Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Seventy-Six

Cartea lui Daniel - O sută șaptezeci și șase

Divine Revelation and the Final Awakening: Insights from Daniel’s Vision

Revelația divină și trezirea finală: perspective din vedenia lui Daniel

Author

Jeff Pippenger

Published

April 6, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In Daniel chapter ten, Gabriel is accomplishing the work of presenting the complete interpretation of the book of Daniel to God’s last day people. Daniel represents God’s last day people, who, in the book of Revelation, are the one hundred and forty-four thousand. As such, the one hundred and forty-four thousand awaken to recognize they have been scattered, as represented by Daniel in chapter nine. They also awaken to the understanding that the great test by which their eternal destiny is decided is the image of the beast test, which takes place before they are sealed, and before probation closes at the Sunday law in the United States. They are mourning the disappointment that confronted them on July 18, 2020, and in that condition, they are given a view of Christ in the Most Holy Place, as represented by Isaiah in chapter six.

În capitolul zece din Daniel, Gabriel îndeplinește lucrarea de a prezenta interpretarea completă a cărții lui Daniel poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă. Daniel reprezintă poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, care, în cartea Apocalipsei, sunt cei o sută patruzeci și patru de mii. Ca atare, cei o sută patruzeci și patru de mii se trezesc pentru a recunoaște că au fost împrăștiați, așa cum este reprezentat de Daniel în capitolul nouă. Ei se trezesc, de asemenea, la înțelegerea faptului că marea probă prin care se hotărăște destinul lor veșnic este testul icoanei fiarei, care are loc înainte ca ei să fie sigilați și înainte de închiderea timpului de probă la legea duminicală din Statele Unite. Ei jelesc dezamăgirea care i-a confruntat la 18 iulie 2020 și, în această stare, li se oferă o privire asupra lui Hristos în Locul Preasfânt, așa cum este reprezentat de Isaia în capitolul șase.

That vision, as represented by both Daniel and Isaiah allows them to see their corrupted condition before the Lord of glory, and both are humbled into the dust. Isaiah then hears the question asking who God would send to His people, and Isaiah volunteers, but he is first purified.

Acea vedenie, așa cum este prezentată atât de Daniel, cât și de Isaia, le îngăduie să-și vadă starea lor coruptă înaintea Domnului slavei, și amândoi sunt smeriți până în țărână. Apoi Isaia aude întrebarea cine va fi trimis de Dumnezeu la poporul Său, iar Isaia se oferă de bunăvoie, însă mai întâi este curățit.

> Then said I, Woe is me! for I am undone; because I am a man of unclean lips, and I dwell in the midst of a people of unclean lips: for mine eyes have seen the King, the Lord of hosts. Then flew one of the seraphims unto me, having a live coal in his hand, which he had taken with the tongs from off the altar: And he laid it upon my mouth, and said, Lo, this hath touched thy lips; and thine iniquity is taken away, and thy sin purged. Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. Isaiah 6:5–8.

> Atunci am zis: „Vai de mine! Căci sunt pierdut; fiindcă sunt un om cu buze necurate și locuiesc în mijlocul unui popor cu buze necurate; căci ochii mei L-au văzut pe Împăratul, Domnul oștirilor.” Atunci unul dintre serafimi a zburat spre mine, având în mână un cărbune aprins, pe care-l luase cu cleștele de pe altar. Mi l-a atins de gură și a zis: „Iată, acesta s-a atins de buzele tale; nelegiuirea ta este îndepărtată și păcatul tău este ispășit.” Am auzit apoi glasul Domnului, zicând: „Pe cine să trimit și cine va merge pentru Noi?” Atunci am zis: „Iată-mă, trimite-mă!” Isaia 6:5–8.

Isaiah was purified with a coal from off the altar, and Daniel was purified by beholding the looking glass causative vision, that causes the beholder to change into the image he beholds. Isaiah is told to take the message to a people who hearing do not hear, and seeing do not see.

Isaia a fost curățit cu un cărbune luat de pe altar, iar Daniel a fost curățit prin contemplarea viziunii cauzative ca într-o oglindă, care îl face pe cel ce privește să se schimbe în chipul pe care îl contemplă. Lui Isaia i se spune să ducă mesajul unui popor care, auzind, nu aude, și, văzând, nu vede.

> And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:9, 10.

> Și El a zis: „Du-te și spune poporului acestuia: «Veți auzi într-adevăr, dar nu veți înțelege; și veți vedea într-adevăr, dar nu veți pricepe.» Îngrașă inima acestui popor, îngreuiază-i urechile și închide-i ochii, ca nu cumva să vadă cu ochii lor, să audă cu urechile lor, să înțeleagă cu inima lor, să se întoarcă și să fie vindecați.” Isaia 6:9, 10.

Isaiah wishes to know how long he must interact with the people who understand and perceive not, so he asks the question of, “how long?”

Isaia dorește să știe cât timp trebuie să aibă de-a face cu poporul care nu înțelege și nu pricepe, astfel că pune întrebarea: „Până când?”

