arose, and trimmed their lamps. And the foolish said unto the wise, Give us of your oil; for our lamps are gone out. But the wise answered, saying, Not so; lest there be not enough for us and you: but go ye rather to them that sell, and buy for yourselves. And while they went to buy, the bridegroom came; and they that were ready went in with him to the marriage: and the door was shut. Afterward came also the other virgins, saying, Lord, Lord, open to us. But he answered and said, Verily I say unto you, I know you not. Watch therefore; for ye know neither the day nor the hour wherein the Son of man cometh.’

> „Atunci Împărăția cerurilor se va asemăna cu zece fecioare, care și-au luat candelele și au ieșit în întâmpinarea mirelui. Cinci dintre ele erau înțelepte, și cinci neînțelepte. Cele neînțelepte și-au luat candelele, dar n-au luat untdelemn cu ele; însă cele înțelepte au luat untdelemn în vasele lor, împreună cu candelele. Fiindcă mirele zăbovea, toate au ațipit și au adormit. La miezul nopții s-a auzit o strigare: Iată, mirele vine; ieșiți-i în întâmpinare! Atunci toate fecioarele acelea s-au sculat și și-au pregătit candelele. Cele neînțelepte au zis celor înțelepte: Dați-ne din untdelemnul vostru, căci ni se sting candelele. Dar cele înțelepte au răspuns, zicând: Nu; ca nu cumva să nu ne ajungă nici nouă, nici vouă; ci duceți-vă mai bine la cei ce vând și cumpărați-vă. Pe când se duceau ele să cumpere, a venit mirele; și cele ce erau gata au intrat cu el la nuntă, și ușa s-a închis. Mai pe urmă au venit și celelalte fecioare și au zis: Doamne, Doamne, deschide-ne! Dar el, drept răspuns, le-a zis: Adevărat vă spun că nu vă cunosc. Vegheați dar, căci nu știți nici ziua, nici ceasul în care va veni Fiul omului.”

> “We are now living in a most perilous time, and not one of us should be tardy in seeking a preparation for the coming of Christ. Let none follow the example of the foolish virgins, and think that it will be safe to wait until the crisis comes before gaining a preparation of character to stand in that time. It will be too late to seek for the righteousness of Christ when the guests are called in and examined. Now is the time to put on the righteousness of Christ,—the wedding garment that will fit you to enter into the marriage supper of the Lamb. In the parable, the foolish virgins are represented as begging for oil, and failing to receive it at their request. This is symbolic of those who have not prepared themselves by developing a character to stand in a time of crisis. It is as if they should go to their neighbors and say, Give me your character, or I shall be lost. Those that were wise could not impart their oil to the flickering lamps of the foolish virgins. Character is not transferable. It is not to be bought or sold; it is to be acquired. The Lord has given to every individual an opportunity to obtain a righteous character through the hours of probation; but he has not provided a way by which one human agent may impart to another the character which he has developed by going through hard experiences, by learning lessons from the great Teacher, so that he can manifest patience under trial, and exercise faith so that he can remove mountains of impossibility. It is impossible to impart the fragrance of love,—to give to another gentleness, tact, and perseverance. It is impossible for one human heart to pour into another the love of God and humanity.

> „Noi trăim acum într-un timp dintre cele mai primejdioase, și niciunul dintre noi nu ar trebui să întârzie în a căuta o pregătire pentru venirea lui Hristos. Nimeni să nu urmeze exemplul fecioarelor neînțelepte și să creadă că va fi sigur să aștepte până va veni criza înainte de a dobândi o pregătire a caracterului pentru a putea sta în picioare în acel timp. Va fi prea târziu să se caute neprihănirea lui Hristos atunci când oaspeții sunt chemați înăuntru și cercetați. Acum este timpul să îmbrăcați neprihănirea lui Hristos,—haina de nuntă care vă va face potriviți să intrați la ospățul nunții Mielului. În parabolă, fecioarele neînțelepte sunt înfățișate cerând untdelemn și nereușind să-l primească la cererea lor. Aceasta este simbolic pentru aceia care nu s-au pregătit prin dezvoltarea unui caracter care să poată sta în picioare într-un timp de criză. Este ca și cum s-ar duce la vecinii lor și ar spune: Dați-mi caracterul vostru, altfel voi fi pierdut. Cele care au fost înțelepte nu au putut să împărtășească untdelemnul lor lămpilor pâlpâitoare ale fecioarelor neînțelepte. Caracterul nu este transferabil. El nu trebuie nici cumpărat, nici vândut; el trebuie dobândit. Domnul i-a dat fiecărui om ocazia de a dobândi un caracter neprihănit în timpul orelor de probă; dar El nu a prevăzut o cale prin care un instrument omenesc să poată împărtăși altuia caracterul pe care l-a dezvoltat trecând prin experiențe grele, învățând lecții de la Marele Învățător, astfel încât să poată manifesta răbdare sub încercare și să exercite credință, pentru ca astfel să poată muta munții imposibilității. Este cu neputință să fie împărtășită mireasma iubirii,—să i se dea altuia blândețe, tact și perseverență. Este cu neputință ca o inimă omenească să reverse în alta iubirea de Dumnezeu și de omenire.”

> “But the day is coming, and it is close upon us, when every phase of character will be revealed by special temptation. Those who remain true to principle, who exercise faith to the end, will be those who have proved true under test and trial during the previous hours of their probation, and have formed characters after the likeness of Christ. It will be those who have cultivated close acquaintance with Christ, who, through his wisdom and grace, are partakers of the divine nature. But no human being can give to another, heart-devotion and noble qualities of mind, and supply his deficiencies with moral power. We can each do much for each other by giving to men a Christlike example, thus influencing them to go to Christ for the righteousness without which they cannot stand in the judgment. Men should prayerfully consider the important matter of character-building, and frame their characters after the divine model.” The Youth Instructor, January 16, 1896.

> “Dar vine ziua, și este aproape de noi, când fiecare latură a caracterului va fi dată pe față prin ispită deosebită. Aceia care rămân credincioși principiului, care își exercită credința până la sfârșit, vor fi aceia care s-au dovedit credincioși sub probă și încercare în orele anterioare ale timpului lor de probă și și-au format caractere după asemănarea lui Hristos. Aceia vor fi cei care au cultivat o strânsă comuniune cu Hristos, care, prin înțelepciunea și harul Său, sunt părtași ai naturii divine. Dar nici o ființă omenească nu poate da alteia devoțiunea inimii și însușiri alese ale minții și să-i suplinească lipsurile prin putere morală. Fiecare dintre noi poate face mult unul pentru altul, dând oamenilor un exemplu asemenea lui Hristos, influențându-i astfel să meargă la Hristos pentru neprihănirea fără de care nu pot sta în judecată. Oamenii ar trebui să ia în considerare cu rugăciune importanta chestiune a zidirii caracterului și să-și modeleze caracterele după Modelul divin.” The Youth Instructor, 16 ianuarie 1896.

Back to Articles