> Then said I, Lord, how long? And he answered, Until the cities be wasted without inhabitant, and the houses without man, and the land be utterly desolate, And the Lord have removed men far away, and there be a great forsaking in the midst of the land. Isaiah 6:11, 12.

> Atunci am zis: Doamne, până când? Și El a răspuns: Până când cetățile vor fi pustiite, fără locuitori, și casele, fără oameni, iar țara va ajunge o pustietate desăvârșită; până când Domnul îi va îndepărta pe oameni departe și va fi o mare părăsire în mijlocul țării. Isaia 6:11, 12.

The land that is the subject of Bible prophecy in the last days is the United States, who is “utterly desolated,” when national ruin is brought about by the national apostasy of the Sunday law. Verse forty-one of Daniel eleven, has been typified by verse sixteen of the same chapter. In verse forty-one the “great forsaking in the midst of the land” is identified as “many” being overthrown. Isaiah’s message, which was referred to by Jesus, when He addressed the quibbling Jews in His history among men, identifies that when a former covenant people are being passed by, they then have ears and eyes that do not understand or perceive. Isaiah’s message represents the final call to Laodicean Adventism, which ends at the Sunday law, where Laodicean Adventism is spewed out of the mouth of the Lord.

Țara care constituie subiectul profeției biblice pentru zilele de pe urmă este Statele Unite, care este „pustiită cu desăvârșire”, atunci când ruina națională este adusă prin apostazia națională a legii duminicale. Versetul patruzeci și unu din Daniel unsprezece a fost prefigurat de versetul șaisprezece al aceluiași capitol. În versetul patruzeci și unu, „marea părăsire în mijlocul țării” este identificată ca fiind faptul că „mulți” sunt răsturnați. Solia lui Isaia, la care S-a referit Isus atunci când S-a adresat iudeilor cârcotași în timpul istoriei Sale printre oameni, identifică faptul că, atunci când un fost popor al legământului este trecut cu vederea, acesta are atunci urechi și ochi care nu înțeleg și nu percep. Solia lui Isaia reprezintă ultima chemare către adventismul laodicean, care se încheie la legea duminicală, unde adventismul laodicean este vărsat din gura Domnului.

> He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. Daniel 11:41.

> Va intra și în țara cea slăvită, și multe țări vor fi răsturnate; dar acestea vor scăpa din mâna lui: Edomul, Moabul și fruntea copiilor lui Amon. Daniel 11:41.

Isaiah and Daniel are given the responsibility to present the final call to Laodicea, and at Daniel’s third touch in chapter ten he is strengthened for the task.

Isaia și Daniel primesc răspunderea de a prezenta apelul final către Laodicea, iar la a treia atingere din capitolul zece al lui Daniel, el este întărit pentru această lucrare.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Daniel 10:18, 19.

> Apoi a venit din nou și m-a atins unul care avea înfățișarea unui om și m-a întărit. Și a zis: „Om preaiubit, nu te teme; pace ție, fii tare, da, fii tare.” Și, când mi-a vorbit, am fost întărit și am zis: „Să vorbească domnul meu, căci m-ai întărit.” Daniel 10:18, 19.

Daniel was strengthened to give the message that he came to understand when Michael descended in chapter ten. Isaiah was informed that he would need to give the message until the Sunday law. At the Sunday law a remnant would be established.

Daniel a fost întărit să transmită solia pe care a ajuns să o înțeleagă atunci când Mihail a coborât în capitolul zece. Isaia a fost înștiințat că va trebui să transmită solia până la legea duminicală. La legea duminicală, o rămășiță avea să fie statornicită.

> Then said I, Lord, how long? And he answered, Until the cities be wasted without inhabitant, and the houses without man, and the land be utterly desolate, And the Lord have removed men far away, and there be a great forsaking in the midst of the land. But yet in it shall be a tenth, and it shall return, and shall be eaten: as a teil tree, and as an oak, whose substance is in them, when they cast their leaves: so the holy seed shall be the substance thereof. Isaiah 6:11–13.

> Atunci am zis: Doamne, până când? Și El a răspuns: Până când cetățile vor fi pustiite și lipsite de locuitori, casele vor fi fără oameni, iar țara va fi cu totul pustie; până când Domnul va fi îndepărtat pe oameni departe, și va fi o mare părăsire în mijlocul țării. Dar încă va mai rămâne în ea o zecime, și ea se va întoarce și va fi nimicită; ca terebintul și ca stejarul, a căror tulpină rămâne în ei când își leapădă frunzele: tot așa sămânța cea sfântă va fi tulpina ei. Isaia 6:11–13.

When there would be “a great forsaking in the midst of the land” (at the Sunday law), there would be manifested a “tenth,” whose “substance” is “the holy seed.” The root of the Hebrew word translated as “tenth,” is “tithe.” The Lord will have a “tithe” that have “returned,” at the Sunday law.

Când va fi „o mare părăsire în mijlocul țării” (la legea duminicală), se va manifesta „o zecime”, a cărei „substanță” este „sămânța sfântă”. Rădăcina cuvântului ebraic tradus prin „zecime” este „zeciuială”. Domnul va avea o „zeciuială” care s-a „întors” la legea duminicală.

> And all the tithe of the land, whether of the seed of the land, or of the fruit of the tree, is the Lord’s: it is holy unto the Lord. And if a man will at all redeem ought of his tithes, he shall add thereto the fifth part thereof. And concerning the tithe of the herd, or of the flock, even of whatsoever passeth under the rod, the tenth shall be holy unto the Lord. Leviticus 27:30–32.

> Și toată zeciuiala țării, fie din sămânța pământului, fie din rodul pomului, este a Domnului: este sfântă pentru Domnul. Și dacă un om va răscumpăra în vreun fel ceva din zeciuielile sale, să adauge la aceasta a cincea parte. Iar cu privire la zeciuiala din cireadă sau din turmă, din tot ce trece sub toiag, a zecea parte să fie sfântă pentru Domnul. Leviticul 27:30–32.

The “tenth” that “returns” are holy unto the Lord, and they are the Lord’s portion.

„A zecea parte” care „se întoarce” este sfântă pentru Domnul și este partea Domnului.

> For the Lord’s portion is his people; Jacob is the lot of his inheritance. Deuteronomy 32:9.

> Căci partea Domnului este poporul Său; Iacov este sorțul moștenirii Sale. Deuteronomul 32:9.

Those who have returned before the Sunday law, are those represented by Jeremiah who have suffered the first disappointment, to whom the Lord had promised that if they would return, they would be the Lord’s mouth, or His spokesmen.

Cei care s-au întors înainte de legea duminicală sunt cei reprezentați de Ieremia, care au suferit prima dezamăgire, cărora Domnul le făgăduise că, dacă se vor întoarce, vor fi gura Domnului, sau purtătorii Lui de cuvânt.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brazen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:16–21.

> បានឃើញព្រះបន្ទូលរបស់ទ្រង់ ហើយខ្ញុំបានបរិភោគវា; ហើយព្រះបន្ទូលរបស់ទ្រង់បានក្លាយជាសេចក្តីអំណរ និងសេចក្តីរីករាយនៃចិត្តខ្ញុំ: ដ្បិតខ្ញុំត្រូវបានហៅដោយព្រះនាមរបស់ទ្រង់ ឱ ព្រះយេហូវ៉ា ជាព្រះនៃពលបរិវារ។ ខ្ញុំមិនបានអង្គុយនៅក្នុងក្រុមជំនុំរបស់ពួកអ្នកចំអកឡើយ ហើយក៏មិនបានរីករាយដែរ; ខ្ញុំបានអង្គុយតែម្នាក់ឯង ដោយព្រោះព្រះហស្តរបស់ទ្រង់: ដ្បិតទ្រង់បានបំពេញខ្ញុំដោយសេចក្តីក្ដៅក្រហាយ។ ហេតុអ្វីបានជាការឈឺចាប់របស់ខ្ញុំស្ថិតស្ថេរឥតដាច់ ហើយរបួសរបស់ខ្ញុំមិនអាចព្យាបាលបាន ដែលបដិសេធមិនព្រមជាសះស្បើយ? តើទ្រង់នឹងក្លាយជាអ្នកភូតកុហកចំពោះខ្ញុំទាំងស្រុង ហើយដូចជាទឹកដែលរីងស្ងួតឬ? ដូច្នេះ ព្រះយេហូវ៉ាទ្រង់មានព្រះបន្ទូលដូច្នេះថា បើឯងវិលត្រឡប់ នោះអញនឹងនាំឯងត្រឡប់មកវិញ ហើយឯងនឹងឈរនៅចំពោះមុខអញ: ហើយបើឯងដកយកអ្វីដែលមានតម្លៃចេញពីអ្វីដែលថោកទាប នោះឯងនឹងដូចជាមាត់របស់អញ: ចូរឲ្យពួកគេវិលត្រឡប់មករកឯងវិញចុះ; ប៉ុន្តែឯងកុំវិលត្រឡប់ទៅរកពួកគេឡើយ។ ហើយអញនឹងធ្វើឯងឲ្យដល់ប្រជាជននេះដូចជាជញ្ជាំងលង្ហិនដែលមានបន្ទាយការពារ: ហើយពួកគេនឹងតស៊ូនឹងឯង ប៉ុន្តែពួកគេនឹងមិនឈ្នះឯងឡើយ: ដ្បិតអញនៅជាមួយឯង ដើម្បីសង្គ្រោះឯង និងដោះលែងឯង ព្រះយេហូវ៉ាទ្រង់មានព្រះបន្ទូលដូច្នេះ។ ហើយអញនឹងជួយសង្គ្រោះឯងឲ្យរួចពីកណ្ដាប់ដៃរបស់មនុស្សអាក្រក់ ហើយអញនឹងលោះឯងឲ្យរួចពីកណ្ដាប់ដៃរបស់មនុស្សគួរឲ្យស្ញប់ស្ញែង។ យេរេមា 15:16–21។

The remnant or tenth that returns in Isaiah’s testimony were to be eaten, for they were given God’s message, and His Word was to be eaten. They were those who would be God’s mouth, and in so doing they would present God’s Word that was to be eaten by those seeking salvation. Jeremiah did not sit in the “assembly of mockers,” for, as with Daniel, when he saw the vision the “assembly of mockers” fled. Jeremiah had thought God lied to him, for God’s hand had allowed the first disappointment of April 19, 1844 in Millerite history, and July 18, 2020 in the last days. The promise for Jeremiah was that if he would “return,” and in Isaiah’s passage, the “tenth” “returns.”

সেই অবশিষ্টাংশ, অর্থাৎ যিশাইয়ার সাক্ষ্যে যে “দশমাংশ” ফিরে আসে, তাদের ভক্ষিত হওয়ার কথা ছিল; কারণ তাদের নিকট ঈশ্বরের বার্তা অর্পিত হয়েছিল, এবং তাঁর বাক্য ভক্ষণীয় হওয়ারই কথা ছিল। তারাই ছিল তারা, যারা ঈশ্বরের মুখস্বরূপ হবে, এবং এভাবে তারা ঈশ্বরের সেই বাক্য উপস্থাপন করবে, যা পরিত্রাণঅন্বেষীদের দ্বারা ভক্ষিত হওয়ার কথা ছিল। যিরমিয় “পরিহাসকারীদের সভায়” বসেননি; কারণ, দানিয়েলের ক্ষেত্রেও যেমন হয়েছিল, তিনি যখন সেই দর্শন দেখলেন, তখন “পরিহাসকারীদের সভা” পলায়ন করল। যিরমিয় ভেবেছিলেন, ঈশ্বর তাঁর সঙ্গে মিথ্যা বলেছেন; কারণ ঈশ্বরের হস্ত মিলারাইট ইতিহাসে ১৯ এপ্রিল, ১৮৪৪-এর প্রথম নিরাশা, এবং শেষ দিনে ১৮ জুলাই, ২০২০-এর নিরাশা, ঘটিতে দিয়েছিল। যিরমিয়ের জন্য প্রতিজ্ঞা ছিল এই যে, যদি তিনি “ফিরে আসেন,” এবং যিশাইয়ার অনুচ্ছেদে “দশমাংশ” “ফিরে আসে।”

If Jeremiah “returns,” he is part of Isaiah’s “tenth,” which is holy, and is the Lord’s portion, whose “substance,” is in them. The Hebrew word “substance” means a pillar, and to be made into a “pillar,” is the promise given to the Philadelphians.

Dacă Ieremia „se întoarce”, el face parte din „zecimea” lui Isaia, care este sfântă și este partea Domnului, a cărei „substanță” este în ei. Cuvântul ebraic „substanță” înseamnă un stâlp, iar a fi făcut „stâlp” este făgăduința dată filadelfienilor.

> Him that overcometh will I make a pillar in the temple of my God, and he shall go no more out: and I will write upon him the name of my God, and the name of the city of my God, which is new Jerusalem, which cometh down out of heaven from my God: and I will write upon him my new name. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:12, 13.

> Celui qui vaincra, je ferai de lui une colonne dans le temple de mon Dieu, et il n’en sortira plus; et j’écrirai sur lui le nom de mon Dieu, et le nom de la cité de mon Dieu, la nouvelle Jérusalem, qui descend du ciel d’auprès de mon Dieu; et j’écrirai sur lui mon nom nouveau. Que celui qui a des oreilles entende ce que l’Esprit dit aux Églises. Apocalypse 3:12, 13.

The “pillar,” that is their “substance,” represents the combination of Divinity and humanity, for Christ is the “pillar” that supports the temple.

„Stâlpul”, adică „substanța” lor, reprezintă unirea divinității cu umanitatea, căci Hristos este „stâlpul” care susține templul.

> “While in this state of despondency I had a dream that made a deep impression upon my mind. I dreamed of seeing a temple, to which many persons were flocking. Only those who took refuge in that temple would be saved when time should close. All who remained outside would be forever lost. The multitudes without who were going about their various ways, derided and ridiculed those who were entering the temple, and told them that this plan of safety was a cunning deception, that in fact there was no danger whatever to avoid. They even laid hold of some to prevent them from hastening within the walls.

> „În timp ce mă aflam în această stare de descurajare, am avut un vis care a făcut o impresie adâncă asupra minții mele. Am visat că vedeam un templu, către care se îndreptau mulți oameni. Numai aceia care se refugiau în acel templu aveau să fie mântuiți când timpul avea să se încheie. Toți cei care rămâneau afară aveau să fie pierduți pentru totdeauna. Mulțimile de afară, care își vedeau de diferitele lor căi, îi luau în derâdere și îi batjocoreau pe cei care intrau în templu și le spuneau că acest plan de scăpare era o înșelăciune vicleană, că, de fapt, nu exista niciun pericol de evitat. Ei chiar au pus mâna pe unii pentru a-i împiedica să se grăbească înăuntrul zidurilor.

> “Fearing to be ridiculed, I thought best to wait until the multitude dispersed, or until I could enter unobserved by them. But the numbers increased instead of diminishing, and fearful of being too late, I hastily left my home and pressed through the crowd. In my anxiety to reach the temple I did not notice or care for the throng that surrounded me. On entering the building, I saw that the vast temple was supported by one immense pillar, and to this was tied a lamb all mangled and bleeding. We who were present seemed to know that this lamb had been torn and bruised on our account. All who entered the temple must come before it and confess their sins.

> „De teamă să nu fiu luată în râs, am socotit că este mai bine să aștept până când mulțimea se va risipi sau până când voi putea intra fără să fiu observată de ei. Dar, în loc să se împuțineze, numărul lor a crescut, iar, temându-mă să nu fie prea târziu, mi-am părăsit în grabă locuința și mi-am făcut drum prin mulțime. În neliniștea mea de a ajunge la templu, nu am observat și nici nu am dat atenție mulțimii care mă înconjura. Intrând în clădire, am văzut că marele templu era susținut de un singur stâlp uriaș, iar de acesta era legat un miel, cumplit sfâșiat și sângerând. Noi, cei care eram de față, păream să știm că acest miel fusese sfâșiat și zdrobit din pricina noastră. Toți cei care intrau în templu trebuiau să vină înaintea lui și să-și mărturisească păcatele.

> “Just before the lamb were elevated seats, upon which sat a company looking very happy. The light of heaven seemed to shine upon their faces, and they praised God and sang songs of glad thanksgiving that seemed like the music of the angels. These were they who had come before the lamb, confessed their sins, received pardon, and were now waiting in glad expectation of some joyful event.

> „Chiar înaintea Mielului se aflau scaune înălţate, pe care şedea o ceată ce părea foarte fericită. Lumina cerului părea să strălucească pe feţele lor, iar ei Îl lăudau pe Dumnezeu şi cântau cântări de veselă mulţumire, care păreau asemenea muzicii îngerilor. Aceştia erau cei care veniseră înaintea Mielului, îşi mărturisiseră păcatele, primiseră iertare şi acum aşteptau cu bucuroasă anticipare un eveniment plin de bucurie.

> “Even after I had entered the building, a fear came over me, and a sense of shame that I must humble myself before these people. But I seemed compelled to move forward, and was slowly making my way around the pillar in order to face the lamb, when a trumpet sounded, the temple shook, shouts of triumph arose from the assembled saints, an awful brightness illuminated the building, then all was intense darkness. The happy people had all disappeared with the brightness, and I was left alone in the silent horror of night. I awoke in agony of mind and could hardly convince myself that I had been dreaming. It seemed to me that my doom was fixed, that the Spirit of the Lord had left me, never to return.” Testimonies, volume 1, 27.

> „Chiar și după ce am intrat în clădire, o teamă a venit peste mine și un simțământ de rușine că trebuia să mă smeresc înaintea acestor oameni. Dar păream constrânsă să merg înainte și îmi croiam încet drum în jurul stâlpului pentru a sta față în față cu mielul, când a sunat o trâmbiță, templul s-a cutremurat, strigăte de biruință s-au ridicat din partea sfinților adunați, o strălucire înfricoșătoare a luminat clădirea, apoi totul a fost un întuneric adânc. Oamenii fericiți dispăruseră cu totul odată cu strălucirea, iar eu am rămas singură în groaza tăcută a nopții. M-am trezit în agonie sufletească și cu greu mă puteam convinge că visasem. Mi se părea că osânda mea era hotărâtă, că Duhul Domnului mă părăsise, ca să nu Se mai întoarcă niciodată.” Testimonies, volumul 1, 27.

The “substance,” that is within the tenth that returns is the “pillar” who supports the temple. Daniel saw the causative vision of the Lamb that was hung upon the pillar, and the Lamb was the “pillar”. When Daniel saw that great vision, he was changed into the image of the pillar, and Isaiah’s tenth, likewise have the “substance” (the pillar), within them, and that substance is to be “eaten”, by all who would enter the temple. Those who enter the temple, and eat the substance, are God’s other flock who respond to the message of the ensign that is lifted up at the Sunday law, when there is a great forsaking in the land. The “holy seed,” that is Isaiah’s substance, is the Lamb that was slain from the foundation of the world.

„Substanța”, care se află în zecimea ce se întoarce, este „stâlpul” care susține templul. Daniel a văzut vedenia cauzală a Mielului care era atârnat pe stâlp, iar Mielul era „stâlpul”. Când Daniel a văzut acea mare vedenie, a fost schimbat în chipul stâlpului, iar zecimea lui Isaia, de asemenea, are înăuntrul ei „substanța” (stâlpul), iar acea substanță trebuie să fie „mâncată” de toți cei care ar intra în templu. Cei care intră în templu și mănâncă substanța sunt cealaltă turmă a lui Dumnezeu, care răspunde la mesajul steagului ridicat la legea duminicală, când este o mare pustiire în țară. „Sămânța sfântă”, care este substanța lui Isaia, este Mielul care a fost înjunghiat de la întemeierea lumii.

The tenth who return will be delivered out of the hand of the wicked, when at the Sunday law the separation of Philadelphia and Laodicea is fixed for eternity, and many are then overthrown. Those overthrown are identified as the wicked who do not understand. They will also be delivered out of the hand of the terrible, for they will not receive the mark of the beast.

Cea de-a zecea parte dintre cei ce se întorc va fi izbăvită din mâna celui rău, când, la legea duminicală, despărțirea dintre Filadelfia și Laodicea este statornicită pentru veșnicie, iar mulți sunt atunci doborâți. Cei doborâți sunt identificați ca fiind cei răi care nu înțeleg. Ei vor fi, de asemenea, izbăviți din mâna celui cumplit, căci nu vor primi semnul fiarei.

> Thus saith the Lord God; I will also make the multitude of Egypt to cease by the hand of Nebuchadrezzar king of Babylon. He and his people with him, the terrible of the nations, shall be brought to destroy the land: and they shall draw their swords against Egypt, and fill the land with the slain. And I will make the rivers dry, and sell the land into the hand of the wicked: and I will make the land waste, and all that is therein, by the hand of strangers: I the Lord have spoken it. Isaiah 30:10–12.

> Așa zice Domnul Dumnezeu: „Voi face să înceteze și mulțimea Egiptului prin mâna lui Nebucadnețar, împăratul Babilonului. El și poporul lui împreună cu el, cei mai cumpliți dintre neamuri, vor fi aduși ca să nimicească țara; își vor scoate săbiile împotriva Egiptului și vor umple țara de morți. Voi seca râurile și voi da țara în mâna celor răi; voi pustii țara și tot ce este în ea prin mâna străinilor. Eu, Domnul, am vorbit.” Isaia 30:10–12.

The “terrible of nations” is the proxy army of the king of the north. The ensign that is lifted up at the Sunday law are delivered out of the hand of the foolish, or wicked virgins, and are also delivered out of the hand of the terrible of nations. The issue that we are addressing here is that Isaiah, and Daniel, and Jeremiah, and Ezekiel, and John are all used to represent the resurrection and empowerment of the one hundred and forty-four thousand who return from the disappointment of July 18, 2020. In Daniel’s final vision, the vision given by the river Hiddekel, Daniel is made to understand both the internal and external visions of God’s prophetic Word, and he is strengthened to present that message.

„Strašný z národov“ je zástupné vojsko kráľa severu. Tí, ktorí sa zhromažďujú pod zástavou pozdvihnutou pri nedeľnom zákone, sú vyslobodení z ruky bláznivých či bezbožných panien a zároveň sú vyslobodení aj z ruky strašného z národov. Otázkou, ktorou sa tu zaoberáme, je, že Izaiáš, Daniel, Jeremiáš, Ezechiel a Ján sú všetci použití na znázornenie vzkriesenia a zmocnenia sto štyridsiatich štyroch tisícov, ktorí sa vracajú zo sklamania z 18. júla 2020. V Danielovom záverečnom videní, vo videní danom pri rieke Hidekel, je Danielovi dané porozumieť vnútorným i vonkajším videniam Božieho prorockého Slova a je posilnený, aby toto posolstvo predniesol.

The message of the internal and external is brought together with the prophetic definition of the head, or “fortress,” in verse ten, which identifies the Ukraine war that is currently being carried out by Putin. That key of identifying the head, has an internal and external application, and the beginning of that war marks the period when both heads become a subject of prophecy. The fortress or head as Russia identifies the second proxy war, that leads to the third proxy war, which marks the beginning of World War III, as typified by the battle of Panium in verse fifteen.

Mesajul aspectului intern și extern este reunit cu definiția profetică a capului, sau a „fortăreței”, din versetul zece, care identifică războiul din Ucraina desfășurat în prezent de Putin. Acea cheie de identificare a capului are o aplicare internă și externă, iar începutul acelui război marchează perioada în care ambele capete devin un subiect al profeției. Fortăreața sau capul, ca Rusia, identifică al doilea război prin interpuși, care conduce la al treilea război prin interpuși, care marchează începutul celui de-al Treilea Război Mondial, așa cum este prefigurat de bătălia de la Panium din versetul cincisprezece.

Verse sixteen is the Sunday law, and therefore from 2014, when the Ukrainian war commenced, as represented in verses eleven and twelve, until the Sunday law the final work involved with the sealing of God’s people is accomplished. Gabriel’s interpretation in Daniel chapter eleven, represents the message that sanctifies, or seals God’s people. To miss that fact is to miss everything. The prophecy that is unsealed, which in the book of Revelation is called the Revelation of Jesus Christ, and which the book of Revelation identifies as being unsealed just before the close of probation, is a specific passage from the book of Daniel.

Versetul șaisprezece reprezintă legea duminicală și, prin urmare, din anul 2014, când a început războiul din Ucraina, așa cum este reprezentat în versetele unsprezece și doisprezece, și până la legea duminicală, este împlinită lucrarea finală implicată în sigilarea poporului lui Dumnezeu. Interpretarea dată de Gabriel în capitolul unsprezece din Daniel reprezintă solia care sfințește sau sigilează poporul lui Dumnezeu. A nu înțelege acest fapt înseamnă a pierde totul. Profeția care este desigilată, care în cartea Apocalipsei este numită Descoperirea lui Isus Hristos și pe care cartea Apocalipsei o identifică drept fiind desigilată chiar înainte de încheierea timpului de probă, este un pasaj specific din cartea lui Daniel.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> Și mi-a zis: „Nu pecetlui cuvintele prorociei din cartea aceasta, căci vremea este aproape. Cine este nedrept să fie nedrept și mai departe; cine este întinat să se întineze și mai departe; și cine este drept să trăiască și mai departe în dreptate; și cine este sfânt să se sfințească și mai departe.” Apocalipsa 22:10, 11.

In the last days, there is a specific time when the final prophecy is unsealed, for the verse says “the time is at hand.” That very expression located in the final chapter of Revelation is found also in the first chapter.

În zilele de pe urmă, există un timp anume când profeția finală este desigilată, căci versetul spune: „vremea este aproape”. Aceeași expresie, aflată în capitolul final al Apocalipsei, se găsește și în primul capitol.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:1–3.

> Descoperirea lui Isus Hristos, pe care Dumnezeu I-a dat-o, ca să arate robilor Săi lucrurile care trebuie să se întâmple în curând; și a făcut-o cunoscută, trimițând-o prin îngerul Său robului Său Ioan, care a mărturisit despre Cuvântul lui Dumnezeu și despre mărturia lui Isus Hristos, și despre toate lucrurile pe care le-a văzut. Ferice de cel ce citește și de cei ce ascultă cuvintele acestei prorocii și păzesc lucrurile scrise în ea, căci vremea este aproape. Apocalipsa 1:1–3.

Two hundred and twenty, and therefore twenty-two, are symbols of the combination of Divinity with humanity, and the final work of the third angel, which is the sealing of the one hundred and forty-four thousand, is accomplished within the prophetic context of the parable of the ten virgins. The wise virgins of the last days suffered their first disappointment on July 18, 2020, and they were scattered as dead bones in the street of Revelation chapter eleven, until July of 2023, twenty-two years after the sealing process began in 2001. The “time was then at hand,” and the Lord then raised up a “voice in the wilderness” who had received the message from Gabriel, who had received it from Christ, who had received it from the Father.

Dvě stě dvacet, a tedy dvacet dva, jsou symboly spojení božství s lidstvím a závěrečné dílo třetího anděla, jímž je zapečetění sto čtyřiceti čtyř tisíc, se uskutečňuje v prorockém kontextu podobenství o deseti pannách. Moudré panny posledních dnů utrpěly své první zklamání 18. července 2020 a byly rozptýleny jako mrtvé kosti na ulici ve Zjevení, kapitole jedenácté, až do července 2023, dvacet dva let poté, co proces zapečetění započal roku 2001. „Čas byl tehdy blízko“ a Pán tehdy vzbudil „hlas volajícího na poušti“, jenž přijal poselství od Gabriela, který je přijal od Krista, který je přijal od Otce.

The voice then began to send the message to the churches, and it has been sent in the electronic fashion where it can be read and or heard, currently in over sixty languages. The portion of prophecy that was unsealed, that is that message is found in the book of Daniel.

Vocea a început apoi să trimită mesajul către biserici, iar acesta a fost transmis pe cale electronică, astfel încât să poată fi citit și/sau auzit, în prezent în peste șaizeci de limbi. Partea de profeție care a fost desigilată, adică acel mesaj, se găsește în cartea lui Daniel.

> “The book that was sealed is not the Revelation, but that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days. The angel commanded, ‘But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end.’ Daniel 12:4.” Acts of the Apostles, 585.

> „Księga, która została zapieczętowana, nie jest Apokalipsą, lecz tą częścią proroctwa Daniela, która odnosi się do dni ostatecznych. Anioł nakazał: „Ty zaś, Danielu, zamknij te słowa i zapieczętuj księgę aż do czasu końca”. Daniela 12:4”. Dzieje Apostołów, 585.

The “portion of the prophecy of Daniel relating to the last days,” is verse forty. It is not simply verse forty, it is the portion of verse forty that is represented after the time of the end in 1989, and before the Sunday law of verse forty-one. The history of verse forty that has no mention within the verse itself is the portion of prophecy relating to the last days that was sealed up, and that since July, 2023 has been being unsealed for those who choose to see and hear.

„Partea profeției lui Daniel referitoare la zilele de pe urmă” este versetul patruzeci. Nu este pur și simplu versetul patruzeci; este porțiunea din versetul patruzeci care este reprezentată după timpul sfârșitului din 1989 și înaintea legii duminicale din versetul patruzeci și unu. Istoria versetului patruzeci, care nu este menționată în cadrul versetului însuși, este partea profeției referitoare la zilele de pe urmă care a fost pecetluită și care, din iulie 2023, este desigilată pentru cei care aleg să vadă și să audă.

Verse forty records nothing of the history that follows the collapse of the Soviet Union in 1989, until the Sunday law of verse forty-one, but it does provide the prophetic platform that other lines of prophecy are to be placed upon. Those who are unwilling to see and hear that the methodology of line upon line is the latter rain methodology do not have the ability to see the hidden history of verse forty, and that is the history that is the Revelation of Jesus Christ, which Gabriel came to interpret for John and Daniel.

Versetul patruzeci nu consemnează nimic din istoria care urmează după prăbușirea Uniunii Sovietice în 1989, până la legea duminicală din versetul patruzeci și unu, însă el oferă platforma profetică pe care trebuie așezate celelalte linii de profeție. Cei care nu sunt dispuși să vadă și să audă că metodologia „linie peste linie” este metodologia ploii târzii nu au capacitatea de a vedea istoria ascunsă a versetului patruzeci, iar aceasta este istoria care constituie Descoperirea lui Isus Hristos, pe care Gabriel a venit s-o tâlcuiască pentru Ioan și Daniel.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “At Berea Paul again commenced his work by going into the synagogue of the Jews to preach the gospel of Christ. He says of them, ‘These were more noble than those in Thessalonica, in that they received the word with all readiness of mind, and searched the Scriptures daily, whether those things were so. Therefore many of them believed; also of honorable women which were Greeks, and of men, not a few.’

> “La Berea, Pavel și-a început din nou lucrarea intrând în sinagoga iudeilor pentru a propovădui Evanghelia lui Hristos. El spune despre ei: „Aceștia erau mai aleși la suflet decât cei din Tesalonic, întrucât au primit Cuvântul cu toată râvna minții și cercetau Scripturile în fiecare zi, ca să vadă dacă aceste lucruri erau așa. De aceea mulți dintre ei au crezut; de asemenea, nu puține femei de seamă, care erau grecoaice, și nu puțini bărbați.”

> “In the presentation of the truth, those who honestly desire to be right will be awakened to a diligent searching of the Scriptures. This will produce results similar to those that attended the labors of the apostles in Berea. But those who preach the truth in these days meet many who are the opposite of the Bereans. They cannot controvert the doctrine presented to them, yet they manifest the utmost reluctance to investigate the evidence offered in its favor, and assume that even if it is the truth it is a matter of little consequence whether or not they accept it as such. They think that their old faith and customs are good enough for them. But the Lord, who sent out his ambassadors with a message to the world, will hold the people responsible for the manner in which they treat the words of his servants. God will judge all according to the light which has been presented to them, whether it is plain to them or not. It is their duty to investigate as did the Bereans. The Lord says through the prophet Hosea: ‘My people are destroyed for lack of knowledge; because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee.’

> „În prezentarea adevărului, cei care doresc cu sinceritate să fie în drept vor fi treziți la o cercetare stăruitoare a Scripturilor. Aceasta va produce rezultate asemănătoare celor care au însoțit lucrarea apostolilor în Bereea. Dar aceia care propovăduiesc adevărul în aceste zile întâlnesc pe mulți care sunt opusul bereenilor. Ei nu pot combate doctrina care le este prezentată, și totuși manifestă cea mai mare împotrivire de a cerceta dovezile aduse în favoarea ei și socotesc că, chiar dacă este adevărul, este un lucru de mică însemnătate dacă îl primesc sau nu ca atare. Ei cred că vechea lor credință și vechile lor obiceiuri le sunt destul de bune. Dar Domnul, care Și-a trimis solii cu o solie către lume, va ține poporul răspunzător pentru felul în care tratează cuvintele slujitorilor Săi. Dumnezeu îi va judeca pe toți potrivit luminii care le-a fost prezentată, fie că aceasta le este limpede, fie că nu. Este datoria lor să cerceteze, așa cum au făcut bereenii. Domnul spune prin profetul Osea: «Poporul Meu este nimicit din lipsă de cunoștință; pentru că ai lepădat cunoștința, și Eu te voi lepăda.»”

> “The minds of the Bereans were not narrowed by prejudice, and they were willing to investigate and receive the truths preached by the apostles. If the people of our time would follow the example of the noble Bereans, in searching the Scriptures daily, and in comparing the messages brought to them with what is there recorded, there would be thousands loyal to God’s law where there is one today. But many who profess to love God have no desire to change from error to truth, and they cling to the pleasing fables of the last days. Error blinds the mind and leads from God; but truth gives light to the mind, and life to the soul.” Sketches from the Life of Paul, 87, 88.

> „Mințile bereenilor nu erau îngustate de prejudecată și ei erau dispuși să cerceteze și să primească adevărurile propovăduite de apostoli. Dacă oamenii din vremea noastră ar urma exemplul nobililor bereeni, cercetând zilnic Scripturile și comparând solii aduse lor cu ceea ce este consemnat acolo, ar exista mii de oameni credincioși Legii lui Dumnezeu acolo unde astăzi este unul singur. Dar mulți care mărturisesc că Îl iubesc pe Dumnezeu nu au nicio dorință să se schimbe de la rătăcire la adevăr și se agață de fabulele plăcute ale zilelor de pe urmă. Rătăcirea orbește mintea și îndepărtează de Dumnezeu; însă adevărul dă lumină minții și viață sufletului.” Sketches from the Life of Paul, 87, 88.

Back to Articles